recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Doboja** (*Добој*; IPA: [dôboj]) ir Bosnijas un Hercegovinas Serbu republikas pašvaldība un pilsēta. Tai cauri tek Bosnas upe. Dobojā ir *Željeznice Republike Srpske* galvenais dzelzceļa mezgls.

Vēsture
-------

Dobojas apkārtne bijusi apdzīvota jau akmens laikmetā. Ir atrastas Romas impērijas laika militārās nometnes un apmetnes paliekas. Pēc slāvu ierašanās 6. gadsimtā teritorija iekļāvās Usoras bānatā.

13. gadsimta sākumā Bosnijas karalim Kotromaničam tika uzcels Dobojas cietoksnis; paplašināts 1415. gadā. Osmaņu impērijas laikā 1490. gadā vēl paplašināts. Tas bija nozīmīgs nocietinājums pret iebrucējiem no ziemeļiem (ungāriem, vēlāk arī austriešiem un vāciešiem). Osmaņu impērijas karos cietoksnis daudzkārt tika pakļauts uzbrukumiem, līdz 1878. gadā to ieņēma Hābsburgi.

Pirmā pasaules kara laikā Dobojā bija viena no lielākajām Austroungārijas koncentrācijas nometnēm. No 1929. līdz 1941. gadam tā ietilpa Dienvidslāvijas Karalistes Vrbas Banovinā. Otrā pasaules kara laikā Dobojā aktīvi darbojās partizāni.

Doboja bija stratēģiski svarīga Bosnijas kara laikā. 1992. gada maijā kontroli pilsētā pārņēma serbu spēki. Ne serbu iedzīvotāji tika atbruņoti un arestēti. Pilsētu kara laikā apšaudīja lokālie bošņāku un horvātu spēki. Pēc Deitonas vienošanās un pamiera iestāšanās Bosnijā un Hercegovinā Dobojā bija izvietota miera uzturēšanas spēku bāze.

1991. gadā Dobojas iedzīvotāju etniskais sadalījums bija: bošņāki — 41 %, serbi — 29 % un horvāti — 10 %.
2013. gadā: serbi — 74 %, bošņāki — 21 %, horvāti — 1 %.

Sadraudzības pilsētas
---------------------

Dobojas sadraudzības pilsētas ir :

* Valsts karogs: Slovēnija Ceļe, Slovēnija (1965)
* Valsts karogs: Serbija Čuprija, Serbija

Ārējās saites
-------------

* Dobojas pašvaldība

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 128033561
* LCCN: n2001119684
* GND: 4217366-8
* NKC: ge1046435

 |

 |

Atsauces
--------

1. ↑  Q4630162.
2. ↑
**Ingrīda Jadira Aljaga Fernandesa** (spāņu: *Ingrid Yadira Aliaga Fernández*; dzimusi 1991. gada 15. decembrī Limā) ir Peru starptautiskā meistare šahā (2018).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt deviņu gadu vecumā. 2003. gadā Bogotā izcīnījusi sudraba medaļu Panamerikas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2006. gadā uzvarējusi Panamerikas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2008. gadā uzvarējusi Panamerikas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2009. gadā uzvarējusi Panamerikas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Daudzkārtējā Peru sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (2007, 2009, 2011, 2012, 2016).

2012. gadā Hantimansijskā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Viktorijai Čmilītei. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Valentīnai Guņinai.

Pārstāvējusi Peru komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (2004-2006, 2010-2012, 2016).

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā viņai piešķīra FIDE meistares nosaukumu (WFM), bet 2018. gadā - starptautiskās meistares nosaukumu (WIM).

Atsauces
--------

1. ↑  Campeonato Nacional Femenino de Ajedrez 2016
2. ↑  «2012 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 30. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 25. aprīlī.
3. ↑  Women’s World Championship 2018
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Ingrid Aliaga Fernández

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Tēras bazilikas stoja** bija stoja senajā Tērā. Tā bija monumentāla gareniska celtne ar dorisku kolonādi pa centrālo asi, kas pacēlās virs dienvidu agoras, un kalpoja oficiāliem un pilsoniskiem mērķiem un bez šaubām bija pilsētas administratīvais centrs. Tā celtniecība ir attiecināma uz 3. gadsimta pr.Kr. sākumu, taču ar laiku celtne tika pakļauta remontiem un rekonstrukcijai. Divas akmens plāksnes, kas ievietotas pretī ieejai, liecina par ilglaicīgu remontu, kas notika 2. gadsimta vidū.

Vienā no plāksnēm ir rakstīts T. Flāvija Kleitosfena Klaudiāna publisks solījums (*eisaggelia*), ka viņš segs izdevumus saistītus ar ēkas remontiem. Uz otrās plāksnes ir rezolūcija, ko pieņēma pilsoņu sapulce (*ekklesia of demos*) un dome (*boule*), kas pagodina viņu par pilsētai piedāvāto labdarību. Šī remonta laikā ēkas ziemeļu daļa tika pārveidota īpašā zonā ar postamentu statuju uzstādīšanai, kas, acīmredzot, bija veltītas Romas imperatora un viņa tuvinieku pagodināšanai. Bez to, ēka bija izrotāta ar bagātīgu skulpturālo dekoru. Spriežot pēc uzrakstiem "Bazilikas stoja" vai "Stoja agorā", kā to dēvēja, bija sena un atpazīstama celtne, kas izdaiļoja pilsētu.

Attēlu galerija
---------------

* Stojas kolonādes paliekas.Stojas kolonādes paliekas.
* Stojas akmens plāksnes.Stojas akmens plāksnes.
* Postamenta paliekas.Postamenta paliekas.
* Stojā atrastā sievietes skulptūras galva.Stojā atrastā sievietes skulptūras galva.

Atsauces
--------

1. ↑  «Odysseus (Kultūras un sporta ministrija)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 24. janvārī. Skatīts: 2022. gada 27. janvārī.
**Tūšis** (vācu: *Tûsche; Tusze*, lietuviešu: *Tuče, Duče*) bija sēļu vai aukštaišu kunigaitis no apmēram 1240. līdz vismaz 1255. gadam, Livonijas ordeņa vasalis (no 1245), Atskaņu hronikas tekstā viemēr pieminēts kā pirmais no trīs brāļiem: "Viens no tiem par Tūši saucās" (vācu: *der eine Tûsche was genant*).

Vēsture
-------

Kopā ar saviem (jaunākajiem) brāļiem Miļģerīnu (lietuviešu: *Milgerinas, Milgerynas, Milgrinas*, vācu: *Milgerîn*) un Ģiņģeiķi (vācu: *Gingeike; Gingeke*, lietuviešu: *Gineika*) piederēja pie kunigaišu klana, kas pretojās Lietuvas valdnieka Mindauga centieniem pakļaut savai kontrolei zemes, kas atradās starp Nalsenes zemi un Daugavas kreisā krasta sēļu zemēm, kurās "dzīvoja kristīgie visgarām". Pēc tam viņš kopā ar brāļiem piedalījās ordeņa karagājienā uz Nalseni 1245. gadā. 
Vēsturiskajos tekstos pieminēts trīs reizes - Atskaņu hronikas vēstījumā par Lengvīna karu ar kaimiņu zemēm (pirms 1245) un krustnešu otro karagājienu uz Nalseni (1245) un karagājienu uz Žemaitiju (1255).

