recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ūsainais amūrs** (*Squaliobarbus curriculus*) ir karpu dzimtas (*Cyprinidae*) saldūdens zivs, kas ir vienīgā suga **ūsaino amūru ģintī** (*Squaliobarbus*). Tā dabīgais izplatības areāls aptver Āzijas austrumus, sākot ar Honas baseinu Vjetnamas dienvidos, turpinoties pāri Ķīnas austrumiem un beidzot ar Amūras upi Austrumsibīrijā, kā arī tas mājo Korejas pussalā.

Dēļ pārmērīgas zvejniecības ūsaino amūru populācija visā tā izplatības areālā samazinās, Vjetnamā tā tuvojas apdraudētas sugas statusam (par pārējām teritorijām trūkst datu).

Izskats
-------

Ūsainais amūrs ir vidēji liela saldūdens zivs, tas ir mazāks par saviem tuvākajiem radiniekiem balto amūru un melno amūru. Ūsainais amūrs aug lēnām, un tā garums var sasniegt 40 cm, svars 3,8—4,8 kg. Ķermenis slaids, šķērsgriezumā ieapaļš. Galva samērā liela ar īsu purna daļu, acs varavīksnene augšpusē sarkana. Mute vērsta nedaudz uz leju, tās kaktiņos divi nelieli taustekļi. Mugura tumši sudrabota, sāni gaišāk sudraboti, uz lielajām zvīņām pie pamatnes melns plankumiņš.

Ekoloģija
---------

Ūsainais amūrs mājo gan nelielās, gan lielās upēs, gan ezeros, uzturoties ūdens slāņa vidusdaļā vai augšdaļā. Tas ir aktīvs naktī un krēslas stundās no rīta un vakarā. Enerģiska zivs, viegli izbiedējama, bieži lec. Ūsainais amūrs ir visēdājs, barojas ar kāpuriem, kukaiņiem, vēžveidīgajiem, desmitkājvēžiem, nelielām zivtiņām, aļģēm, detrītu un ūdensaugiem. Dzimumgatavību sasniedz 1—2 gadu vecumā. Nārsts notiek vasarā, no jūlija līdz septembrim, kad ūdens temperatūra sasniedz maksimālo siltumu. Nārstošanas kvalitāti ietekmē ūdens līmenis. Gaiši zaļie ikri pelaģiski vai puspelaģiski, pēc nēršanas peld pa straumi. Kāpuri galvenokārt barojas ar virpotājiem un airkājvēžiem.

Atsauces
--------

1. ↑  FishBase: Subfamily: Squaliobarbinae
2. 1 2 3  FishBase: Squaliobarbus curriculus (Richardson, 1846) Barbel chub
3. 1 2 3 4 5  IUCN: Squaliobarbus curriculus
4. ↑  Complete mitochondrial genome of the Xiangjiang barbel chub Squaliobarbus curriculus
5. 1 2 3  Ловля голавля круглый год
6. 1 2  «Трофейная рыбалка: Голавль усатый». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 10. septembrī. Skatīts: 2017. gada 14. februārī.
7. 1 2 3 4  Shared Encyclopedia: Squaliobarbus curriculus[novecojusi saite]
8. 1 2  Temporal Patterns of Larval Fish Occurrence in a Large Subtropical River
9. ↑  Early Morphogenesis and Larval Resources of Squaliobarbus curriculus in the Pearl River

Ārējās saites
-------------

* Подсемейство Ctenopharyngoninae — амуровые
* Голавль усатый в игре
**Stārķi**, **stārķu ģints** (*Ciconia*) ir viena no stārķu dzimtas (*Ciconiidae*) putnu ģintīm, kas apvieno 7 sugas. Viena no tām mājo Dienvidamerikā, bet pārējās sastopamas Eiropā, Āzijā vai Āfrikā. Vislabāk zināmā stārķu ģints suga ir baltais stārķis. Gājputnu sugas kā baltais stārķis un melnais stārķis lidojumā ir atkarīgi no siltā gaisa plūsmām, jo, saudzējot enerģiju, tie daudz planē. Tie pamatā lido tikai virs sauszemes. Tādēļ Vidusjūru tie šķērso visšaurākajās vietās, kā virs Gibraltāra un Bosfora šauruma.

Latvijā ligzdo 2 stārķu ģints sugas: baltais stārķis (*Ciconia ciconia*) un melnais stārķis (*Ciconia nigra*).

Izskats un īpašības
-------------------

Lietus stārķis (*Ciconia abdimii*) ir mazākais stārķu ģintī
Stārķu ģints sugas ir lieli putni, ar garām kājām un gariem, spēcīgiem knābjiem. Tie visi ir apmēram 100 cm augsti, un to spārnu plētums 180 cm. Viens no lielākajiem ir maguari stārķis, kura ķermeņa augstums ir apmēram 127 cm, svars 4,2 kg. Bet mazākais ir lietus stārķis (*Ciconia abdimii*). Tā ķermeņa augstums ir apmēram 75 cm, svars 1,3 kg. Šīs ģints sugām ir raksturīga lielāka apspalvojuma dažādība nekā citām ģintīm. Vairākām sugām ir melna augšējā daļa un spārni, bet vēders un astes apakša balta. Jaunie putni ir mazāk koši un kontrastaini, melnās spalvas ir brūnas.

Uzvedība un barība
------------------

Stārķu ģints putni veido monogāmus pārus uz mūžu. Tie parasti no zariem būvē lielu ligzdu augsta koka galā, lai gan maguari stārķis (*Ciconia maguari*) ligzdu būvē uz zemes. Trīs sugas no stārķu ģints ligzdas būvē cilvēku apdzīvoto vietu tuvumā. Stārķi barojas ar vardēm, ķirzakām, kukaiņiem, čūskām, nelieliem putniņiem un grauzējiem. Lidojumā stārķu kakls ir izstiepts taisni uz priekšu.

Klasifikācija
-------------

* **Stārķu ģints** (*Ciconia*)
	+ Baltais stārķis (*Ciconia ciconia*)
	+ Bīskapstārķis (*Ciconia episcopus*)
	+ Džungļu stārķis (*Ciconia stormi*)
	+ Lietus stārķis (*Ciconia abdimii*)
	+ Maguari stārķis (*Ciconia maguari*)
	+ Melnais stārķis (*Ciconia nigra*)
	+ Melnknābja stārķis (*Ciconia boyciana*)

Atsauces
--------

1. ↑  World Bird List: Storks, frigatebirds, boobies, cormorants, darters, 2020
2. ↑  stārķu dzimta (Ciconiidae)
3. ↑  Chile - Argentina 2000 : Birding Trip Report
4. ↑  «http://www.oiseaux-birds.com/card-abdim-stork.html». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 24. maijā. Skatīts: 2011. gada 24. martā.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Stārķi*** |
**Andris Ezeriņš** (dzimis 1947. gada 30. decembrī, miris 2016. gada 28. februārī) bija latviešu horeogrāfs, Deju svētku Goda virsvadītājs, ilggadējais Madonas rajona deju kolektīvu virsvadītājs, Tautas deju ansambļa "Vidzeme" mākslinieciskais vadītājs.

Dzīvi un profesionālo darbību saistījis ar Madonu un tās apkārtni. Mācījies Cesvaines internātskolā un Madonas vidusskolā, 1973. gadā beidzis Latvijas Valsts Fiziskās kultūras institūtu kā basketbola treneris. Dejot sācis Internātskolā pie skolotājas Līvijas Maliņas, divpadsmit gadus dejojis Tautas deju ansamblī "Vidzeme" pie Dzidras Rubenes, no kā pārņēmis un turpinājis latviešu dejas tradīcijas.

