recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tihvina** (krievu: *Тихвин*) ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Tihvinkas upes. Ievērojams reliģiskais un mašīnbūves centrs.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1383. gadā, kad pēc tradīcijas vispirms Lādogas ezerā, vēlāk pie Tihvinas brīnumaini parādījās Tihvinas Dievmātes ikona. Ikona kļuva par slavenu pielūgsmes objektu. No 1507. līdz 1515. gadam pēc Vasilija III pavēles tika uzcelta Tihvinas katedrāle. 1560. gadā pēc Ivana IV pavēles šeit tika nodibināts pareizticīgo klosteris. Krievu—zviedru kara laikā 1613. gadā Tihvinas pilsētu nodedzināja zviedri, tomēr klosteris izturēja ilgstošu aplenkumu, 1617. gadā netālu no Tihvinas noslēdza Stolbovas miera līgumu.

1811. gadā tika atklāta Tihvinas ūdens sistēma (viena no trijām, kas savienoja Volgu un Baltijas jūru), kas palielināja pilsētas ekonomisko nozīmību. Tihvinas ūdens sistēma beidza darbību 20. gadsimta vidū. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 8. novembra līdz 1941. gada 9. decembrim - Vācijas okupācijā. Vācieši Tihvinas dievmātes ikonu izveda uz Pleskavu, kur tā nokļuva pareizticīgo bīskapa Jāņa Garklāva rīcībā, kurš to vēlāk izveda uz ASV. 2004. gadā caur Rīgu Tihvinas svētbilde atgriezās klosterī. Padomju laikā pilsētā atradās rūpnīca "Transmaš", kas ražoja militāro un spectehniku.

Ekonomika
---------

Pilsētā atrodas 2012. gadā atvērtā Tihvinas Vagonu rūpnīca, kas ražo dzelzceļa vagonus; rūpnīca "Titran-Ekspres", kas ražo dzelzceļa vagonu ritošo daļu un kāpurķēdes; Tihvinas dzelzs sakausējumu rūpnīca; IKEA ražotne un citi uzņēmumi.

Cilvēki
-------

Tihvina ir komponista Nikolaja Rimska-Korsakova (*Николай Андреевич Римский-Корсаков*, 1844-1908) un biatlonistes Natālijas Sorokinas (*Наталья Владимировна Сорокина*, 1982) dzimtā pilsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Federālais Valsts statistikas dienests. Skatīts: 23 janvāris 2019.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tihvina***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Tihvina enciklopēdijā "Mana pilsēta" (krieviski)
* Tihvinas Vagonu rūpnīca
* Titran-Ekspres

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ļeņingradas apgabala pilsētas |
| --- |
|  |
| Ļeņingradas apgabala ģerbonis | 
* Boksitogorska
* **Gatčina**
* Ivangoroda
* Kamennogorska
* Kingisepa
* Kiriši
* Kirovska
* Kommunara
* Kudrova
* Lodeinoje Poļe
* Luga
* Ļubaņa
* Murina
* Novaja Ladoga
* Ņikoļska
* Otradnoje
* Pikaļova
* Podporožje
* Primorska
* Priozerska
* Sertolova
* Sjastroja
* Slanci
* Sosnovijbora
* Svetogorska
* Šliselburga
* Tihvina
* Tosno
* Viborga
* Visocka
* Volhova
* Volosova
* Vsevoložska

 | Ļeņingradas apgabala karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 241892033
* LCCN: n83036569
* SUDOC: 142456586
* NKC: xx0134020

 |

 |
**Adirondaks** (angļu: *Adirondack Mountains*) vai **Adirondaka kalni** ir kalnu masīvs ziemeļu Apalačos ASV. Izvietojies Ņujorkas štata ziemeļos, austrumos to norobežo Šampleina ezers, dienvidos — Mohokas upe, rietumos — Ontārio ezers, ziemeļos — Sentlorensas upe. Masīvs veidots no kristāliskajiem iežiem, pārsvarā ledāju noapaļotas reljefa formas. Skujkoku meži. Titāna, dzelzs rūdu, grafīta atradnes. Lielākā daļa kalnu masīva ietilpts aizsargātajā teritorijā "Adirondaka parks".

Tagadējo nosaukumu kalnu masīvam 1838. gadā piešķīra amerikāņu ģeologs Ebenizers Emmonss *(Ebenezer Emmons)* un tas cēlies no mohoku valodas vārda *ratirontaks* — ‘koku ēdāji’, ar ko tie vēsturiski apzīmēja kaimiņu algonkinu ciltis, kas dzīvoja šajā apvidū, kā arī dzeloņcūkas.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 14. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Adirondaks***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 235541996
* LCCN: sh85000883
* GND: 4203429-2

 |

 |
*Tikkakoski* ražotne 1930. gadu sākumā
*Tikkakoski* ražotā *Suomi KP/-31* mašīnpistole
*Tikka* šujmašīna
***Oy Tikkakoski Ab*** bija Somijas šaujamieroču ražotājs. 1983. gadā tas tika pievienots uzņēmumam *Sako*, kas kopš 2000. gada ietilpst Itālijas šaujamieroču pārvaldītājsabiedrībā *Beretta Holding*.

*Sako* turpina piedāvāt ***Tikko*** zīmola šautenes.

Vēsture
-------

1893. gadā inženieris Martins Stenijs (*Martin Stenij*) Jiveskilē blakus Jivesjoki dzirnavām un kokzāģētavai izveidoja metāla darbnīcu. Tā laika gaitā piedzīvoja vairākus bankrotus un īpašumtiesību izmaiņas.

1912. gadā tika dibināts uzņēmums ***Tikkakosken Rauta- ja Puuteollisuus Oy*** ("Tikkakoski dzelzs un koka rūpniecība"). Tika pārtraukta saikne ar agrīnām dzirnavas un kokzāģētavas darbībām, uzņēmums koncentrējās uz metāla rūpniecību.
Pilsoņu kara laikā 1918. gadā uzņēmums sāka šaujamieroču daļu ražošanu.

No 1927. līdz 1940. gadam uzņēmums izgatavoja *M27* šauteni, kas bija Somijas armijai pielāgota *Mosin-Nagant* modifikācija.
1928. gadā tika iegādātas patronu izgatavošanai nepieciešamās specializētās iekārtas, un uzņēmums sāka ražot munīciju *M27* šautenēm.

1929. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par ***Tikkakoski Oy***.
1930. gadā uzņēmuma 40 % kapitāldaļu iegādājās vācu ieroču tirgotājs Villi Daugss (*Villi Daugs*). Uzņēmums iegādājās mašīnpistoles *Suomi KP/-31* ražošanas licenci, un 1931. gadā tika sākta tās ražošana. 1933. gadā uzņēmums mainīja nosaukumu uz ***Oy Tikkakoski Ab***, tādējādi atainojot divvalodību. Uzņēmums sāka ražot arī ložmetējus *Maxim M/09-21* un ložmetēju patronu lentes. 1938. gadā Villi Daugss bija iegādājies *Tikkakoski* vairākuma kapitāldaļu.

Otrā pasaules kara laikā uzņēmums izgatavoja šautenes, *Suomi KP/-31* mašīnpistoles un *Maxim* ložmetējus, kā arī ieroču stobrus. Tika ražota arī *.50 Browning* un *20×138mmB Solothurn Long* munīcija.