Tūša zemes lokalizācija
-----------------------

Jādomā, ka Tūša zeme bija starp tām Sēlijas zemēm, ko Mindaugs 1255. gada oktobrī, pateicībā par Vācu ordeņa starpniecību, kuras dēļ pāvests licis viņu kristīt un kronēt par visas Lietuvas pirmo karali, dāvināja ordeņa Livonijas mestram, proti Medeni, Peloni, Maleisini un Tovraksti .

Arī lietuviešu vēsturnieki J. Stakausks  un pēc viņa E. Gudavičs to lokalizēja tagadējās Lietuvas ziemeļdaļā.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika, 02955.-03058. rindas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. decembrī. Skatīts: 2017. gada 9. martā.
2. ↑  Latvijas vēstures avoti. 2.sējums: Senās Latvijas vēstures avoti. 2.burtnīca. Red. Švābe, A. Rīga: Latvijas Vēstures institūta apgādiens, 1940. [389.-390.lpp.]
3. ↑  Stakauskas J. Lietuva ir Vakarų Europa XIII-me amžiuje. Kaunas, 1934. - 275 p.
4. ↑  Gudavičius E. Bandymas lokalizuoti XIII a. lietuvių kunigaikščių valdas. Lietuvos TSR mokslų akademijos darbai. A serija, 1984. - T. 3. - P. 69-79.
Starptautiskā riteņbraukšanas savienība (UCI), riteņbraukšanas sporta pasaules vadošā organizācija klasificē sacensības saskaņā ar vērtējuma skalu.

Vērtējumu attēlo ar kodu, kurš sastāv no divām vai trijām daļām un norāda veidu vai sacensību stilu (pirmā daļa) un to nozīmību vai grūtību (otrā un trešā daļa). Pirmā daļa var būt vesels skaitlis vai abreviatūra un otrā daļa, ja tāda ir, parasti ir veseli skaitļi. Abas daļas atdala ar decimālo punktu (.). 
Augstāk novērtētas sacensības labākajiem sportistiem dod vairāk reitinga punktus.

Šosejas riteņbraukšana
----------------------

Pirmā daļa no koda šosejas riteņbraukšanas sacensībās ir "1" viendienas sacensībām un "2" daudzdienu sacensībām. Otrā koda daļa pazīmē sacensību rangu un no pirmās daļas tiek atdalīta ar punktu. 'HC' (*ārpus kategorijas*) ir augstākā kategorija, kam seko '1' un '2'. Piemēram, sacensības ar kategoriju 1.1 ir viendienas pirmās kategorijas sacensības.

| Kods | Apraksts | Piemēri | Dalība[1][2] |
| --- | --- | --- | --- |
| **WT** | UCI Pasaules tūres sacensības | *Tour de France* Flandrijas tūreParīze—Rubē | Pasaules tūres komandām (*ProTeams*) dalība ir obligāta.*UCI Professional Continental* komandām nepieciešami ielūgumi. |
| **1.HC****2.HC** | Viendienas sacensībasDaudzdienu sacensības | Parīze—Tūra*Arctic Race of Norway* | UCI ProTeams (ne vairāk kā 70%)UCI professional continental komandasUCI continental komandas no rīkotājvalstsNacionālās izlases no rīkotājvalsts |
| **1.1****2.1** | Viendienas sacensībasDaudzdienu sacensības | *Le Samyn**Tour de Yorkshire* | UCI ProTeams (ne vairāk kā 50%)UCI professional continental komandasUCI continental komandasNacionālās izlases |
| **1.2****2.2** | Viendienas sacensībasDaudzdienu sacensības | Parīze—Truā*Tour de Normandie* | UCI professional continental komandas no rīkotājvalstsUCI continental komandasNacionālās izlasesReģionālās vai klubu komandas |

Kalnu riteņbraukšana
--------------------

Kalnu riteņbraukšanā izmanto divus kodus: "E, lai apzīmētu viendienas sacensības un "D" vairāku dienu sacensībām.

Velokross
---------

Velokrosā visas sacensības apzīmē ar kodu "C".

Atsauces
--------

1. ↑  UCI Europe Tour noteikumi
2. ↑  UCI Cycling Regulations, Part 2 Road Races Archived 2011. gada 23. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. 2.1.005
Koordinātas: 56°47′52″N 5°0′10″W﻿ / ﻿56.79778°N 5.00278°W﻿ / 56.79778; -5.00278

**Neviss** (angļu: *Ben Nevis*) vai **Ņīvešs** (skotu gēlu: *Beinn Nibheis*) ir kalns Skotijas rietumos, Lielbritānijas salas un Apvienotās Karalistes augstākā virsotne. Izvietojies Grempjanu kalnu rietumdaļā Skotijas augstienē uz dienvidiem no Kaledonijas kanāla. Kalna virsotni, kas ir sena vulkāna iebrucis krāteris, gadā apmeklē ap 100 000 tūristu.

Kalna nosaukums cēlies no skotu gēlu valodas un nozīmē vai nu ‘Ļaunais, indīgais kalns’, vai arī ‘Kalns ar galvu mākoņos’. Pirmo zināmo uzkāpšanu kalnā veicis Edinburgas botāniķis Džeimss Robertsons 1771. gada 17. augustā. No 1883. līdz 1904. gadam kalna virsotnē darbojās meteoroloģiskā observatorija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Benneviss». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 106. lpp.
2. ↑  John Muir Trust. «Ben Nevis owned by the John Muir Trust». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2006. gada 5. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Neviss***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 247188889
* LCCN: sh86006790
* GND: 4080343-0

 |

 |
**UEFA Kausu ieguvēju kauss** bija ikgadējs futbola klubu turnīrs, kurā piedalījās pēdējie nacionālo kausu turnīru čempioni. Šis kauss bija viens no vairākiem UEFA organizētajiem Eiropas klubu turnīriem. Pirmoreiz turnīrs notika 1960.—61. gada sezonā, bet pēdējoreiz 1998.—99. gadā. Pēc tam turnīrs tika likvidēts, lai radītu vietu UEFA Čempionu līgas tālākai paplašināšanai. Nacionālo kausu ieguvēji tagad kvalificējas UEFA Eiropas līgai (iepriekš UEFA Kausam).

Līdz savai likvidācijai Kausu ieguvēju kauss tika uzskatīta par otro prestižāko no trīs Eiropas klubu turnīriem aiz UEFA Čempionu līgas/Eiropas kausa un pirms UEFA kausa, lai arī tika uzskatīts, ka šo kausu no trim bija visvieglāk iegūt. Tomēr nevienam klubam neizdevās šo kausu iegūt divus gadus pēc kārtas. Pat tādi tradīcijām bagāti klubi kā FC Barcelona, Valencia CF, Londonas "Arsenal", AC Milan, Amsterdamas "Ajax", Briseles "Anderlecht", Mančestras "United", Parīzes "Saint-Germain", Fiorentina un Madrides "Atletico" nespēja iegūto kausu aizstāvēt. Īpaši šis *lāsts* tika piesaukts pēc Londonas "Arsenal" zaudējuma 1995. gada finālā un Parīzes "Saint-Germain" zaudējuma 1997. gadā

Sākot ar 1972. gadu turnīra uzvarētājs kvalificējās UEFA Superkausam, kurā tam bija jāspēlē pret Eiropas kausa (vēlāk UEFA Čempionu līgas) uzvarētāju. Pēc Kausu ieguvēju kausa pārtraukšanas Superkausam kvalificējas UEFA kausa uzvarētājs.