Andris Ezeriņš ir vairāk nekā 20 deju autors, Jaunrades deju konkursā prēmēti viņa "Leivergroga danči" (1996). 1997. gada dejotāju aptaujā par gada populārāko deju atzīts "Leiveris". XI Deju svētkos (1993) bija Vidzemes vēsturiskā novada dejotāju uzveduma "Saules deja" virsvadītājs. XII Deju svētkos (1998) Vidzemes uzvedumā viņš iestudēja savas divas dejas "Leiveri" un "Lai tā būda rūc".

Atsauces
--------

1. ↑  Mūžībā aizgājis horeogrāfs, Deju svētku Goda virsvadītājs Andris Ezeriņš Archived 2020. gada 4. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
**Dūkstu madara** (*Galium uliginosum*) ir augu suga rubiju dzimtas madaru ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp Latvijā, Āzijas rietumu un centrālajā daļā.

Dūkstu madara aug pļavās, krūmājos, purvos, grāvjos un ūdenstilpņu palienēs.

Morfoloģija
-----------

Dūkstu madara ir daudzgadīgs, 10—40 cm garš lakstaugs ar šķautņainu, tievu, gulošu vai pacilu, zarojošu stublāju. Lapas ir izvietotas neīstā mieturī pa 6. Lapu malās un stublājam uz šķautnēm ir sīki dzeloņi.

Lapas ir lancetiskas, 0,8—2 cm garas un 0,2—0,4 cm platas, tās ir visplatākās virs lapas viduspunkta un to galā ir dzeloņsmaile. Lapu virspuse ir spīdīga.

Ziedi ir balti, četrdaļīgi, tie ir izvietoti mazziedainās ziedkopās stublāja un zaru galā.

Auglis ir sīkkārpains riekstiņš divu riekstiņu skaldauglī. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «dūkstu madara - Galium uliginosum L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-09.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dūkstu madara***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Stāvlapu dzegužpirkstīte** (*Dactylorhiza incarnata* (L.) Soó, agrāk *Orchis incarnta*) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā tā ir viena no biežāk sastopamajām orhideju sugām.

Apraksts
--------

Daudzgadīgs, aptuveni 20-60 cm liels lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (gr. *dactylos* 'pirksts', *rhiza* 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs, diezgan biezs ar cauru vidu un augšup vērstām lapām. Lapas lancetiskas, zaļas, bez plankumiem. Ziedi sakārtoti blīvā ziedkopā. Pieziedlapas lancetiskas, violeti zaļas. Ziedi rožaini, violeti (vidusl. lat. *incarnata* 'miesas krāsas') ar tumšu rakstu. Lūpa trīsdaivaina. Latvijā zied no maija beigām līdz jūlija vidum.

Ziedkopa

Izplatība
---------

Aug Eiropā un Āzijā.

Biotopi
-------

Aug mitrās vai pārmitrās vietās, pļavās, retāk krūmājos. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana, bet arī pļavu aizaugšana ar krūmiem un kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. ISBN 3-8274-1496-2
* Mindaugas Ryla: "Lietuvos gegūnių (Dactylorhiza) atpažinimo problemos" *Botanica Lithuanica Suppl.* 5: 47-61, 2003.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Stāvlapu dzegužpirkstīte*** |
**Jiržijs Pelikāns** (čehu: *Jiří Pelikán*; spāņu: *Jorge Pelikan*; 1906. gada 23. aprīlis Častolovice — 1984. gada jūlijā Buenosairesas province) bija Čehoslovākijas un Argentīnas starptautiskais meistars šahā (1965).

Biogrāfija
----------

Pirms Otrā pasaules kara bijis viens no spēcīgākajiem Čehoslovākijas šahistiem. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tostarp divas reizes uzvarējis turnīrā Prāgā (1935, 1936).
Pārstāvējis Čehoslovākijas (arī kā Bohēmijas un Morāvijas protektorātu 1939. gadā) komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1935-1939). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1935) medaļu;
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1936. gadā.

1939. gada septembrī pēc Pasaules šaha olimpiādes Buenosairesā nolēmis neatgriezties Otrā pasaules kara pārņemtajā Eiropā un mūža atlikušo daļu nodzīvojis Argentīnā. Mainījis savu vārdu no "Jiržijs" uz "Horhe". Regulāri piedalījies dažādos Argentīnas šaha turnīros. 1960. gadā bijis trešais Argentīnas šaha čempionātā, bet 1966. gadā šajā turnīrā izcīnījis sudraba medaļu. Pēdējo reizi Argentīnas šaha čempionāta finālā piedalījies 1972. gadā un dalījis 11.-12. vietu.

Bijis pazīstams kā korespondencšahists. 1957. gadā uzvarējis pirmajā Argentīnas korespondencšaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1965. gadā Pelikānam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Devis ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Bijis viens no tagadējā sicīliešu aizsardzības Čeļabinskas varianta pirmatklājējiem: 1. e4 c5 2. Zf3 Zc6 3. d4 cxd4 4. Zxd4 Zf6 5. Zc3 e5.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Jiří Pelikán
2. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Jiří Pelikán
3. ↑  ECO B33: Sicilian, Pelikan (Lasker/Sveshnikov) variation

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Brašova** (rumāņu: *Braşov*) ir pilsēta Transilvānijā, Rumānijā. Pēc iedzīvotāju skaita tā ir septītā lielākā Rumānijas pilsēta. Tā atrodas valsts centrālajā daļā, aptuveni 166 kilometru attālumā no Bukarestes. Uz dienvidiem no pilsētas atrodas Karpatu kalni. Tā ir franču fotogrāfa Brassai dzimtā pilsēta.

Iedzīvotāji
-----------

Brašovas pašvaldībā ir 284,596 iedzīvotāji. Tās etniskais iedalījums ir sekojošs:

Rumāņi: 258,042 (90.66%)  

Ungāri: 23,204 (8.54%)   

Vācieši: 1,717 (0.60%)   

Čigāni: 762 (0.26%)   

citi (krievi, grieķi, itālieši): 871 (0.31%)

Mūzika
------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Brašova*** |

Brašova ir pazīstama kā izcelsmes pilsēta Rumānijas valsts himnai, kas tika sarakstīta un publicēta 1848. gada revolūcijai.

Ievērojams ir arī Brašovā notiekošais ikgadējais mūzikas festivāls *"Golden Stag International Music Festival"*. Kopš festivāla pirmsākumiem 1995. gadā, tajā ir uzstājušies tādi pazīstami ārzemju mākslinieki kā Toto Kutuņo, Džeimss Brauns, Kailija Minoga, Kristīna Agilera, Rejs Čārlzs, Toms Džouns, Rikijs Mārtins, Pink un citi.