Pēc kara *Tikkakoski* tika uzskatīts par vāciešiem piederošu uzņēmumu, tādēļ 1947. gadā Padomju Savienība tā aktīvus konfiscēja. Uzņēmums pārgāja uz civilās produkcijas ražošanu. Piemēram, šujmašīnas tika izlaistas no 1946. līdz 1964. gadam. 1953. gadā pilnībā tika pārtraukta šaujamieroču produkcijas ražošana.
1957. gadā Somijas uzņēmēji uzņēmumu izpirka no PSRS.

1967. gadā *Tikkakoski* kapitāldaļu vairākumu iegādājās *Osuuspankkien Keskusosuuspankki* (*OKO*) banka.

1981. gadā *Tikkakoski* un cits Somijas šaujamieroču ražotājs *Sako* sāka sadarbību šauteņu prototipa izstrādē.
1983. gadā *Nokia*, kam piederēja *Sako*, iegādājās *Tikkakoski Oy*, kas tika apvienots ar *Sako*.
1989. gada 31. martā *Tikkakoski* ražotne pārtrauca darbu; *Tikka* produkcijas ražošana tika pārcelta uz Rīhimeki.
*Sako* vairākkārt mainīja īpašniekus un nosaukumus, un tagad *Sako Oy* pieder Itālijas šaujamieroču uzņēmumam *Beretta Holding*.
*Sako* turpina ražot un attīstīt ***Tikko*** zīmola šautenes.

Ārējās saites
-------------

* *Tikka* zīmols
Šis raksts ir par ģeofizisko observatoriju. Par citām jēdziena **Tiksi** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Polārā ģeokosmofiziskā observatorija «Tiksi»** (krievu: *Полярная геокосмофизическая обсерватория «Тикси»*) ir Krievijas polārā pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Sahas Republikas (Jakutijas) ziemeļos Tiksi pilsētciemata teritorijā 6 km uz dienvidrietumiem no tās centra. Administratīvi ietilpst Bulunas ulusā. Observatorija pieder Krievijas zinātņu akadēmijas Sibīrijas nodaļas Jakutijas zinātniskā centra Jurija Šafera Kosmofizisko pētījumu un aeronomijas institūtam.

Vēsture
-------

1957. gadā Starptautiskā ģeofizikas gada (SĢG) programmas ietvaros uz Tiksi reģionālā radiometeoroloģiskā centra bāzes tika sākti ģeofiziskie novērojumi. 1961. gadā ģeofizisko pētījumu programma tika nodota Krievijas zinātņu akadēmijas paspārnē, pārcelta uz SĢG poligonu dienvidrietumos no Tiksi un pārdēvēta par **Polāro ģeokosmofizisko observatoriju**. Observatorijas administrācija izvietojusies Tiksi ciematā, bet pētniecības infrastruktūra atrodas 6 km uz dienvidrietumiem no ciemata pie Suonannahas upes.

Zinātniskie pētījumi
--------------------

Observatorija paredzēta nepārtrauktu ģeofizisko novērojumu veikšanai ģeomagnētiskā laika variācijās, jonosfēras raksturlielumos, polārblāzmas pētījumos un kosmiskā starojuma intensitātē. Jonosfēras pētījumiem veic ģeofizisko raķešu palaišanu.

Atsauces
--------

1. ↑  Институт космофизических исследований и аэрономии им. Ю.Г. Шафера. Полярная геокосмофизическая обсерватория
2. ↑  Полярная Почта. Полярная геокосмофизическая обсерватория (ПГО) «Тикси». Страници истории.
3. 1 2  «Маяк Арктики. О наблюдениях на ПГО "Тикси" в начале сентября». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 31. janvārī. Skatīts: 2021. gada 24. janvārī.
4. ↑  «Первая российская геофизическая ракета». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 30. janvārī. Skatīts: 2021. gada 24. janvārī.
**St. Vincent, Land so Beautiful** ir Sentvinsentas un Grenadīnu valsts himna. Šī dziesma pirmo reizi oficiāli tika lietota 1967. gadā, taču tikai valsts neatkarības pasludināšanas laikā 1979. gadā, dziesma tika pieņemta par valsts himnu.

Himnas vārdi
------------

**1. pants:**

*Saint Vincent, land so beautiful,*

*With joyful hearts we pledge to thee.*

*Our loyalty and love and vow to keep you ever free.*

**Piedziedājums:**

*Whate'er the future brings.*

*Our faith will keep us true.*

*May peace reign from shore to shore,*

*And God bless and keep us too.*

**2. pants:**

*Hairoun, our fair and blessed isle*

*Your mountains high, so clear and green*

*Are home to me, though I may stray*

*A haven calm serene*

**3. pants:**

*Our little sister islands are,*

*Those gems, the lovely Grenadines.*

*Upon their seas of golden sand,*

*The sunshine ever beams.*

  

Himnas melodija MIDI formātā ir pieejama *šeit* ( nospiežot ar labo peles taustiņu un izvēloties *Save Target As...* ).
**Kanādas Augstās Arktikas pētniecības stacija** (angļu: *Canadian High Arctic Research Station*, CHARS) ir Kanādas vissezonas pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Viktorijas salas dienvidaustrumos Kembridžbejas ciema ziemeļaustrumu nomalē. Pieder Kanādas valdībai, bet to pārvalda federāla organizācija *Polar Knowledge Canada*.

Vēsture
-------

Lēmums par stacijas būvniecību tika pieņemts 2007. gadā. Būvniecība tika uzsākta 2014. gadā, bet pirmā kārta nodota ekspluatācijā 2016. gadā.

Stacijas struktūra
------------------

Stacija sastāv no trijām galvenajām daļām. Galvenajā ēkā divos stāvos 4800 m² atrodas konferenču un sapulču telpas, virtuve, ziemas dārzs, kā arī vairākas laboratorijas (dzīvnieku autopsijas, bioloģijas, datorikas, analītiskā, genomiskā u.c.). Ēkas iekštelpu stilistika ieturēta inuitu motīvos. Lauka pētījumu un tehniskās apkopes ēkā atrodas garāžas, noliktava, minerālu laboratorija, galdniecība. Divās atsevišķās ēkās ierīkota dienesta viesnīca, kurā var izmitināt līdz 44 viespētniekiem.

Pētniecība
----------

Stacija galvenokārt tiek izmantota kā bāze dažādiem pētniecības projektiem Kanādas Arktikā. Prioritārie pētījumu virzieni ir alternatīvā un atjaunojamā enerģija ziemeļiem, ziemeļu ilgtspējība, mainīgā ledus, mūžīgā sasaluma un sniega ietekme uz kuģošanu, infrastruktūru un kopienām, kā arī ziemeļu infrastruktūras projektēšana, būvniecība un uzturēšana.

Atsauces
--------

1. ↑  Welcome to the Canadian High Arctic Research Station Campus
2. ↑  About Polar Knowledge Canada
3. 1 2  Interact International Network for Terrestrial Research and Monitoring in the Arctic. CANADIAN HIGH ARCTIC RESEARCH STATION
4. ↑  EVOQ ARCHITECTURE. Canadian High Arctic Research Station (CHARS)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kanādas Augstās Arktikas pētniecības stacija***.
* Canadian High Arctic Research Station remains a big unknown to many
**Risto Kalevi Sīlasmā** (*Risto Kalevi Siilasmaa*, dzimis 1966. gadā) ir Somijas uzņēmējs. Viņš ir uzņēmuma *F-Secure* dibinātājs, padomes priekšsēdētājs un lielākais īpašnieks. Sīlasmā ir vairāku uzņēmumu padomes loceklis. Viņš ir bijis uzņēmums *Nokia* izpilddirektors un padomes priekšsēdētājs.

Biogrāfija
----------

Risto Sīlasmā 2018. gadā
1985. gadā Risto Sīlasmā absolvēja Helsinku Tehniskā augstskolu.