Ārējās saites
-------------

* Eiropas un Dienvidamerikas starptautisko turnīru uzvarētāji
* Kausu ieguvēju kausa rezultatīvākie spēlētāji, RSSSF

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  1998./1999. gada sezonā
2. ↑  1996/97: Ronaldo spot on for Barça

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UEFA sacensības |
| --- |
|  |
| Izlases | 
* Eiropas čempionāts
	+ U-21
	+ U-19
	+ U-17
* Nāciju līga
* Eiropas čempionāts sievietēm
	+ U-19
	+ U-17

 |
|  |
| Klubi | 
* Čempionu līga
* Eiropas līga
* Eiropas konferenču līga
* Superkauss
* Kausu ieguvēju kauss (*bijušais*)
* Intertoto kauss (*bijušais*)
* Jaunatnes līga
* Čempionu līga sievietēm

 |

 |
***Nexans*** ir pasaules mēroga spēlētājs kabeļu pārvades līniju nozarē ar galveno mītni Parīze, Francija. Grupa darbojas četrās galvenajās darbības jomās: apbūve un teritorijas (ēka, vietējā infrastruktūra, pilsētas / viedie tīkli, e-mobilitāte), augstspriegums un projekti (jūras vēja parki, zemūdens starpsavienojumi, augstspriegums uz sauszemes), telekomunikācijas un teritorijas. dati (telekomunikāciju tīkli, datu pārraide, FTTX, LAN kabeļi, risinājumi paaugstināta mēroga datu centriem), rūpniecība un risinājumi (atjaunojamā enerģija, nafta un gāze, autoceļu, dzelzceļa, gaisa un jūras transports).

Uzņēmums ir ieinteresēts arī par "protokoliem", kas ļauj padarīt elektrotīklu komunikējošu (ātrgaitas) un saderīgu ar internetu 2.0, kā arī par viedo tīklu izstrādi, lai izveidotu "inteliģentus objektus" caur tīklu, to netraucē elektriskie transformatori.

Atsauces
--------

1. ↑  Nexans s'intéresse aux câbles d'énergie de Pirelli
2. ↑  Nexans, 113 ans d'histoire du câble

Ārējās saites
-------------

* *Nexans* vietne
**Ieva Rodiņa** (dzimusi 1989. gada 3. februārī) ir teātra kritiķe un zinātniece, redaktore, projektu vadītāja, teātra aktuālo procesu vietnes *Kroders.lv* galvenā redaktore.

Radošā biogrāfija
-----------------

Dzimusi 1989. gadā Smiltenē. Beigusi Valmieras Valsts ģimnāziju. Studējusi baltu filoloģiju Latvijas Universitātē, kur ieguvusi bakalaura (2011) un maģistra (2013) grādu. Pabeigusi Silvijas Radzobes vadīto teātra zinātnes kursu. 2020. gadā ieguvusi zinātņu doktora grādu vizuālajā mākslā, mūzikā un arhitektūrā. Disertācijas tēma bija "Eduarda Smiļģa režija un modernisma teātris (1920—1945)".

Rodiņa publicējusi vairāk nekā 300 rakstu Latvijas un ārvalstu medijos un zinātniskos rakstu krājumos. Piedalījusies vairāku nozīmīgu monogrāfiju sarakstīšanā: "1945—1950: teātris, drāma, kritika" (2013), "Latvijas jaunā režija" (2014) "100 izcili Latvijas aktieri" (2019), "Neatkarības laika teātris" (2019), *Contemporary Latvian Theatre* (2020). Kā teātra pētniece piedalījusies starptautiskās zinātniskās konferencēs, meistarklasēs un semināros Latvijā, Lietuvā, Igaunijā, Krievijā, Polijā, Zviedrijā, Somijā, Lielbritānijā, Spānijā.

Rodiņa bijusi teātra zinātnes lektore Latvijas Universitātē (2012—2021). Strādājusi kā zinātniskā asistente Latvijas Universitātes Literatūras, folkloras un mākslas institūtā (2016—2021).

2015. un 2017. gadā Rodiņa bijusi "Spēlmaņu nakts" žūrijas komisijā, bet 2018. gadā — žūrijas priekšsēdētāja. Kopš 2015. gada piedalījusies Latvijas Nacionālā kultūras centra organizētajā amatierteātru skates "Gada izrāde" žūrijā.

Rodiņa ir Latvijas Teātra darbinieku savienības, Ziemeļvalstu Teātra pētnieku asociācijas (*Association of Nordic Theatre Scholars*), Starptautiskās Teātra kritiķu asociācijas (*International Association of Theatre Critics*) biedre. Kopš 2019. gada ir Latvijas Nacionālā kultūras centra amatierteātra nozares padomes locekle. 2019. gadā uzsākusi darbu kā Ogres teātra direktore. Vienlaikus bijusi arī izrāžu radošā direktore un fotogrāfe.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ieva Rodiņa». literatura.lv.
2. 1 2 3  «Ieva Rodiņa». ogresteatris.lv.
3. ↑  «Ieva Rodiņa». satori.lv.
4. ↑  «Tektoniskās kustības. Saruna ar 'Spēlmaņu nakts' žūrijas priekšsēdētāju Ievu Rodiņu». delfi.lv.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316005366

 |

 |
**Imants Skrastiņš** (dzimis 1941. gada 12. aprīlī Skultē, miris 2019. gada 9. septembrī Rīgā,Latvijā) bija latviešu aktieris, dziedātājs un radio teātra režisors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1941. gadā Skultē, 1951. gadā kopā ar ģimeni pārcēlās uz Taurupi, kur viņa tēvs strādāja par Taurupes stacijas priekšnieku. Mācījās Taurupes astoņgadīgajā skolā, pēc 7. klases beigšanas pārcēlās uz Rīgu, kur absolvēja Rīgas 1. vidusskolu. Vēl skolas laikā sāka filmēties, Skrastiņa debija bija Artūra loma filmā "Rita" (1957). 1963. gadā absolvēja Latvijas Valsts konservatoriju un strādāja par Jaunatnes teātra aktieri, tāpat kā viņa jaunākais brālis aktieris Guntis Skrastiņš. Kā aktieris un režisors darbojās arī Radioteātrī.