Šajā pilsētā ir meklējami pirmsākumi arī vienai no Rumānijā plaši pazīstamajām popmūzikas grupām Hi-Q.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Brašova***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Ebreju enciklopēdijas Austrumeiropā raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 135411724
* GND: 4073842-5
* SUDOC: 027463222
* NKC: ge250822

 |

 |
**Natālija Štraube** (vācu: *Natalia Straub*; dzimusi kā **Natālija Kiseļeva** (krievu: *Наталья Киселёва*) 1978. gada 27. maijā Vorošilovgradā) ir Ukrainas un Vācijas (kopš 2007. gada) starptautiskā lielmeistare šahā (1998).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējusi Ukrainu Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kuros lielāko panākumu guvusi 1993. gadā Sombathejā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 1995. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā. 1996. gadā Krakovā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā *Cracovia*, kā arī dalījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Frīdekmīstekā. 2000. gadā izcīnījusi otro vietu aiz Joannas Dvorakovskas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Bādenē-Virtembergā. 2001. gadā kvalificējusies Pasaules sieviešu šaha čempionātam pēc izslēgšanas sistēmas Maskavā, kurā 1. kārtā uzvarējusi Vanu Jui, bet 2. kārtā zaudējusi Alisai Gaļļamovai. 2003. gadā Atēnās kopā ar Nino Hurcidzi dalījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā *Acropolis* aiz Jeļenas Dembo un Margaritas Voiskas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Štraubei piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2007
2. ↑  1995 Kishinev Interzonal Tournament
3. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Marsa virsmas attēls ("Viking 2" foto)
**Viking 2'** bija otrais no "Viking" misijas aparātiem, kas bija identisks "Viking 1" aparātam.

"Viking 2" startēja 1975. gada 9. septembrī un pēc 333 dienām sasniedza Marsu. Orbītā ap Marsu zonde iegāja 1976. gada 7. augustā. Tāpat kā "Viking 1", "Viking 2" pirmo mēnesi pavadīja, meklējot piemērotāko vietu nolaižamā aparāta nosēdināšanai. "Viking 2" fotogrāfijas tika salīdzinātas ar "Viking 1" iegūtajām fotogrāfijām, lai iegūtu pilnīgāku ainu par planētas virsmu. 1976. gada 3. septembrī tika atdalīts nolaižamais aparāts un orbitālais aparāts uzsāka planētas kartografēšanu. 1977. gadā tika pamanīta noplūde "Viking 2" dzinēju sistēmā un šī iemesla dēļ bija apgrūtināta zondes manevrētspēja. Orbitālais aparāts darbojās līdz 1978. gada 25. jūlijam, kopumā apriņķojot Marsu 706 reizes un iegūstot vairāk nekā 16000 fotogrāfiju.

"Viking 2" nolaižamais aparāts tika atdalīts 1976. gada 3. septembrī. Nosēšanās notika tāpat kā ar "Viking 1" nolaižamo aparātu un "Viking 2" nosēdās *Utopia Planitia* rajonā. Nosēšanās brīdī viena no nolaižamā aparāta balsta kājām trāpīja uz akmens un aparāts nosēdās šķībi (8 grādu novirze — salīdzinājumā "Viking 1" nolaižamais aparāts nosēdās gandrīz precīzi horizontāli). Uzreiz pēc nosēšanās sākās apkārtnes fotografēšana un tika veikti vairāki Marsa grunts eksperimenti un seismogrāfiskās analīzes. 

"Viking 2" nolaižamais aparāts darbojās līdz 1980. gada 11. aprīlī, kad aparātam atslēdzās baterijas.
**Nākotnes līgums** (angļu: *futures contract*) jeb sarunvalodā **fjūčers** (*futures*) ir standartizēts finanšu līgums, kas nosaka, ka pircējam ir pienākums iegādāties aktīvu vai pārdevējam ir pienākums pārdot aktīvu nākotnē ar iepriekš noteiktu datumu un cenu. Tā kā fjūčeri ir standartizēti līgumi, kas kotējas biržā, tad sākotnējie līguma slēdzēji tos var viegli tirgot tālāk citām pusēm. Klīringa iestādes nodrošina darījumus un būtiski samazina risku, ka kāda no pusēm neizpilda līguma saistības.

Citiem vārdiem sakot, ja viena puse pārdod nākotnes līgumu, tad tā apņemas nākotnē pārdot aktīvu par cenu, kāda noteikta sākotnējā darījuma slēgšanas brīdī, un saskaņā ar līgumā noteiktajām detaļām (datums, aktīvs, aktīva daudzums utt.). Savukārt, ja otra puse pērk nākotnes līgumu, tad tā apņemas nākotnē šo aktīvu pirkt, izpildot visas līgumā noteiktās prasības. Tomēr, ja viena vai otra puse līdz nākotnes līguma termiņa beigām dažādu iemeslu dēļ nevēlas pildīt līgumā noteikto, tad tā nākotnes līgumu var pārdot tālāk citai personai.

Nākotnes līguma pircēju sauc par garās pozīcijas turētāju, savukārt, līguma pārdevējs ir īsās pozīcijas turētājs.

Starpību starp aktīva cenu aktuālajā tirgū un nākotnes cenu, kas noteikta līgumā, sauc par bāzi.
Parasti bāze ir negatīva, jo tajā iekļautas dažādas izmaksas, tajā skaitā, uzglabāšanas izmaksas, procenti, arī riska prēmija u. tml.

Atsauces
--------

1. ↑  Investopedia
2. ↑  The 4 Basic Types of Derivatives
3. ↑  «Short or long position». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 19. janvārī. Skatīts: 2021. gada 19. decembrī.
4. ↑  What are futures and options
**"Nārnijas hronika"** (angļu: *The Chronicles of Narnia*) ir grāmatu sērija, kas sastāv no 7 atsevišķām grāmatām. Tās autors ir Klaivs Steiplss Lūiss. "Nārnijas hronika" tiek uzskatīta par bērnu literatūras klasiku un ir autora zināmākais darbs. Tā ir tulkota vairāk nekā 47 valodās un pārdota vismaz 100 miljonos kopiju. Grāmatas tika sarakstītas no 1949. līdz 1954. gadam, ilustrētas un oriģināli publicētas Londonā no 1950. gada līdz 1956. gadam. "Nārnijas hronika" ir tikusi adaptēta vairākas reizes gan radio, gan televīzijā, gan filmās. 

Darbība norisinās rakstnieka izdomātā pasaulē - Nārnijā - mistiskā vietā, kas pilna ar maģiju, mītiskiem zvēriem un runājošiem dzīvniekiem. Grāmata stāsta par vairāku bērnu piedzīvojumiem Nārnijā, kad tie no reālās pasaules tiek ierauti maģiskajā zemē, lai atgrieztu troni no ļaunajiem pie īstajiem īpašniekiem. Grāmatu sērijā tiek parādīts viss no Nārnijas dzimšanas grāmatā "Burvja māsasdēls" līdz Nārnijas iznīcībai grāmatā "Pēdējā cīņa". 

"Nārnijas hronikā" ir tikušas pielāgotas dažādas kristietības tēmas. Tās galvenie varoņi ir aizgūti no persiešu, sengrieķu mitoloģijas, tradicionālajām britu un īru pasakām. Grāmatas ir stipri ietekmējušas bērnu un pieaugušo literatūras attīstību kopš Otrā pasaules kara.

