recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**PSRS Augstākā Padome** bija PSRS parlaments, kam formāli piederēja augstākā likumdošanas vara. Tam bija tiesības veikt izmaiņas valsts konstitūcijā, ievēlēt Prezidiju (kura priekšsēdētājs bija formālais PSRS valsts galva), apstiprināt PSRS Ministru padomi (līdz 1946. gadam PSRS Tautas komisāru padome) un iecelt ģenerālprokuroru. Vienpartijas komunistiskajā diktatūrā Augstākā Padome bija pilnībā padota PSKP Politbirojam un bez iebildumiem apstiprināja visus tā lēmumus.

Darbība
-------

Augstākās Padomes vēlēšanu plakāts
Augstākā Padome aizvietoja iepriekš pastāvējušās augstākās varas iestādes: PSRS Padomju Kongresu un PSRS Centrālo izpildkomiteju. Vēlēšanās vēlētājiem piedāvāja kandidātus no vienīgā komunistu un bezpartejisko saraksta. 
Augstākā Padome uz pirmo sēdi sanāca 1938. gada 12. janvārī pēc 1936. gada "Staļina konstitūcijas" pieņemšanas un beidza pastāvēt 1989. gadā, Gorbačova konstitucionālo izmaiņu laikā, pārveidojoties par Tautas deputātu kongresu, kas turpināja darbu līdz PSRS sabrukumam. 1991. gada 26. decembrī tās augstākā palāta — Republiku Padome pieņēma deklarāciju, kas oficiāli pārtrauca PSRS pastāvēšanu.

Parlamentam bija divas līdztiesīgas palātas — Tautību (Nacionalitāšu) Padome un Savienības Padome, kurās deputātus sākotnēji ievēlēja uz četriem gadiem, bet pēc 1977. gada "Brežņeva konstitūcijas" pieņemšanas, jau uz pieciem. Savienības padomē ievēlēja vienu deputātu no katriem 300 000 iedzīvotāju. Tautību padomē ievēlēja 32 deputātus no katras padomju republikas, 11 deputātus no katras autonomās republikas, 5 no katra autonomā apgabala un 1 no katra autonomā apvidus, neatkarīgi no iedzīvotāju skaita. Kopējais deputātu skats bija ap 1500. 

Augstākās Padomes nenozīmīgumu padomju sistēmā demonstrēja tas, ka tās deputāti parasti tikās tikai divreiz gadā, lai divu dienu ilgās sapulcēs apstiprinātu visus iesniegtos priekšlikumus.

Prezidija priekšsēdētāji
------------------------

Mihails Kaļiņins (1938—1946), Nikolajs Šverņiks (1946—1953), Kliments Vorošilovs (1953—1960), Leonīds Brežņevs (1960—1964), Anastass Mikojans (1964—1965), Nikolajs Podgornijs (1965—1977), Leonīds Brežņevs (1977—1982), Jurijs Andropovs (1982—1984), Konstantīns Čerņenko (1984—1985), Andrejs Gromiko (1985—1988), Mihails Gorbačovs (1988—1989).

Augstākās Padomes sasaukumi
---------------------------

1. sasaukums (1938—1946), 2. sasaukums (1946—1950), 3. sasaukums (1950—1954), 4. sasaukums (1954—1958), 5. sasaukums (1958—1962), 6. sasaukums (1962—1966), 7. sasaukums (1966—1970), 8. sasaukums (1970—1974), 9. sasaukums (1974—1979), 10. sasaukums (1979—1984), 11. sasaukums (1984—1989).
**Iedomātas (iedomātās) kopienas** ir koncepts, ko attīstījis Benedikts Andersons savā 1983. gadā izdotajā grāmatā "Iedomātās kopienas", lai izskaidrotu nāciju un nacionālisma konceptu veidošanos. Tas paredz uztvert nācijas kā cilvēku grupu kolektīvi iedomātas politiskas, ierobežotas un suverēnas kopienas.

Koncepts
--------

Nāciju kā iedomātu kopienu uztvere piedāvā skatīt nacionālismu kā modernu fenomenu, kas ir pretējs uzskatiem par nācijām kā dabiskām, no cilvēces pirmssākumiem pastāvošām, noteiktām cilvēku grupām ar konkrētām iezīmēm. 

Andersons uzskata, ka nācijas kā iedomātas kopienas definē un raksturo:

* cilvēku identificēšanās ar kopienām un to dalībniekiem pat tad, ja visi kopienas locekļi savstarpēji nav pazīstami;
* robežas, kas tās nošķir no citām iedomātajām kopienām – tās var būt gan teritoriālas, gan kulturālas, gan reliģiskas gan arī balstītas valodā;
* cieša, horizontāla attiecību struktūra starp kopienu dalībniekiem.

Kopienu iedomājuma koncepts paredz, ka nacionālisms nav ideoloģija, bet drīzāk kultūras sistēma un sabiedrības organizācijas forma. Nācijas, savukārt, ir artefakti, kuru veidošanās kritisko masu noteica spontāna, bet kompleksa vēsturisko apstākļu un procesu sakritība 18. gadsimtā. Nacionālisma senāko formu Andersons sauc par kreolu nacionālismu. To radījuši koloniju ieceļotāju pēcnācēji, kam bija kopīga valoda, reliģija un paražas ar savām koloniju metropolēm, taču vienlaikus tie jutās metropoļu apspiesti un ierobežoti. Izveidojušās nācijas kļuva par modulāru konceptu, ko varēja piemērot un adaptēt arī citās pasaules vietās, iekļaujot tās dažādās politiskajās un ideoloģiskajās sistēmās.
Nāciju un nacionālisma koncepti ir radušies un attīstījušies līdz ar drukāto mediju attīstību un drukas valodas pieejamības palielināšanos, laika sekularizāciju, monarhu lomas mazināšanos un kapitālisma attīstību. Tiklīdz uzlabojās cilvēku pieeja drukātajiem medijiem, vietējās drukas valodas kļuva nozīmīgākas un veidojās horizontālākas attiecības sabiedrībā, cilvēku grupas varēja sākt iedomāties kopienas, ar kurām identificēties.

Atsauces
--------

1. ↑  Anderson, B. 2006 [1991,1983] Imagined Communities, London, New York: Verso: 5-6
2. ↑  Spencer, J. Nationalism. The Routledge Encyclopedia of social and cultural anthropology, 2nd Ed. Edited by A.Barnard, J.Spencer. London, New York: Routledge. pp 497-499: 498
3. ↑  Anderson, B. Western Nationalism and Eastern Nationalism. New Left Review 9, May-June 2001: 33

Ārējās saites
-------------

* Īss "Iedomāto kopienu" ideju kopsavilkums Arhivēts 2013. gada 3. novembrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* Īsa Andersona biogrāfija (angliski)
* Intervija ar Andersonu, Oslo Universitāte (angliski)
* Nacionālisma projekts Arhivēts 2011. gada 21. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* Tautību pētniecības asociācija (angliski)
**Meža īskāje** (latīņu: *Brachypodium sylvaticum*) ir suga graudzāļu dzimtā, kura ir plaši sastopama Eirāzijā un diezgan bieži visā Latvijas teritorijā, kur dažāda lieluma grupas aug auglīgos sausieņu mežos, izcirtumos un krūmājos.

