recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Normunds Zemvaldis** (dzimis 1958. gada 13. martā Rīgā) ir latviešu ārsts un politiķis, bijušais Veselības valsts ministrs (1993—1994), tad Veselības aizsardzības valsts ministrs (1994—1995).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1958. gada 13. martā Rīgā Ilgvara Zemvalža un viņa sievas Validas, dzimušas Moricas, ģimenē.

Studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1976—1982), strādāja Rīgas 4. slimnīcā (1982—1983), tad 11. poliklīnikā (1983—1984), Republikas Onkoloģijas centrā (1984—1986), Rīgas 4. slimnīcā (1986—1992), līdztekus Latvijas Ārstu biedrības viceprezidents (1990—1991).

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas N. Zemvaldis bija Rīgas tautas deputātu padomes deputāts (1990—1993), Latvijas Republikas Labklājības ministrijas departamenta direktora vietnieks (1992—1993), tad Veselības valsts ministrs (1993—1994), tad Veselības aizsardzības valsts ministrs (1994—1995).

Vēlāk N. Zemvaldis strādāja par kompānijas *Sanofi Pasteur* vadītāju Centrālāzijā.

Atsauces
--------

1. ↑  World Biographical Encyclopedia, Inc.
2. ↑  RocketReach.co

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Edvīns Platkājis**  |  **Veselības valsts ministrs** 1993. gada 20. septembris — 1995. gada 16. janvāris | Pēctecis: **Pēteris Apinis**  |
**Kazimežs Kuratovskis** (poļu: *Kazimierz Kuratowski*, dzimis 1896. gada 2. februārī, miris 1980. gada 18. jūnijā) bija poļu matemātiķis, viens no Varšavas matemātikas skolas redzamākajiem pārstāvjiem. Darbi topoloģijā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Varšavā, jurista ģimenē. No 1913. gada studēja Glāzgovas Universitātē. Pēc Pirmā pasaules kara, kad atjaunojās Polijas valsts, pārcēlās studēt uz Varšavas Universitāti, kur ieguva doktora grādu 1921. gadā. No 1927. līdz 1933. gadam Kuratovskis bija Ļvivas Universitātes matemātikas katedras vadītājs un deva būtisku ieguldījumu t.s. Ļvivas matemātikas skolas (Stefans Banahs, Staņislavs Ulams u.c.) izveidē. Kopš 1935. gada - Vaŗšavas universitātes matemātikas katedras vadītājs.

Otrā pasaules kara laikā darbojās Varšavā pagrīdes universitātē. 1945. gada februārī atsāka pasniegt atjaunotajā Varšavas universitātē. No 1952. gada - Polijas Zinātņu akadēmijas biedrs, no 1957. līdz 1968. gadam - tās viceprezidents.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kazimežs Kuratovskis***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 54212288
* LNB: 000173161
* LCCN: n80089320
* ISNI: 0000 0001 0902 2933
* GND: 107876779
* SELIBR: 69037
* SUDOC: 03184457X
* BNF: cb122984371 (data)
* BIBSYS: 90052279
* MGP: 24546
* NLA: 35285736
* NDL: 00549749
* NKC: ola2004219907
* CiNii: DA01599731

 |

 |
Koordinātas: 42°41′57″N 44°31′06″E﻿ / ﻿42.69917°N 44.51833°E﻿ / 42.69917; 44.51833

**Kazbeks** (krievu: *Казбек*), arī **Mkinvari** (gruzīnu: მყინვარწვერი) vai **Sena** (osetīnu: *Сæна*), ir aprimis stratovulkāns Kaukāzā, tā septītā augstākā virsotne. Izvietojies Lielajam Kaukāzam paralēlās Sānu grēdas Hohas grēdā uz Gruzijas un Krievijas Ziemeļosetijas Republikas robežas. Kalnam divas virsotnes, augstākā ir 5034 m vjl, relatīvais augstums — 2353 m, bet otra virsotne ir 400 m zemāka. Kalna nosaukums cēlies no kņaza Kazbeka, kam 19. gadsimtā kalna pakājē piederējis auls. Kalna gruzīnu nosaukums tulkojams kā «Ledus smaile». Līdzās kalnam iet Gruzijas Kara ceļš.

Kalns veidots no slānekļiem un lavas. Kalna virsotne klāta ar mūžīgajiem sniegiem un firna laukiem; ledāju kopējā platība ap 135 km². Kalnā pirmā uzkāpa angļu alpīnistu komanda Daglasa Frešfīlda vadībā 1868. gadā. 2013. gadā Kazbekā uzkāpa tālaika Gruzijas prezidents Mihails Saakašvili.

Atsauces
--------

1. ↑  Global Volcanism Program. Kazbek
2. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 348. lpp.
3. ↑  Peakbagger.com Gora Kazbek, Georgia/Russia

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kazbeks***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235667016
* GND: 4532888-2
* NKC: xx0144939

 |

 |
**Ada Neretniece** (**Armīda Neretniece**; dzimusi 1924. gada 2. jūnijā, mirusi 2008. gada 29. decembrī) bija latviešu kinorežisore.

Biogrāfija
----------

Ada Neretniece, īstajā vārdā Armīda Neretniece, dzimusi 1924. gada 2. jūnijā Ļeņingradā. Adas tēvs bija kara komisārs, bijušais latviešu strēlnieks. Strādāja dažādos administratīvajos amatos, represēts 1937. gadā. Māte bija grāmatvede.

Lielā Tēvijas kara laikā Ada Neretniece strādāja Kirovas pilsētas kara hospitālī. 1942. gadā beigusi Ļeņingradas 24.vidusskolu. 1949. gadā beidza Vissavienības valsts kinematogrāfijas institūta režisoru fakultāti.

Kopš 1949. gada strādāja Rīgas Kinostudijā, līdz 1954. gadam darbojās kā kinožurnālu un dokumentālo filmu režisore, bet vēlāk sāka veidot arī spēlfilmas. Adas Neretnieces pirmā spēlfilma "Rita", kas uzņemta 1957. gadā pēc Fjodora Knores scenārija, tika apbalvota Vissavienības kinofestivālā Kijivā 1959. gadā.

Spēlējusi nelielas lomas dažās no savām filmām. Ieguvusi dažādas godalgas un apbalvojumus ("Lielais Kristaps" (1988)), kā arī citus apbalvojumus.

Apbedīta Rīgas Meža kapos.

Filmogrāfija
------------

### Režisore

**Spēlfilmas**

* 1957 — "Rita"
* 1958 — "Svešiniece ciemā"
* 1960 — "Tava laime"
* 1961 — "Pieviltie"
* 1963 — "Viņš dzīvs"
* 1965 — "Hipokrāta zvērests"
* 1966 — ""Ciklons" sāksies naktī"
* 1968 — "Ilgās dienas rīts"
* 1970 — "Vārnu ielas republika"
* 1972 — "Kapteinis Džeks"
* 1974 — "Pirmā vasara"
* 1976 — "Nāve zem buras"
* 1978 — "Lielā Jaungada nakts"
* 1981 — "Izmeklēšanā noskaidrots"
* 1984 — "Pēdējā vizīte"
* 1985 — "Pēdējā indulgence"
* 1988 — "Zīlēšana uz jēra lāpstiņas"
* 1991 — "Suns, kas mācēja dziedāt"
* 1992 — "De Granšānu ģimenes noslēpumi"

**Dokumentālās filmas**

* 1964 — "Pārliecinoši fakti"
* 1969 — "Esiet sveicināti Latvijā!"