Grāmatas
--------

* 1. - Burvja māsasdēls
* 2. - Lauva, ragana un drēbju skapis
* 3. - Zirgs un viņa zēns
* 4. - Princis Kaspians
* 5. - "Rītausmas ceļinieka" brauciens
* 6. - Sudraba krēsls
* 7. - Pēdējā kauja

Atsauces
--------

1. ↑  Klaivs Steiplss Lūiss tiks pagodināts 50 gadus pēc viņa nāves, BBC.co.uk, 22.11.2012

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 306402015
* GND: 4131302-1
* SUDOC: 090864794
* BNF: cb119466970 (data)
* NDL: 01026108
* NKC: aun2009547249

 |

 |
**Akūta sirds mazspēja** ir no jauna radušies vai būtiski pasliktinājušies sirds mazspējas simptomi, kas tipiski ietver elpas trūkumu, tūskas, nogurumu un prasa neatliekamu ārstniecību. Akūta sirds mazspēja var rasties aritmiju, išēmijas, perikarda slimību, sirds vārstuļu u.c. slimību dēļ. Tai ir raksturīgs arī asins sastrēgums mazajā asinsrites lokā, audu nepietiekama apasiņošana (hipoperfūzija) un pavājināta sirds izsviede. Visbiežāk ārstē, samazinot šķidruma daudzumu organismā ar diurētiķiem un uzlabojot sirds funkciju ar nitrātiem.

Cēloņi
------

Akūta sirds mazspēja bieži ir hroniskas sirds mazspējas dekompensācija (paasinājums), ko var izraisīt nepietiekama medikamentu lietošana, infekcijas, ķirurģiskas manipulācijas, nieru slimības, alkohola pārmērīga lietošana u.c. iemesli. Citi iemesli ir:

* Koronāra sirds slimība - piemēram, akūts koronārais sindroms
* Sirds vārstuļu slimības - vārstuļu stenozes, regurgitācijas, endokardīts u.c.
* Kardiomiopātijas - miokardīts
* Asinsrites traucējumi - plaušu embolija, septicēmija, anēmija u.c.
* Hipertensija
* Aritmijas

Atsauces
--------

1. 1 2   Profesora Aivara Lejnieka redakcijā. *Klīniskā medicīna 1. grāmata*. Medicīnas apgāds SIA, 2010. 942. lpp. ISBN 978-9984-813-27-1.
**Sedova arhipelāgs** (krievu: *архипелаг Седова*) ir Krievijai piederoša salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā Severnaja Zemļas arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Karas jūras austrumos Severnaja Zemļas arhipelāga rietumu piekrastē. 5 km platais Vostočnija šaurums austrumos tās atdala no Oktobra Revolūcijas salas, bet 17 km platais Sarkanās Armijas šaurums ziemeļos — no Krupskas salas un Pioņeras. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Arhipelāgs stiepjas 53 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, to veido 6 galvenās salas (Golomjannija, Sredņija, Domašņija, Strela, Figurnija un Vostočnija), vairākas no kurām savā starpā savienotas ar šaurām smilšu strēlēm. Augstākais punkts 49 m vjl atrodas Figurnijas salā arhipelāga dienvidaustrumos.

Vēsture
-------

Salas 1930. gada augustā atklāja padomju polārpētnieku ekspedīcija ar ledlauzi *Georgij Sedov* Oto Šmita vadībā. Salas tika nosauktas par **Sergeja Kameņeva salām** (*острова Сергея Каменева*) par godu Sarkanās Armijas karavadonim un vienam no OSOAVIAHIM dibinātājiem Sergejam Kameņevam. Lielā terora laikā 1937. gadā, jau pēc Kameņeva nāves 1936. gadā no sirdslēkmes, viņš tika pieskaitīts «tautas nodevējiem» un salas tika pārdēvētas tagadējā vārdā par godu krievu hidrogrāfam un polārpētniekam Georgijam Sedovam.

Detāli salas izpētīja un nokartēja Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadītā ekspedīcija 1930.—1932. gadā.

1930. gadā Domašņijas salā Ušakova ekspedīcijas nodrošināšanai tika izbūvēta atbalsta bāze četriem cilvēkiem. Vēlāk tā sāka darboties kā pastāvīga polārstacija, līdz 1954. gadā tika pārcelta uz ērtāku vietu Golomjannijas salā, kur funkcionē joprojām. Sredņijas salā darbojas Sredņijas lidlauks un robežsardzes postenis.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. Остров Домашний
2. ↑  ИМЕНА НА КАРТЕ АРКТИКИ. Каменев Сергей Сергеевич
3. ↑  Северная Земля: 90 лет после открытия
Šis raksts ir par gultas piederumu. Par Japānas uzņēmu skatīt rakstu Sega (uzņēmums).

**Sega** ir gultas piederums, kas paredzēts guloša ķermeņa apklāšanai, lai nodrošinātu tam siltuma komfortu.

Segas bieži ievieto segas pārvalkā, kas izgatavots no plāna auduma un kuru var viegli mazgāt. Tai parasti ir taisnstūra forma. Atšķirībā no palaga, sega ir vairākkārt biezāka un veidota no siltumizolējoša materiāla. Segas tradicionāli izgatavo no vilnas, liniem vai kokvilnas. Mūsdienās segu izgatavošanā bieži izmanto sintētiskās šķiedras.

Dekoratīvās segas izmanto gultu pārklāšanai.

Par segu reizēm arī dēvē kāda objekta pārklājumu ar citu materiālu, piemēram, ceļa sega, augu sega, sniega sega, mākoņu sega.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Segas*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4772830-9
* BNF: cb123841763 (data)
* NDL: 00567762

 |

 |
**Izskatīgais jānītis** (latīņu: *Erigeron politus*) ir kurvjziežu dzimtas suga, kura ir sastopama arktiskos un kalnu reģionos cirkupolāros apvidos. Bieži to klasificē kā vienu no daudzajām asā jānīša (*Erigeron acris*) pasugām — *Erigeron acris ssp. politus.*

Latvijā šī suga ir uzskatāma par ļoti retu un adventīvu. Latvija atrodas tālu dienvidos no sugas vienlaidu izplatības apvidiem Skandināvijas kalnos.

Apraksts
--------

Izskatīgais jānītis ir divgadīgs, 10-60 cm garš lakstaugs ar stāvu, zarainu un blīvi apmatotu stublāju. Lapas ir kopumā kailas — tikai mala ir apmatota, lancetiskas, 3—8 cm garas un 0,5-1 cm platas, mala gluda, gals strups, uz stublāja izvietotas pamīšus un sēdošas. Ziedkopa: pa vienam kurvītim garos ziednešos izplestā ķekarā stublāja un zaru galā. Kurvīši ir lieli (1,5-2 cm plati). Divdzimumu mēlziedi ir izvietoti divās rindās (iekšējā rindā dažreiz ir sievišķie mēlziedi), violeti sārti, manāmi garāki nekā stobrziedi. Vīkals klāts ar īsiem dziedzermatiņiem. Kurvīša centrā dzelteni sievišķie stobrziedi. Auglis ir 0,2 cm garš sēklenis. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «izskatīgais jānītis - Erigeron politus Fr. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-26.
**Lielais turku karš**, arī **Turku-Svētās savienības kari** (turku: *Osmanlı-Kutsal İttifak Savaşları*) bija militāru konfliktu sērija 17. gadsimta otrajā pusē starp Osmaņu impēriju un Eiropas katoļu valstu Svēto savienību. Līdz ar Lielā turku kara beigām tika pārtraukta Osmaņu impērijas izplešanās Eiropā.