Apraksts
--------

Meža īskāje ir daudzgadīgs, 50—120 cm garš lakstaugs, kurš veido nelielu ceru. Tam ir īss saknenis, stāvs stiebrs, kurš galotnē ir nolīcis. Lapas ir mīkstas, tumšzaļas, 0,6—1,2 cm platas, mēlīte ieapaļa. Lapas maksts ir apmatota. Ziedkopa ir sirpjveidīga un nokarena. To veido daudzziedu vārpiņas (ar 5—8 ziediem), kas uz īsa kātiņa sakopotas 2 rindās vārpveida, 8—15 cm garā ziedkopā. Gan vārpiņas, gan zieda plēksnes ir nevienāda garuma. Ārējā zieda plēksne ir ar 1 cm garu akotu. Auglis ir sīks, plakans, plēksnēs ieslēgts grauds. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «meža īskāje - Brachypodium sylvaticum (Huds.) P.Beauv. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-10-28.
**Dželāls el Kādri** (arābu: جلال القادري; dzimis 1971. gada 14. decembrī) ir Tunisijas futbola treneris. Kopš 2022. gada janvāra ir Tunisijas futbola izlases galvenais treneris. Karjeras laikā vadījis dažādus Tunisijas un Saūda Arābijas klubus, strādājis arī Apvienotajos Arābu Emirātos un Lībijā.

Trenera karjera
---------------

Karjeru sāka klubā *AS Djerba*, turpinājumā vadīja dažādus Tunisijas klubus. No 2007. līdz 2008. gadam bija Tunisijas U-20 izlases galvenais treneris. Pirmā trenera darba pieredze ārzemēs bija 2011. gadā Saūda Arābijas klubā *Damac*, vēlāk strādāja arī citos šīs valsts klubos *Al-Ansar* un *Al-Nahda*.

2013. gadā dažas spēles bija Tunisijas izlases galvenā trenera Nebīla Maalūla asistents. 2013. gada oktobrī atgriezās Saūda Arābijas klubā *Al-Nahda*. Vēlāk ieņēma galvenā trenera amatu citā Saūda Arābijas klubā *Al-Khaleej*. Pēc tam strādāja ar Tunisijas komandu *JS Kairouan*, kur palika tikai līdz 2018. gada martam, atlikušajā sezonas daļā vadīja citu Tunisijas klubu *CA Bizertin*. 2018.—2019. gada sezonā bija Apvienoto Arābu Emirātu kluba *Emirates Club* galvenais treneris, 2020.—2021. gada sezonā strādāja Lībijā, vadot Tripoles "Al Ahli".

2021. gada jūnijā Kādri otro reizi kļuva par Tunisijas izlases trenera asistentu. Viņš bija treneru korpusā arī 2021. gada Āfrikas Nāciju kausā, kur astotdaļfināla spēlē pret Nigēriju aizvietoja galveno treneri Manderu Kebaieru, kurš bija inficējies ar Covid-19. 2022. gada 30. janvārī, kad pēc izstāšanās no Āfrikas Nāciju kausa Kebaiers tika atlaists, Kādri tika iecelts par izlases galveno treneri. Viņa vadībā komanda kvalificējās 2022. gada FIFA Pasaules kausam, izšķirošajās kvalifikācijas spēlēs uzvarot Mali izlasi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Tunisia fires coach Kebaier after African Cup exit». *news9live.com* (angļu). 2022. gada 31. janvārī. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 10. novembrī. Skatīts: 2022. gada 10. novembrī.
2. ↑  «African quintet qualify on night of drama». *fifa.com* (angļu). Skatīts: 2022. gada 10. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Tunisijas futbola izlase — FIFA Pasaules kauss 2022 |
| --- |
|  |
| 
* 1 Matlūtī
* 2 Ifa
* 3 Tālbi
* 4 Merijahs
* 5 Gandri
* 6 Brons
* 7 Msākni (K)
* 8 Medžbri
* 9 Džebāli
* 10 Hazri
* 11 Henīsi
* 12 Maalūls
* 13 Sāsi
* 14 el Aiduni
* 15 Ben Romdāns
* 16 Dehmāns
* 17 Shīri
* 18 Šaalāli
* 19 Džezīri
* 20 Drēgers
* 21 Kešrīda
* 22 Ben Saīds
* 23 Slīti
* 24 Abdi
* 25 Ben Slīmāns
* 26 Hasens
* Galvenais treneris Valsts karogs: Tunisija Dželāls el Kādri

 |

 |
Barikādes pie Saeimas nama 1991. gadā, netālu no vietas, kur gāja bojā Ilgvars Grieziņš.
**Ilgvars Grieziņš** (dzimis 1937. gada 7. novembrī, miris 1991. gada 21. janvārī) bija viens no 1991. gada janvāra barikāžu laika upuriem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1937. gada 7. novembrī Grobiņas pilsētā, kur arī beidzis pamatskolu.[*nepieciešama atsauce*] Pašmācības ceļā apguva ģitāras, akordeona un klavieru spēli, kā brīvklausītājs apmeklēja nodarbības Latvijas Mākslas akadēmijā. Bija precējies, dēls Aldis. Strādāja Tukuma kultūras namā par noformētāju, pēc tam pārcēlās uz Rīgu un sāka strādāt medicīniskās aparatūras firmā. Patstāvīgi mācījās angļu valodu, gatavojās doties pie radiniekiem uz Austrāliju.
1991. gada 21. janvāra pievakarē, nākamajā dienā pēc Rīgas OMON uzbrukuma Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas ēkai, Ilgvars Grieziņš devās uz Vecrīgu, lai pieteiktos par brīvprātīgo tulku ārvalstu medijiem. Gāja bojā nelaimes gadījumā barikāžu celtniecības laikā pie Saeimas nama.

Apglabāts Kocēnu kapos. Trokšņu ielā Vecrīgā uzlikta plāksne viņa piemiņai.

Apbalvojums
-----------

2010. gadā par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts neatkarības aizstāvēšanā Ilgvaru Grieziņu pēc nāves apbalvoja ar Viestura ordeni un atzina par Viestura ordeņa lielkrusta komandieri. Valsts prezidents Valdis Zatlers ordeni nodeva glabāšanā viņa māsai Brigitai A.

Atsauces
--------

1. ↑  Mīļie, kas neatgriezās Arhivēts 2014. gada 31. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. Aiva Kanepone 2011. gada 25. janvārī
2. ↑  Viestura ordeņa nodošana glabāšanā. Valsts prezidents varoņu tuviniekiem nodot nopelnītos apbalvojumus laikraksts "Latvietis" Nr. 119. 2010. gada 18. novembrī
3. ↑  «Ilgvara Grieziņa Viestura ordeņa nodošanas glabāšanā ceremonija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2014. gada 10. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* barikades.lv, 1991. gada barikāžu notikumiem veltīta mājaslapa
**Patellinīnas** (*Patellininae*) ir foraminīferu apakšdzimta. Apakšdzimtu 1906. gadā izveidoja vācu biologs Ludvigs Ramblers. Patellinīdas dzīvo no krīta perioda (Aptas laikmets) līdz mūsdienām.

Apraksts
--------

Čaulas kopējā forma ir no koniskas līdz zvanveidīgai. Sieniņas ir no kalcīta, parasti skaidri perforētas. Kameras sadalītas ar daudzām radiālām starpsieniņām, kas no kameras perifērijas stiepjas uz iekšpusi. Dzīvojamās kameras ir savītas koniskā apvalkā, un iekļauj sevī dobu telpu (umbilikālais dobums), kura var būt aizpildīta ar sekundāriem čaulas veidojumiem un dalīties kamerveidīgos segmentos, visādā ziņā savas attīstības vēlākajā fāzē. Segmenti ir gari un šauri, sirpjveidīgi vai gredzenveidīgi. Dzīves telpa reizēm ar perifēriski orientētām zonām. Vecu īpatņu čaulām nav primārās atveres, kurai būtībā būtu jāatrodas caurules galā. Čaulu sieniņu poras un citas sekundārās atveres, reizēm grūti pamanāmas, kalpo vienīgi māņkājiņu izejai.