1988. gadā Risto Sīlasmā kopā ar Petri Allasu dibināja uzņēmumu *Data Fellows*, kas sākotnēji nodarbojās ar datoru lietotāju apmācību un datubāžu izstrādi. 1990. gadu sakumā uzņēmums pievērsās pretvīrusu programmatūras izstrādei, un tagad ir pazīstams ar nosaukumu *F-Secure*. Līdz 2006. gadam Sīlasmā bija *F-Secure* izpilddirektors. Viņam pieder gandrīz 40 % uzņēmuma kapitāldaļu.

2012. gada maijā Sīlasmā kļuva par telesakaru iekrārtu uzņēmuma *Nokia* padomes priekšsēdētāju. Pirms tam kopš 2008. gada bija *Nokia* padomes loceklis. Kad 2013. gadā Nokia izpilddirektora amatu atstāja Stīvens Īlops, Risto Sīlasmā uz laiku pildīja šo amatu, līdz 2014. gada maijā izpilddirektora amatā apstiprināts Radžīvs Suri. Sīlasmā turpināja pildīt padomes priekšsēdētāja pienākumus.
2019. gada decembrī Sīlasmā paziņoja, ka atstās *Nokia* padomes priekšsēdētāja amatu. 2020. gada 27. maijā viņu nomainīja Sari Baldaufa.

Risto Sīlasmā ir pildījis padomes priekšsēdētāja pienākumus telesakaru uzņēmumā *Elisa* , kā arī mazakos uzņēmumos: *Blyk*, *Ekahau*, *Fruugo*, *Nexit Ventures* un *Valimo Wireless*, daļā no kuriem viņš bijis lielākais investors.

Dalība organizācijās
--------------------

### Kapitālsabiedrību padomes

* *Efecte*, padomes loceklis (kopš 2008. gada)
* *Ekahau*, padomes priekšsēdētājs (kopš 2007. gada)
* *Technology Industries of Finland*, padomes loceklis (2016—2018)
* *Elisa*, padomes loceklis (2008—2012)
* *Nokia*, padomes loceklis, kopš 2012. gada priekšsēdētājs (2008—2020)

### Bezpeļņas organizācijas

* Somijas rūpniecības konfederācija, padomes priekšsēdētāja vietnieks (2017—2018)
* Eiropas rūpnieku apaļais galds, loceklis
* Helsinku Tehniskā augstskola, uzraudzības padomes loceklis
* *SITRA* (Somijas inovāciju fonds), pētniecības padomes loceklis

Atsauces
--------

1. ↑  Nokia Near Choice on New Chairman The Wall Street Journal, January 14, 2012

  


| Uzņēmējdarbība |
| --- |
| Priekštecis: **Jorma Ollila**  |  ***Nokia* padomes priekšsēdētājs** 2012 — 2020 | Pēctecis: **Sari Baldaufa**  |
| Priekštecis: **Stīvens Īlops**  |  ***Nokia* izpilddirektors** 2013 — 2014 | Pēctecis: **Radžīvs Suri**  |
**"Ripoja akmens"** ir 2007. gada septembrī iznākušais latviešu grupas "Cacao" (albumā minēta kā "Andris Ērglis & Cacao") debijas albums. Albumā ir iekļautas 12 dziesmas latviešu valodā, mūziku dziesmām ir komponējuši Tomass Kleins un Jānis Strazds, bet visu dziesmu tekstu autors ir Guntars Račs. Albumu ierakstīja un miksēja Gints Sola.

Pirms albuma radio stacijās bija nonākuši "Cacao" singli "Pazaudēto cerību lauks", "Reiz Ziemassvētkos", "Melnais vīrs", "Rožu nams" un "Ripoja akmens", kas visi ir iekļauti šajā albumā. Vispazīstamākā albuma dziesma ir tituldziesma "Ripoja akmens" (J.Strazds/G.Račs), kura Latvijas Mūzikas Spicē 1. vietu saglabāja vairākus mēnešus, un ar kuru grupa uzvarēja Muzikālajā bankā un Latvijas Muzikālajā līgā, un par kuru tās autori saņēma AKKA/LAA Autortiesību bezgalības balvu kā par visvairāk atskaņoto dziesmu Latvijā 2008. gadā.

Albums tika nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākais popmūzikas albums, bet tituldziesma - kā labākā popmūzikas dziesma. Abās šajās nominācijās "Cacao" neuzvarēja, taču ieguva balvu par dziesmu "Ripoja akmens" kā gada lielāko radio hitu.

Dziesmu saraksts
----------------

  

1. "Ripoja akmens" (J.Strazds / G.Račs) - 3:35
2. "Rožu nams" (T.Kleins/G.Račs) - 3:51
3. "Rīts labi nāk" (T.Kleins/G.Račs) - 2:49
4. "Diena, kad nepienāca rīts" (T.Kleins/G.Račs)- 3:23
5. "Pazaudēto cerību lauks" (T.Kleins/G.Račs) - 4:05
6. "Nepareizs" (T.Kleins/G.Račs)- 4:22
7. "Varavīksne" (J.Strazds / G.Račs) - 2:41
8. "Saule riet" (T.Kleins/G.Račs)- 4:11
9. "Melnais vīrs" (T.Kleins/G.Račs)- 3:15
10. "Ja es būtu" (T.Kleins/G.Račs) - 3:30
11. "Vairāk nekā nav" (T.Kleins/G.Račs)- 4:52
12. "Reiz Ziemassvētkos" (T.Kleins/G.Račs)- 3:16

Izpildītāji
-----------

* Andris Ērglis - balss, bungas
* Tomass Kleins - ģitāra
* Jānis Strazds - taustiņinstrumenti
* Aivars Meijers - basģitāra

  

* Raimonds Macats - mutes harmonikas
* Ivars Bajaruns - saksofons

Atsauces
--------

1. ↑  "Ripoja akmens"[novecojusi saite], *micrec.lv*
**Riska kapitāls** ir kapitāls, kuru jaunu uzņēmumu vai projektu finansēšanai piešķir Riska investori (**riska kapitālisti**). Parasti riska investīciju objekti ir uzņēmumi ar augstu straujas izaugsmes ticamību, vai projekti, kuri to īstenošanas gadījumā var nest lielu peļņu uz tajos investēto kapitālu.

Tā kā riska investīcijas lielas peļņas vietā var nest arī ievērojamus zaudējumus, riska investori - fiziskas vai juridiskas personas - mēdz apvienoties, izveidojot riska fondus, tādējādi sadalot riskus, tātad arī iespējamos zaudējumus.

Risku fondus parasti pārvalda profesionālas kompānijas, kuras ir specializējušās dažādās investīciju jomās. Līdz ar to arī riska fondi vairumā gadījumu orientējas uz atsevišķiem sektoriem. Parasti tās ir jomas, kas saistītas ar paaugstinātu risku - jaunas tehnoloģijas, strauji augoši ekonomikas sektori, vai valstis un pat pasaules reģioni ar dinamisku ekonomisko izaugsmi. Pie tādiem pieskaitāmas arī Baltijas valstis, tai skaitā arī Latvija.

Lai veicinātu strauju jaunu tehnoloģiju attīstību un jaunu uzņēmējdarbības sfēru veidošanos, daudzas valstis atbalsta riska fondu veidošanu. Piemēram, vairums telekomunikāciju, informātikas un citas mūsdienu tehnoloģijas izveidojušās lielā mērā pateicoties riska kapitāla finansējumam. Arī Latvijā tiek īstenota nacionālā programma „Riska kapitāla finansējums", ko organizē Latvijas Garantiju aģentūra. Minētajā programmā izveidoti trīs no valsts budžeta un ES struktūrfondiem līdzfinansēti riska kapitāla fondi - ZGI fonds, Otrais Eko fonds (fonda pārvaldītājs Eko Investors), un INVENTO.