**Pasūtījuma filmas**

* 1963 — "Izniekotā jaunība"
* 1963 — "Viņi ir jūsu draugi"
* 1969 — "Latvijas PSR. Centrālais ekonomiskais rajons"

### Otrā režisore

* 1955 — "Uz jauno krastu"

Atsauces
--------

1. ↑  Nekrologs avīzē "Diena"
2. ↑  Latvijas Enciklopēdija. Rīga. SIA «Valērija Belokoņa izdevniecība». — 2007. g. ISBN 9984-9482-0-X

Ārējās atsauces
---------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Kino Muzejs[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305091939

 |

 |
**Normans Vaitsaids** (spāņu: *Norman Whiteside*, dzimis 1965. gada 7. maijā) ir bijušais Ziemeļīrijas futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Ziemeļīrijas futbola izlases dalībnieks.

1982. gadā, 17 gadu vecumā, noslēdzis līgumu ar *Manchester United* komandu, ātri kļūstot par vienu no komandas līderiem. 278 līgas un kausu spēlēs ar klubu viņš guva 68 vārtus un pavadīja tur septiņas sezonas. 1983. un 1985. gadā ieguvis FA kausu. Ceļa traumas dēļ, 26 gadu vecumā *Everton* kluba rindās noslēdzis karjeru.

Ziemeļīrijas futbola izlases sastāvā spēlējis no 1982. līdz 1989. gadam. Piedalījies 1982. un 1986. gada FIFA Pasaules kausā. Vaitsaidam pieder rekords, kā visjaunākajam spēlētājam, kurš ir spēlējis FIFA Pasaules kausā. To viņš paveica 1982. gada 17. jūnijā, 17 gadu un 41 dienu vecumā, pret Dienvidslāviju. Viņš ir arī visu laiku jaunākais spēlētājs, kurš ir guvis vārtus, spēlējot *Manchester United* komandā. To viņš paveica 17 gadu un 8 dienu vecumā. Vaitsaids ir arī jaunākais spēlētājs, kurš ir guvis vārtus gan FA kausa, gan Anglijas Līgas kausa finālā.

Sasniegumi
----------

**Manchester United**

* FA kauss: 1982–83, 1984–85
* FA Charity Shield: 1983

Ārējās saites
-------------

* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Soccerbase* spēlētāja profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)




1. ↑  «Top 50 FA Cup goals: Whiteside's winner». *BBC Sport* (en-GB). Skatīts: 2022-05-20.
**Fārins Urlaubs** (vācu - *Farin Urlaub*) ir vācu pankroka mūziķis, populārās vācu grupas *Die Ärzte* (tulk. - *Ārsti*) dziedātājs un ģitārists. Fārins, īstajā vārdā Jans Feters (*Jan Vetter*), ir dzimis Berlīnē (VFR) 1963. gada 27. oktobrī. Pseidonīms "Farin Urlaub" ir saīsinājums no "Fahr in Urlaub!", kas tulkojumā nozīmē "Brauc atvaļinājumā!".

Jaunība
-------

Jans Feters bērnībā ir ietekmējies no Bītliem, kuru plates bieži klausījās viņa māte. Ģitārspēli viņš sāka mācīties 9 gadu vecumā, kad sāka apmeklēt nodarbības pie kādas vecākas kundzītes. Arī jauniešu nometnēs viņš bieži spēlēja ģitāru. Ironiski, taču Fārina vēlākais mūzikas skolotājs reiz teica: *"Lai arī ko tu vēlāk darītu, nedari neko saistītu ar mūziku!"* 16 gadu vecumā Fārins brauca klases ekskursijā uz Londonu, no kuras atgriezās kā panks ar nogrieztiem un izbalinātiem matiem. Pabeidzis skolu, viņš sāka studēt arheoloģiju Brīvajā Berlīnes Universitātē (*Freie Universität Berlin*), taču nepabeidza studijas, jo izvēlējās pievērsties mūzikas karjerai.

Mūzikas karjera
---------------

Savu muzikālo karjeru Fārins sāka 1980. gadā, kad viņš iepazinās ar Dirku Felzenheimeru (*Dirk Felsenheimer*, vēlāk pazīstams kā *Bela B.*) un pievienojās viņa grupai *Soilent Grün*, kuras iepriekšējais ģitārists nevarēja spēlēt, jo kāds bija nozadzis viņa instrumentu.
1982. gadā Fārins ar Dirku un Hansu Rungi (*Hans Runge*) nodibināja grupu *Die Ärzte*, taču 6 gadus vēlāk viņš piedāvāja grupas darbību beigt, un to pameta, lai izveidotu alternatīvā roka grupu *King Køng*. Šīs grupas darbība faktiski izbeidzās 1992. gadā, taču Fārins par grupas izjukšanu paziņoja tikai 1999. gadā. Izjukšanai par iemeslu bija tās zemā popularitāte, kādēļ Fārins nolēma atsākt *Die Ärzte* darbību 1993. gadā. Paralēli darbībai grupā *Die Ärzte* viņš 2001. gadā uzsāka arī solokarjeru, izdodot albumu *Endlich Urlaub!* (tulk. *Beidzot atvaļinājums!*). Solokarjera un sadarbība ar grupu *The Busters* izrādījās tik veiksmīga, ka 2002. gadā tika izveidots muzikālais projekts *Farin Urlaub Racing Team*, kurā bez grupas *The Busters* piedalās arī vairāki citi mūziķi.

Diskogrāfija
------------

### Albumi

* 2001: *Endlich Urlaub!*
* 2005: *Am Ende der Sonne*
* 2006: *Livealbum Of Death* (Farin Urlaub Racing Team)
* 2008: *Die Wahrheit übers Lügen* (Farin Urlaub Racing Team)

### Singli

* 2001: *Glücklich*
* 2001: *Sumisu*
* 2002: *OK*
* 2002: *Phänomenal egal*
* 2005: *Dusche*
* 2005. *Porzellan*
* 2005: *Sonne*
* 2006: *Zehn* (Farin Urlaub Racing Team)
* 2008: *Nichimgriff* (Farin Urlaub Racing Team)
* 2009: *Niemals* (Farin Urlaub Racing Team)
* 2009: *Krieg* (Farin Urlaub Racing Team)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fārins Urlaubs***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 60271185
* LCCN: n2008011906
* ISNI: 0000 0000 4966 1927
* GND: 133458466
* SUDOC: 244017360

 |

 |
**Ada van der Gīsena** (nīderlandiešu: *Ada van der Giessen*; dzimusi 1948. gada 4. maijā) ir Nīderlandes šahiste.

Biogrāfija
----------

1970. gados bijusi viena no vadošajām Nīderlandes šahistēm. 1973. gadā uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātā. Pārstāvējusi Nīderlandes komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1972-1976), un individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1972, 1976) medaļas.