1980. gados Imants Skrastiņš kļuva populārs Raimonda Paula dziesmu izpildītājs, uzvarēdams Mikrofona aptaujā 1980 ar dziesmu "Kamolā tinēja". No 2004. gada viņš darbojās Nacionālajā Valsts radio un televīzijas padomē. Miris 2019. gada 9. septembrī Rīgā. Apglabāts Rīgas 1. Meža kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1981)
* Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1989)
* Aleksandra Čaka balva (2001)
* Triju Zvaigžņu ordenis, 4. šķira Nr.459 (2003)

Filmogrāfija
------------

* "Rita" (1957)
* "Akmens un šķembas (Es visu atceros, Ričard!)" (1966)
* "Cīruļi atlaižas pirmie" (1967)
* "Buras" (1977)
* "Atspulgs ūdenī" (1977)
* "Pavasara ceļazīme" (1978)
* "Ģimenes albums" (1978)
* "Nakts bez putniem" (1979)
* "Cukura nams" (1997)

Atsauces
--------

1. ↑  78 gadu vecumā mūžībā devies aktieris Imants Skrastiņš Archived 2019. gada 21. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. LSM.lv kultūras redakcija 2019. gada 10. septembrī Rīgā
2. ↑  «Ar Triju Zvaigžņu ordeni apbalvotie 1994.-2004.». President.lv. Skatīts: 2021. gada 19. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Imants Skrastiņš Archived 2020. gada 23. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. filmas.lv
* 

* *IMDb* profils (angliski)
Šis raksts ir par 8 bitu operētājsistēmu. Par citām jēdziena **GEOS** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

***GEOS*** (***G**raphic **E**nvironment **O**perating **S**ystem*) ir operētājsistēma, kuru izstrādājis ASV uzņēmums *Berkeley Softworks* (vēlāk *GeoWorks*) 1980. gadu vidū. Sakotnēji bija paredzēts mākas datoriem *Commodore 64*. *GEOS* 1980. gadu otrajā pusē bija otrā pārdotākā grafiskā operētājsistēma pēc *MacOS* un trešā pārdotākā operētājsistēma pēc *MS-DOS* un *MacOS*.

1983. gadā datorinženieris Braiens Douertijs (*Brian Dougherty*), kas pirms tam bija darbojies videospēļu biznesā, dibināja uzņēmumu *The Softworks*. Mērķis bija izveidot datorsistēmu *Sky Tray*, kuru iebūvētu lidmašīnas sēdekļu atzveltnēs. Datori ar 8 bitu procesoru *MOS 6502* būtu apgādāti ar šķidro kristālu displeju un membrānas tastatūru. *The Softworks* izstrādāja operētājsistēmu šiem datoriem. *Sky Tray* projekts tomēr netika realizēts, jo aviācijā sākās izmaksu griešana. Douertijs meklēja iespējas, kur izmantot izstrādāto programmatūru. Tika atrasts, ka *Sky Tray* izmantotais procesors *MOS 6502* ir savietojams ar *MOS 6510*, kuru izmantoto populārajā mājas datorā *Commodore 64* (*C64*), bet kuram trūka ērtas operētājsistēmas. Viņi savu izstrādāto operētājsistēmu sāka pielāgot datoram *Commodore 64*.

1986. gadā uzņēmums, kurš bija pārdēvēts par *Berkeley Softworks*, datoram *Commodore 64* izlaida operētājsistēmu *GEOS*, kurai bija grafiskā lietotāja saskarne. Kad 1986. gadā *Commodore* izlaida modifikāciju *Commodore 64C*, to bieži apgādāja ar *GEOS* operētājsistēmu. Ar cenu 100 USD par *64C* ar *Berkeley Softworks* operētājsistēmu *GEOS* izplatījās ļoti strauji salīdzinājumā ar *MS-DOS* personālajiem datoriem, kuri maksāja vismaz 2000 USD plus 99 USD par *Windows 1.0*. Vēlāk tika izstrādāta arī *GEOS* versija datoriem *Commodore 128* un *Apple II*.

1990. gadā uzņēmums izlaida 16 bitu operētājsistēmu *PC/GEOS* (*GeoWorks Ensemble 1.0*) *IBM PC* savietojamiem datoriem. Tā nebija savietojama ar 8 bitu *GEOS*.

Skatīt arī
----------

* GEOS (16 bitu operētājsistēma)

Atsauces
--------

1. 1 2  GEOS: The Graphical Environment Operating System
2. ↑  A brief history of GEOS
Mošejas lūgšanu zāle.
**Troņmantnieka mošeja** (turku: *Şehzade Camii*) ir mošeja Stambulā, Turcijā. Mošeja tika uzcelta 1543. līdz 1548. gadam pēc Osmaņu impērijas sultāna Suleimana I pavēles arhitekts Sinans. Šo mošeju osmaņu arhitektūras vēsturnieki uzskata par pirmo slavenā arhitekta Sinana lielāko darbu klasiskajā osmaņu arhitektūrā.

Mošeja ir kvadrātveida ēka, kuru sedz liels centrālais kupols, kuram malās pieguļ četru kupolu puses. Lielo kupolu tur četras lielas kolonnas, kuru diametrs ir 19 m un to augstums ir 37 m. Troņmantnieka mošejas komplekss (kīlije) atrodas starp divu citu mošeju kompleksiem - Fatiha mošeja un Bajezida mošeja. Kīlijē ietilpst lūgšanu zāle, troņmantnieka prinča Mehmeta kapliča (tā tika uzcelta pirms mošejas), divas skolas (medreses), mazturīgo virtuve un karavānsarajs. Mošeju un tās pagalmu ieskauj siena, kas to nodala no pārējām kompleksa celtnēm.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Troņmantnieka mošeja***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

Turcijas Arhitektūras muzejs

Arhitekta Sinana projekta vietne

Atsauces
--------

Aptullah Kuran: Sinan: The grand old master of Ottoman architecture, Ada Press Publishers, 1987. ISBN 0-941469-00-X (angļu val.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 235266321
* LCCN: no2018174202
* GND: 7654374-2

 |

 |
**Imants Vanzovičs** (dzimis 1958. gada 19. aprīlī Limbažos) ir latviešu dziedātājs, mūziķis un režisors. Divdesmitā gadsimta astoņdesmito, deviņdesmito gadu popmūzikas zvaigzne. Visvairāk pazīstams kā Zigmara Liepiņa mūzikas izpildītājs grupās "Modo" un "Opus", daudz uzstājies duetā ar Mirdzu Zīveri. 

Popularitāti iemantojis Latvijā un bijušajā PSRS.

Biogrāfija
----------

Imants Vanzovičs dzimis Limbažos muzikālā ģimenē: tēvs bija apguvis vijoles spēli, vecākais brālis Ēriks spēlēja ģitāru. Mūzikā pirmos soļos sāka Limbažu bērnu mūzikas skolas klarnetes klasē. Vēlāk spēlēja bungas Limbažu vidusskolas estrādes orķestrī, tad vietējā kultūras nama ansamblī sāka arī dziedāt. 
1976. gadā pēc ansambļa vadītāja komponista Aleksandra Kublinska uzaicinājuma kļuva par ansambļa "Jūrmalas balsis" bundzinieku. Vēlāk, dienot padomju armijā, dziedāja karavīru ansamblī „Zvaigznīte", kur iepazinās ar tābrīža grupas vadītāju Zigmaru Liepiņu. Komponists Vanzoviču atzinīgi novērtēja, tādējādi par pirmajiem Vanzoviča ieskaņojumiem kļuva Liepiņa dziesmas „Ledus zieds", „Dzintara dziesma" un vokalīze izrādei „Spartaks".

Pēc dienesta Vanzovičs sāka dziedāt Ulda Stabulnieka vadītajā Latvijas PSR Filharmonijas ansamblī, bet 1979. gada nogalē jau pievienojās Liepiņa vadītajai grupai „Modo", kur izveidojās duets ar Mirdzu Zīveri. Pēc Vanzovičs strauji kļuva par vienu no vadošajiem Latvijas dziedātājiem, to veicināja arī 1982. gadā uz "Modo" bāzes dibinātā Liepiņa ansambļa „Opus" izveide.