Eko Investors ir viena no vadošajām riska kapitāla pārvaldes kompānijām Latvijā, kas darbojas jau kopš 2000.gada. Eko Investors ir Riska Kapitāla asociācijas biedrs un viens no dibinātājiem. Asociācijā šobrīd darbojas 30 biedri. Jaunākais dalībnieks, finanšu un investīciju uzņēmums Capitalia, pievienojās 2012. gada 20. decembrī.

2007. gada februārī „ZGI fonds", ko pārvalda SIA „Zaļās gaismas investīcijas", veica pirmo riska kapitāla investīciju, ieguldot 200 tūkstošus latu informācijas tehnoloģiju uzņēmumā SIA „SmartImage Solutions". SIA „SmartImage Solutions" dibinātāji ir izstrādājuši jaunu inovatīvu metodi datubāzu saspiešanai, kas ļauj saspiestajā arhīvā veikt arī ātru datu meklēšanu. Tāpat arī uzņēmumam ir iestrādes fundamentālās attēlu atpazīšanas un saspiešanas problēmas risināšanai.

Papildu literatūra
------------------

* D.A. Melalksne, J. Dubrovskis, J. Grišins, M. Janvars, M. Krūtainis, J. Skutelis, Ģ. Tihomirovs, A. Vīksna. *No idejas līdz panākumiem*. Rīga : Lietišķās informācijas dienests, 2009. ISBN 978-9984-826-33-2.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85142760
* GND: 4124067-4
* BNF: cb11971809v (data)
* NDL: 00934255
* NKC: ph135616

 |

 |
**Viktors Zemgals** (īstajā vārdā **Viktors Burakovs**; dzimis 1952. gada 6. septembrī) ir latviešu popmūzikas dziedātājs. Viņa muzikālā karjera sākusies 1969. gadā, grupā "Dzintara Lelles", bet sabiedrībai plašāk zināms ar grupu "Eolika", kurā Zemgals Borisa Rezņika vadībā darbojās kopš 1980. gada.

Karjera
-------

Viktors Zemgals kā mūziķis sevi sāka realizēt jau skolas gados, kā dalībnieks Emīla Dārziņa speciālās mūzikas vidusskolas (tagad Rīgas Doma kora skolas) zēnu korī, kā arī profesionālajos kolektīvos, tostarp Alvja Birkova 1969. gadā dibinātajā "Dzintara Lelles" un Aleksandra Kublinska veidotajā "Jūrmalas Balsis" 1976. gadā. Tomēr lielāku atzinību guva V. Zemgala iesaistīšanās komponista Borisa Rezņika "Eolika".

Muzikālo izglītību Viktors Zemgals ieguva J. Vītola Latvijas valsts konservatorijas (tagad Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija) mūzikas pedagoģijas nodaļā. "Eolika" kā Latvijas popmūzikas fenomens ilga 30 gadus, taču Zemgals sevi realizēja arī soloprojektos un viņa kompozīcija "Magnolijas Zieds" ir viena no raksturīgākajām, raksturojot šo solokarjeras posmu.

Vairāku gadu garumā Viktors Zemgals pildīja laika ziņu moderatora lomu Latvijas Televīzijā, kopš 1993. gada papildinot LTV "Panorāma" komandu.

Skandāli
--------

Dažus mēnešus pēc "Eolikas" 30. gadadienas koncerta 2010. gadā plašāka sabiedrība uzzināja par nesaskaņām grupas dalībnieku vidū. Viktors Zemgals gan periodiski pievienojies "Eolikai" jubilejas koncertprojektos, taču akcentējot Zemgalu kā solomākslinieku.

Atsauces
--------

1. ↑  «Dziedātājs Viktors Zemgals svin 65. dzimšanas dienu». *lr1.lsm.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-03-11. Skatīts: 2018-08-20.
2. ↑  «Izjūk „Eolika". Viktors Zemgals sašutumā pamet grupu». *Jauns.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-01-25. Skatīts: 2018-08-20.
3. ↑  DELFI. «Zemgals sakostiem zobiem atgriežas 'Eolikā'». *DELFI* (latviešu), 2014-12-11. Skatīts: 2018-08-20.
**Vadims Ulbergs** (1921. gada 17. jūlijā — 2008. gada 11. jūlijā) bija latviešu futbolists, treneris un futbola funkcionārs.

Biogrāfija
----------

Viņa pirmā sporta izvēle bija basketbols, bet drīz vien viņš pievienojās populārākajam pirmskara Latvijas futbola klubam Rīgas FK. Vispirms viņš spēlēja junioru izlasē, bet tikai 17 gadu vecumā debitēja Virslīgā. Tolaik RFK bija ļoti spēcīgs sastāvs, kurā ietilpa Latvijas izlases futbolisti Ēriks Pētersons, Sergejs Maģers, Fricis Kaņeps un citi. Līdz ar to Ulbergs parasti dabūja spēlēt tikai tad, ja bija savainots kāds no pamatsastāva spēlētājiem.

Rīgas FK Ulbergs noturējās līdz 1942. gadam, tad, lai netiktu iesaukts vācu armijā, ķērās pie dzelzceļa darba un pievienojās jaundibinātajam futbola klubam Daugavieši. 1944. gadā Ulbergs tika arestēts, jo kāds viņa draugs Ērika Pētersona dzimšanas dienas svinībās restorānā izteica piezīmi par Ādolfu Hitleru. Pēc kāda laika viņam izdevās aizbēgt un, slēpjoties mežā, viņš sagaidīja kara beigas.

Pēc kara Ulbergs pievienojās FK Dinamo Rīga, taču traumas dēļ drīz vien no spēlēšanas pārgāja uz trenera darbu. Ilgus gadus strādājis Daugavas sporta skolā, bet 60. gados viņam piedāvāja strādāt FK Daugava Rīga senioru komandā. Dažādos amatos (gan trenera, gan vadošā) Ulbergs strādāja ar Daugavu līdz pat kluba sabrukumam 90. gadu sākumā. Vēlāk bijis Jāņa Giļa asistents Latvijas futbola izlasē, kā arī bija atjaunotās Latvijas Futbola federācijas un republikas Treneru padomes priekšsēdētājs.

Ulbergs apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni par nopelniem Latvijas valsts labā.

Atsauces
--------

1. ↑  Miķelis Rubenis. History of football in Latvia, 2002.
**Mezakonskābe** (*trans*-metilbutēndiskābe, metilfumārskābe, HOOC−C(CH3)=CH−СООН) ir nepiesātinātā divvērtīgā karbonskābe. Mezakonskābe ir ūdenī diezgan grūti šķīstoši (karstā ūdenī labi šķīstoši) balti adatveida kristāli. Mezakonskābei ir *cis*-izomērs - citrakonskābe un struktūrizomērs itakonskābe.

Vēsture
-------

Mezakonskābi atklājis nīderlandiešu ķīmiķis Jakobs van't Hofs 1874. gadā.

Atrašanās dabā
--------------

1950. gadā mezakonskābe izolēta no baktērijas *Clostridium tetanomorphum*. Mezakonskābe ir iesaistīta B12 vitamīna kofermenta sintēzē.

Iegūšana
--------

Var iegūt no citrakonskābes anhidrīda, to karsējot kopā ar sārmu. Citrakonskābes anhidrīds savukārt veidojas kopā ar itakonskābes anhidrīdu, karsējot citronskābi. Kā starpprodukts rodas akonītskābe.