1667—1683
---------

*Skatīt arī: Poļu-kazaku-tatāru karš (1666-1671), Poļu-turku karš (1672-1676), Krievu-turku karš (1676-1681)*
Pēc Bohdana Hmeļnicka nemieriem Krievijas cariste no Polijas-Lietuvas kopvalsts ieguva Ukrainas austrumus, bet Žečpospolitas dienvidaustrumos palika daži kazaki, kuru vadītājs Petro Dorošenko vēlējās pievienoties Osmaņu impērijai. Tika sarīkota sacelšanās pret poļu armijas komandieri Janu Sobeski.
Osmaņu sultāns Mehmeds IV, zinot par Polijas-Lietuvas ūnijas vājumu iekšējo nemieru dēļ, uzbruka pierobežas cietoksnim Kamjanecai Podolijā.

Skaitliski lielākā osmaņu armija sakāva poļu armiju poļu-turku karā (1672-1676). Pēc trīs mēnešiem poļu spēki atkāpās un četru gadu gaitā visi mēģinājumi sakaut osmaņu spēkus cieta neveiksmi. Osmaņu turku iekarojumi vēlāk turpinājās kā kari ar krieviem, bet poļi osmaņiem atdeva Kamjanecu-Podiļsku un sultānam maksāja kontribūcijas.

Kad ziņa par sakāvi un līguma nosacījumiem sasniedza Varšavu, Sejms nolēma nemaksāt kontribūcijas. Sejms izveidoja lielu armiju ar komandieri Janu Sobeski priekšgalā un šai armijai izdevās uzvarēt 1673. gada kaujā pie Hotinas (tag. Ukrainā), bet tomēr neizdevās atgūt Kamjanecu-Podiļsku. Pēc karaļa Mihala Višņovecka nāves (1673) par jauno karali ievēlēja Janu Sobeski.

Svētā savienība (1683—1698)
---------------------------

*Skatīt arī: Krievu-turku karš (1686-1700), Morejas karš*
Pēc dažu gadu pārtraukuma Osmaņu impērija uzbruka Hābsburgu impērijas galvaspilsētai Vīnei. Jana III Sobeska vadībā apvienotie kristiešu spēki uzvarēja turkus kaujā par Vīni, ar ko tika izbeigta Osmaņu impērijas iespiešanās Eiropas dienvidaustrumos.

1684. gadā pēc pāvesta Inocenta XI ierosinājuma tika izveidota jauna Svētā savienība, kurā ietilpa Svētā Romas impērija, Venēcijas Republika un Polija-Lietuva. Pēc Krievijas caristes pievienošanās savienībai sākās krievu—turku karš (1686—1700). 1696. gadā Pēteris I ieņēma osmaņu cietoksni Azaku.

Pēc Zentas kaujas savienība 1699. gadā uzvarēja osmaņus un piespieda Osmaņu impēriju parakstīt Karlovicas līgumu. Osmaņi cedēja Austrijai Ungārijas lielāko daļu un Transilvāniju, Polijai — Podoliju, Venēcijai — Dalmāciju un Moreju (Peleponēsas pussala, bet to ar Pasarovicas līgumu 1718. gadā atkal atguva).

Skatīt arī
----------

* Krimas haniste
* Osmaņu impērijas pārvaldīto teritoriju saraksts

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lielais turku karš***.
Dokumentu kamera
**Dokumentu kamera** ir īpaša videokameru klase, kas paredzēta dokumentu attēlu (piemēram, oriģināli uz papīra) nodošanai televīzijas vai kāda cita elektroniskā signāla veidā. Pēc konstrukcijas līdzinās kodoskopam, tikai ar kameru augšējā periskopa vietā.

Šī informācijas tehnoloģija ir izstrādāta 20. gadsimta 90. gados.

Dokumentu kameras standarti
---------------------------

Dokumentu kameras kvalitātes standartus raksturo 2 pamatkritēriji:

* Mehāniskā kvalitāte
* Attēla kvalitāte.

Dokumentu kameru augsto attēla kvalitāti nodrošina 5 pamatelementi:

1. Kameras optika
2. Attēla sensors (CCD)
3. Elektronika
4. Programmnodrošinājums
5. Apgaismojuma sistēma.

Dokumentu kameras funkcijas
---------------------------

Dokumentu kameras ir katras mūsdienīgas mācību auditorijas vai konferenču zāles neatņemama sastāvdaļa. Dokumentu kameras var attēlot gan dokumentus, gan 3D objektus (līdz pat 2x3 metriem, piemēram, kartes vai maketus).
Dokumentu kameru galvenās funkcijas:

* Plašas mērogošanas iespējas smalku detaļu attēlošanai
* Skenera funkcionalitātes
* Attēlu ierakstīšana iebūvētā atmiņā vai uz SD kartes
* Ērta lietošana, izmantojot tālvadības pulti

Dokumentu kameru veidi un to priekšrocības
------------------------------------------

### Griestu dokumentu kameras

Griestu dokumentu kameras ir ērts risinājums konferenču telpu dizainā, jo tehniskajām iekārtām jābūt pieejamām, bet neredzamām. Griestos iebūvējamās dokumentu kameras var piestiprināt pie griestiem kā projektorus, var iebūvēt piekaramajos griestos.

Griestu dokumentu kameru priekšrocības:

* Neaizņem vietu uz galda
* Netraucē skatam starp auditoriju un lektoru
* Var aplūkot lielākus objektus.

Griestu dokumentu kameras īpaši piemērotas lielu 3 dimensiju objektu attēlošanai. Attēlojamo objektu var novietot uz ratiņiem un pēc vajadzības novietot zem kameras. Izmantojot optisko mērogošanu, ir iespējams skaidri saskatīt vissīkākās objekta detaļas.

### Galda dokumentu kameras

Galda dokumentu kamerām ir laba attēla kvalitāte, izturīga konstrukcija un tās ir ērti lietojamas.

Galda dokumentu kameru priekšrocības:

* Tās ir pārnēsājamas
* Ir ieraksta iespējas ārpus darba virsmas
* Vieglāk pieejami pieslēgumi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Dokumentu kameras». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 30. novembrī. Skatīts: 2011. gada 15. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Document Cameras in the Classroom
**Tilpuma deformācija** ir viens no deformācijas veidiem. Šajā deformācijā nemainās ķermeņa forma, mainās tikai tilpums, tā notiek, pieliekot visiem ķermeņa virsmas punktiem vienādu normālo (virsmai perpendikulāro) mehānisko spriegumu, un ir iespējama visu agregātstāvokļu ķermeņiem. Praktiski tas veicams barokamerā.

Ķermeņa tilpuma izmaiņa

{\displaystyle \Delta V=V\_{0}-V},

kur {\displaystyle V\_{0}} ir sākotnējais ķermeņa tilpums, {\displaystyle V} ir ķermeņa tilpums pēc ārējās iedarbības.

Tilpuma relatīvā izmaiņa

{\displaystyle \Theta ={\frac {\Delta V}{V\_{0}}}}.

Huka likums tilpuma deformācijai:

{\displaystyle \Theta =k\_{t}\sigma },

kur {\displaystyle k\_{t}} ir tilpuma saspiežamības koeficients (skaitliski vienāds ar ķermeņa tilpuma relatīvo izmaiņu, kuru izraisa vienu vienību liels visai ķermeņa virsmai pielikts normālais mehāniskais spriegums), {\displaystyle \sigma } ir normālais mehāniskais spriegums.

Šo likumu var uzrakstīt, izmantojot tilpuma elastības moduli, tilpuma saspiežamības koeficienta apgriezto lielumu, {\displaystyle K}:

{\displaystyle \sigma =K\Theta }.