1987. gadā starptautiskajā popmūzikas konkursā „Cilvēks un jūra" Austrumvācijā Vanzoviča dziedātā Liepiņa dziesma „Love Time" ieguva vairākas godalgas – par labāko dziesmu, labāko aranžējumu, publikas simpātiju balvu.

1988. gadā Liepiņa un Māras Zālītes rokoperā "Lāčplēsis" dziedātājs atveidoja Kangara lomu.

Kopā ar Mirdzu Zīveri un Laimu Vaikuli iestājās un absolvēja Krievijas Teātra mākslas institūtu GITIS režisora specialitātē. 

1990. gadā īslaicīgi pievienojies grupai "Vecās mājas". Pēc tam aktīvu mūziķa darbību beidzis. Piedalījies Zigmara Liepiņa jubilejas koncertos 2012. gadā.

Privātā dzīve
-------------

Precējies četras reizes, ir divi bērni.

Dziedātājs dzīvo Baltezerā. Pēc karjeras beigām daudz cīnījies ar atkarībām.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  ««Daudz laimes, jubilār!» Imants Vanzovičs». *ltv.lsm.lv* (latviešu). 2020-04-19. Skatīts: 2022-02-01.
2. ↑  ««Надо подумать» Мирдза Зивере и Имант Ванзович. Чем сейчас занимаются суперпопулярные в своё время прибалты». *Яндекс Дзен | Блогерская платформа* (krievu). Skatīts: 2022-02-01.
3. 1 2 3 4  «"Priecājos, ka esmu dzīvs" - Imants Vanzovičs par atkarībām, čeku un samierināšanos». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-02-01.
4. ↑  Aija Baltā-Baikova. «VAKARA ZIŅAS: Imants Vanzovičs ar ceturto sievu iepazinies kapos». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-02-01.
**Skropstiņtārpi** (*Turbellaria*) ir plakantārpu galvenā klase; tās pārstāvji ir galvenokārt brīvi dzīvojošas formas, kas mīt jūrās, saldūdeņos un mitrā augsnē. Brīvais dzīves veids dziļi ietekmējis ķermeņa uzbūvi. Skropstiņtārpiem ļoti attīstīta nervu sistēma, labi attīstīti maņu orgāni, tās ātri reaģē uz ārējiem faktoriem, it sevišķi uz gaismu un barības klātbūtni. Visi skropstiņtārpi ir plēsīgi, tādēļ tiem, bez šaubām, intensīvāk attīstījušies maņu orgāni, pielāgojumi uzbrukšanai un aizsardzībai, intensīvāka kļuvusi kustību reakcija. Parasti visi skropstiņtārpi ir sīkas formas. Āda ar skropstiņām. Mute vienmēr ventrālajā pusē. Anālās atveres nav. Ādas-muskuļu maiss sastāv no epitēlija un saliktas muskuļu sistēmas. Centrālā nervu sistēma sastāv no gareniskajām nervu stiegrām un galvas ganglijiem. Zarnu kanāla vai nu nav, vai tas taisnas vai zarainas caurules veidā. Gremošana parasti intracelulāra (iekššūnas). Elpo ar ādu. Asinsrites sistēmas nav. Ekskrēcijas funkciju veic zarnu kanāls un speciāli izvadorgāni — protonefrīdiji. Parasti — hermafrodīti. Dzimumatvere atrodas ventrālajā (vēdera) pusē. Attīstība ir tieša vai ar pārvēršanos.

Sistemātika
-----------

**Klase** Skropstiņtārpi (*Turbellaria*)

* kārta *Acoela*
* kārta *Catenulida*
* kārta *Haplopharyngida*
* kārta *Lecithoepitheliata*
* kārta *Macrostomida*
* kārta *Nemertodermata*
* kārta *Polycladida*
* kārta *Prolecithophora*
* kārta *Rhabdocoela*
* kārta *Seriata*
* kārta *Temnocephalida*

Ārējās saites
-------------

Latvijas skropstiņtārpu sugas
**Stenozējošs ligamentīts** ir plaukstas cīpslu iekaisīga saslimšana. Angliski rakstošajā medicīnas literatūrā šādu jēdzienu nelieto. Zem stenozējošā ligamentīta diagnozes slēpjas vairākas pataloģiju grupas: pirkstu stenozējošs ligamentīts, De Kervēna slimība u.c.

Klīniskā aina
-------------

Sāpes, tūska, kustību ierobežojums pirkstos un plaukstā. Reizēm pirkstos ir "ķeršanās" sajūta t.i. pacientam pirkstu saliecot vai atliecot rodas klikšķa efekts. Sevišķi izteikti šie simptomi ir no rīta. Nereti virs cīpslu makstīm un kanāliem var iztaustīt sāpīgu bumbulīti - gangliju.

Etioloģija
----------

Visbiežāk stenozējošs ligamentīts rodas pie plaukstas cīpslu un saišu nefizioģiskām īslaicīgām pārslodzēm vai arī fizioloģiskām, bet ilgstošām slodzēm. Šī pataloģija bieži ir saistīta ar nepareizu darba organizāciju, ergonomiku. Atsevišķos gadījumos ierosinošais faktors nav zināms, bet biežāk stenozējošos ligamentītus novēro sievietēm, cukura diabēta slimniekiem un pacientiem ar proporcionāli īsiem pirkstiem.

Ārstēšana
---------

Pamatā konservatīva. Sākotnēji lieto nesteroīdos pretiekaisuma līdzekļus gan tablešu formā, gan vietēju ziežu un krēmu veidā, kā arī ortozes un saudzējošu režīmu. Jāatzīmē, ka tieši saudzējošais režīms ir patoģēnētiskās ārstēšanas pamatā t.i. ja ir pārslodze, tad vajag atslodzi. Ja iepriekšminētā terapija nav pārāk efektīva, tad var nākties injicēt lokālus sintētisko steroīdu preparātus (piemēram, triamcionolona). Ja arī šī ārstēšana nedod rezultātus. Par konservatīvās terapijas efektivitāti var spriest ne ātrāk kā pēc 6 nedēļām. Pēdējā iespēja ir ķirurģiska operācija, kuras laikā konkrētais cīpslas maksts tunelis tiek atvērts (dekompresēts). Šādas operācijas veic plaukstas ķirurgi, mikroķirurgi (plastiskie ķirurgi) un ortopēdi.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Plastiskās un Mikroķirurģijas centrs
Transporta karavāna 2006. gadā
Makmerdo — Dienvidpola lielceļa karte
**Makmerdo — Dienvidpola lielceļš**, oficiāli saukts par **Dienvidpola traversu** (angļu: *South Pole Traverse*), ir ap 1450 km gara kāpurķēžu traktortehnikai paredzēta sablietēta sniega trase Antarktīdā no Makmerdo polārstacijas Rosa salā līdz Amundsenskotas-Sautpolas polārstacijai Dienvidpolā.