2003. un 2011. gadā kļuvusi par Nīderlandes pilsētas Alfenas šaha kluba *Alphense Schaakclub* senioru turnīra uzvarētāju.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Ada Van der Giessen
2. ↑  «Winnaars Wim Barenbrug Seniorentoernooi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 24. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 19. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Koordinātas: 56°58′57″N 24°08′21″E﻿ / ﻿56.98250°N 24.13917°E﻿ / 56.98250; 24.13917

**Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīca** ir ārstniecības iestāde, kas atrodas Duntes ielā 22, Rīgā, Latvijā. Pašreizējā slimnīcas vadītāja ir Anita Vaivode.

Vēsture
-------

Slimnīca tika dibināta 1946. gadā agrākās Rīgas pilsētas Sarkankalna slimnīcas vietā kā **Latvijas Traumatoloģijas un ortopēdijas zinātniskās pētniecības institūts**, 1994. gadā tika pārsaukta par **Valsts traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīcu**, 1998. gadā ieguva pašreizējo nosaukumu. 1889. gadā celtā vecā korpusa projekta autors ir arhitekts H. K. Šēls.

Specializācija
--------------

Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīca nodrošina veselības aprūpi muskuloskeletālo traumu un slimību gadījumos, šis ir vienīgais specializētais traumatoloģijas un ortopēdijas centrs Latvijā. Slimnīcā nodarbojas ar ambulatorajām konsultācijām, diagnostiku, ķirurģiju, rehabilitāciju, apmācību un pētniecisko darbību.

Struktūrvienības
----------------

* Mugurkaula ķirurģijas centrs,
* Plaukstas un mikroķirurģijas nodaļa,
* Traumu centrs,
* Locītavu ķirurģijas centrs.

Vadītāji
--------

Direktori
* 1946—1955: A. Mačabeli
* 1956—1959: O. Rudenko
* 1959—1994: Viktors Kalnbērzs
* 1994—2004: Valdis Zatlers

Valdes priekšsēdētāji
* 2004—2007: Valdis Zatlers
* 2007—2013: Vitolds Jurkevičs
* 2013—pašlaik: Anita Vaivode

Atsauces
--------

1. 1 2  «Nomaina Traumatoloģijas slimnīcas vadītāju». Delfi.lv. Skatīts: 2014. gada 20. maijā.
2. 1 2  *Latvijas enciklopēdija*. 5. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2009. 535. lpp. ISBN 978-9934-8068-0-3.
3. 1 2  «Īsumā par slimnīcu». TOS.lv. Skatīts: 2014. gada 20. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Acoustic Ladyland** ir britu džeza-pankmūzikas grupa no Londonas. Tās sastāvu veido Pīts Verhams (*Pete Wareham*, balss, tenorsaksofons un baritonsaksofons), Sebs Ročfords (*Seb Rochford*, bungas), Kriss Šārkijs (*Chris Sharkey*, ģitāra), un Rūta Gollere (*Ruth Goller*, basģitāra). Grupas pirmo trīs disku ierakstos basģitāru spēlēja Toms Herberts no grupas *The Invisible*. Acoustic Ladyland ir arī džeza mūzikas apvienības F-IRE (angļu: *Fellowship for Integrated Rhythmic Expression*) dalībnieki.

Vēsture
-------

Lai arī Acoustic Ladyland izveidojās 2001. gadā, viņu pirmais albums *Camouflage*, kas sarakstīts, iedvesmojoties Džimija Hendriksa dziesmās, nāca klajā tikai 2004. gadā. Grupas otrais albums *Last Chance Disco* tika izdots 2005. gadā un kļuva par tā gada labāko albumu britu džeza mūzikas izdevniecības *Jazzwise* skatījumā.

2005. gada Acoustic Ladyland ieguva BBC Džeza prēmiju kā 2005. gada labākā grupa. Viņu trešais albums *Skinny Grin* nāca klajā V2 ierakstu kompānijā 2006. gada novembrī.

*Polar Bear* ir Acoustic Ladyland bundzinieka Seba Ročforda, kā arī Toma Herberta un Pīta Verhama paralēls projekts. 
2010. gada 13. novembrī Pīts Verhams nāca klajā ar paziņojumu par to, ka "grupa, kādu visi to pazīstam, vairs nepastāv"; 2010. gada decembrī grupa nospēlēja pēdējo atvadu koncertu sēriju.

Sastāvs
-------

* Sebs Ročfords (*Seb Rochford*)- bungas
* Pīts Verhams (*Pete Wareham*) - tenora un baritona saksofoni, balss
* Kriss Šārkijs (*Chris Sharkey*) - ģitāra
* Rūta Gollere (*Ruth Goller*) - basģitāra

Diskogrāfija
------------

* *Living with a Tiger* (2009, *Strong and Wrong*)
* *Skinny Grin* (2006, *V2*)
* *Last Chance Disco* (2005, *Babel*)
* *Camouflage* (2004, *Babel*)

Ārējās saites
-------------

* Īsa grupas biogrāfija un izlaisto albumu saraksts (angliski)
* Grupas oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 136441292
* ISNI: 0000 0001 0723 4035
* BNF: cb155483338 (data)

 |

 |
Skats no Bītlu laukuma (*Beatles-Platz*) (2018).
**Rēperbānis** (vācu: *Reeperbahn*) ir iela Sv. Pauli rajonā Hamburgā, kas ir viena no Hamburgas naktsdzīves rajoniem, pazīstama ar daudzajiem bāriem, seksa veikaliem, klubiem un bordeļiem.

Nosaukums
---------

Vārds *Reeperbahn* nāk no vecvācu vārda *Reep* kas nozīmē "kuģu tauva, jeb trose"; agrākos laikos šī iela bija tā, uz kuras tika taisītas šīs tauvas tuvējai ostai.

Apkārtne
--------

Šī iela ir pilna ar visdažādākajiem restorāniem, nakts klubiem un bāriem. Te atrodas arī operetes nams, kur spēlēta Endrū Loida Vēbera izrāde "Kaķi!", ABBA mūzikls "Mamma Mia!". Tāpat šajā rajonā ir arī citi izklaides nami, kā teātri, kabarē, utt.

Herberta ielā *(Herbertstraße)* ir Hamburgas prostitūcijas centrs, kurā nedrīkst atrasties personas, kas nav sasniegušas 18 gadu vecumu, ielas skatlogos sēž prostitūtas, kas aicina un gaida pēc saviem klientiem. 
1967. gadā te tika atvērts bordelis *Eros Center*, kas tika slēgts vēlajos 1980. gados sakarā ar HIV izplatīšanos.

Krogi, klubi, veikali
---------------------

* Aftershave
* Angie's Nightclub
* Betty Ford Klinik
* Beat Club
* Café Keese
* Change
* China Lounge
* Cobra Bar
* Condomerie Hamburg
* Docks
* Cult Club (70s, 80s, Classics)
* Dollhouse
* Echochamber
* Erotic Art Museum
* Funky Pussy Club
* Frida B
* Große Freiheit 36
* Grünspan
* Hasenschaukel
* Kaiserkeller (1960. gadā te uzstājās bītli)
* La Cage
* Las Vegas Jackpot
* Lounge
* LOVE Club
* Mandarin Kasino
* Molotow
* Mojo Club
* Pacha
* Panoptikum
* Rutsche
* Schmidts Tivoli
* Sexy Heaven
* Soundgarden
* Superfly
* Thomas Read
* Tunnel
* Waagenbau

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rēperbānis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Attēli no Reeperbahn
* - Saites un informācija par Reeperbahn
* - Naktsdzīve Reeperbahn

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 235502443
* LCCN: sh90003748
* GND: 4094650-2

 |

 |
Šis raksts ir par 1216. gada karagājienu uz Sontaganu. Par citām jēdziena **Karagājieni uz Sontaganu** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

  

**1216. gada otrais karagājiens uz Sontaganu un Sāmsalu** notika 1215./1216. gada ziemā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās viņu sabiedrotie līvi un leti un Zobenbrāļu ordenis. Karagājiens notika pa aizsalušo jūras krastu. Krusta karotāji deviņas dienas aplenca Sontaganas pili, līdz ridalieši apsolīja pieņemt kristības sakramentu līdz ar visiem kristietības pienākumiem. Pēc nedaudzām atpūtas dienām viņi devās karagājienā uz Sāmsalu, kur sapulcējās pie kādas no pilīm, cīnījās ar tiem, kas bija pilī, dažus ievainoja un nogalināja, bet ārkārtīgi stingrā sala dēļ nemēģināja ieņemt pašu pili. 