Sistemātika
-----------

Apakšdzimtas dalījums ģintīs:

* Apakšdzimta: ***Patellininae*** Rhumbler, 1906

* Ģints: *Haynesella* Copestake & Johnson, 2014  †
* Ģints: *Mesopatellina* McCulloch, 1977
* Ģints: *Patellina* Williamson, 1858

(†) - izmirušu organismu grupa

Atsauces
--------

1. ↑  Loeblich, A. R.; Tappan, H. (1988). Foraminiferal Genera and their Classification. Van Nostrand Reinhold Company, New York. 306 lpp. ISBN 0-442-25937-9
2. ↑  Rhumbler. L.. 1913. Die Foraminiferen (Thalamophoren) der Plankton-Expedition. Zweiter Teil. Systematik: Arrhabdammidia. Arammodisclidia und Arnodosammidia. Ergebnisse der Plankton-Expedition der Humbotdl-Stiftung. Kiel u. Leipzig. Bd. 3 L. c. (1909), pp. 332-476. 390-391. lpp.
3. ↑  World Register of Marine Species
Taisns riņķa cilindrs
**Cilindrs** (grieķu: *κύλινδρος* *(kulindros)* — 'ritulis') ir telpiska figūra, ko ierobežo virsma, kuras punkti atrodas vienādā attālumā no ass un divas paralēlas plaknes, kas ir perpendikulāras šai asij. Cilindru var definēt arī šādi: tā ir telpiska figūra, kas rodas taisnstūrim rotējot ap vienu no tā malām.

Plašākā nozīmē cilindrs ir figūra, kas sastāv no virsmas, kas sastāv no savstarpēji paralēlām taisnēm, kas iet cauri kādai plaknes līknei. Ja taišņu krustošanās leņķis ar plakni ir taisns, tas ir taisns cilindrs. Ja tas leņķis nav taisns, tas ir slīps cilindrs. Ja līkne ir riņķa līnija un leņķis ir taisns, tas ir taisns riņķa cilindrs (figūra, kuru parasti saprot ar jēdzienu cilindrs). Ja līkne ir elipse, tas ir eliptiskais cilindrs (izskatās kā no sāniem saspiests riņķa cilindrs). Ja līkne ir lauzta līnija, tas ir prizma. Ja līkne ir parabola vai hiperbola, tas ir paraboliskais vai hiperboliskais cilindrs. Tā kā šādas līknes nav noslēgtas, šādiem cilindriem viena puse ir vaļā.

Taisns riņķa cilindrs
---------------------

Vispārīgā nozīmē cilindrs var būt bezgalīgi garš. Parasti tomēr cilindram ir garums un tas ir attālums starp galu plaknēm, un to apzīmē ar *h*. Cilindra rādiusu parasti apzīmē ar *r*. Cilindra tilpumu V var aprēķināt:

{\displaystyle V=\pi r^{2}h\,}
Cilindra virsmas laukums:

* Augšējās plaknes (riņķa) laukums: {\displaystyle (\pi r^{2})\,} +
* Apakšējās plaknes (riņķa) laukums: {\displaystyle (\pi r^{2})\,} +
* Sānu virsmas laukums:{\displaystyle (2\pi rh)\,}.

Kopā ar augšējo un apakšējo virsmu:

{\displaystyle A=2\pi r^{2}+2\pi rh=2\pi r(r+h).\,}
Cilindrs, kuram *h=2r* ir ar mazāko virsmas laukumu pie dotā tilpuma vai lielāko tilpumu pie dotā virsmas laukuma.

Cilindra šķēlumi
----------------

Cilindru šķeļot ar plakni, kas perpendikulāra cilindra asij, iegūst riņķi, kura rādiuss vienāds ar cilindra rādiusu.

Cilindru šķeļot ar plakni, kas paralēla cilindra asij, iegūs divas taisnes, attālums starp kurām, atkarīgs no attāluma starp šķeļošo plakni un cilindra asi, kā arī no cilindra rādiusa.

Cilindru šķeļot ar jebkuru citu plakni, iegūst elipsi, kuras īsākais rādiuss ir vienāds ar cilindra rādiusu un garākais rādiuss ir atkarīgs no cilindra rādiusa un leņķa starp šķeļošo plakni un cilindra asi.

Skatīt arī
----------

* Konuss
* Prizma

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Cilindrs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4191378-4
* NKC: ph943754

 |

 |
**"Elles ķēķis"** bija neformāla modernistiski noskaņotu latviešu rakstnieku grupa 20. gadsimta 50.—60. gados Ņujorkā.

Vēsture
-------

"Elles ķēķis" izveidojās 50. gadu vidū Ņujorkā. Savu nosaukumu šī grupa ieguva no necila Ņujorkas rajona (*Hell's kitchen*) Manhatanas rietumu pusē netālu no Hudzonas upes ar netīrām, drūmām ielām, kur atradās dzejnieka Linarda Tauna — viena no "elles ķēķinieku" pārstāvjiem — dzīvoklis.

Literāti pavadīja laiku gan šajā dzīvoklī, gan apkārtējos krodziņos, tur bieži tika lasīta, pārrunāta un izdzīvota dzeja. Linards Tauns pie "Elles ķēķa" pieskaitīja Ņujorkā un tās apkārtnē dzīvojošos Teodoru Zeltiņu, Gunaru Saliņu, Robertu Mūku, Mudīti Austriņu, Ainu Kraujieti, Baibu Bičoli, Ritu Gāli un Jāni Krēsliņu.

"Elles ķēķis" bija aktīvākā un lielākā latviešu literātu kopiena trimdā, tādēļ to mēdza apmeklēt latviešu literāti no citiem ASV štatiem (piemēram, Aina Zemdega) un citām valstīm. Grupējuma dalībnieki piedalījās daudzos latviešu literatūras lasījumos Ņujorkas apkārtnē un citās pilsētās ASV un Kanādā. Grupējuma pasākumos piedalījās arī gleznotāji Frīdrihs Milts, Sigurds Vīdzirkste, Voldemārs Avens, sākumposmā reizēm arī Rolands Kaņeps un daudzi citi.

Pēc Linarda Tauna nāves neformālās grupas darbība pamazām apsīka.

Par "Elles ķēķa" dalībniekiem uzņemta Ināras Kolmanes dokumentālā filma *Pasaules nepasaule* (2001).

2018. gadā dziedātāja un aktrise Laila Saliņa sniedza "Elles ķēķim" veltītu koncertizrādi "Elles ķēķis: Ņujorka—Rīga" dažādās Latvijas vietās.

Bibliogrāfija
-------------

* *Elles ķēķis* [dzejas izlase]. Maijas Kalniņas sakārtojums un priekšvārds. Rīga: Zvaigzne ABC, 2004.
**Marsela Efroimska** (ivritā: מרסל אפרוימסקי; dzimusi 1995. gada 13. februārī Kfara Sabā) ir Izraēlas starptautiskā lielmeistare šahā (2016).

Biogrāfija
----------

Dzimusi no Padomju Savienības imigrējušā ģimenē. Sekmīgi pārstāvējusi Izraēlu Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās, kuros izcīnījusi piecas medaļas: trīs zelta (2007. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2009. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, 2009. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā) sudraba (2013. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā) un bronzas (2011. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā).

2023. gada novembrī Daglasā ierindojusies 36. vietā "FIDE Women's Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Pārstāvējusi Izraēlas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 4 reizes (2008-2012, 2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 3 reizes (2011-2013, 2017).

Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Efroimskai piešķīra starptautiskās FIDE meistares (WFM), bet 2016. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  023 FIDE Women's Grand Swiss
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Marsel Efroimski
3. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Marsel Efroimski
4. ↑  2nd quarter Presidential Board Meeting 2011, 4-7 June 2011, Al Ain, UAE
5. ↑  87th FIDE Congress 2016, Baku, Azerbaijan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Iligana** (filipīniešu: *Lungsod ng Iligan*, angļu: *City of Iligan*, sebuāņu: *Dakbayan sa Iligan*) ir neatkarīga augsti urbanizēta pilsēta Filipīnās, Ziemeļmindanao reģionā, tā otra lielākā pilsēta. Dažkārt ģeogrāfiski un statistiski tiek pieskaitīta Ziemeļlanao provincei, no kuras ir administratīvi un politiski neatkarīga. Nozīmīgs metalurģijas un būvmateriālu ražošanas centrs. Lielākā daļa iedzīvotāju ir sebuāņi un lanaji, pēc konfesionālās piederības galvenokārt katoļi ar nozīmīgu musulmaņu (11,5 %) minoritāti.

Ģeogrāfija
----------

Pilsēta atrodas Mindanao salas ziemeļos Boholas jūras Iliganas līča dienvidaustrumu krastā pie Mandulogas upes ietekas. Ziemeļos robežojas ar Austrummindoro provinci, ziemeļaustrumos — ar Kagajanas de Oro neatkarīgo pilsētu, austrumos — ar Bukidnonas provinci, dienvidaustrumos — ar Dienvidlanao provinci, bet dienvidrietumos — ar Ziemeļlanao provinci. Piekrastes daļā rietumos auglīga zemiene, austrumu daļa kalnaina. Valda tropiskais musonu klimats.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta pastāvējusi kopš pirmskoloniālā laikmeta kā **Bajugas** (*Bayug*) ciems nedaudz uz ziemeļiem no mūsdienu pilsētas centra. 16. gadsimta vidū ciema iedzīvotāji tika kristīti. 1609. gadā augustīniešu misionāri tagadējās pilsētas vietā nodibināja Iliganas misiju, uz kuru pārcēlās Bajugas ciema iedzīvotāji. Pie misijas tika izveidota nocietināta kolonija, tādējādi dibinot senāko koloniālo pilsētiņu Mindanao salā. 1639. gadā augustīniešus aizvietoja jezuīti un Iligana kļuva par spāņu bāzi Lanao reģiona pakļaušanai. 1642. gadā pilsētā uzbūvēja mūra cietoksni. 1903. gadā Iligana kļuva par Moro provinces Lanao distrikta centru, 1914. gadā — par vienotās Lanao provinces centru, bet no 1959. līdz 1977. gadam bija Ziemeļlanao provinces galvaspilsēta. 1950. gadā Iliganai piešķīra pilsētas statusu, bet 1983. gadā — neatkarīgas augsti urbanizētas pilsētas statusu.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Filipīnu lielpilsētas Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| 
* Anhelesa
* Bagio
* Bakoloda
* Butuana
* Dagupana
* Davao
* Heneralsantosa
* Iligana
* Iloilo
* Kagajana de Oro
* Kalookana
* Kesonsitija
* Kotabato
* Lapulapu
* Laspiņasa
* Lusena
* Makati
* Malabona
* Mandalujonga
* Mandaue
* Manila
* Marikina
* Muntinlupa
* Naga
* Navotasa
* Olongapo
* Ormoka
* Paraņake
* Pasaja
* Pasiga
* Puertoprinsesa
* Sanhuana
* Santjago
* Sebu
* Tagiga
* Taklobana
* Valensuela
* Zamboanga

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ziemeļmindanao reģions Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| Provinces | 
* Austrummisamisa
* Bukidnona
* Kamigina
* Rietummisamisa
* Ziemeļlanao

 |
|  |
| Neatkarīgās pilsētas | 
* Iligana
* Kagajana de Oro

 |

 |
**Makšķernieku karte** jeb **Makšķerēšanas karte** ir makšķerēšanas atļauja Latvijā. Ir divu veidu makšķerēšanas kartes — īstermiņa, kas derīga trīs mēnešus, un gada makšķerēšanas karte.

Uz ko attiecas
--------------

Tā nepieciešama makšķerējot, vēžojot un nodarbojoties ar zemūdens medībām Latvijas Republikas ūdeņos gan publiskās ūdenstilpēs, gan vietās, kur noteikta licencētā makšķerēšana, vēžošana un zemūdens medības. Personas, kurām, uzrādot personu apliecinošu dokumentu, makšķerēšanas karte nav nepieciešama, ir:

1. Personas vecumā līdz 16 gadiem;
2. Personas vecākas par 65 gadiem;
3. Invalīdi.

Lai karte būtu derīga tajā jābūt aizpildītai informācijai par personas identitāti un jāuzrāda personu apliecinošu dokumentu. Pērkot karti internetā tiek piešķirts identifikācijas numurs.

Kā iegūt
--------

Makšķerēšanas karti var iegādāties jebkura persona:

1. Latvijas pastā;
2. Makšķerēšanas piederumu veikalos Salmo un Ēsma;
3. Mazumtirdzniecības tīklos Narvesen un Maxima;
4. Degvielas uzpildes stacijās;
5. Internetā
6. Citās tirdzniecības vietās, kur pie kases izvietota attiecīga norāde.

Sodi
----

Pēc amatpersonu lūguma personai ir pienākums uzrādīt makšķerēšanas karti vai identifikācijas numuru kopā ar personu apliecinošu dokumentu. Par makšķerēšanu bez kartes Valsts vides dienesta, valsts policijas vai pašvaldības policijas amatpersonas un pilnvarotās personas atbilstoši savai kompetencei ir tiesīgas izteikt brīdinājumu vai uzlikt naudas sodu no 15 līdz 350 eiro, konfiscējot pārkāpuma izdarīšanas rīkus un pārkāpuma priekšmetus, ieskaitot peldošos līdzekļus ar aprīkojumu, vai bez konfiskācijas.

Atsauces
--------

1. ↑  «maxima.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 26. septembrī.
2. ↑  «lvportals.lv».
3. ↑  «mk.gov.lv».
4. ↑  «makskeresanaskarte.lv».
***Luna-1*** (krievu: *Луна-1* — "Mēness-1"), tajā laikā zināma ar nosaukumu ***Mečta*** (*Мечта* — "Sapnis"), bija pirmais kosmiskais aparāts, kas sasniedzis Mēness tuvumu. Tā bija PSRS pirmā *Luna* programmas automātiskā starpplanētu stacija, kas veiksmīgi palaista Mēness virzienā. Palaista 1959. gada janvārī.

*Luna-1* bija ceturtais aparāts *E-1* sērijā, kas tika veidotas, lai ietriektos Mēnesī. Visas trīs pirmās zondes tika zaudētas 1958. gada beigās nesējraķešu avārijās. 

*Luna-1* tika palaista 1959. gada 2. janvārī 16:41:21 UTC ar nesējraketi *Luna (8K72)*. Raķetes ciklogrammas kļūdas dēļ trešās pakāpes dzinēja izslēgšana notika ar aizkavēšanos, tādēļ kosmiskā aparāta trajektorija nesniedzās līdz Mēnesim. Pirmoreiz tika sasniegts otrais kosmiskais ātrums. 1959. gada 3. janvāri 00:56:20 UTC 119 500 km attālumā no Zemes *Luna-1* izlaida 1 kg nātrija gāzi, tādējādi veidojot pirmo mākslīgo komētu. Oranžas krāsas sliedi varēja novērot no Indijas okeāna dažas minūtes kā 6. zvaigžņlieluma objekts. 