Trases izbūve sākta 2002./2003. gadu polārajā vasarā. To finansēja ASV Nacionālais Zinātnes fonds *(National Science Foundation)*, lai izveidotu izmaksu ziņā lētāku kravu piegādes veidu Dienvidpola stacijai. Līdz šim visas kravas tika piegādātas ar lidmašīnu palīdzību un tas radīja arī ierobežojumus kravu izmēriem un svaram. Izveidotā trase ietaupa ap 40 lielkravas lidmašīnu reisus ik gadu, kā arī ļauj piegādāt lielgabarīta zinātniskās iekārtas, ekonomējot uz montēšanas darbiem Antarktīdā.

Trase tika izbūvēta četru gadu laikā, pirmā karavāna ar 110 tonnām kravas Dienvidpolā nonāca 2006. gada 7. februārī, ceļu veicot 40 dienās.

Trase sākas no Makmerdo polārstacijas Rosa salā Rosa jūras piekrastē. Šķērso Makmerdo un Rosa šelfa ledājus, pa Levereta glečeru šķērso Transantarktīdas kalnu grēdu un tālāk pa Polāro plato turpinās līdz Dienvidpolam. Trase tika izbūvēta, izlīdzinot un sablīvējot sniega segu un ar sniegu aizpildot plaisas ledū. Ceļu visā garumā iezīmē karodziņi.

Lielākajā daļā trases (plato un uz Rosa šelfa ledāja) pamatne ir relatīvi stabila. Inženiertehniski sarežģītākie posmi bija 6,5 km garš posms starp Makmerdo un Rosa šelfa ledājiem (tie pārvietojas ar dažādu ātrumu) un vietā, kur trase no šelfa ledāja paceļas uz Levereta glečera, 80 km garā posmā paceļoties vairāk kā 2000 metru augstumā. Šajos posmos katras sezonas sākumā ir nepieciešams veikt atkārtotu plaisu aizbēršanu un sniega blietēšanu.

Atsauces
--------

1. ↑  «The Antarctic Sun, Jan. 1, 2006». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 9. jūnijā. Skatīts: 2010. gada 12. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* USA's Science-Driven "Ice Highway" Hitting Rough Sledding in Antarctica Online Insider, December 13, 2004
* «US building highway to the South Pole». New Scientist. 2003. gada 23. janvāris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 6. septembrī. Skatīts: 2010. gada 12. aprīlī.
* Trases karte un darbu veikšanas grafiks
* The Antarctic Sun
**Raibeņi, raibeņu ģints** (*Nymphalis*) ir raibeņu dzimtas (*Nymphalidae*) ģints, kas pieder pie raibeņu cilts (*Nymphalini*). Vēl nesenā pagātnē šī ģints bija daudz lielāka, bet mūsdienās no tās ir izdalītas vairākas jaunas ģintis: nātru raibeņi, jāņogu raibeņi un zilie admirāļi. Šīs ģints sugas sastopamas tikai ziemeļu puslodē: Eirāzijā un Ziemeļamerikā, apvienojot 6 sugas. Latvijā mājo 4 raibeņu ģints sugas: augļkoku raibenis (*Nymphalis polychloros*), bērzu raibenis (*Nymphalis antiopa*), kārklu raibenis (*Nymphalis xanthomelas*) un vīksnu raibenis (*Nymphalis vaualbum*).

Kopīgās īpašības
----------------

Visiem raibeņiem spārnu apakšpuses ir kriptiskas un neuzkrītošas, attēlā Kalifornijas raibenis *(Nymphalis californica*)
Raibeņi ir lieli vai vidēji lieli tauriņi. Lielākā daļa ir ar košiem oranži-melniem spārniem, bet ir arī izņēmums - bērzu raibenis. Raibeņu ģints tauriņiem ir raksturīgs kriptisks (slēpjošs) spārnu krāsojums. Lai arī no virspuses tie ir koši un krāsaini, no apakšpuses spārni ir neuzkrītoši, pelēkbrūni, atgādinot vecas koku lapas. 

Izplatības areāla mērenajā joslā, kur ziemās ir raksturīga sniega sega, visas sugas ziemo pieaugušu tauriņu attīstības stadijā. Līdz ar to jau pirmajās siltajās pavasara dienās tie izlido un kļūst par pirmajiem tauriņiem, kurus var novērot. Siltākos reģionos tos lidojam var novērot arī siltākās ziemas dienās. Tie ziemo dažādās tumšās, no vēja pasargātās spraugās: koku dobumos, vecu koku mizu rievās, alās, klinšu spraugaas, neapkurinātu ēku konstrukcijās. Ar aizvērtiem spārniem tauriņi saplūst ar apkārtējo vidi, meža kritalām un iespējamiem ienaidniekiem tos ir ļoti grūti pamanīt. 

Daudzām sugām pieaugušie tauriņi gandrīz nav novērojami, barojoties ar ziedu nektāru, bet tie pamatā barojas ar koku rūgstošām sulām. Kāpuri barojas ar dažādu koku lapām.

Sistemātika
-----------

**Raibeņu ģints** (*Nymphalis*)

* Augļkoku raibenis (*Nymphalis polychloros*)
* Bērzu raibenis (*Nymphalis antiopa*)
* Kalifornijas raibenis *(Nymphalis californica*)
* Kārklu raibenis (*Nymphalis xanthomelas*)
* Meksikas raibenis (*Nymphalis cyanomelas*)
* Vīksnu raibenis (*Nymphalis vaualbum*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Tolweb: Nymphalis Kluk 1780». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 29. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 21. martā.
2. ↑  Nymphalis
3. ↑  Latvijas daba: Raibeņu dzimta
4. 1 2 3  Dabas dati: Raibeņu apakšdzimta

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Raibeņi*** |

* Latvijas daba: Raibeņi
* ITIS: Nymphalis Kluk, 1780
**Solidaritātes nodoklis** ir valsts sociālās apdrošināšanas obligātās iemaksas (turpmāk tekstā VSAOI). Solidaritātes nodokli reglamentē Latvijas Republikas normatīvie akti:

* Likums Par valsts sociālo apdrošināšanu
* Solidaritātes nodokļa likums
* Ministru kabineta noteikumi Nr. 164 "Kārtība, kādā tiek aprēķinātas un atmaksātas pārmaksātās valsts sociālās apdrošināšanas iemaksas un aprēķināts un pārskaitīts solidaritātes nodoklis"

Solidaritātes nodoklis attiecas uz sociāli apdrošinātām personām – darba ņēmējiem, pašnodarbinātajiem, kuru ienākumi kalendāra gadā pārsniedz valsts sociālās apdrošināšanas obligāto iemaksu maksimālo apmēru.