Atsauces
--------

1. ↑  A. Valters, A. Apinis, M. Ogriņš, A. Danebergs, Dz. Lūsis, A. Okmanis, J. Čudars. *Fizika*. Zvaigzne, 1992. 46.—47. lpp. ISBN 5-405-00110-4.
Karte
**Jūrmalas Centrālās bibliotēkas Kauguru bibliotēka** dibināta 1969. gadā. Tās sākotnējā adrese — Nometņu iela 2. Pirmā vadītāja Trauta Liezere. Bibliotēka bija pakļauta Jūrmalas pilsētas Kultūras nodaļai. No 1978. līdz 1995. gadam Kauguru bibliotēkas vadītāja bija Mārīte Greidāne. 1979. gadā bibliotēka pārcēlās uz jaunām telpām Talsu šosejā 31/26. No 1982. gada 26.aprīļa līdz 2003. gada 1. jūnijam Kauguru bibliotēka atradās tirdzniecības centrā Talsu šosejā 39.

No 1995. gada līdz 1999. gadam Kauguru bibliotēku vadīja Dina Rozenberga (tagad Jackuna).

1998. gada 15. jūnijā Jūrmalas bibliotēku apvienība izdeva rīkojumu likvidēt Kauguru Bērnu bibliotēkas nodaļu kā patstāvīgu vienību un to pievienoja Kauguru bibliotēkai kā Kauguru bibliotēkas bērnu nodaļu.

No 2003. gada 30. maija Kauguru bibliotēka atrodas renovētās telpās Engures ielā 4a. No 1999. gada tās vadītāja ir Velta Vārpsaliete.

Atsauces
--------

1. ↑  No Kauguru bibliotēkas arhīva
**Lielais Ķīnas līdzenums** vai **Ziemeļķīnas līdzenums** (ķīniešu: 華北平原, piņjiņs: *Huáběi Píngyuán*) ir plašs aluviāls līdzenums Ķīnas austrumos Huanhes lejtecē. Izveidojies vēlīnajā Paleogēnā un Neogēnā, vēlāk to veidojušas Huanhes lesa nogulsnes. Ziemeļos to norobežo Jaņšaņa kalni, rietumos — Taihanšaņs, dienvidos — Dabiešaņs un Tjanmušaņs, austrumos Dzeltenā jūra un Bohai jūra. Huanhes upe tek cauri līdzenumam no rietumiem uz austrumiem un ietek Bohai jūrā. Līdzenums aizņem lielāko daļu Šaņdunas, Hebei un Henaņas provinču teritorijas, kā arī Aņhui un Dzjansu ziemeļu daļu. Lidzenuma dienvidu daļa dažkārt tiek uzskatīta par atsevišķu Centrālo līdzenumu.

Līdzenums ir nozīmīgākais Ķīnas lauksaimniecības reģions, kur audzē sorgo, kviešus, kukurūzu, prosu, kā arī augļus, tabaku un kokvilnu.

Subtropu musonu klimats, vasaras mitras, bet ziemas — sausas. Blīvi apdzīvots, lielākās pilsētas ir Pekina, Tjaņdzjiņa, Šidzjadžuana, Tanšaņa, Sjuidžou un Džendžou.

Lielais Ķīnas līdzenums tiek uzskatīts par Ķīnas civilizācijas šūpuli. Uzskata, ka auglīgā zeme un labvēlīgais klimats nodrošināja ar pārtiku lielu iedzīvotāju skaitu, bet Huanhes biežie un neprognozējamie plūdi un ar to saistītā nepieciešamība pēc irigācijas sistēmām un centralizētām labības krātuvēm veicināja centralizētas valsts izveidošanos. Gar līdzenuma ziemeļu malu ir uzbūvēts Lielais Ķīnas mūris (3. gadsimts p.m.ē. — 17. gadsimts), bet no ziemeļiem uz dienvidiem līdzenumu šķērso Lielais Ķīnas kanāls (5. gadsimts p.m.ē. — mūsu dienas).

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 425. lpp.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 239624187

 |

 |
**Lielais meža raibenis** (*Argynnis paphia*) ir raibeņu dzimtas (*Nymphalidae*) suga, kas izplatīta Palearktikas ekozonā: mērenajā joslā Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Latvijā lielais meža raibenis ir bieži sastopama tauriņu suga. To var novērot lidojam jūlijā un augustā.

Izskats
-------

No apakšas spārni ir zaļgani, turklāt uz aizmugurējiem spārniem ir nevis balti raibumi, bet svītras
Mātītei uz priekšspārniem nav četru tumšo dzīslu
Lielais meža raibenis ir liels tauriņš, viens no lielākajiem Eiropas raibeņiem. Tēviņi ir nedaudz mazāki nekā mātītes. Tēviņa spārnu plētums ir 69—76 mm, bet mātītes 73—80 mm. Tēviņa spārni ir dziļi oranžā krāsā ar melniem raibumiem un četrām tumšām dzīslām spārnu virspusē, bet apakšpusē spārni, īpaši izteikti aizmugurējie spārni, ir zaļgani. Turklāt atšķirībā no citiem atraitnīšu raibeņiem to aizmugurējo spārnu apakšpuses ir nevis ar pērļbaltiem raibumiem, bet ar bālām, samērā platām svītrām. Tēviņam uz priekšējo spārnu virspuses starp pirmo un ceturto dzīslu ir zvīņas, kas izdala smaržu. Šī smarža pievilina mātītes un palīdz tām atšķirt partneri no citām raibeņu sugām.

Mātītes ir gaišākas, to spārni ir nedaudz noapaļoti, melnie raibumi lielāki, turklāt tām nav tumšo dzīslu. Kāpurs ir tumši brūns ar divām dzeltenām līnijām uz tā muguras, bet katrā pusē dzeltenajām līnijām savirknējušies sarkanbrūni, gari dzelkšņi.

Ekoloģija
---------

Pieaugušie tauriņi barojas ar dažādu ziedu nektāru, piemēram, kazeņu, dadžu ziedu un rudzupuķu nektāru. Lielais meža raibenis ir spēcīgs lidotājs, daudz ātrāks kā citi atraitnīšu raibeņi. To var redzēt paceļamies augstāk par koku galotnēm, lidojam lielā ātrumā. Tas vislabprātāk mājo retos, saulainos, sasusos lapukoku mežos, priekšroku dodot ozolu mežiem. Tomēr to var novērot arī skujkoku mežos.

Netipiski kopumā tauriņiem lielā meža raibeņa mātītes olas nedēj uz kāpuru barošanās augiem — vijolītēm, bet vienu vai divus metrus virs zemes koku mizas spraugās, kas savukārt atrodas virs vijolīšu augiem. Kad augustā no oliņām izšķiļas kāpuri, tie nekavējoties dodas ziemas miegā līdz pavasarim. Pamostoties tie krīt lejup un barojas ar vijolītēm, kas aug koka tuvumā. Galvenā to barība ir rivina vijolīte (*Viola riviniana*). Kāpuri parasti barojas nakts laikā, bet dienas laikā nolien nelielā attālumā no vijolītēm. Vēsā, bet saulainā laikā tos var novērot sauļojamies uz kritušām, sausām lapām. Kāpuri iekūņojas zemsedzē un jūnijā izlido jaunie tauriņi.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Butterflies of Britain & Europe: Silver-washed Fritillary». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 16. martā.
2. 1 2 3  Silver-washed Fritillary

Ārējās saites
-------------

* Latvijas daba: Argynnis paphia
* Dabas foto: Lielais meža raibenis
* Lielais meža raibenis
* Lielais meža raibenis. Argynnis paphia. Silver-washed Fritillary
* Dziedava: Lielais meža raibenis
Lielais kanāls mūsdienās
**Lielais Ķīnas kanāls** (ķīniešu: 大運河, piņjiņs: *Dà yùnhé*) ir vairāku mākslīgu un dabīgu ūdensceļu komplekss, kas savieno Pekinu ziemeļos ar Handžou ostas pilsētu valsts austrumu piekrastē. Tas ir aptuveni 1800 km garš, un tā izveidošanas mērķis bija atvieglot pārtikas preču transportu uz valsts ziemeļiem. Kanālam ir 24 slūžas un 60 tilti.

