recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jēkabs Mors** (vācu: *Jacob Morr*, krievu: *Яков Мор*, dzimis 1840. gada 7. martā, miris 1914. gada 22. janvārī) bija Latvijā dzimis vācbaltiešu un latviešu izcelsmes pedagogs, slepenpadomnieks un Carskoje Selo ģimnāzijas direktors. Vairāku pedagoģisku darbu un sengrieķu mācību grāmatas autors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1840. gada 7. martā Rīgā galma padomnieka Georga Gotfrīda Mora un Annas Dorotejas Leventālas ģimenē. 
Annas Dorotejas tēvs bija latviešu zemnieks Miķelis Sproģis no Kundziņsalas, bet laulības ierakstā baznīcas grāmatā viņa ierakstīta ar mātes pirmslaulības uzvārdu Leventāla. Georga Gotfrīda tēvs galdniekmeistars Gotfrīds Mors pārcēlās uz Rīgu no Medenavas draudzes novada Austrumprūsijā.

1860. gadā Mors beidza Tērbatas skolotāju semināru un sāka mācīt Kuresāres otrajā pamatskolā. Vēlāk atgriezās Tērbatā, kur satika savu nākamo sievu. No 1865. līdz 1868. gadam studēja Tērbatas Universitātē filoloģiju. 1869. gada jūlijā apprecējās ar igauņu tirgotāja meitu Auroru Juliānu Katarīnu Tenisonu. Pēc tam mācīja sengrieķu un latīņu valodas Brestā, Vitebskā un Sanktpēterburgā. No 1906. gada līdz savai nāvei 1914. gadā bija Carskoje Selo ģimnāzijas direktors. Tajā laikā tur mācījās Nikolajs Gumiļovs.

Pēcnācēji
---------

* Irina Prūse, žurnāliste un pedagoģe. Jēkaba Mora mazmazmeita.

Bibliogrāfija
-------------

* *Grieķu etimoloģijas vingrinājumu grāmata*. Sanktpēterburga: K. L. Ricker, 1893 (krievu).

Atsauces
--------

1. ↑  «Anna Dorothea Morr». *WikiTree* (angļu).
2. ↑  «Gottfried Morr». *Geneanet* (vācu).
3. ↑  «Inländische Nachrichten. Rigasche Zeitung, Nr. 131 (09.06.1860)». *Periodika — Latvijas Nacionālā digitālā bibliotēka* (vācu).
4. ↑  «Jakob Morr». *Erik-Amburger-Datenbank. Ausländer im vorrevolutionären Russland* (vācu).
5. ↑  «Яков Георгиевич Мор». *Страница Кирилла Финкельштейна* (krievu).
**Džozefs Henrijs Blekbērns** (angļu: *Joseph Henry Blackburne*; 1841. gada 10. decembris, Mančestra — 1924. gada 1. septembris, Londona) bija Lielbritānijas šahists, kas 19. gadsimta otrajā pusē bijis viens no spēcīgākajiem pasaulē.

Biogrāfija
----------

Pēc izglītības bijis komersants un nodarbojies ar uzņēmējdarbību. Jaunībā lieliski spēlējis dambreti. Tikai 18 gadu vecumā aizrāvies ar šahu. Impulsu tam devusi piedalīšanās simultānspēles seansā pret slaveno amerikāņu šahistu Polu Morfiju, kas tajā laikā viesojās Eiropā. Pēc tam Blekbērns ātri guva panākumus šahā un kļuva par profesionālu šahistu. No 1862. gada līdz 1914. gadam piedalījās gandrīz visos nozīmīgos starptautiskos šaha turnīros. 1869. gadā viņš pirmo reizi uzvarēja Lielbritānijas šaha čempionātā. 1872. gadā Londonas turnīrā ieņēma 2. vietu aiz Vilhelma Steinica, kuru uzvarēja savstarpējā partijā. 1873. gadā dalījis 1. vietu ar Steinicu Vīnes turnīrā, bet zaudējis papildmačā. 1876. gadā uzvarējis Londonas šaha turnīrā ar lielisku rezultātu — 10 punkti no 11 iespējamajiem. 1880. gadā dalījis 1.—3. vietu Vīsbādenes šaha turnīrā. Izcils bijis Blekbērna rezultāts 1881. gada Berlīnes šaha turnīrā, kurā viņš uzvarēja un par 3 punktiem apsteidz savus tuvākos sekotājus Johannesu Cukertortu un Mihailu Čigorinu. 1883. gadā ieņēmis 3. vietu Londonas turnīrā un uzvarējis Nirnbergas turnīrā. 1885. dalījis 2. vietu Hamburgas šaha turnīrā.
Stipri vājāki bijuši Blekbērna rezultāti mačos. Tā 1876. gadā viņš cietis smagu sagrāvi neoficiālā mačā par Pasaules čempiona nosaukumu pret Steinicu — 0:7.
Bijis liels šaha spēles popularizators, uzstājies ar simultānspēles seansiem daudzās valstīs. 1885. gadā kā pirmais no Eiropas meistariem viesturnejā apmeklējis Austrāliju. Bieži spēlējis arī seansus neskatoties uz galdiņa. Blekbērna rekords šajā jomā ir bijusi vienlaicīga spēle ar 16 pretiniekiem.
1914. gadā, 72 gadu vecumā guvis savu pēdējo panākumu, dalot 1. vietu Lielbritānijas šaha čempionātā. Pēc tam pārtraucis aktīvās šahista gaitas. Miris no sirdstriekas.