Pavasarī igauņi kopā ar Polockas kņazu Vladimiru gatavojās atriebības karagājienam, lai atkal nosprostotu Daugavas ieteci jūrā un mēģinātu ieņemt Rīgu. Kņaza Vladimira pēkšņās nāves dēļ šis atbildes karagājiens izjuka. Sāmsalieši palu laikā devās augšup pa Salacas upi un izlaupīja letu ciemus ap Burtnieku ezeru.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

Atsauces
--------

1. ↑  «Indriķa hronika XIX. 8.-9.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 20. maijā. Skatīts: 2015. gada 7. aprīlī.
**Šacgrēbere** (vācu: *Wetterstation Schatzgräber* — ‘dārgumu meklētājs’) bija Vācijas Kara flotes slepena meteostacija Arktikā 2. Pasaules kara laikā. Izvietojusies Franča Jozefa Zemei piederošajā Aleksandras Zemē Ziemeļu Ledus okeānā.

Vēsture
-------

Meteostacija izveidota 1943. gada septembrī un izvietojusies Aleksandras Zemes ziemeļaustrumos Severnajas līča krastā ap 30 m augstā stāvkrastā. Stacijas aprīkojumu no Ķīles caur Trumsi Arktikā nogādāja ar kuģi *Kehdingen* zemūdenes U 387 pavadībā. Aprīkojumu izkrāva un staciju izbūvēja ar zemūdenes apkalpes palīdzību, tajā bija dzīvojamās ēkas, noliktavas, munīcijas noliktava, kā arī lidlauks pie Kropotkina kupola un rezerves bāze Nimroda ragā. Staciju apkalpoja 10 cilvēku komanda, kas tās darbības laikā veica vairāk kā 700 laika novērojumus, tajā skaitā atmosfēras zondēšanu ar gaisa baloniem. Stacijas krājumu papildināšana notika ar zemūdenes palīdzību vai nometot kravas no lidmašīnas Focke-Wulf Condor

Staciju personālam nācās pamest 1944. gada jūlijā pēc tam, kad gandrīz visi darbinieki saslima ar trihinelozi pēc nepietiekami termiski apstrādātas maijā nomedītā ledus lāča gaļas ēšanas. Apkalpe tika evakuēta no stacijas ar lidmašīnu.

Staciju 1947. gadā atrada padomju lidotājs Iļja Mazuruks izlūklidojuma laikā, meklējot piemērotu vietu lidlaukam un polārstacijai Aleksandras Zemē. Stacijas ēkas kopš 1952. gada neilgu laiku apdzīvoja padomju polārpētnieki, līdz brīdim, kad 7 km uz ziemeļrietumiem tika izbūvēta jaunā polārstacija Nagurska. 1956. gadā Šacgrēberes ēkas nodega. 1950. gados tika veikti mēģinājumi stacijas teritoriju atmīnēt. 1980. gados bijušais stacijas darbinieks Rūdolfs fon Garbati nodeva PSRS paša pēc atmiņas sastādītu mīnu lauka shēmu, pēc kuras tika veikti galīgie atmīnēšanas darbi. Šobrīd stacijas teritorija tiek uzskatīta par drošu.

Atsauces
--------

1. ↑  Geheime Wetterstation der Nazis in der Arktis wiederentdeckt
2. ↑  Russian Scientists Say They've Discovered a Secret Nazi Base in The Arctic
3. ↑  Die mysteriöse NS-Station in der Arktis
4. ↑  «Земля Франца-Иосифа открывает свои тайны». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 9. decembrī. Skatīts: 2019. gada 9. decembrī.
5. ↑  Как секретную нацистскую метеостанцию уничтожил медведь
6. ↑  «Правда о секретной базе Гитлера на Земле Франца-Иосифа». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 9. decembrī. Skatīts: 2019. gada 9. decembrī.
7. ↑  Тайны немецкого Кладоискателя приоткрыла «Русская Арктика»
Zangera—Bleka aparāts
Papīrīši pēc pārbaudes veikšanas. Tas pa kreisi ir no pārbaudes, kur paraugs nesaturēja As (dzeltenais galiņš ir no As piemaisījumiem cinkā); papīrītis pa labi ir ar raksturīgu krāsojumu
**Zangera—Bleka aparāts** (*Sanger–Black apparatus*) ir laboratorijas ierīce kvantitatīvai vai puskvantitatīvai arsēna noteikšanai. Tā sastāv no apmēram 30 mL lielas pudelītes ar gumijas korķi, kurā ir viens vai divi caurumi; vienā ievietota piltuvveida caurulīte skābes ieliešanai (tās izmantošanas vietā skābi var ieliet pie attaisīta korķa), otrā caurulīte paredzēta izdalošos gāzu novadīšanai. Tai pievienotajā CaCl2 caurulītē tiek ievietots neitrāls, sauss adsorbents (gāzu plūsmas vienmērīgai pārdalei), bet taisnajā atvērtajā galā – reaģenta papīrītis, piesūcināts ar HgCl2 vai AgNO3. Noteikšanas laikā pudelītē ieliek ≈ 3 g Zn (granulās) un ielej apmēram 15 ml skābes (autori iesaka labāk lietot HCl nekā H2SO4). Aptuveni 10 minūtes jāļauj gāzu plūsmai, kā arī mitrumam izvadcaurulītē stabilizēties. Tad šķīdumā ievada paraugu un novēro reaģentpapīrīša krāsas maiņu. Ja tiek ievēroti visi autoru izteiktie priekšraksti, metodi var uzskatīt par kvantitatīvu.

Zangera—Bleka aparāta darbība balstās uz tā saucamo Gutcaita (*Gutzeit*) reakciju:

{\displaystyle 3{\mbox{HgCl}}\_{2}+{\mbox{AsH}}\_{3}~\rightarrow ~{\mbox{AsHg}}\_{3}{\mbox{Cl}}\_{3}+3{\mbox{HCl}}}
AsH3 rodas, arsēnam (jebkurā oksidēšanas pakāpē) reducējoties ar izdalošos ūdeņradi (*in statu nascendi*). Zangera un Bleka uzlabojums noteikšanas metodei, kas palīdzēja padarīt to kvantitatīvu, ir iegarena reaģentu papīrīša lietošana, kas nodrošina reakcijas produkta nogulsnēšanos pamatā virsmas slānī, aptverot iespējami lielāku tā daļu, jo tā plūsma ir virzīta gar papīrīša virsmu. Tad plankuma izmēri un krāsojuma intensitāte (rodas dzeltens, tad brūns krāsojums) ir aptuveni proporcionāli arsēna saturam paraugā.