Kanāla veidošana sākās 486. g.p.m.ē, kad sākās dažādu reģiona gultņu savienošana. Lielākā daļa mūsdienās pastāvošā kanāla tika izveidota Juaņu dinastijas laikā, kad kanāls sasniedza Pekinu, taču šajā laikā graudu transportēšanu uz ziemeļiem jau ērtāk un lētāk bija veikt pa jūru. 19. gadsimtā dažādu plūdu, aizsērējumu, kā arī postošu dumpju rezultātā vairāki kanāla posmi kļuva nelietojami. 1934. gadā nacionālistu Ķīnas Republika veica kanāla posmu atjaunošanu un slūžu modernizāciju. Jauna kanāla atjaunošanas programma sākās 1958. gadā, līdz 1964. gadam iztīrot un padziļinot kanāla gultni.

Atsauces
--------

1. ↑  Grand Canal, China
2. ↑  Grand Canal

Ārējās saites
-------------

* The Grand Canal, UNESCO
**Tēras teātris** bija teātris senajā Tērā. Uzcelts blakus agorai, cieši apbūvētā pilsētas centrā, pēc epigrāfiskām ziņām teātris tika izmantots arī kā buleitērijs. Neskatoties uz saviem pieticīgajiem izmēriem un vienkāršo arhitektonisko formu, tas tomēr bija nozīmīga hellēnisma perioda celtne arī romiešu laika pilsētā. Teātra vietā pirms tam, domājams, pastāvēja vienkāršāka sapulču vietas konstrukcija. Teātris, acīmredzot, tika uzcelts pa posmiem 2. gadsimtā pr.Kr. Tā ziemeļu pusē, kur nebija piebūvētu celtņu, bija divas ieejas: viena uz kavejas (skatītāju zāles) pusi, bet otra uz orhestras pusi. Seši kāpņu koridori (klimakes) dalīja zāli 1500 skatītājiem piecos sēdvietu sektoros (kunejās). Skatuves daļa ar akmens avanscēnu atbrīvoja apaļu laukumu orhestrai. 1. gadsimtā tika uzbūvēta romiešu tipa skatuves ēka un avanscēna ar imperatora tuvinieku statujām, kas aizņēma daļu no orhestras. Zem skatītāju zāles atrodas liela cisterna lietus ūdeņu savākšanai. Izstiepta ēka teātra austrumos tika uzcelta vienlaicīgi ar skatītāju zāli, taču līdz šim nav skaidrs, vai tā bija savienota ar teātri iekšpusē, vai arī pildīja kādu citu sabiedrisku funkciju.

Atsauces
--------

1. ↑  «Odysseus (Kultūras un sporta ministrija)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 24. janvārī. Skatīts: 2022. gada 27. janvārī.
Meža ainava no *Big Buck Bunny*, parādot gaismas starus caur baldahīnu.
**Tilpuma apgaismojums** ir metode, kas tiek izmantota 3D datorgrafikā,  lai pievienotu apgaismojuma efektus attēlotajā ainavā. Tas ļauj skatītājam redzēt gaismas starus apkārtejā vidē, piemēram, saules stari caur atvērtu logu ir tilpuma apgaismojums, arī zināmi par krēslas stariem. Termins, šķiet, ir ievests no kino, un tagad ir plaši pielietots 3D modelēšanā un renderēšanā, it īpaši 3D spēļu laukā.
[*nepieciešama atsauce*]

Tilpuma apgaismojumā, gaismas konuss, ko izstaro gaismas avots, ir veidots kā caurredzams objekts un tiek uzskatīts kā tilpne: tā rezultātā gaismai ir spēja dotu efektu, kas tā iet cauri reālai trīsdimensiju videi (piemēram, migla, putekļi, dūmi, vai tvaiks), kura atrodas iekš šīs tilpnes, tāpat kā reālajā pasaulē.

Kā tilpuma apgaismojums strādā
------------------------------

Tilpuma apgaismojumam ir nepieciešami divi elementi: gaismas telpas ēnu karte un dziļuma buferis. Sākot tuvākajā kameras plaknē, visa aina ir izsekota un paraugvērtības tiek uzkrātas ievades buferī. Katram paraugam tiek noteikts, vai paraugs tiek izgaismots ar gaismu no telpas ēnu kartes. Tikai šie apgaismotie paraugi ietekmēs galīgo pikseļu krāsu.

Šī pamata metode strādā, bet ir vajadzīga optimizācija, lai tā varētu darboties reālajā laikā. Viens veids, kā optimizēt tilpuma apgaismojuma efektu, ir padarīt apgaismojuma tilpnes izšķirtspēju daudz rupjāku par to, kas ir izmantota grafikas kontekstā. Tas rada apgaismojuma artifaktus,kuri ir viegli maskējami ar miglošanas otu (motion blur).

Var arī izmantot trafareta buferi, piemēram kā ēnu apjoma tehnika.

Ir vēl viens paņēmiens, ko var izmantot, lai sniegtu apmierinošus rezultātus. Algoritms nomiglo gaismas objektus, kas ir tālāk no galvenā gaisma avota centra. Pārsvarā, pārredzamība pakāpeniski samazinās ar katru miglošanas soli, it īpaši vairāk apgaismotās ainavās. Jāņem vērā, ka šī metode pieprasa ekrānā redzamu gaismas avotu.

Atsauces
--------

1. ↑  «NeHe Volumetric Lighting». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 15. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 11. maijā.
Krievu Austrumāzijas tvaikoņu sabiedrības galvenā ēka Kūrmājas prospektā Liepājā.
Emigrantu nams Liepājā (1912).
**Krievu—Amerikāņu līnija** (krievu: *Русско-американская линия*) bija transatlantiskās kuģniecības uzņēmums, kas nodrošināja regulāru tvaikoņu satiksmi līnijā Liepāja–Roterdama–Ņujorka, bet vēlāk arī uz Helifeksas ostu Kanādā.

Vēsture
-------

1899. gadā Dānijas akciju sabiedrība "Austrumāzijas kompānija" (dāņu: *A/S Det Ostasiatiske Kompagni*) Pēterburgā nodibināja meitas kompāniju "Krievu Austrumāzijas tvaikoņu sabiedrību" (*Русское Восточно-Азиатское общество*). 1906. gadā tā atklāja tvaikoņu satiksmi Liepāja – Roterdama – Ņujorka ar kuģiem "Kauņa" (4630 BRT), "Grodņa" (4634 BRT) un "Koreja" (6163 BRT), savukārt 1907. gadā satiksmi nodrošināja kuģi "Lietuva" (4248 BRT), "Igaunija" (4269 BRT), "Arkonija" (4603 BRT) un "Livonija" (5554 BRT).