Zonde 5995 km attālumā pagāja garām Mēnesim 1959. gada 4. janvārī 02:59 UTC un kļuva par pirmo cilvēka radītu objektu, kas sasniedzis heliocentrisku orbītu. Tā tika dēvēta par "jaunu planētu" un nosaukta par "Mečta". Nosaukumu *Luna-1* aparāts ieguva vēlākos gados.

1959. gada 5. janvārī aptuveni 07:00 UTC zondes raidītājs pārstāja sūtīt signālus, jo baterijas bija iztukšotas; *Luna-1* bija 600 000 km attālumā no Zemes. Pašlaik *Luna-1*, kā arī raķetes trešā pakāpe ar 1472 kg masu, riņķo ap Sauli orbītā starp Zemi un Marsu.

Ārējās saites
-------------

* The Mission of Luna 1 (angliski)

  


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
**←** 1958.  ·  1959. gada orbitālie starti  ·  1960. **→** |
| --- |
|  |
| Luna-1 | Vanguard 2 | Discoverer 1 | Pioneer 4 | Discoverer 2 | ~~Vanguard 13in Magnetometer 1 ·  Vanguard Balloon~~ | ~~Discoverer 3~~ | ~~Luna E-1A № 1~~ | ~~Vanguard 20in Radiation Balance 1~~ | ~~Discoverer 4~~ | ~~Explorer S-1~~ | Explorer 6 | Discoverer 5 | ~~Beacon 2~~ | Discoverer 6 | Luna-2 | ~~Transit 1A~~ | Vanguard 3 | Luna-3 | Explorer 7 | Discoverer 7 | Discoverer 8 | ~~Pioneer P-3~~ |
|  |
| Derīgās kravas atdalītas ar aizzīmēm ( · ), starti ar vertikālā svītrām ( | ). Pilotējamie lidojumi izcelti **treknā tekstā**. Startu avārijas atzīmētas ~~nosvītrotas~~; nepareizā orbītā ievadīts vai citas kļūmes, kuru dēļ kosmisko aparātu nevar lietderīgi izmantot, apzīmēts *kursīvā*. Derīgās kravas, kas palaistas no citiem kosmiskajiem aparātiem, iekļautas (iekavās). |

 |
**Edvards Brensfīlds** (angļu: *Edward Bransfield*; dzimis 1785. gadā Baljanakorā, Īrijā, miris 1852. gada 31. oktobrī Braitonā, Anglijā) bija īru izcelsmes britu kara flotes virsnieks un tiek uzskatīts par vienu no Antarktīdas pirmatklājējiem.

Dzimis ap 1785. gadu nelielā ostas ciematiņā Baljanakorā netālu no Korkas. 1803. gadā 18 gadu vecumā tika ar varu rekrutēts Britu kara flotē, kur sākumā dienēja par matrozi. Uz sava pirmā kuģa *Ville de Paris* mitinājās vienā kubrikā ar vēlāko Arktikas pētnieku Viljamu Periju. Ātri kāpis pa karjeras kāpnēm un 1812. gadā kļuvis par brigas *Goldfinch* navigatoru. 1815. gadā 30 gadu vecumā Brensfīlds sasniedza savas militārās karjeras augstāko pakāpienu — kļuva par kuģa *Andromache* navigatoru un tika norīkots uz jauno Britu flotes Klusā okeāna eskadru Valparaiso.

Antarktīdas ekspedīcija
-----------------------

Edvarda Brensfīlda atklāto Dienvidešetlendas salu karte
Britu jūrasbraucējs Džeimss Kuks 1773. gadā šķērsoja Dienvidu polāro loku un nākamajā gadā sasniedza
71° 10' dienvidu platuma, kamēr ledus nepiespieda viņu atgriezties. Kuka ceļojums kliedēja izdomājumus par auglīgo un biezi apdzīvoto kontinentu ap Dienvidpolu, tāpēc Britu Admiralitāte uz pusgadsimtu zaudēja interesi par Antarktiku.

1819. gadā, apkuģojot Hornas ragu, Viljama Smita angļu tirdzniecības kuģis *Williams* vētras laikā tika aiznests uz dienvidiem un viņš atklāja Dienvidšetlendas salas. Kad ziņas par atklājumu sasniedza Valparaiso, britu eskadras komandieris Širefs nolēma nolīgt Smita kuģi un norīkoja Brensfīldu uz tā par navigatoru.
1820. gada 29. janvārī kuģis sasniedza Karaļa Džordža salu, kur Brensfīlds izkāpa krastā un formāli pasludināja to par Lielbritānijas īpašumu. Kuģojot tālāk, Brensfīlds šķērsoja jūras šaurumu, kas 1822. gadā tika nosaukts viņa vārdā, un 30. janvārī sasniedza Antarktīdas pussalas ziemeļu galu — Triniti pussalu.

Divas dienas agrāk, 28. janvārī, Krievijas ekspedīcija Fabiāna fon Belinshauzena un Mihaila Lazareva vadībā novēroja ar ledu klātu krastu mūsdienu Karalienes Modas Zemes piekrastē. Atšķirībā no viņiem, Brensfīlds redzēja "divus augstus kalnus", vienu no kuriem, ko nebija iespējams sajaukt ar pakledu, vēlāk nosauca Brensfīlda vārdā.

Tālāk virzoties gar ledus robežu, Brensfīlds atklāja Elefantas un Klerensas salas, kas arī tika pasludinātas par britu īpašumu.

Brensfīlda vēlākā dzīve ir neskaidra. Miris 1852. gadā un apglabāts Braitonas kapsētā Anglijā.

Brensfīlda vārdā nosaukts Brensfīlda šaurums, Brensfīlda kalns, Brensfīlda sala un britu polārās izpētes kuģis *RRS Bransfield*.

Atsauces
--------

1. ↑  Michael Smith, *Great Endeavour: Ireland's Antarctic Explorers*, Dublin: The Collins Press, 2010, p. 10.
2. ↑  «Pat Falveys Polar Expeditions. Edward Bransfield». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 23. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 1. augustā.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 29158368
* LCCN: no98130446
* ISNI: 0000 0000 4602 8827
* GND: 1203263007

 |

 |
**Stostīšanās** jeb **logoneiroze** ir runas traucējums, ko raksturo bieža skaņu, zilbju, vārdu atkārtošana vai paildzināšana. Diagnozi nosaka, ja šie simptomi ir nozīmīgi. 

Stostīšanās cēloņi var būt dažādi — ģenētiski faktori, neirofizioloģiski attīstības traucējumi, psiholoģiski vai emocionāli faktori, stress, traumas vai citi. Stostīšanās var rasties dažādos vecumos, bet visbiežāk tā sākas bērnībā, kad bērns tikai sāk attīstīt runas prasmes. 