Jāņem vērā, ka dabiskais cinks satur piemaisījumā nedaudz arsēna, tādēļ neliels plankums uz papīrīša rodas praktiski vienmēr.

Literatūra
----------

* Ch. R. Sanger and O. F. Black. The Quantitative Determination of Arsenic by the Gutzeit Method. *Proc. Am. Acad. Arts Sci*. **1907**, *43* (*8*), 297–325. Tīmeklī:
* Gutzeit test – Medical Definition and More from Merriam–Webster. Tīmeklī:
**Ramans Halovčenka** (baltkrievu: *Раман Аляксандравіч Галоўчэнка* dzimis 1973. gada 10. augustā) ir Baltkrievijas diplomāts, ekonomists. Kopš 2020. gada viņš ir Baltkrievijas premjerministrs.

Ramans Halovčenka piedzima 1973. gada 10. augustā Žodzinā Minskas apgabalā. Viņš bija vienīgais bērns ģimenē. Tēvs Aļaksandrs Halovčenka strādāja par inženieri traktoru rūpnīcas *MTZ* konstruktoru birojā.
1983. gadā ģimene pārcēlās uz Minsku, kur viņš absolvēja vidusskolu.

1996. gadā Halovčenka absolvēja Krievijas Federācijas Ārlietu ministrijas Starptautisko attiecību institūtu specialitātē "starptautiskās attiecības".
1997. gadā. viņš kļuva par Baltkrievijas Drošības padomes Valsts sekretariāta galveno speciālistu.
2002. gadā Halovčenku iecēla par Ģenerālprokuratūras pārvaldes priekšnieka vietnieku.
2003. gadā viņš absolvēja Baltkrievijas Republikas prezidenta pārvaldības akadēmiju specialitātē "ekonomika un ārējās ekonomiskās darbības pārvalde".
2005. gadā Halovčenka kļuva par Prezidenta administrācijas Ārpolitikas departamenta galveno padomnieku.
2006. gadā viņš kļuva par Starptautiskās sabiedrības departamenta galveno padomnieku drošības jautājumos, vēlāk bija Drošības padomes Valsts sekretariāta Starptautiskās drošības departamenta galvenais padomnieks.

2009. gada jūlijā Ramans Halovčenka tika iecelts par padomnieku vēstnieku Baltkrievijas vēstniecībā Polijā.
2009. gada decembrī viņš kļuva par Baltkrievijas Valsts militārās rūpniecības komitejas priekšsēdētāja pirmo vietnieku.
2013. gada 22. aprīlī viņš tika iecelts par ārkārtējo un pilnvaroto vēstnieku Apvienotajos Arābu Emirātos, arī Saūda Arābijā un Katarā.

2018. gada 18. augustā Halovčenka kļuva par Sjarheja Rumasa vadītās valdības Valsts militārās rūpniecības komitejas priekšsēdētāju.

2020. gada 4. jūnijā prezidents Aleksandrs Lukašenko par premjerministru iecēla Ramanu Halovčenku, nomainot Sjarheju Rumasu.

Ārējās saites
-------------

* Baltkrievijas premjerministrs Archived 2020. gada 23. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:Sjarhejs Rumass | **Baltkrievijas premjerministrs**Kopš 2020. gada | Pēctecis:' |
Gaismas izkliedes veidi vielā
**Ramana spektroskopija** ir ķīmiskās analīzes un vielas pētīšanas metode, kurā izmantots Ramana efekts jeb kombinētā gaismas izkliede. Metode nosaukta indiešu fiziķa Čandrasekharas Venkatas Rāmana (1888—1970) vārdā.

Vēsture
-------

Gaismas fotonu neelastīgo izkliedi vielā paredzēja austriešu fiziķis Ādolfs Smekals (*Adolph Gustav Stephan Smekal*) jau 1923. gadā. 1928. gadā Čandrasekhara Venkata Rāmans kopā ar citiem fiziķiem pierādīja to eksperimentāli. Viņi uzkonstruēja speciālu spektrometru, kurā ar teleskopa palīdzību fokusēja Saules starus uz šķidruma parauga. Ar gaismas filtru sistēmu zinātnieki atdalīja šķidrumā izkliedētos gaismas starus ar citu viļņa garumu, nekā krītošajiem stariem. Šāda viļņa garuma izmaiņa norādīja uz cita veida gaismas izkliedi, nekā parastā Releja izkliede, kas notiek bez viļņa garuma izmaiņas.

Princips
--------

Cauri caurspīdīgas pētāmās vielas paraugam laiž gaismas staru (parasti izmanto lāzera staru) ar noteiktu viļņa garumu. Gaisma izkliedējas paraugā un tiek ar lēcas palīdzību sakopota staru kūlī, kuru laiž caur īpašu gaismas filtru (interferences vai akustisko filtru), kurš atdala Releja izkliedes starus ar nemainītu viļņa garumu no Ramana izkliedes stariem ar citu viļņa garumu. Ramana staru intensitāte ir tikai ap 0,001% no Releja staru intensitātes, tādēļ Ramana stari pirms virzīšanas uz detektoru tiek pastiprināti. Detektorā nosaka gaismas viļņu frekvences spektru, kas atkarīgs no vielas molekulārās uzbūves. Parasti spektru reģistrē kā funkciju no viļņa garuma izmaiņas attiecībā pret ierosinošo starojumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Zinātnes un tehnoloģijas vārdnīca. R:, Norden AB, 2001, 554. lpp. ISBN 9984-9383-5-2
2. ↑  Linards Kalvāns. Spektrālaparāti un spektrālie mērījumi. Lekciju konspekts, 10. lpp.
**Hipertensīvā sirds slimība** (**HSS**) ir sirds atbildes reakcija uz sistēmisko hipertensiju.

Sistēmiskā hipertensīvā sirds slimība
-------------------------------------

Hipertensijas gadījumā novēro sirds hipertrofiju. Sirds hipertrofija ir iemesls daudzām blakusparādībām — miokarda disfunkcijai, sirds dilatācijai, hroniskai sirds nepietiekamībai un pēkšņai nāvei. Klīniskos pētījumos ir konstatēts, ka neliels, bet ilgstošs asinsspiediena pieaugums virs normas izsauc kreisā kambara hipertrofiju.
Hipertensija izraisa pārslodzi sirds kreisajā kambarī, kas ir iemesls sirds hipertrofijai - sabiezē kreisā kambara sieniņas un pieaug sirds svars un izmēri. Sirds sieniņa palielinātā biezuma dēļ zaudē elastīgumu un ir apgrūtināta kambara pildīšanās diastoles laikā.

Atkarībā no hipertensijas smaguma ilguma un izcelsmes mehānismiem, kā arī no pacientu terapijas var attīstīties:

* Progresējoša išēmiskā sirds slimība, kas pastiprina aterosklerozes attīstību
* Progresējošs nieru bojājums vai cerebrovaskulārā trieka
* Progresējoša sirds mazspēja
* Pieaug risks pēkšņai kardiālai nāvei

Efektīva hipertensijas terapija var novērst šādas potenciālas pārmaiņas un mazināt sirds hipertrofiju.