1908. gadā kursēja kuģi "Lietuva" (4248 BRT, pārdeva Japānai 1913), "Igaunija" (4269 BRT, nogrima 1913), "Birma" (1914. gadā to pārdēvēja par kuģi "Jelgava", 4595 BRT) un "Krievija" (8596 BRT). 1910. gadā kompānija iegādājās kuģi "Kurska" (7858 BRT), 1912. gadā kuģi "Cars" (6503 BRT), 1913. gadā kuģi "Daugavpils" (8173 BRT, nogremdēts 1918), bet 1915. gadā kuģi "Cariene" (6852 BRT). 1912. gadā kuģi piestāja arī Helifeksas ostā. 

Kad Pirmā pasaules kara laikā Liepājai uzbruka Vācija, no 1914. līdz 1917. gadam kuģi kursēja līnijā Arhangeļska – Hammerfesta – Ņujorka, bet pēc lielinieku apvērsuma 1918. gadā kompāniju slēdza. 

1921. gadā tā atsāka darboties kā Baltijas—Amerikāņu līnija.

* Kuģis "Kurska"Kuģis "Kurska"
* Kuģis "Daugavpils"Kuģis "Daugavpils"
* Kuģis "Krievija" Liepājas Ziemas ostāKuģis "Krievija" Liepājas Ziemas ostā
* Kuģis "Cars" (1917)Kuģis "Cars" (1917)
* Kuģa "Daugavpils" glābšanas laiva pēc kuģa nogremdēšanas 1918. gadāKuģa "Daugavpils" glābšanas laiva pēc kuģa nogremdēšanas 1918. gadā

Atsauces
--------

1. ↑  «Laimes zeme Amerika»: Reisa Liepāja-Ņujorka-Helifeksa kuģu līkloči Atlantijas okeānā lsm.lv 2023. gada 26. martā
**Ādolfs Taimi** (somu: *Adolf Taimi*, līdz 1907. gadam **Ādolfs Vastens**; dzimis 1881. gada 3. oktobrī [v.s. 21. septembrī], miris 1955. gadā) bija somu revolucionārs, militārais darbinieks Sarkanajā Somijā 1918. gadā un vēlāk Padomju Krievijā. Ārī Ādolfs brālis Aleksandrs Vastens bija revolucionārs.

Dzīvesgājums
------------

Ādolfs Vastens bērnību pavadīja Sanktpēterburgā. 1902. gadā viņš iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā.
Piedalījās 1905. gada revolūcijā. 1906. gadā viņš tika arestēts un izsūtīts uz Ņikoļskas pilsētiņu Vologdas guberņā. No turienes 1907. gada maijā Ādolfs aizbēga un apmetās Helsinkos, kur saņēma pasi ar uzvārdu Taimi.

1912. gadā Ādolfs Taimi kā viens no bruņotas sacelšanās gatavotājiem tika arestēts un izsūtīts uz Sibīriju. 1915. gadā viņš atgriezās Petrogradā.
1917. gadā piedalījās Februāra revolūcijā. Iesaistījās somu strādnieku aģitēšanas darbā.

Somijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā Ādolfs Taimi bija Somijas tautas pilnvaroto padomes iekšlietu un kara nodaļas pilnvarotais.
Pēc tam, kad kaujā par Tamperi no Sarkanās gvardes virspavēlnieka amata alkoholisma dēl tika atcelts Ēro Hāpalainens, viņa vietā 20. martā iecelta trijotne: Ādolfs Taimi, Eino Rahja un Everts Eloranta.
Kad karš bija zaudēts, Ādolfs Taimi aizbēga uz Padomju Krieviju.
1918. gada septembrī viņš bija viens no Somijas komunistiskās partijas (SKP) dibinātājiem.

No 1922. līdz 1923. gadam un no 1927. līdz 1928. gadam slepeni ieradās Somijā un darbojās pagrīdē. 1928. gadā tika arestēts un notiesāts uz 15 gadiem cietumā. Pēc PSRS pieprasījuma atbrīvots no ieslodzījuma kopā ar Toivo Antikainenu 1940. gadā pēc Ziemas kara beigām.

Vēlāk Ādolfs Taimi bija Karēļu-somu PSR Ministru Padomes priekšsēdētāja vietnieks, pēc tam Karēļu-somu PSR Augstākās Padomes prezidija priekšsēdētājs. Bijis PSRS Augstākās Padomes deputāts.

Atsauces
--------

1. ↑  Тайми Адольф Петрович
2. 1 2  ТАЙМИ (ВАСТЕН) Адольф Петрович (1881-1955) Archived 2012. gada 31. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. Известные революционеры
**Tērbatas latviešu studentu rakstniecības vakari** (T.L.R.V.) bija neoficiāli Tērbatas latviešu studentu jeb "draugu" saieti kopš 1870. gada, no kuriem 1882. gadā izveidojās pirmā latviešu studentu korporācija *Lettonia*. Saietu mērķi bija latviešu tautas garīgās attīstības veicināšana, tās vēstures pētīšana, valodas un skolu attīstība.

Vēsture
-------

Par kustības pirmsākumu var uzskatīt 1856. gada februārī Tērbatas Universitātes studentu dibinātos "Tērbatas latviešu vakarus". Lai arī no 31 dibinātāja tikai septiņi bija latvieši (pēc tam pievienojās vēl 11), taču Krišjānis Valdemārs, Jānis Zakranovičs, E. Grīnhofs, Krišjānis Barons tika ievēlēti šī nodibinājuma vadošajos amatos. 1857. gadā Krišjānis Valdemārs ar saviem domubiedriem nodibināja studentu korporāciju Fraternitas Academica Dorpatensis. Kad 1858. un 1859. gadā lielākā vakarnieku daļa beidza studijas un atstāja Tērbatu, latviešu elements korporācijas dzīvē zaudēja svaru. Jaunā korporācija nespēja piemēroties pārējo vācbaltiešu studentu korporāciju principiem un 1861. gada 28. februārī to izslēdza no Tērbatas šaržēto konventa.

1870. gada 18. februārī Tērbatas Universitātes students Kronvaldu Atis ar saviem divdesmit domu biedriem nosūtīja apsveikuma telegrammu Rīgas Latviešu biedrības jaunā nama iesvētīšanas reizē. 19. februāra vakarā visi telegrammas parakstītāji sapulcējās atzīmēt Rīgas Latviešu biedrības svētkus un nolēma atjaunot regulāras vakarnieku sanāksmes, kas tika nodēvētas par Tērbatas latviešu studentu rakstniecības vakariem. 
Savu iekšējo uzbūvi un organizāciju T.L.R.V. *draugi* gandrīz pilnībā veidoja uz studentu korporāciju principiem. Vakaru dibinātāji bija Atis Kronvalds, Frīdrihs Grosvalds, Atis Grīnbergs, Eižens Zemmers un citi.

1881. gada 3. decembrī draugu organizēcijai tika pieņemts nosaukums "Fraternitas Lettonica", kas 1882. gada 20. februārī tika mainīts ar nosaukumu "Lettonia".

Atsauces
--------

1. ↑  Fridrihs Freibergs Archived 2017. gada 29. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. Jolanta Mediņa, „Kurzemnieks" Nr. 18. 2014. gada 12. februārī
2. ↑  Dzirkalis K. "Dorpatensis Fraternitas Academica". Universitas, 33 (1974), 32. lpp. citēts no
3. ↑  «Lettonias vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 30. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 5. aprīlī.