VSAOI, kas pārsniedz obligāto iemaksu objekta maksimālo apmēru, ir solidaritātes nodokļa objekts. VSAOI objekta maksimālo apmēru nosaka likums Par valsts sociālo apdrošināšanu 14. Pants. VSAOI objekta maksimālais apmērs ir mainījies vairrākkārt:

* 2018. gadam – 55 000 EUR
* 2019. 2020. 2021.  gadam – 62 800 EUR
* 2022. 2023. 2024. gadam – 78 100 EUR

Atmaksājamo summu nosaka kā starpību starp gada laikā samaksāto nodokli, piemērojot obligāto iemaksu likmi (atkarībā no tā kādiem sociālās apdrošināšanas veidiem darba ņēmējs tiek apdrošināts - vispārējā gadījumā 34,09 %) un rezumējošā kārtībā aprēķināto nodokli - piemērojot 25 % likmi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Par valsts sociālo apdrošināšanu». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2021-12-19.
2. ↑  «Solidaritātes nodokļa likums». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2021-12-19.
3. ↑  «Kārtība, kādā tiek aprēķinātas un atmaksātas pārmaksātās valsts sociālās apdrošināšanas iemaksas un aprēķināts un pārskaitīts solidaritātes nodoklis». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2021-12-19.
**Gestācijas diabēts** ir jebkuras pakāpes un izteiktības glikozes tolerances traucējumi, ko konstatē pirmo reizi grūtniecībā. Gestācijas diabēts attīstās apmēram 2-3% no visām grūtniecībām. Būtiskākie faktori ir insulīnrezistence un insulīna sekrēcijas samazināšanās. Pāreja no normālas glikozes tolerances grūtniecības laikā uz gestācijas diabētu ir pakāpeniska. Grūtnieces riska faktori ir vairāk nekā 25 gadi, ĶMI >25, anamnēzē auglis. Gestācijas diabētam ir arī cieša saistība ar 2.tipa cukura diabēta attīstību, abām formām arī ir raksturīgi līdzīgi riska faktori un attīstību noteicošie gēni. To, vai grūtniecei izpaudīsies gestācijas diabēts nosaka arī ārvides faktori - maza fiziskā aktivitāte, kalorijām bagāts uzturs,hronisks stress un bezmiegs. Gestācijas diabētu mēdz uzskatīt par prediabēta stadiju 2.tipa cukura diabēta attīstībai.

Ārstēšana
---------

Grūtnieces ar gestācijas diabētu jāapmāca glikēmijas paškontrolei un jānodrošina ar glikometriem. Glikēmiju ieteic mērīt vismaz četras reizes dienā. Iespējama nefarmakoloģiska un farmakoloģiska ārstēšana. 

### Nefarmakoloģiskā ārstēšana

Galvenokārt tiek nozīmēta pareiza diēta - produkti ar mazu glikēmisko indeksu, liesi olbaltumi, iekļaujot zivju eļļu un nepiesātinātās taukvielas, kā arī fiziskās aktivitātes. 

### Farmakoloģiskā ārstēšana

Ārstēšanu ar insulīnu vai hipoglikēmiskiem medikamentiem sāk, ja 1–2 nedēļu laikā nav panākts nepieciešamais efekts ar diētu un fiziskām aktivitātēm. Farmakoloģiskai ārstēšanai izmanto galvenokārt īslaicīgas darbības insulīna analogus: aspart, glulisin vai lispro pirms katras ēdienreizes, nepieciešamības gadījumā papildinot terapiju ar vidēji ilgas darbības insulīnu vai ilgas darbības insulīna analogiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Harrisons’s Principles of Internal Medicine, 18th edition, 2012
2. ↑  Cukura diabēta diagnostikas un ārstēšanas taktika grūtniecības laikā Dumbrovska I. Marga M. | Aprīlis 2007

 Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē.
**Šons Mendess** (dzimis 1998. gada 8. augustā) ir kanādiešu dziedātājs, mūzikas autors, modelis. Šons Mendess 2013. gadā kļuva populārs, liekot dziesmu kaverversijas vietnē *Vine*. Vēlāk viņu pamanīja *Island Records* menedžeris Endrū Gertlers un piedāvāja viņam noslēgt līgumu ar kompāniju.

2014. gadā Mendess izdeva savu pirmo studijas albumu "Handwritten", kura lielākais hits "Stitches" sasniedza top 10 ASV un Kanādā un pirmo vietu Lielbritānijā. Viņa otrais albums "Illuminate" arī bija izdevies, un tā populārākā dziesma bija "Treat You Better". 2018. gadā iznāca dziedātāja trešais albums, kurš tika nosaukts dziedātāja vārdā: *Shawn Mendes*. *The Album**.* Tā populārākā dziesma bija *In My Blood*, kurā Šons atklāti runā par aktuālām mentālām problēmām, piemēram, par savu nedrošību un bailēm. Visi albumi debitēja *Billboard 200* virsotnē, tādējādi padarot viņu par vienu no pieciem dziedātājiem, kuru albumi atradušies topa virsotnē 3 reizes pēc kārtas pirms 21 gada vecuma sasniegšanas.

Mendess ir organizējis četras pasaules tūres: *Shawn'sFirstHeadlines* (2014—15), *Shawn Mendes World Tour* (2016), *Illuminate World Tour* (2017) un *Shawn Mendes: The Tour*, (2019).

Karjeras sākums
---------------

Mendess ir dzimis Ontārio, Toronto, Kanādā. Viņa tēvs ir portugālis (Manuels Mendess), māte angliete (Karena Raimenta). Šonam ir jaunāka māsa Alija.

Diskogrāfija
------------

* Handwritten (2014)
* Illuminate (2016)
* Shawn Mendes (2018)
* Wonder (2020)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 18144782949690386956
* LCCN: no2014147012
* ISNI: 0000 0004 5300 2747
* GND: 1071955284
* SUDOC: 196898285
* BNF: cb17004182j (data)
* NKC: xx0198586

 |

 |
**Manuels Golmaijo de la Toriente** (spāņu: *Manuel Golmayo y de la Torriente*; 1883. gada 12. jūnijs Havana — 1973. gada 7. marts Madride) bija Kubas un Spānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Kubā, kur arī tēva un vecākā brāļa vadībā iemācījies spēlēt šahu. Vēlāk pārcēlies uz Spāniju. Sešas reizes uzvarējis Spānijas šaha čempionātos (1902, 1912, 1919, 1921, 1927, 1928), bet 1929. gadā zaudējis papildu mačā par čempiona nosaukumu. 1922. gadā nospēlējis divu partiju maču nākamo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu un zaudējis ar ½:1½.

1924. gadā Parīzē Pasaules amatieru šaha meistarsacīkstēs ieņēmis 8. vietu (uzvarējis Hermanis Matisons), bet 1928. gadā Hāgā šajā pašā turnīrā dalījis 4.-6. vietu (uzvarēja Makss Eive).

Pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 3 reizes (1927, 1930-1931);
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1924. gadā.

Arī pēc Otrā pasaules kara turpinājis piedalīties šaha turnīros. 1947. gadā uzvarējis turnīrā Madridē, bet 1951. gadā bijis pirmais turnīrā Linaresā.

1951. gadā FIDE piešķīrusi Golmaijo starptautiskā arbitra nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Chess Olympiad Paris 1924: championship final standings
2. ↑  OlimpBase :: 2nd Chess Olympiad The Hague 1928: Amateur World Championship
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Manuel Golmayo de la Torriente
4. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Manuel Golmayo de la Torriente

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 98791377
* ISNI: 0000 0000 6908 6560
* BNE: XX1286422

 |

 |
**Gerlica** (vācu: *Görlitz*, augšsorbu: *Zhorjelc*) ir pilsēta Vācijā, Saksijas zemē, Gerlicas apriņķa centrs, pie Neises upes, kas kopš 1945. gada ir robeža ar Poliju. Upes pretējā krastā atrodas Zgoželecas pilsēta, kas vēsturiski bijusi Gerlicas daļa. Visvairāk uz austrumiem esošā Vācijas pilsēta.