Atsauces
--------

1. ↑  Vienna (1873)
2. ↑  Berlin (1881)
3. ↑  World Chess Championship 1883 London Tournament
4. ↑  Nuremberg (1883)
5. ↑  Hamburg (1885)
6. ↑  World Chess Championship 1866-76 Wilhelm Steinitz matches

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* \* Džozefa Blekbērna šaha kompozīcijas vietnē PDB-Server

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 212890668
* LCCN: no99025561
* ISNI: 0000 0001 3942 4837
* GND: 139915591

 |

 |
**Fēru ponijs** ir poniju šķirne. Tas ir neliels ponijs, augums skaustā tam ir 115 - 125 cm. Tomēr, neskatoties uz mazo augumu, Fēru salu iedzīvotāji to sauc par zirgu. Ponija apspalvojuma krāsas visbiežāk ir bēra, ruda un melna. Reizēm tie ir palsi vai pāti. Fēru ponijs ir izslavēts ar savu fizisko spēku un izturību. Tam ir draudzīgs raksturs un tas viegli piemērojas jauniem apstākļiem. Ziemā tam uzaug biezs un silts kažoks ar dubultu apspalvojumu.

Agrākajos laikos ponijus lietoja kravu pārvadājumiem un lauksaimniecības darbiem. Brīžos, kad tas nestrādāja, tas tika palaists ganīties savā vaļā kalnos. Mūsdienās to pamatā lieto kā jājamzirgu bērniem.

Vēsture
-------

Fēru poniji Fēru salās dzīvo jau vairākus simtus gadus, un tiek uzskatīti par ļoti "tīru" un vecu šķirni, tos mēdz salīdzināt ar Īslandes zirgiem, jo abas šķirnes ir veidojušās uz salām izolācijā no citu zirgu ietekmēm. Ģenētiskā analīze rāda, ka abas šķirnes ir tuvas radinieces un cēlušās no Norvēģijas primitīvajiem zirgiem. Arī Fēru ponijam papildus soļiem, rikšiem un lēkšiem mēdz būt tolts un aida. Poniju šķirne ir veidojusies, krustojoties senajiem zirgiem, kurus salās ieveda ķelti un vikingi.

Tā kā poniji tika intensīvi eksportēti uz Apvienotās Karalistes ogļu raktuvēm, tad 1960.
gados tie gandrīz bija izmiruši. Salā bija palikuši vairs tikai 5 vai 6 poniji. Pēdējā brīdī Fēru salu iedzīvotāji attapās un uzsāka Fēru poniju atjaunošanas programmu. Mūsdienās poniju skaits ir apmēram 50 īpatņu. Ponijus ir aizliegts eksportēt.

Atsauces
--------

1. 1 2  «christmas gift ideas fruit baskets at horse-lover-gift-ideas-central.com». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 6. septembrī. Skatīts: 2009. gada 5. februārī.
2. ↑  «Breeds of Livestock - Faeroes Pony Horse». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 11. jūnijā. Skatīts: 2014. gada 22. maijā.
3. ↑  «Websíða Føroyska hestsins - Hetta er hobbysíða Thormann Kruse». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 28. septembrī. Skatīts: 2009. gada 5. februārī.
4. ↑  «Føroyski Hesturin <gonguløg>». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 12. decembrī. Skatīts: 2009. gada 5. februārī.
5. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 9. maijā. Skatīts: 2009. gada 5. februārī.

Ārējās saites
-------------

* 
* 
* 
* 
*
**Migels Kuellars** (spāņu: *Miguel Cuéllar*; 1916. gada 18. novembris — 1985. gada 5. decembris) bija Kolumbijas starptautiskais meistars šahā (1957).

Biogrāfija
----------

Deviņkārtējais Kolumbijas šaha čempionāta uzvarētājs (1941, 1946, 1953, 1955, 1956, 1957, 1959, 1961, 1971). Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks. Labākos rezultātus šajos turnīros sasniedzis 1952. gadā Mara del Platā (Argentīna), kad dalījis 3.-4. vietu, un 1973. gadā Karakasā, kad izcīnījis 2. vietu.