Īpašības
--------

Mezakonskābe, tāpat kā strukturāli līdzīgā fumārskābe, nespēj veidot anhidrīdu.

Izmantošana
-----------

Mezakonskābi lieto kā aizdegšanās novērsēju vielu.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās nepiesātinātās vairākvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Maleīnskābe
* Fumārskābe
* Citrakonskābe
* Mezakonskābe
* Itakonskābe
* Akonītskābe

 |

 |
**Rūdolfs Pērle** (dzimis 1875. gada 9. maijā, miris 1917. gada 30. jūnijā) bija latviešu gleznotājs un izgudrotājs. Ievērojamākais simbolisma pārstāvis Latvijas mākslā.

Biogrāfija
----------

Rūdolfs Pērle ir dzimis 1875. gada 9. maijā Valkas apriņķa Mēru muižā (tagad Smiltenes novada Bilskas pagastā), kalēja ģimenē. Pēc Aumeistera draudzes skolas beigšanas 1892. gadā sāka mācīties par daiļdārznieku Kārļa muižā pie Cēsīm. 
1897. gadā uzsāka studijas Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Sanktpēterburgā. Pēc skolas beigšanas palika Pēterburgā un strādāja kā zīmētājs, vēlāk gaisa balonu nodaļas vecākais meistars gumijas izstrādājumu fabrikā *Треугольник*. Uzlaboja balonu gumijas drānas saspiešanas tehnoloģiju.

Līdztekus darbojās latviešu mākslinieku apvienībā *Rūķis*, satīriskajā žurnālā *Svari* un piedalījās mākslas izstādēs Pēterburgā, Rīgā un Maskavā. No 1908. līdz 1915. gadam piedalījās Krievu akvarelistu biedrības izstādēs.
Pēc 1911. gada Rūdolfs Pērle ietekmējies no Mikaloja Konstantīna Čurļoņa gleznošanas stila.

Pirmā pasaules kara laikā strādāja Karsas militāro gaisa balonu fabrikā Kaukāza frontē, kur nodarbojās arī pie kara raķešu tehnoloģiju uzlabošanas. Viņa izgudrojumi patentēti 1916. gada 22. jūnijā. 

Miris 1917. gada 30. jūnijā Petrogradā no apendicīta komplikācijām. 1921. gadā pārapbedīts Zvārtavas pagasta Aumeisteru kapos, kur 1924. gadā viņam atklāts B. Dzeņa veidots piemineklis.

Māksla
------

Darbībās sākumposmā Pērle strādājis galvenokārt akvareļa tehnikā, gleznojot reālistiskas dabas ainavas. Īpaši daudz gleznojis un zīmējis ziedu kompozīcijas.
Dzīves pēdējos gados gleznojis galvenokārt fantastiskas, vizionāras ainavas-vīzijas, visdažādākajās tehnikās. Darbi ir dažādu simbolu pilni. Daļa gleznu ir interpretējamas kā analoģijas ekspresionistu eksaltētajām vīzijām. Komandējuma laikā Kaukāzā plaši sāk izmantot kalnu motīvus.

### Galerija

* Dzīves ceļš (1915)Dzīves ceļš (1915)
* Brīnumu pils (1915)Brīnumu pils (1915)
* Sidraba laiviņā (1915)Sidraba laiviņā (1915)
* Saule (1916)Saule (1916)
* Saulīt vēlu vakarā (1916)Saulīt vēlu vakarā (1916)
* Kuģi (1915–1917)Kuģi (1915–1917)
* Nakts jātnieki (1915–1917)Nakts jātnieki (1915–1917)
* Sarkanā saule (1915–1917)Sarkanā saule (1915–1917)

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVI. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 31 652 - 31 653. sleja.

Literatūra
----------

* Dace Lamberga. *Rūdolfs Pērle*. Rīga: Neputns, 2013.

Ārējās saites
-------------

* Rūdolfs Pērle: Latvijas mākslas vēsture

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 96577461
* LNB: 000106408
* LCCN: no2015056140
* ISNI: 0000 0000 6924 5963
* GND: 1036669408
* SUDOC: 181263114
* ULAN: 500121490

 |

 |
**Rūdolfs Ceplītis** (1895—1941) bija latviešu strēlnieks un Latvijas Bruņoto spēku pulkvedis, 9. Rēzeknes kājnieku pulka komandieris (1937–1940).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1895. gada 16. aprīlī Ceraukstes pagasta Lielkaktiņos lauksaimnieka Jēkaba Ceplīša ģimenē. Mācījās Bauskas pilsētas skolā un tehniskajos kursos Rīgā. 
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada jūnijā Ceplīti iesauca Krievijas impērijas armijā, 1916. gadā viņš beidza Oranienbaumas praporščiku skolu. Dienēja 91. Daugavpils kājnieku pulkā, piedalījās kaujās Karpatos. 1916. gada septembrī pie kaujā pie Bržezaniem smagi ievainots. Pēc izveseļošanās no 1917. gadā maija dienēja latviešu strēlnieku Rezerves pulkā Tērbatā, krita vācu gūstā, no kura atgriezās tikai pēc Novembra revolūcijas 1918. gada decembrī.

No 1919. gada 19. aprīļa piedalījās Latvijas brīvības cīņās, no jūnija piedalījās kaujās pret lieliniekiem Latgales frontē. Bermontiādes laikā 1919. gada oktobrī viņu iecēla par 6. Rīgas kājnieku pulka rotas komandieri. 1919. gada 4. novembra nakts kaujā Pārdaugavā virsleitnanta R. Ceplīša komandētā vienība noturēja Dammes-Anniņmuižas-Zolitūdes pozīcijas. Jelgavas atbrīvošanas kaujās 18. novembrī atsita bermontiešu pretuzbrukumu pie Iecavas upes. Par kaujās parādīto varonību paaugstināts par pulkvedi-leitnantu.

Pēc brīvības cīņu beigām bija 6. Rīgas kājnieku pulka bataljona komandieris, no 1920. gada decembra pulka saimniecības daļas priekšnieks. 1923. gadā beidza vecāko virsnieku kursus. 1930. gadu beigās paaugstināts par pulkvedi, bija 9. Rēzeknes kājnieku pulka komandieris (1937–1940), Rēzeknes garnizona priekšnieks.

Pēc Latvijas okupācijas pulkvedi atcēla no amata, 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā apcietināja un deportēja uz PSRS. 1941. gada 29. jūlijā kara tribunāls Maskavā R. Ceplītim piesprieda nāvessodu, kas izpildīts Komunarkas masu kapos 1941. gada 16. oktobrī.

Viņa vecākie brāļi bija Latvijas armijas pulkvedis Jānis Ceplītis (1881-1956) un pulkvedis-leitnants Edvarts Ceplītis (1892-1940), kas nošāvās pēc Latvijas okupācijas.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis IV šķira,
* Triju Zvaigžņu ordenis III šķira (1938),
* Lāčplēša Kara ordenis (1920).

Atsauces
--------

1. ↑  LKOK nr.3/97
2. ↑  «Dinaburgas cietoksnis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 20. decembrī. Skatīts: 2014. gada 16. martā.
Erebusa un Terora līcis
Adelijas pingvīnu kolonija Erebusa un Terora līča krastā Polē salā
**Erebusa un Terora līcis** (angļu: *Erebus and Terror Gulf*) ir ap 90 km plats līcis Vedela jūras ziemeļrietumu piekrastē Antarktīdā. Līci norobežo Dandī sala ziemeļos, Triniti pussala ziemeļrietumos, kā arī Vegas, Džeimsa Rosa un Sīmora salas rietumos. Ziemeļos Antarktikas šaurums līci savieno ar Brensfīlda šaurumu, bet rietumos Prinča Gustava šaurums atdala Džeimsa Rosa salu no Antarktīdas pussalas. Krasta līnija stipri izrobota, daudz salu, pussalu, līču.