Stostīšanās var ietekmēt cilvēka pašvērtējumu un sociālo pielāgošanos, īpaši, ja tā netiek savlaicīgi ārstēta. Lai gan stostīšanos nevar "izārstēt" uz visiem laikiem, daudzi cilvēki ar stostīšanos var iemācīties kontrolēt simptomus un uzlabot runas prasmes.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Stostīšanās***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85129370
* GND: 4127760-0
* BNF: cb11948403r (data)
* NKC: ph121704

 |

 |
**Enhet** ir *metalcore* grupa no Cēsīm, kas dibināta 2002. gadā. Grupas sākotnējais nosaukums bija *Keep it clear* un tā spēlēja *hardcore* stilā. Pirmo reizi plašākai publikai grupa uzstājās 2002. gada 28. martā. 2003. gadā sastāva maiņas dēļ grupa mainīja nosaukumu uz Enhet un jaunajā sastāvā sāka spēlēt *metalcore* stilā. Patlaban grupas sastāvā ietilpst pieci cilvēki, no kuriem trīs ir brāļi. Grupa ir nospēlējusi ap 250 koncertu un uzstājusies deviņās valstīs. Tā tiek dēvēta par vienu no vecākajām un zināmākajām Baltijas *metalcore* grupām. 2009. gada rudenī Enhet devās savā pirmajā Eiropas koncerttūrē, apmeklējot astoņas valstis.

2008. gada nogalē Enhet klajā laida savu debijas albumu "*Check the Foundation*", ko prezentēja Latvijas koncertu tūrē.

Grupas Enhet dalībnieki iepriekš ir piedalījušies projektos More Than Talking (Marts) un Brute Chant (Aleksandrs).

Dalībnieki
----------

* Lauris Sildniks — vokāls
* Aigars Māls — ģitāra
* Marts Sildniks — ģitāra
* Mārtiņš Brants — basģitāra
* Jānis Sildniks — bungas

Bijušie dalībnieki
------------------

* Aleksandrs Lomašonoks
* Didzis Kozlovskis
* Reinis Reķis
* Mareks Vecgailis
* Edgars Āboliņš
* Andrejs Verza
* Arturs Skujiņš-Meijiņš (producējis grupas albumu *Check the Foundation*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Roster». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 7. decembrī. Skatīts: 2009. gada 24. augustā. Teksts "Meteor Agency "ignorēts

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa.
* Enhet, Last FM.
* Enhet, myspace.com.
* Enhet, PureVolume.
* Enhet, draugiem.lv.
**Džefrijs Džons Krosnofs** (angļu: *Jeffrey John Krosnoff*; 1964. gada 24. septembris — 1996. gada 14. jūlijs) bija amerikāņu sacīkšu braucējs.

Karjera
-------

No 1989. līdz 1995. gadam piedalījās Japānas Formula 3000 čempionātā. Krosnofs arī pāris reizes piedalījās Lemānas 24 stundu sacīkstēs, izcīnot 2.vietu 1994. gadā. 1996. gadā piedalījās 11 Champ Car sacīkstēs.

Nāve
----

3 apļus pirms 1996. gada Toronto ielu sacīkstes beigām piedzīvoja smagu avāriju. Krosnofa formulas priekšējie riteņi saskārās ar priekšā braucoša Stefana Johansona formulu. Krosnofa formula uzlidoja gaisā, pāri trases barjerai un ietriecās trases drošības žogā. Drošības žogs izrādījās par vāju, jo nespēja aizturēt formulu no ietriekšanās apgaismes stabā, kas atradās tiešā trases tuvumā. Sadursmes rezultātā formulas šasija sadalījās divās daļās un kokpita daļa ar pilotu tika atmesta atpakaļ trasē. Lai gan glābēji negadījuma vietā ieradās ļoti ātri, tomēr pilots jau bija miris pēc sadursmes ar apgaismes stabu.

Šajā negadījumā gāja bojā arī trases darbinieks, kuru aizķēra formulas priekšējais labais ritenis.

Champ Car rezultāti
-------------------

| Gads | Komanda | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Vieta | Punkti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1996 | Arciero-Wells Racing | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAMIA22 | Karogs: Brazīlija BRARIO26 | Karogs: Austrālija AUSSRF18 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USALBH26 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USANAZ18 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAUS518 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAMIL18 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USADET15 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAPOR17 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USACLE16 | Karogs: Kanāda CANTOR16 | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAMIC | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAMDO | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USAROA | Karogs: Kanāda CANVAN | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis USALAG | **35.vieta** | **0** |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džefs Krosnofs***.
* *Driver Database* profils (angliski)
* *Racing-Reference driver* profils (angliski)
**Salpa līnija** (somu: *Salpalinja*) jeb ***Suomen Salpa*** ("Somijas aizslēgs") ir nocietinājumu līnija Somijā gar austrumu robežu ar Krieviju. Tā tika uzbūvēta 1940. — 1941. gadā laikā starp Ziemas karu un Turpinājuma karu, lai aizsargātos pret atkārtotu PSRS iebrukumu. Tā 1200 km garumā stiepjas no Somu līča dienvidos līdz Petsamo (tagad Pečenga Krievijā) ziemeļos. Tajā nav notikušas militāras darbības. Nocietinājumi Salpa līnijā bija daudz stiprāki kā Manerheima līnijā.

Izbūve
------

Līnijas būve sākās pēc Ziemas kara beigām 1940. gadā. Sākumā tur strādāja brīvprātīgie, vēlāk mobilizētie, kuri nebija derīgi militārajam dienestam. Pēc Turpinājuma kara sākšanās 1942. gada 25. jūnijā darbi šajā līnijā tika pārtraukti, ieroči no bunkuru ugunspozīcijām noņemti un nosūtīti uz fronti. 1944. gada sākumā, kad konflikta gaita sāka mainīties, atsākās būvdarbi pie Salpa līnijas līdz pat Turpinājuma kara beigām 1944. gada 4. septembrī.

Nocietinājumi
-------------

Salpa līnijā tika uzceltas 728 betona būves, 315 km dzeloņstiepļu aizžogojumi, 225 km prettanku šķēršļi, 130 km prettanku tranšejas, vairāk kā 3000 zemes nocietinājumu, 254 betona kājnieku patvērumu, ierakumu un zemnīcu. Tā kā trūka artilērijas, līnijā tika izmantotas pat 19. gadsimta 11 un 9 collu krasta mortīras.

90 % betona būvju atradās starp Somu līci un Saima ezera ūdensceļu sistēmu

Mūsdienas
---------

Nocietinājumu līnija mūsdienās netiek izmantota militāriem mērķiem un tiek atjaunota, lai kalpotu kā tūristu atrakcija.

* Ložmetējs bunkurāLožmetējs bunkurā
* Prettanku šķēršļi (Miehikele)Prettanku šķēršļi (Miehikele)
* Salpa līnijas sākums starp Somu līci un Saima ezeru. Redzama arī VT līnija un VKT līnijaSalpa līnijas sākums starp Somu līci un Saima ezeru. Redzama arī VT līnija un VKT līnija
* Prettanku šķēršļi (Aholanvāra, Salla)Prettanku šķēršļi (Aholanvāra, Salla)
*

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Salpa līnija*** |

* Salpa līnijas muzejs (somiski)
* Salpa Line — Ziemeļu cietokšņi (angliski)(krieviski)
* Salpa centrs (somiski)(zviedriski)(angliski)(vāciski)(krieviski)
Sultanāta karogs (1963–1964)
**Zanzibāras sultanāts** bija valsts, kas pastāvēja no 19. gadsimta līdz 1964. gada 12. janvārim. Kopš 1964. gada tas ir daļa no Tanzānijas Apvienotās Republikas.

1896. gada 27. augustā tā dēvētā Anglijas—Zanzibāras kara tika gāzts sultāns Halīds bin Bargāšs, un tronī ieņēma Lielbritānijai tīkams valdnieks. Līdz ar to 20. gadsimta pirmajā pusē Zanzibārā tika izveidots marionešu sultānu režīms, kas pilnībā atradās Lielbritānijas kontrolē, taču formāli Zanzibāra joprojām bija daļēji neatkarīga valsts.