Trīs reizes kā Dienvidamerikas zonas pārstāvis piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīros:
1962. gadā Stokholmā ieņēmis 22. vietu, 1967. gadā Tunisijā dalījis 19.-20. vietu, bet 1973. gadā Ļeņingradā palicis 18. vietā. Lai gan sasniegtās vietas starpzonu turnīros nav bijušas augstas, tomēr 1962. gadā Kuellaram izdevies uzvarēt lielmeistarus Jefimu Helleru un Viktoru Korčnoju, bet 1967. gadā no viņa cietuši Semjuels Reševskis, Aleksandrs Matanovičs un Ļubomirs Kavaleks.

Pārstāvējis Kolumbijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 6 reizes (1954-1958, 1964, 1970-1972). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1964) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā Kuellaram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  1962 Stockholm Interzonal Tournament
2. ↑  1967 Sousse Interzonal Tournament
3. ↑  1973 Leningrad Interzonal Tournament
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Miguel Cuéllar Gacharna

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Nana Joseliani** (gruzīnu: ნანა იოსელიანი; dzimusi 1962. gada 12. februārī, Tbilisi, Gruzijas PSR) ir Gruzijas starptautiskā sieviešu lielmeistare šahā (WGM, 1980) un FIDE starptautiskā meistare (IM, 1993). Divkārtējā pretendete uz Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukumu (1988, 1993).

Biogrāfija
----------

Mihaila Botviņņika šaha skolas audzēkne. 1978. un 1979. gadā kļuvusi par Eiropas junioru čempioni šahā. 1981. (kopā ar Nonu Gaprindašvili), 1982. 1986. un 1987. gadā uzvarējusi PSRS sieviešu čempionātos.

Vairākārt piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņā. 1979. gadā uzvarējusi starpzonu turnīrā Riodežaneiro. 1980. gadā pretendentu pusfināla mačā pēc papildrādītājiem uzvarējusi Nonu Gaprindašvili, bet nākamajā gadā zaudējusi pretendentu finālmačā Nanai Aleksandrijai 2½:6½ (+1, =3, -5). 1988. gada sākumā uzvarējusi pretendentu turnīrā Gruzijas pilsētā Chaltubo, taču vēlāk citā Gruzijas pilsētā Telavi zaudējusi maču par Pasaules čempiones nosaukumu Maijai Čiburdanidzei 8½:9½ (+2, =11, -3). 1993. gadā Monako otru reizi cīnījusies mačā par Pasaules čempiones nosaukumu, bet piedzīvojusi sagrāvi pret Sje Dzjuņu ar 2½:8½ (+1, =3, -7).

Astoņas reizes ir piedalījusies Pasaules sieviešu šaha olimpiādēs un piecas reizes uzvarējusi komandu ieskaitē: PSRS izlases sastāvā (1980, 1982) un Gruzijas izlases sastāvā (1992, 1994, 1996). Tāpat Gruzijas izlases sastāvā uzvarējusi Eiropas sieviešu komandu šaha čempionātā 1997. gadā. Tajā pašā gada spēlējusi Pasaules vīriešu komandu šaha čempionātā pie 2. galdiņa.

Kopš 2003. gada pārtraukusi piedalīties šaha turnīros. Pašlaik dzīvo Čehijā un nodarbojas ar uzņēmējdarbību Prāgā.

Atsauces
--------

1. ↑  1980-81 Candidates Matches
2. ↑  1988 Chaltubo Candidates Tournament
3. ↑  1988 Chiburdanidze - Ioseliani Title Match
4. ↑  «1993 Xie Jun - Ioseliani Title Match». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 24. februārī. Skatīts: 2013. gada 4. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Nana Joseliani šahista profils vietnē fide.com
* Nana Joseliani šahista profils vietnē chessgames.com
* Nana Joseliani šahista profils vietnē 365chess.com
* Nana Joseliani šahista profils vietnē chesstempo.com
* Nana Joseliani šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Nana Joseliani šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
* Nana Joseliani šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
* Nana Joseliani šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 282658927
* ISNI: 0000 0003 8928 8815

 |

 |
Šis raksts ir par ielu Rīgā. Par citām jēdziena **Garā iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Garā iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Iļģuciemā. Tā sākas kā piebrauktuve tirdzniecības centram pie Lidoņu ielas un Dzirciema ielas, un beidzas krustojumā ar Buļļu ielu. Iela nelielā posmā, no iekšpagalma ceļa līdz Palangas ielai, nav paredzēta autotransporta satiksmei, šajā posmā tā ir tikai gājēju celiņš. Garā iela sastāv no divām braukšanas joslām. Visā garumā iela klāta ar asfalta segumu, tās kopējais garums ir 640 metri. Ielā raksturīga padomju laiku daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve, kā arī vairākas sabiesriskas ēkas (tirdzniecības centrs, divas pirmsskolas izglītības iestādes).