Pulmonārā hipertensīvā sirds slimība
------------------------------------

Sekundāri pulmonārai hipertensijai, kuras iemesli ir pārmaiņas plaušās vai krūškurvī, veidojas Cor pulmonale. Cor pulmonale ir patoloģija, kas ietver labā kambara hipertrofiju vai dilatāciju, vai arī abus minētos. Biežākie pulmonārās hipertensijas izraisītāji ir: hroniska obstruktīva plaušu slimība, pneimokonioze, bronhektāzes, pulmonārie arterīti u.c.

Cor pulmonale veidojas sekundāri pulmonārai hipertensijai, kas rada hronisku spiediena pārslodzi labajā sirds pusē, līdzīgi, kā sistēmiskā hipertensija izsauc pārmaiņas sirds kreisajā pusē. Pulmonārā hipertensija ir palielināts asinsspiediens plaušu artērijā. Primāra pulmonāra hipertensija ir ļoti reta, bet daudz biežāk veidojas sekundāri, pieaugot pretestībai mazā asinsrites loka asinsvados. Spiediena pārslodze palielina sirds labās puses darbu un izraisa hipertrofiju sirds muskulī. Akūta hipoksēmija, piemēram, pneimonija, pastiprina pulmonāro hipertensiju un līdztekus labā kambara dilatāciju.

Sākotnēji *cor pulmonale* klīniskās izpausmes parādās tikai slodzes testu laikā. Sirdsdarbība ir normāla miera laikā, bet, slodzei pieaugot, samazinās sirds izsviede un elektrokardiogrammā konstatējama labā ventrikula hipertrofija. Bieži parādās sāpes krūškurvī. Bieži var konstatēt tūsku perifērajos audos, sastrēgumu aknās un jūga vēnu (kakla vēnu) pietūkumu.

Terapijas mērķis ir samazināt labā kambara slodzi, samazinot spiedienu plaušu artērijā. Terapija tāda pati kā pulmonārās hipertensijas gadījumā.
**Čendu** (ķīniešu: 西安, piņjiņs: *Xi'an*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Ķīnas vidienē, Šaaņsji provinces centrs un subprovinciāla administratīva teritorija. Izvietojusies Vei upes krastā. Liels tūrisma cenrs.

Sjiaņa ir viena no ķīniešu civilizācijas šūpuļiem, viena no senajām Ķīnas galvaspilsētām un Ķīnas valdnieku trīspadsmit dinastiju galvaspilsēta. Senatnē tās nosaukums bija **Čanaņa** (*Chang'an* — ‘mūžīgais miers’) un tā bija senā Zīda ceļa gala punkts.

Vēsture
-------

No 11. gadsimta p.m.ē. mūsdienu Sjiaņā atradās agrīnās Džou dinastijas galvaspilsēta Hao. Cjiņu dinastijas laikā (221.—206. p.m.ē.) šeit atradās dinastijas galvaspilsēta Sjaņjana (*Xianyang*).

202. gadā p.m.ē. imperators Gaozu, Haņu dinastijas aizsācējs, netālu no Cjiņu dinastijas galvaspilsētas drupām uzcēla savu pili. Tradicionāli tas tiek traktēts kā Siaņas (Čanaņas) dibināšanas gads.

190. gadā p.m.ē. Duns Džuo (*Dong Zhuo*) no Luojanas (*Luoyang*) pārcēla savu galvaspilsētu uz Čanaņu.

No 582. gada Sui dinastijas valdnieki šeit uzcēla jaunu galvaspilsētu Dasjinu (*Daxing* — ‘lielais saviļņojums’) un tā bija sava laika lielākā pilsēta pasaulē. Tanu dinastijas laikā to pārsauca par Čanaņu.

7. gadsimtā budistu mūks Sjuaņdzans šeit nodibināja lielu tulkošanas centru no sanskrita.

904. gadā pēc Tanu dinastijas krišanas iedzīvotājus pārvietoja uz jauno galavaspilsētu Luojanu un Siaņas nozīme krasi samazinājās. Turpmāk tā bija provinces centrs.

1936. gadā pilsētā notika Sjiaņas incidents, kas noveda pie kopējas Ķīnas Komunistiskās partijas un Gomindāna frontes izveidošanās cīņai pret Japānu.

### Ievērojamas vietas

* Terakotas armija, imperatora Cjiņa Šihuana mauzolejs
* Minu dinastijas laika aizsardzības mūri
* Sjiaņas lielā mošeja, viena no senākajām Ķīnas mošejām
* Lielā Savvaļas Zoss pagoda un Mazā Savvaļas Zoss pagoda, vairāk kā 1000 gadu senas
* Stēlu mežs, vairāk kā 3000 senu stēlu kolekcija

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šaaņsji prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Aņkana
* Baodzji
* Haņdžuna
* Jaņaņa
* Juliņa
* Sjaņjana
* **Sjiaņa**
* Šanluo
* Tunčuaņa
* Veinaņa

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 244617556
* LCCN: n80118482
* GND: 4225216-7
* NDL: 00638499
* NKC: xx0035311

 |

 |

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
Sjervas rags (Antarktīda)Sjervas ragsSjervas rags
Primaveras polārstacija Sjervas ragā
**Sjervas rags** (angļu: *Cierva Point*) vai **Primaveras rags** (spāņu: *Cabo Primavera*; Argentīnas avotos) vai **Tisnē rags** (spāņu: *Cabo Tisné*; Čīles avotos) ir zemesrags Danko krastā Antarktīdā. Atdala Sjervas līci ziemeļos no Alfaro šauruma dienvidos.

Zemesragu 1901.—1904. gadu ekspedīcijas laikā atklāja zviedrs Oto Nordenšelds un kļūdaini identificēja to kā 1898. gadā Adriena de Žerlaša atklāto Springa ragu, kā to arī atzīmēja savos materiālos. Argentīniešu avotos dēvēts par Primaveras («pavasara») ragu (kalks no angļu valodas *spring* — ‘pavasaris’; Springa rags nosaukts par godu beļģu profesoram Valteram Springam (*Valther Spring*)). Pēc zemesraga nosaukuma nodēvēta arī 1977. gadā izbūvētā Argentīnas polārstacija Primavera. Čīles avotos dēvēts par godu Čīles antarktiskās ekspedīcijas vadītājam 1952. gadā Fernando Tisnē (*Fernando Tisné*). 1980. gadā zemesrags pēc asociācijas Sjervas līci pārdēvēts par Sjervas ragu par godu spāņu aviokonstruktoram Huanam de la Sjervam *(Juan de la Cierva)*.

Sjervas rags un piekrastes salas (Hosē Ernandesa sala, Šterneka sala u.c.) noteikts kā speciāli aizsargāts apvidus Nr. 134. Zemesragā un salās ir labi attīstīta jūras veģetācija un piecu putnu sugu kolonijas (džentū pingvīni, brūnā klijkaija, zilacu kormorāns, sniega vētrasputns, dominikāņu kaija).

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer
2. ↑  Antarctic Specially Protected Area No. 134 (Site of Special Scientific Interest No. 15) Cierva Point, Danco Coast, Antarctic Peninsula

Koordinātas: 64°09′14″S 60°57′22″W﻿ / ﻿64.15389°S 60.95611°W﻿ / -64.15389; -60.95611
Vestgotu "Tulūzas karaliste" (5. gs.)
Vestgotu "Toledo karaliste"
Valdnieku hronoloģija
**Vestgotu karaliste** bija ģermāņu vestgotu 418. gadā Gallijas dienvidrietumos nodibināta karaliste, ar pirmo centru Tulūzā.