Līci 1842. gada decembrī atklāja un līdz 1843. gada janvārim aptuveni nokartēja britu Džeimsa Rosa ekspedīcija, kas to nosauca par godu ekspedīcijas kuģiem *Erebus* un *Terror*.[1] Detāli līča piekrasti pētījusi Zviedrijas antarktiskā ekspedīcija 1902./1904. gados, kas Snouhilas salā līča dienvidos ierīkoja atbalsta bāzi. Sīmora salā līča dienvidrietumos kopš 1969. gada darbojas Argentīnas polārstacija Marambio.

Atsauces
--------

1. ↑  «SCAR Composite Gazetteer». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 1. septembrī. Skatīts: 2012. gada 25. novembrī.

Koordinātas: 63°55′S 56°40′W﻿ / ﻿63.917°S 56.667°W﻿ / -63.917; -56.667
**Eralds Derviši** (albāņu: *Erald Dervishi*; dzimis 1979. gada 10. novembrī Duresi) ir Albānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1998).
Pēc profesijas viņš ir jurists.

Biogrāfija
----------

### Izglītība

No 1994. līdz 1998. gadam mācījies Ģerģa Kastrioti skolā Duresi. No 1999. līdz 2006. gadam studējis Padujas (Itālija) Universitātes Juridiskajā fakultātē un to beidzot aizstāvējis disertāciju ar nosaukumu "Juridiskie attiecības starp Albāniju un Eiropas Savienību, pievienošanās perspektīvas" un ieguvis bakalaura grādu.

### Darba gaitas

No 2007. gada jūnija līdz 2007. gada novembrim Albānijas Iekšlietu ministrijas Juridiskā departamenta jurists. 2007. gada janvāra līdz 2008. gada oktobrim — Juridiskās fakultātes ārštata krimināltiesību lektors. 2007. gada novembra līdz 2008. gada aprīlim premjerministra vietnieka padomnieks. No 2008. gada aprīļa līdz 2008. gada augustam — Aizsardzības ministra padomnieks. No 2008. gada valsts importa-eksporta aģentūras priekšsēdētājs.

### Sasniegumi šahā

1993. gadā Sombathējā Derviši kļuva par Eiropas jauniešu šaha čempionu U14 vecuma grupā, 1996. gadā Eiropas Jauniešu U18 čempionātā Rimavska Sobotā viņš dalīja trešo vietu, Pasaules jauniešu čempionātā 1997. gadā Erevānā bija piektais. 18 gadu vecumā viņš ieguva šaha lielmeistara titulu. Derviši bija pirmais šī titula ieguvējs savā valstī. 1996. un 1997. gadā viņš uzvarēja Albānijas čempionātā.

Viņš ir vairāku starptautisku turnīru uzvarētājs: 2000. gadā Padujā, 2001. gadā Dženovā un Duresi, 2005. gadā Padujā, 2006. gadā Padujā un Brattonā. Šaha olimpiādē Albānijas komandā Derviši pirmoreiz spēlē 1994.gadā Maskavā, uzrādot rezultātu 7,5 punkti no 13 (+5, -3, =5). Viņš pārstāv savu valsti arī šaha olimpiādēs no 1998. līdz 2006. gadam, pēc tam 2012. un 2014. gadā, labāko rezultātu sasniedzot 2002. gadā Bledā 8,5 punkti no 11 (+6, -0, =5). 1998. gadā Elistā, viņš ieguva individuālo bronzas medaļu pie otrā galdiņa (+7, -2, = 3). Viņa kopējais rezultāts šaha olimpiādēs ir +44, -18, =34 [2]. Derviši piedalījās arī 2001. gada Eiropas komandu čempionātā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Derviši intervija vietnei *SOT news* **(albāniski)**
2. ↑  Giovanni Armilotta par sportu Albānijā. (angliski)
3. ↑  Derviši rezultāti šaha olimpiādēs

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Eiropas komandu šaha čempionāts) (angliski)
Zaļš fluorīts ar izteiktu skaldnību.
**Skaldnība** mineraloģijā ir kristāliska materiāla īpašība šķelties pa noteiktām plaknēm. Skaldnību izraisa kristāliskā režģa īpatnības, kas nosaka, ka noteiktos virzienos saites starp atomiem ir garākas un vājākas nekā citos virzienos — un tāpēc kristālu šādā virzienā ir vieglāk sadalīt. Skaldnības plaknei ir raksturīga spoguļgluda virsma — to būtībā veido vienā līmenī izkārtoti atomi.

Var būt viena izteikta **skaldnības plakne** (vizla), vairākas plaknes (kalcīts, fluorīts), var būt dažādas plaknes, no kurām viena ir lieliski izteikta un cita — vāji izteikta (vizla), citiem minerāliem skaldnības praktiski nav (kvarcs).

Skaldnība ir viena no raksturīgām minerālu īpašībām, kas ar vizuālu apskati, bez precīzāku metožu lietošanas palīdz noteikt minerāla veidu. Apgūstot mineraloģijas pamatus, ir jāapgūst arī prasme noteikt minerāla skaldnību. Tiek analizēta minerāla skaldnības pakāpe (vai skaldnība ir izteikta vai nē) un skaldnības plakņu virzieni.

Nedrīkst jaukt dabisko kristāla formu ar skaldnības plakņu veidoto formu — piemēram kalcīta kristāliem raksturīga sarežģīta dabiskā kristāla forma, taču tas samērā viegli pa skaldnības plaknēm sadalās vienkāršā paralēlskaldnī — šai formai maz sakara ar sākotnējo kristāla formu.

Izdala šādas skaldnības pakāpes (var lietot citus terminus, ja tie ir viegli saprotami):

* **Izcila** — minerālu var sadalīt plānās plēksnītēs (vizla, grafīts);
* **Ļoti laba** — minerāla paraugam var piešķirt formu, to sadalot pa skaldnības plaknēm (kalcīts, galenīts);
* **Laba** — skaldnības plakne ir labi izteikta, taču minerālu pa skaldnības plaknēm vien ir grūti sadalīt (laukšpats, piroksēns);
* **Neizteikta** — skaldnības plakne redzama vietām (apatīts, kasiterīts)
* **Slikta**, **Nav** — skaldnības plakne praktiski nav redzama (kvarcs).

Skaldnības izpētei un izpratnei ir tehniska nozīme elektronikas rūpniecībā un dārgakmeņu apstrādē. Mākslīgi veidotie pusvadītāju materiālu kristāli tiek veidoti pa skaldnības plaknēm kā plānas plātnītes, kuras ir vieglāk sadalīt nepieciešamā izmēra gabaliņos. Lielākajai daļai komerciālo pusvadītāju (silīcijs, germānijs, gallija arsenīds, indija antimonīds utt.) ir kubiskā singonija ar tai bieži piemītošo oktaedrisko skaldnību. Šī īpašība ļauj viegli izgatavot gandrīz perfektus plānus kristālu četrstūrīšus.

Dārgakmeņu apstrādē skaldnība jāņem vērā, lai izgatavotu izturīgākus juvelierizstrādājumus un lai apstrādes procesā nenotiktu nejauši dārgā izejmateriāla bojājumi.