Pēc Otrā pasaules kara Zanzibārā pastiprinājās cīņa pret britu un sultānu varu, un to lielā mērā veicināja Tanganiki.

1963. gada 10. decembrī tika pasludināta Zanzibāras valsts neatkarība. Tā paša gada 16. decembrī jaunā valsts tika uzņemta ANO. Taču jau 1964. gada 12. janvārī Zanzibārā notika antifeodālā Zanzibāras revolūcija, kuras rezultātā vietējais sultāns tika gāzts no troņa un padzīts no valsts, kas iezīmēja sultanāta galu, tika pasludināta Zanzibāras un Pembas Tautas Republika, kas paātrināja Zanzibāras un Tanganjikas apvienošanās procesu vienotā valstī Apvienotajā Tanganikas un Zanzibāras Republikā (kopš 1964. gada 1. novembra — Tanzānijas Apvienotās Republika).

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Edgars Bergs** (dzimis 1878. gada 3. aprīlī, miris 1968. gada 9. decembrī) bija latviešu luterāņu mācītājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Rīgā, uzņēmēja un sabiedriskā darbinieka Kristapa Berga (1843—1907) ģimenē. 1903. gadā pabeidzis Tērbatas universitātes Teoloģijas fakultāti. Ordinēts 1905. gadā. Līdz 1911. gadam bijis mācītājs Rubenē, pēc tam līdz 1914. gadam Rīgas pilsētas vikārs. No 1919. līdz 1922. gadam kalpoja kā Rīgas garnizona mācītājs. No 1927. gada viņa sprediķi regulāri tika atskaņoti radio. Darbojies iekšējā misijā, veicis arī Brāļu kapu komitejas priekšnieka pienākumus. 

Otrā pasaules kara laikā emigrējis uz Vāciju, vēlāk izceļojis uz Lielbritāniju, kur miris. Bijis arī LELBāL arhibīskapa vietnieks, kā arī ieņēmis citus amatus.

Apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV (1927) un III (1932) šķiru.

Atsauces
--------

* LKV — 2146. 2147.
* Latvijas enciklopēdija, 1.sējums. — R: Valērija Belakoņa izdevniecība, 2002. — 594.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Prāvests Edgars Bergs DP albums
* Prāvests Edgars Bergs pie nometnes ģerboņa DP albums\* \*
* Vēsture; Londonas Latviešu luterāņu draudze
**Zamboangas pussala** (filipīniešu: *Tangway ng Zamboanga*, angļu: *Zamboanga Peninsula*) ir ap 280 km gara pussala Mindanao salas rietumos Filipīnās. Administratīvi ietilpst Zamboangas Pussalas reģionā (Ziemeļzamboangas, Dienvidzamboangas un Zamboangas Sibugajas provinces un Zamboangas neatkarīgā pilsēta) un Ziemeļmindanao reģionā (Rietummisamisas province). Lielākās pilsētas ir Zamboanga dienvidrietumu galā un Pagadiana dienvidaustrumu krastā. Attīstīts lauksaimniecības reģions, audzē rīsus, kukurūzu, cukurniedres, tabaku, banānus.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Mindanao salas rietumos starp Boholas jūru ziemeļos, Sulu jūru rietumos un Sulavesi jūras Moro līci dienvidos. Ar pārējo Mindanao pussalu savieno 14 km plats zemesšaurums starp Iliganas līča atzaru Panguilas līci ziemeļos un Moro līča atzaru Pagadianas līci dienvidos. Pussala neregulāras formas, dienvidu krastā daudz līču un mazāku pussalu, piekrastē daudz nelielu salu. Lielākā daļa teritorijas kalnaina, bet piekrastē zemienes. Augstākais kalns ir aktīvs vulkāns Malindangs 2435 m vjl pussalas austrumos. Pussalā vairākas aizsargājamās dabas teritorijas, no kurām lielākās ir Malindanga grēdas dabas parks un Pasonankas dabas parks.

Atsauces
--------

1. ↑  Britannica. Zamboanga Peninsula

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zamboangas pussala***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315126262
* LCCN: sh87002744

 |

 |
**Rotalioidejas** (*Rotalioidea*) ir foraminīferu virsdzimta rotaliīdu kārtā. Virsdzimtu 1839. gadā izveidoja vācu dabaszinātnieks Kristiāns Gotfrīds Ērenbergs. Ģeohronoloģiski rotalioidejas ir zināmas no konjakas stāva augšējā krīta līdz mūsdienām.

Apraksts
--------

Čaula brīva, trohoīda, vēlajās stadijās reizēm spiraliski plakana, reti turpmāk vienrindu. Visiem ir sekundāru kanālu sistēma, reizēm ar dubultām sieniņām un septām. Atvere ir bez lūpas, septāla, spraugas vai poru rindas veidā, vai arī sietveidīga. Trohoīdām sugām tā atrodas septālās virsmas pamatnē, kas tajā pat laikā ir kameru ventrālā puse, spirāliski plakanām sugām veidojas mediāni vai septu pamatnē vai pa visu septas virsmu, attītajām - terminālajā galā. Atveres reizēm sākotnēji var nebūt, bet tā izveidojas septu pamatnēs sieniņu rezorbcijas rezultātā pirms nākamās kameras izveidošanās. Satiksme starp kamerām notiek caur starpkameru caurumiem, vienkāršiem vai sarežģītiem ar kameru sekundārajām starpsieniņām. Dažām sugām pēdējā kamera vienmēr ir ar plānām sienām un fosilā stāvoklī nesaglabājas. Sieniņas veidotas no radiāli slāņaina kalcīta. Papildus skeleta veidojumi var būt umbonālā diska, pauguriņu, ķīļu, tiltiņu, šuvju sabiezinājumu u.c. elementu veidā.

Sistemātika
-----------

Diskorboideju virsdzimtā ir iekļautas šādas dzimtas:

* dzimta: *Ammoniidae* Saidova, 1981
* dzimta: *Chapmaninidae* Thalmann, 1938 †
* dzimta: *Cuvillierinidae* Loeblich & Tappan, 1964 †
* dzimta: *Elphidiellidae* Holzmann & Pawlowski, 2017
* dzimta: *Elphidiidae* Galloway, 1933
* dzimta: *Haynesinidae* Mikhalevich, 2013
* dzimta: *Miogypsinidae* Vaughan, 1928 †
* dzimta: *Notorotaliidae* Hornibrook, 1961
* dzimta: *Pseudorbitoididae* Rutten, 1935 †
* dzimta: *Rotaliidae* Ehrenberg, 1839
* *Incertae sedis*

* ģints: *Rotaliidium* Vicedo & Robles-Salcedo in Vicedo et al. 2019 †
* ģints: *Zagrosaria* Consorti & Rashidi, 2020 †

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Д. В. Обручев, Основы палеонтологии (Общая часть. Простейшие), издательство "Наука", Москва, 1959. г. 304. lpp.
2. ↑  World Foraminifera Database
**Artūrs Kučs** (dzimis 1975. gada 9. decembrī) ir jurists, pētnieks, Satversmes tiesas tiesnesis, Latvijas Universitātes asociētais profesors.

Biogrāfija
----------

### Izglītība

Ieguvis divus balakaura grādus Latvijas Universitātē: 1999. gadā politikas zinātņu bakalauru starptautiskajās attiecībās un 2001. gadā tiesību zinātņu bakalauru. Maģistra studijas apguvis Padujas Universitātē (Itālija) un Lundas Universitātē (Zviedrija). 2007. gadā ieguvis doktora grādu, aizstāvot disertāciju "Tiesību uz vārda brīvību un neiecietību, diskrimināciju kurinošas runas aizlieguma līdzsvarošana" (darba vadītāja Gita Feldhūne).