5. gadsimta otrajā pusē Vestgotu karalistē bija iekļauta Pireneju pussalas lielākā daļa, kas kļuva par tās galveno teritoriju. 6. gadsimta sākumā Gallijas teritoriju iekaroja franki un vestgotu pārvaldībā palika tikai Pireneju pussala ar centru Toledo. Šis periods pazīstams kā "Toledo karaliste".

6.—7. gadsimtu laikā vestgotu pārvaldītā teritorija piedzīvoja uzplaukumu un ilgstošu miera periodu. Vestgoti spēja pakāpeniski samazināt kultūras atšķirības starp sevi un vietējiem iedzīvotājiem, tādējādi panākot iekšpolitisku stabilitāti. 589. gadā vestgotu karalis Rekareds no ariānisma pārgāja katoļticībā, tādējādi apvienojot valsts iedzīvotājus arī reliģiski.

Sagrāve
-------

711. gadā, izmantojot situāciju, kad vestgotu valdnieks Roderiks cīnījās ar baskiem pussalas ziemeļos, pussalas dienvidos no Āfrikas iebruka 7000 vīru liels berberu karaspēks. Pēc Roderika nogalināšanas kaujā berberi bez lielas pretestības iekaroja visus pussalas dienvidus ieskaitot arī galvaspilsētu Toledo. 712. gadā musulmaņu iekarotājiem ieradās 18 000 vīru lieli papildspēki, tai skaitā liels daudzums arābu. 716. gadā musulmaņu kontrolē jau bija lielākā daļa pussalas un valsts iekarošana noslēdzās 720. gadā. Berberu kontrolē bija nonākusi visa Pireneju pussala, izņemot kalnainos reģionus pussalas ziemeļos un Astūrijas provinci, kur vietējais vestgotu vietvaldis Pelaijo spēja apvienoties ar baskiem un organizēt efektīvu pretestību iekarotājiem, liekot pamatus rekonkistai.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vestgotu karaliste***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Šis raksts ir par aizsargājamu dabas teritoriju. Par ciemu skatīt rakstu Vestiena.

**Vestiena** ir aizsargājamo ainavu apvidus Madonas novadā, apmēram no Ērgļiem rietumos līdz Zelgauskai austrumos. Teritorija dibināta, lai saglabātu un aizsargātu Vidzemes augstienes ainavu un dabas daudzveidību. Vestienas aizsargājamo ainavu apvidus ietver Vidzemes augstienes centrālo daļu ar Latvijas augstāko virsotni – Gaiziņkalnu –, kā arī citus apkārtējos lielpaugurus, kuru augstums pārsniedz 270 metrus virs jūras līmeņa (Sirdskalns, Abrienas kalns, Bolēnu kalns un citi). Teritorijā ietilpst gan ainaviski, gan bioloģiski vērtīga Vestienas ezeru grupa - Kāla ezers, Talejas ezers, Ilziņas ezers un citi.

Teritorijā ietilpst dabas parks Gaiziņkalns, dabas liegumi Ilziņa ezers un Kāla ezera salas, dabas piemineklis Bolēnu Acu avots, kā arī Vestienas muižas aleja.

Šeit sastopams liels skaits aizsargājamu augu un dzīvnieku sugu: lielā brūnkāte (*Orbanache pallidiflora*), spilvainais ancītis (*Agrimonia pilosa*), jumstiņu gladiola (*Gladiolus imbricatus*), stāvlapu dzegužpirkstīte (*Dactylorhiza incarnata*), divjoslu airvabole (*Graphoderus bilineatus*), spilgtā purvuspāre (*Leucorrhinia pectoralis*), kārklu zaigraibenis (*Apatura iris*), lielais torņgliemezis (*Ena montana*), akmeņgrauzis (*Cobitis taenia*), platgalve (*Cottus gobio*), strauta nēģis (*Lampetra planeri*), mazais ērglis (*Aquila pomarina*), grieze (*Crex crex*), vakarlēpis (*Caprimulgus europaeus*), sila cīrulis (*Lullula arborea*), svītrainais ķauķis (*Sylvia nissoria*), ūdrs (*Lutra lutra*), dīķa naktssikspārnis (*Myotis dasycneme*). Tā ir *Natura 2000* teritorija.

Atsauces
--------

1. ↑  Dabas aizsardzības pārvalde. Vestiena

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas īpaši aizsargājamās dabas teritorijas |
| --- |
|  |
| Nacionālie parki | 
* Gaujas nacionālais parks
* Ķemeru nacionālais parks
* Rāznas nacionālais parks
* Slīteres nacionālais parks

 |
|  |
| Biosfēras rezervāts | 
* Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāts

 |
|  |
| Rezervāti | 
* Grīņu dabas rezervāts
* Moricsalas dabas rezervāts
* Krustkalnu dabas rezervāts
* Teiču dabas rezervāts

 |
|  |
| Dabas parki | 
* Abavas senleja
* Adamovas ezers
* Aiviekstes paliene
* Bauska
* Beberbeķi
* Bernāti
* Cārmaņa ezers
* Cirīša ezers
* Daugavas ieleja
* Daugavas loki
* Doles sala
* Dridža ezers
* Driksnas sils
* Dvietes paliene
* Embūte
* Engures ezers
* Gaiziņkalns
* Istras pauguraine
* Kuja
* Kurjanovas ezers
* Laukezers
* Medumu ezeraine
* Milzukalns
* Numernes valnis
* Ogres ieleja
* Ogres Zilie kalni
* Pape
* Piejūra
* Pinku ezers
* Ragakāpa
* Riežupe
* Salacas ieleja
* Sauka
* Silene
* Svente
* Svētes paliene
* Talsu pauguraine
* Tērvete
* Užavas lejtece
* Vecumu meži
* Vilce
* Zvārdes meži

 |
|  |
| Aizsargājamo ainavu apvidi | 
* Augšdaugava
* Augšzeme
* Ādaži
* Kaučers
* Nīcgales meži
* Veclaicene
* Vecpiebalga
* Vestiena
* Ziemeļgauja

 |
|  |
| skatīt arī "Dabas liegumi" |

 |
**Pulli** (igauņu: *Pulli*) bija dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Pērnavas apriņķa Saugas pagastā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Pērnava. Pulli atrodas 21 km attālumā no Pērnavas pasažieru stacijas, 48,5 km attālumā no Lelles mezgla stacijas un 120,4 km attālumā no Baltijas stacijas Tallinā. Līdz 2018. gada beigām Pulli dzelzceļa pieturas punkts apkalpoja vietējo pasažieru vilcienu satiksmi, tajā pieturēja visi Tallinas un Pērnavas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni (2013. gadā 2 vilcienu sastāvu pāri dienā).

Vēsture
-------

Pulli dzelzceļa pieturas punkts atklāts 2011. gadā, 3 km attālumā no bijušā dzelzceļa pieturas punkta Tammiste (atklāts 1927. gadā, slēgts 2011. gadā). 