Ārējās saites
-------------

* Minerālu galerijas: Minerālu īpašības — skaldnība (angliski)
**Vilfrīds Lange** (vācu: *Wilfried Lange*; 1910. gada 22. februāris Rīga — 1993. gads) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija
----------

Jaunībā dzīvojis Braunšveigā, kur 1933. gadā uzvarējis Lejassaksijas šaha čempionātā. Vēlāk pārcēlies uz Eseni, kur uzvarējis pilsētas šaha čempionātos. 1952. gadā kļuvis par Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes šaha čempionāta uzvarētāju. Divas reizes uzvarējis nacionālajos šaha turnīros Hamburgā (1946, 1952). No 1930. līdz 1950. gadam astoņas reizes piedalījies Vācijas šaha čempionātos. Divas reizes uzvarējis Vācijas šaha bundeslīgā Esenes šaha kluba *Essener SG 1904* sastāvā. Par sasniegtajiem rezultātiem 1949. gadā saņēmis Vācijas šaha meistara nosaukumu.
Pārstāvējis Vācijas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 1952. gadā un individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
Daudz darba ieguldījis Vācijas šaha dzīves atjaunošanai pēc Otrā pasaules kara. Bijis Ziemeļreinas-Vestfālenes federālās zemes šaha federācijas pārstāvis Vācijas šaha federācijā.
Pēc profesijas bijis ķīmiķis.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Wilfried Lange

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Nacionālā drošība** ir valsts un sabiedrības īstenotu vienotu, mērķtiecīgu pasākumu rezultātā sasniegts stāvoklis, kurā ir garantēta valsts neatkarība, tās konstitucionālā iekārta un teritoriālā integritāte, sabiedrības brīvas attīstības perspektīva, labklājība un stabilitāte. Nacionālās drošības garantēšana ir valsts pamatpienākums.   

Latvijas Republikas Nacionālās drošības sistēmu veido valsts varu un pārvaldi realizējošās institūcijas un Latvijas pilsoņi, kam likums deleģē pienākumus un tiesības nacionālās drošības jomā noteiktas kompetences ietvaros.

Uzdevumi
--------

Nacionālās drošības sistēmas uzdevumi ir šādi: 

* laikus prognozēt un novērst valsts iekšējo un ārējo apdraudējumu, garantēt valsts aizsardzību, sabiedrības drošību un tās demokrātisku attīstību;
* izstrādāt vienotu, sistēmisku valsts varu un pārvaldi realizējošo institūciju nacionālās drošības politiku un saskaņoti un mērķtiecīgi visos valsts pārvaldes līmeņos izpildīt tās noteiktos tiesiskos, ekonomiskos, sociālos, militāros, drošības un citus pasākumus;
* nodrošināt efektīvu vadību valsts apdraudējuma situāciju pārvarēšanai.

Nacionālās drošības sistēmas darbība balstās uz civilmilitāro sadarbību. Civilmilitārā sadarbība ir plānota un saskaņota valsts pārvaldes iestāžu, sabiedrības un Nacionālo bruņoto spēku darbība valsts apdraudējuma pārvarēšanai. Civilmilitārās sadarbības pamatprincipi ir efektīva savstarpējās sadarbības koordinācija, vienota izpratne par kopējiem mērķiem un dalīta atbildība par mērķu sasniegšanas rezultātiem.

Ārējās saites
-------------

* Nacionālās drošības likums

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85090122
* NDL: 00560279

 |

 |
Kākciema skolas ēka 2022. gadā
Kākciema skolas ēka 2022. gadā
**Kākciema pamatskola** bija skola Ropažu pagastā, kas pastāvēja no 19. gadsimta sākuma līdz 1972. gadam.

Kākciema pagastskolā mācījās bērni no 1.—4.klasei. Skolā noritēja aktīva kultūras dzīve. Telpas izmantoja arī saviesīgiem pasākumiem, sanāksmēm, teātra izrādēm. Skolas pārziņi bija Otomārs Oškalns (1927—1934), vēlāk — Andrejs Eģītis (1934—1954) un Amanda Valaina (1957—1972).

Vēsture
-------

1819. gadā ar zemnieku brīvlaišanas likumu noteica, ka Vidzemē uz 500 vīriešu kārtas personām jābūvē viena pagastskola. Ēkas bija jāceļ pagastam, un pagastskolas jāuztur pagasta zemniekiem.

Kākciema pagastskola celta 19. gadsimta sākumā. Domājams, ka sākotnēji tā bijusi celta no koka. Vēlāk, 19. gadsimta otrajā pusē, celta no laukakmeņiem. Ap 1890. gadiem, iespējams, ir uzbūvēts otrais stāvs, kam raksturīga sarkano ķieģeļu ārējā apdare ar īpaši izveidotām logu ailēm.

1892. gada 20. oktobrī Kākciema skolu savā dienasgrāmatā piemin Ropažu draudzes skolas skolotājs Augusts Kažoks. Skolā rīkota balle ar dejām un dziedāšanu.

20. gadsimta sākumā skolā darbojās arī jauniešu kultūras centrs. Telpas izmantoja arī apkārtējie iedzīvotāji kā sanāksmju un atpūtas vietu.

1917. gada augustā Kākciema skolas telpas tika izmantotas Krievijas armijas strēlnieku vajadzībām. Pēc Pirmā pasaules kara skola bija stipri cietusi. Līdz pat 1927. gadam skolā bija daudz trūkumu un nepilnību — skolas inventārs trūcīgs, soli veci, internātam nebija gultu, nebija elektriskās gaismas.

Aktīvi darbojoties, Kākciema skolas pārzinis Otomārs Oškalns (no 1927. līdz 1934. gadam) savāca līdzekļus skolas internāta gultām, mācību līdzekļiem, bibliotēkai un apgādei ar elektrību.

Skolas izaugsmi tālāk veidoja skolas pārzinis Andrejs Eģītis (no 1934. līdz 1954. gadam). Ap skolu tika ierīkots augļu dārzs, ierīkoti apstādījumi.

1937. gada izdevums "Rīgas apriņķis" rakstīja: "Bez Ropažu pamatskolas pagastā vēl ir Kākciema I pak. pamatskola ar 2 skolotājiem pie 36 skolēniem. Abām skolām ir radio aparāti, mūzikas instrumenti, pietiekoši mācības līdzekļi un klases inventārs. Pie abām skolām pastāv mazpulki." Skola bija ne tikai izglītības, bet arī kultūras centrs visu paaudžu ciema iedzīvotājiem.

1949. gadā Kākciema pamatskola kļuva par kolhoza „Oškalni" centru, tās telpās turpināja organizēt kultūras dzīvi un rīkot sabiedriskus pasākumus.

No 1954. gada līdz 1956. gadam skolas pārzinis bija Boļeslavs Teicāns.

1957. gadā par skolas pārzini kļuva Amanda Valaine, kura strādāja šajā amatā līdz 1972. gadam, kad Latvijas PSR izglītības ministrija pieņēma lēmumu Kākciema pamatskolu likvidēt.

1972. gadā tika pieņemts lēmums Kākciema pamatskolu pievienot Ropažu vidusskolai.

Skolas telpās tika ierīkoti dzīvokļi, kas tiek apdzīvoti arī šobrīd.