### Karjera

2002. gadā sācis strādāt Latvijas Universitātes Juridiskās fakultātes Cilvēktiesību institūtā kā pētnieks, bet 2004. gadā kļuvis par šā institūta direktoru.

2016. gada sākumā Artūrs Kučs ievēlēts par *ad hoc* tiesnesi Eiropas Cilvēktiesību tiesā.

2016. gada 22. decembrī apstiprināts par Satversmes tiesas tiesnesi, stājies amatā 2017. gada 21. aprīlī. Tiesneša vakance atbrīvojās, jo vienlaicīgi beidzās termiņš diviem Satversmes tiesas tiesnešiem — Uldim Ķinim un Kasparam Balodim.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 19. februārī. Skatīts: 2020. gada 19. februārī.
2. ↑
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 19. februārī. Skatīts: 2020. gada 19. februārī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 51093051
* LCCN: n2005030008
* ISNI: 0000 0000 3606 9019
* SUDOC: 251850447
* BIBSYS: 1542227319112

 |

 |
**Arvīds Darkevics** (1918—1992) bija latviešu muzikologs, žurnāla "Māksla" atbildīgais sekretārs (1959-1987) un Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes loceklis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1918. gada 24. decembrī Latroščas ciemā ("Latbirzē") Baltkrievijā latviešu izceļotāju ģimenē. Mācījās vietējā sākumskolā, strādāja Mogiļevas zīda rūpnīcā. 1932. gadā turpināja mācības internātskolā Vitebskas tuvumā, tad Ļeņingradas latviešu pedagoģiskajā tehnikumā (1934-1937) un M. Musorgska vārdā nosauktajā Ļeņingradas 1. mūzikas vidusskolā (1938-1941) 
Līdztekus bija pasniedzējs PSRS iekšlietu tautas komisariāta (NKVD) Augstākajā skolā (1939-1941). Pēc Vērmahta iebrukuma 1941. gadā iestājās Sarkanajā armijā un krita vācu gūstā, bet pēc 2 mēnešiem izbēga un 1942. gada ziemā iesaistījās partizānu kustībā un aizmugures darbā.

Pēc Rīgas ieņemšanas bija Latvijas Radio Mūzikas daļas atbildīgais redaktors (1945-1953) un Latvijas PSR Valsts filharmonijas direktors (1954-1958), līdztekus studēja Latvijas Valsts konservatorijas mūzikas vēstures un teorijas nodaļā (1952-1955).

1959. gadā kļuva par žurnāla "Māksla" atbildīgo sekretāru un mūzikas nodaļas vadītāju, vadīja Latvijas PSR Komponistu savienības muzikologu sekciju (1962-1968).
1964. gadā kļuva par Latvijas PSR Komitejas kultūras sakariem ar tautiešiem ārzemēs valdes loceklis, bija laikraksta "Dzimtenes Balss" žurnālists.

Miris 1992. gada 1. februārī Rīgā.

Darbi
-----

Krājumu "Latviešu mūzika" sastādītājs (1964-1987)

Emīls Dārziņš [raksti un atmiņas] (1975)

"Mūzikas dzīve Padomju Latvijā" [attēlu albums] (1980) u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  Humanitāro un mākslas zinātņu digitālā platforma
2. ↑  timenote.info

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 248170101
* ISNI: 0000 0003 8567 5383
* NKC: mzk2011652994

 |

 |
**Dzeltenais āboliņš** (*Trifolium aureum*) ir āboliņu suga, kas ir diezgan plaši sastopama Eirāzijā, tostarp diezgan bieži visā Latvijas teritorijā, kā arī ir ieviesusies Ziemeļamerikā.

Apraksts
--------

Dzeltenais āboliņš ir viengadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs ar stāvu, nereti zarainu un skraji apmatotu stublāju. Lapas ir trīslapiņu saliktas no lancetiskām vai iegareni lancetiskām lapiņām ar maz zobainu malu un noapaļotu galu. Lapas kāts ir aptuveni lineāri lancetisko pielapju garumā. Lapiņas bez kāta, sēdošas, to apakšpusē izšķirami 12—20 sāndzīslu pāri. Ziedi ir izvietoti blīvā, iegarenā galviņā, kas atrodas stublāja un zaru augšējo lapu žāklēs gara ziedneša galā. Ziedi galviņā vairāk vai mazāk horizontāli. Kauss īss. Vainags dzeltens, kurš pēc noziedēšanas paliek dzeltenbrūns. Auglis ir sīka pākstīte. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «zeltainais āboliņš - Trifolium aureum Pollich - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2024-01-29.
**Jānis Žīgurs** (1895—1938) bija latviešu izcelsmes Krievijas un Padomju Savienības militārais darbinieks.

Dzimis latviešu zemnieku ģimenē, mācījies pagastskolā, pēc tam seminārijā Kuldīgas un Pleskavas apriņķī, atskaitīts par Krievijas Impērijas cenzūras aizliegtās literatūras glabāšanu un izplatīšanu. 1914. gadā Rīgā pabeidzis mērnieku kursus. Bija Latvijas Sociāldemokrātijas biedrs kopš 1912. gada. 1914.—1915. gadā strādāja par mērnieka palīgu Mogiļevas guberņā.

1915. gada jūnijā iestājās Krievijas Impērijas armijā, 1916. gada februārī pabeidza Pēterhofas 2. praporščiku skolu. Ievainots Pirmā pasaules kara kaujās. Pēc Februāra revolūcijas, sākot no 1917. gada marta, bija 49. divīzijas Krievijas Sociāldemokrātiskās strādnieku (boļševiku) partijas komitejas priekšsēdētājs, 1. Viskrievijas Zemnieku deputātu padomju kongresa delegāts un Viskrievijas Zemnieku deputātu padomes izpildkomitejas loceklis. 1917. gada septembrī tika arestēts (līdz Oktobra revolūcijai) par pretkara aģitāciju. Pēc tam kļuva par 49. divīzijas Kara revolucionārās komitejas priekšsēdētāju. Pec tā, kad 4. armijai neizdevās iziet no Rumānijas uz Besarābiju, 1918. gada februārī Žīguru arestēja rumāņu militāristi, viņš atradās apcietinājumā līdz 1918. gada maijam, kad pēc atbrīvošanas ieradās Maskavā.

Organizēja sovhozus Maskavas guberņā, bija guberņas padomes Zemes nodaļas kolēģijas loceklis. 1918. gada novembrī mobilizēts Sarkanajā armijā, piedalījās Krievijas pilsoņu karā kā divīzijas vai brigādes komandieris, ievainots.

1923. gadā absolvēja Sarkanās armijas Kara akadēmiju. Kopš 1924. gada jūnija dienēja Sarkanās armijas štāba Izlūkošanas pārvaldē. 1924. gadā vadīja Tallinas puču. 1925. gadā kļuva par Izlūkošanas pārvaldes 3. nodaļas priekšnieka palīgu, 1926. gadā — par tā vietnieku. Ar segvārdu "Strumbis" («*Струмбис*») darbojās kā militārais padomnieks Ķīnā. 1927. gada augustā—septembrī stažējās Reihsvērā. 1930.—1937. gadā bija Sarkanās armijas Kara ķīmiskās pārvaldes priekšnieka vietnieks un mācībspēks Kara akadēmijā.

1937. gada oktobrī atvaļināts rezervē. Tā paša gada 14. decembrī arestēts, 1938. gada 22. februārī pēc PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģijas sprieduma nošauts. Reabilitēts 1956. gadā.