Pulli pieturas punkts izveidots, lai uzlabotu pasažieru pārvadājumu loģistiku un veidotu ērtu pārsēšanās mezglu no vilcieniem uz Pērnavas pilsētas un apriņķa autobusiem.

Kopš 2018. gada 8. decembra pasažieru vilcieni posmā Pērnava—Lelle vairs nekursē un Pulli pietura netiek izmantota.

Skatīt arī
----------

* Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infrastruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Edelaraudtee mājas lapa (igauniski)(angliski)(krieviski)
3. ↑  С 9 декабря на участке Лелле-Пярну поезда будут заменены на автобусы[novecojusi saite] (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Lelli** |  | **Uz Pērnavu** |
|  Tori |  **Pulli** | Pērnavas Preču stacija  |
***Schizosteus striatus*** ir piknosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Igaunijā. Sugu pirmo reizi kā *Psammloepis striata* aprakstīja Valters Gross 1933. gadā. Dmitrijs Obručevs 1940. gadā, izveidojot jaunu ģinti *Schizosteus*, sugu iekļāva šizosteju ģintī. *Sch. striatus* holotips ir branhialās plātnes priekšējās daļas fragments, kas tika atrasts Gorodenkas upītes (Narvas pieteka) atsegumā, Igaunijā (vidusdevons, narvas svīta). Nosaukums *Schizosteus striatus* nozīmē (*striatus* — strīpains) strīpainais šizostejs. Suga ir sastopama Igaunijā pie Narvas Ļeņingradas apgabalā Lugas un Ļemovžas upju rajonā, un pie Gatčinas, vidusdevona narvas svītā un arukilas svītas apakšdaļā.

Apraksts
--------

Sugu pārstāv vidēja izmēra īpatņi. Plātņu biezums nav liels. Muguras plātne iegarena (l:w = 1,2). Vēdera plātne ovāla; aizmugurējais izgriezums stiepjas līdz augšanas centram blakus ģeometriskajam centram. Branhiālo un postorbitālo plātņu, kā arī kores zvīņu ādas zobi bieži vien saaug garos valnīšos. Uz rostrālās un vēdera plātnes ādas zobi ir ieapaļi, bet uz zvīņām visbiežāk rombiski. Ādas zobu izmēri ir nelieli, un to zobiņi smalki un ļoti bieži.

Salīdzinājums
-------------

Sugai ir tai raksturīgs ornamentējums, kuru uz branhiālās un postorbitālās plātnes, bet reizēm arī uz kores zvīņām veido gari valnīši. Ādas zobu saplūšana valnīšos citām šizosteju sugām netiek novērota. Citām psammosteīdām šāds ornamentējums tika aprakstīts pie *Psammolepis proia*, *Pycnosteus tuberculatus* un *Psammosteus bergi*. Psammoseju ģintī šāds ornamentējums ir plaši izplatīts. Savdabīgi ir ieapaļie ādas zobi uz rostrālās un vēdera plātnes, bet reizēm arī uz zvīņām. Vietām ir sastopami gandrīz apaļi, vēdekļveidīgi, asimetriski un daudzstūraini ādas zobi, kurus var sajaukt ar *Schizosteus splendens* zobiem, taču pēdējie ir lielāki. *Sch. striatus* branhiālā plātne ir garāka un šaurāka, nekā *Sch. splendens*. Iespējams, ka pēc formas tā ir tuvāka *Schizosteus heterolepis* plātnei.

Rostrālā plātne ir īsāka un platāka, nekā *Sch. splendens*, un tai nav malējo tesēru, līdzīgi kā *Drepanaspis gemuendenensis*. Postorbitālā plātne aizmugurējā daļā ir tik pat šaura, kā *Sch. heterolepis*. Muguras plātne ir šaurāka, nekā *Sch. splendens*, bet vēdera plātne caurmērā līdzīga *Sch. splendens* vēdera plātnei. Abām sugām aizmugurējais izgriezums stiepjas apmēram līdz augšanas centram, kurš atrodas pie plātnes ģeometriskā centra. Spriežot pēc augšanas līnijām, *Sch. striatus* jaunu īpatņu vēdera plātņu forma ļoti atgādina *Schizosteus asatkini* vēdera plātņu formu, kaut arī izgriezums pirmajiem ir nedaudz garāks.

Atsauces
--------

1. ↑  Д.В. Обручев, Э.Ю. Марк-Курик, Псаммостеиды (Agnatha, Psammosteidae) девона СССР, Таллин, 1965 г. 138. lpp
Šajā lapā ir apkopoti **1701. gada notikumi Latvijā**, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Zviedru okupētais Piltenes apgabals bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Vidzemes vēsturiskā zeme bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.

Valdnieki
---------

* Inflantiju pārvaldīja Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, Saksijas kūrfirsts Augusts II Stiprais.
* Kurzemes un Zemgales hercogistē mazgadīgā hercoga Frīdriha Vilhelma vietā valsti pārvaldīja viņa māte Elizabete Sofija (līdz 1703) un tēvabrālis Ferdinands Ketlers (līdz 1709).
* Zviedru Vidzemē un okupētajā Kurzemes un Zemgales daļā valdīja Zviedrijas karalis Kārlis XII.

Notikumi
--------

1701. gada 19. jūlijā Pārdaugavā notika Daugavas kauja. Apvienotais Saksijas, Kurzemes un Krievijas karaspēks Oto Arnolda fon Paikula un hercoga Frīdriha Vilhelma vadībās izvietojās Daugavas kreisajā krastā no Spilves pļavām līdz Katlakalnam. Zviedru kājnieki dūmu aizsegā pārcēlās pāri Daugavai un spējā triecienā sakāva sakšus un krievus, kas bija spiesti atkāpties. Karalis Kārlis XII viegli ieņēma Kurzemes un Zemgales hercogistes galvaspilsētu Jelgavu, hercogs Frīdrihs Vilhelms kopā ar ģimeni aizbēga uz Prūsiju. 1701. gada oktobrī zviedri izveidoja karaspēka ziemas nometni Virgā pie Liepājas.

Kultūra
-------

*

Zinātne
-------

*

Dzimuši
-------

*

Miruši
------

*

Attēlu galerija
---------------
**Parastais baltmeldrs** (latīņu: *Rhynchospora alba*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā parastais baltmeldrs ir sastopams nereti visā valsts teritorijā, pārmitrās, mazauglīgās vietās: purvos un purvainos priežu mežos.

Apraksts
--------

Parastais baltmeldrs ir daudzgadīgs, 10-40 cm garš lakstaugs, kurš veido skraju ceru. Auga stublājs ir stāvs, tievs un trīsšķautņains. Lapas ir lineāras, 0,1-0,2 cm platas un ar sarveidīgu galu. Stublāja galotnē ir 1-3 pušķveida ziedkopas (garumā 0,5-1 cm), kas parasti ir platākas nekā garas. Katrā pušķi veidojošajā vārpiņā ir 1-3 ziedi. Apziednis ir sarveidīgs, no 7-14 atskabargainiem sariņiem. Segplēksnes ir bāli dzeltenas vai baltas, augļu gatavības laikā mazliet iesārtas. Ziedkopas augšējā seglapa ir ļoti īsa, tā nepārsniedz vārpiņu pušķi. Auglis ir plakans, 0,2-0,25 cm garš riekstiņš ar kailu knābīti. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «parastais baltmeldrs - Rhynchospora alba (L.) Vahl - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-06-05.