Vēsture
-------

Rakstos Gerlica pirmoreiz minēta 1071. gadā. 13. gadsimtā kļuva par pilsētu. Bija Lauzicas līgas sastāvā. 16. gadsimta pirmajā pusē Gerlicā izplatījās luterticība. Pēc Trīsdesmitgadu kara Gerlica iekļāvās Saksijas kūrfirstes sastāvā. Vīnes kongress 1815. gadā to iekļāva Prūsijā. 1871. gadā kļuva par apvienotās Vācijas pilsētu. Pēc Otrā pasaules kara pa Neises upi tika nosprausta Vācijas - Polijas robeža un Gerlica kļuva par robežpilsētu.

Ekonomika
---------

Pie Gerlicas atrodas autobūves uzņēmuma "*Magirus*" ražotne.

Izglītība, kultūra, tūrisms un sports
-------------------------------------

Gerlicā uzņemti Kventina Tarantīno filmas "Bēdīgi slavenie mērgļi" kadri.

Cilvēki
-------

Gerlicā dzimuši futbolists Hanss Jirgens Derners (*Hans-Jürgen Dörner*, 1951), futbolists Mihaels Ballaks (*Michael Ballack*, 1976), Livonijas apgaismotājs Johans Kristofs Broce (*Johann Christoph Brotze*, 1742-1823), fiziķis Hanss Georgs Dēmelts (*Hans Georg Dehmelt*, 1922), futbolists Jenss Jeremīss (*Jens Jeremies*, 1974), vēsturnieks Reinhards Kozeleks (*Reinhart Koselleck*, 1923-2006), ekonomists Oskars Morgenšterns (*Oskar Morgenstern*, 1902-1977), serbu ģenerālis Pavle Jurišičs Šturms (*Pavle Jurišić Šturm*, 1848-1922).

Gerlicā dzīvojuši mistiķis Jākobs Bēme (*Jakob Böhme*, 1575-1624), komponists Johans Ādams Hillers (*Johann Adam Hiller*, 1728-1804) un aktieris Emīls Janningss (*Emil Jannings*, 1884-1950). Otrā pasaules kara laikā nometnē pie pilsētas bija ieslodzīts franču komponists Olivjē Mesiāns (*Olivier Messiaen*, 1908-1992).

Atsauces
--------

1. ↑  Pagasta apraksts (2022. gada 4. kvartāls); pārbaudes datums: 12 februāris 2023.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gerlica***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 146593622
* LCCN: n81112517
* GND: 4021441-2
* BNF: cb14432397j (data)
* NKC: ge135261

 |

 |
**Ištvāns Abonji** (ungāru: *Abonyi István*; 1886. gada 18. augusts, Budapešta — 1942. gada 5. jūnijs, Budapešta) bija Ungārijas šahists.

Biogrāfija
----------

Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. 1912. gadā pielietojis praksē retu gambītu, kas nosaukts viņa vārdā - 1. Zf3 d5 2. e4. 1922. gadā kopā ar Ģulu Brejeru publicējis pirmo nopietno Budapeštas gambīta analīzi.

Bijis viens no piecpadsmit delegātiem, kuri 1924. gada 20. jūlijā Parīzē nodibinājuši Starptautisko šaha federāciju (FIDE).

1928. gadā Budapeštā sniedzis simultānspēles seansu pret 105 galdiņiem, kurā sasniedzis labu rezultātu: +79, -6, =20.

Daudzus gadus vadījis Ungārijas šaha federāciju. No 1935. gada līdz 1939. gadam bijis Starptautiskās Korespondencšaha savienības (IFSB) prezidents, kura bija mūsdienu Starptautiskās Korespondencšaha federācijas priekštece. Tāpat bijis Ungārijas šaha žurnāla *Magyar Sakkvilag* ("Ungāru šaha pasaule") redaktors.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Chess Olympiad Paris 1924: information

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 164766438
* ISNI: 0000 0001 1294 2597

 |

 |
**Milzu upjucirslis**, arī **lielais ūdrtenreks** (*Potomogale velox*) ir tenreku dzimtas zīdītājs, kas sastopams Āfrikas centrālajā daļā. Vienīgais ģints pārstāvis. Neraugoties uz nosaukumu, upjucirslis nepieder ciršļveidīgo kārtai.

Izskats
-------

Ķermeņa garums 29—35 cm, kopā ar asti 53—64 cm. Ārēji atgādina ūdru. Viena no raksturīgākajām pazīmēm ir garā, platā aste, kuru peldot viļņveidīgi kustina, līdzīgi zivij. Apmatojums mīksts un zīdains. Šādi grāmatā "Pārpildītais šķirsts" milzu upjucirsli apraksta Džeralds Darels:

> "Tas bija turpat divas pēdas garš, pie kam auguma lielāko daļu veidoja aste. Šī spēcīgā, muskuļotā ķermeņa daļa bija saplacināta nevis no augšas un apakšas kā ūdrim, bet gan no sāniem — kā kurkulim. Astes apmatojums bija tik īss un gludi pieguļošs, ka izskatījās, it kā aste būtu apvilkta ar spīdīgu, pulētu ādu. Ķermeņa virspuse bija melna, bet ķepas, vēders, kakls un krūtis — koši balti. Nelielais ķermenis drukns, galva nedaudz saspiesta. Purns un vaigi ap degunu tādi kā pietūkuši un apauguši ar veselu mežu baltu, īsu ūsu. No augšas raugoties, upjuciršļa galva atgādināja vesera galviņu. Kājas bija mazas un glītas, un ačeles spīguļoja kažokā kā sīki ahātiņi.
> 
>

Izplatība
---------

Āfrikas centrālais tropisko lietus mežu apgabals, no Nigērijas un Centrālāfrikas Republikas dienvidiem caur Ekvatoriālo Gvineju, Gabonu, Kamerūnu, Kongo Republiku, Kongo Demokrātisko Republiku līdz Angolas un Zambijas ziemeļiem. Neliela populācija mīt lietus mežā Ugandas un Kenijas pierobežā.

Dzīvesveids
-----------

Dzīvo lietus mežu upēs, strautos, arī dīķos un purvos. Upju krastos meklē barību un vairojas. Aktīvs naktīs, dienas laikā parasti uzturas pašu raktās alās, kuru ieeja atrodas zem ūdens līmeņa.

Barība
------

Lielākajai daļai pamatbarība krabji, ēdienkarti papildina vardes, zivis, gliemji un kukaiņi.

Aizsardzība
-----------

Kaut arī milzu upjuciršļu skaits samazinās, tie pagaidām nav ierindoti apdraudēto sugu sarakstā. Lielākās briesmas rada mežu izciršana un zemes erozija. Daļa iekļūst zvejas tīklos un zvejnieku slazdos. Nebrīves apstākļos iedzīvojas slikti un parasti aiziet bojā. Tiek medīts ādas dēļ.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Milzu upjucirslis*** |

* Potamogale velox, *Sarkanā grāmata*
* Giant otter shrew

Literatūra
----------

* Nora Sloka. Zooģeogrāfija. Rīga. Zvaigzne. 1979.
* Džeralds Darels. Pārpildītais šķirsts. Rīga. Zinātne. 1977.

Atsauces
--------

1. ↑  Nora Sloka. Zooģeogrāfija. Rīga. Zvaigzne. 117. lpp.