Atsauces
--------

1. ↑  Ropažu vēstis, 2016. gada jūlijs
2. ↑  Līga Landsberga. «Latvijas muižas un pilis un citas interesantas vietas: Kākciema pamatskola (Kākciema pagastskola)». *Latvijas muižas un pilis un citas interesantas vietas*, 2021-01-24. Skatīts: 2022-10-06.
3. ↑  *Kākciema stāsti. Otrā daļa*. Ropaži : Sava grāmata. 2020. 160. lpp. ISBN 978-9934-582-95-0.
**Kornīlijs** (dzimis 1947. gada 1. augustā), pilsoniskais vārds — **Konstantins Titovs**, ir Krievijas Pareizticīgās vecticībnieku baznīcas garīdznieks, no 2005. gada Maskavas un visas Krievzemes metropolīts.

Dzimis Orehovozujevā, Maskavas apgabalā, tradicionālajā vecticībnieku ģimenē. 

1997. gadā tika iesvētīts par diakonu, 2004. gadā par priesteri. Kalpojis par otru priesteri Dievmātes Piedzimšanas baznīcā Orehovozujevā. 2004. gada oktobrī Svētītajā Sinodē tika izvirzīts kā viens no kandidātiem uz bīskapa amatu. 2005. gada 14. martā kļuvis par mūku.

2005. gada 8. maijā Maskavas un visas Krievzemes metropolīts Andriāns (Četvergovs), kopā ar Novosibirskas un visas Sibīrijas bīskapu Silujānu, Tālo Austrumu bīskapu Germanu un Kišiņevas un visas Moldāvijas bīskapu Eimēniju, iesvētīja Kornīliju par Kazaņas un Vjatkas bīskapu.

2005. gada 19. oktobrī Svētītā Sinode nolēma Kazaņas un Vjatkas bīskapu Kornīliju iesvētīt par Maskavas un visas Krievzemes metropolītu. Metropolīts Kornīlijs savā amatā stājās 2005. gada 23. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* 

Metropolīts Kornīlijs Davidovas krusta gājienā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 715144647685969784379

 |

 |
**Kālija hromāts** (K2CrO4) ir kālija un hromskābes sāls — dzeltena kristāliska viela (rombiski kristāli, kas izomorfi kālija sulfātam). Labi šķīst ūdenī, bet kristalizējas no tā bezūdens formā. Kālija hromāta kristāli gaisā ir pilnīgi stabili. Ūdens šķīdumiem ir vāji sārmaina reakcija. Tiem ir spilgti dzeltena krāsa, kas manāma jau atšķaidījumā 1 : 40 000. Spirtā un ēterī kālija hromāts nešķīst. 

Karsējot pie 670 °C kālija hromāts kļūst spilgti sarkans, bet atdzesējot atkal dzeltens. 

Kā visiem hroma(VI) savienojumiem, kālija hromātam piemīt kancerogēnas īpašības.

Atrašanās dabā
--------------

Dabā atrodams Atakamas tuksnesī ļoti reta minerāla — tarapakaīta — veidā.

Iegūšana
--------

Rūpnieciski iegūst, apdedzinot skābekļa klātienē hromu saturošus minerālus (hroma dzelzsrūdu) kopā ar potašu (kālija karbonātu) un kaļķiem. Radušos masu apstrādā ar karstu kālija sulfāta šķīdumu, kas reaģē ar radušos kalcija hromātu, veidojot kālija hromāta šķīdumu.

Laboratorijas apstākļos tīru kālija hromātu var iegūt no tehniskā kālija dihromāta, izšķīdinot to karstā ūdenī un pieberot kālija karbonātu:

K2Cr2O7 + K2CO3 → 2K2CrO4 + CO2
Pēc reakcijas beigām pievieno nedaudz kālija hidroksīda līdz vāji sārmainai reakcijai, nedaudz ietvaicē un atdzesē. Nofiltrē radušos kālija hromāta kristālus (tā ir netīrā frakcija), bet filtrātu ietvaicē un vajadzības gadījumā pārkristalizē, iegūstot tīru kālija hromātu.

Ļoti tīru K2CrO4 var iegūt, neitralizējot hromskābes anhidrīdu ar kālija hidroksīdu:

CrO3 + 2KOH → K2CrO4 + H2O
Reakciju veic ūdens šķīdumā, pievienojot tam suspensijas veidā bārija hromātu piemaisījumu nogulsnēšanai. Pēc izreaģēšanas šķīdumu nofiltrē, filtrātu ietvaicē un mazgā iegūtos tīros kālija hromāta kristālus ar acetonu.

Ķīmiskās īpašības
-----------------

Dažādas koncentrācijas kālija hromāta šķīdumi
Pievienojot kālija hromāta šķīdumam kādu skābi, kaut vai vāju, šķīduma krāsa no dzeltenas kļūst oranža, jo rodas dihromāta jons:

CrO42− + 2H+ → Cr2O72− + H2O
Nelielā mērā šī reakcija norisinās arī vienkāršā ūdens šķīdumā, tās rezultātā tiek piesaistīti ūdeņraža katjoni no ūdens, bet šķīdumā paliek hidroksiljoni, kas dod sārmainu reakciju. No paskābināta kālija hromāta šķīduma, to ietvaicējot, kristalizējas kālija dihromāts. 

Kālija hromāta šķīdumam reaģējot ar bārija hlorīda šķīdumu, veidojas dzeltenas bārija hromāta BaCrO4 nogulsnes. Tās šķīst sālsskābē un slāpekļskābē, bet nešķīst etiķskābē. Dzeltenas nogulsnes (svina hromāts PbCrO4) veidojas arī, reaģējot ar svina acetātu. Ar sudraba nitrāta šķīdumu veidojas sarkanbrūnas sudraba hromāta Ag2CrO4 nogulsnes.

Kālija hromāts ir spēcīgs oksidētājs.

Izmantošana
-----------

Lieto kālija dihromāta pagatavošanai. Analītiskajā ķīmijā lieto par reaģentu svina un bārija noteikšanai. Agrāk izmantoja fotogrāfijā par piedevu dažiem attīstītāju veidiem. Izmanto arī par oksidētāju organiskajā sintēzē.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***kālija hromāts*** |

1. ↑  Карякин Ю. В. Ангелов И. И. *Чистые химические вещества*. Москва : Химия, 1974, 145.—146. lpp. (krieviski)
**Nacionālā Hartu skola (*École nationale des chartes*)** ir franču *grande école* ("lielā skola") un *Universitātes PSL* koledža, kas specializējas vēstures zinātnēs. Tā dibināta 1821. gadā. Studenti, kuri tiek pieņemti darbā ar konkurējošiem eksāmeniem un kuriem ir ierēdņa praktikanta statuss, pēc disertācijas pabeigšanas iegūst arhivāra-paleogrāfa kvalifikāciju. Viņi parasti veic karjeru kā kultūras mantojuma kuratori arhīvos un vizuālajā jomā, kā bibliotēku kuratori vai kā humanitārajās un sociālajās zinātnēs pasniedzēji un pētnieki. 2005. gadā skolā tika ieviesti arī maģistra grādi, kuros studenti tika pieņemti darbā, pamatojoties uz pieteikumu portfolio, un 2011. gadā doktora grādi.

Slaveni absolventi
------------------

* Ežēns Birnufs, franču orientālists
* Fransuā Moriaks, franču rakstnieks, Nobela prēmijas literatūrā ieguvējs (1952)

Atsauces
--------

1. ↑  Les Chartes : plongée dans la plus méconnue des grandes écoles françaises
2. ↑  Un timbre pour célébrer les 200 ans de l'École nationale des Chartes

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nacionālā Hartu skola***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Oficiālā vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 134649805
* LCCN: n50055322
* ISNI: 0000 0001 2289 3514
* GND: 38348-X
* SUDOC: 026375052
* BNF: cb118634749 (data)
* BIBSYS: 45219

 |

 |