Vēsture
-------

Garā iela pirmoreiz Rīgas adrešu grāmatā minēta 19. gadsimta beigās ar savu tagadējo nosaukumu, kuru tā saglabājusi līdz pat mūsdienām.

Ielas raksturojums
------------------

Garā iela ir aptuveni 640 metrus gara iela Iļģuciema apkaimes centrā un tās rietumu daļā. Tā sākas kā piebrauktuve tirdzniecības centra piegādes zonai un iet rietumu virzienā. Pēc 100 metriem tā krustojas ar Lidoņu ielu un Dzirciema ielu. Iela nelielā posmā, no iekšpagalma ceļa līdz Palangas ielai, ir gājēju celiņš. Garā iela beidzas krustojumā ar Buļļu ielu.

Ielu savienojumi
----------------

Garā iela ir savienota ar šādām ielām:

* Lidoņu iela
* Dzirciema iela
* Palangas iela (T veida krustojums)
* Buļļu iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Iļģuciems

Atsauces
--------

1. ↑  Iļģuciema ielu katalogs: A — L, citariga.lv

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu G |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| G | 
* Gaigalas
* Gaileņu
* Gaiļezera
* Gaismas
* Gaiziņa
* Galdnieku
* Gāles
* Ganību dambis
* Ganu
* Garā
* Garciema
* Gardenes
* Garkalnes
* Garozes
* Gāršas
* Gatartas
* Gatiņa
* Gaujas
* Gaujienas
* Gaviezes
* Gdaņskas
* Georga Kūfalta
* Gleznotāju
* Gliemežu
* Glika
* Glūdas
* Gobas
* Gogoļa
* Gramzdas
* Granīta
* Graudu
* Gravas
* Grāvju
* Grebenščikova
* Grēcinieku
* Grēdu
* Gregora
* Grenču
* Griezes
* Grīšļu
* Grīvas
* Grobiņas
* Grodņas
* Grostonas
* Grunduļu
* *Guberņciems*
* Gulbenes
* Gulbju
* Gumijas
* Gunāra Astras
* Gundegas
* Gustava
* Gustava Kluča
* Gustava Zemgala gatve

 |
|  |
| Ģ | 
* Ģenerāļa Radziņa krastmala
* Ģertrūdes
* Ģimnastikas
* Ģipša

 |

 |

Koordinātas: 56°58′08″N 24°03′13″E﻿ / ﻿56.9689°N 24.0535°E﻿ / 56.9689; 24.0535
**Paunka Todorova** (bulgāru: *Паунка Тодорова*; dzimusi 1930. gada 26. janvārī Varnas apgabals) ir Bulgārijas šahiste, divkārtējā Bulgārijas sieviešu šaha čempione.

Biogrāfija
----------

No 1950. gadu vidus līdz 1960. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Bulgārijas šahistēm. Bulgārijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi sešas medaļas: divas zelta (1955, 1964), sudraba (1970) un trīs bronzas (1951, 1952, 1954). 1958. gadā izcīnījusi 3. vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Bela Crkvā (tagad Serbija). Piedalījusies 1959. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Plovdivā, kurā ierindojusies 14. vietā (uzvarēja Kira Zvorikina). 1963. gadā Splitā pārstāvējusi Bulgāriju 2. sieviešu šaha olimpiādē.

1978. gadā pārtraukusi savu šahistes karjeru.

Atsauces
--------

1. ↑  «1959 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
2. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Paunka Todorova». *www.olimpbase.org*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Kapa vieta Smiltenē
**Jēkabs Lange** jeb **Jakobs Lange** (vācu: *Jacob(us) Lange*, 1711–1777) bija Apgaismības laikmeta Vidzemes teologs un valodnieks, Vidzemes ģenerālsuperintendents (1771–1777). Ievērojams skolu atbalstītājs un latviešu izglītības veicinātājs. Piedalījās Glika Bībeles latviskā tulkojuma pārskatīšanā (1738).

Biogrāfija
----------

Dzimis Kēnigsbergā Smiltenes mācītāja Mihaēla Lange ģimenē 1711.g. jūnijā vai līdz 9. jūlijam.

Darbojās kā Ēveles (1736–1745) un Smiltenes luterāņu mācītājs (1745–1771), uzrakstīja "Vidzemes ļaužu vecās un jaunās būšanas stāstus" (1753), kuros raksturoja latviešu valodas Vidzemes vidusdialekta izloksnes. 1757. gadā sagatavoja vāciski–latvisko un latviski–vācisko vārdnīcu, bet Septiņgadu kara dēļ tās iespiešanu sāka tikai 1773. Oberpālē, bet pabeidza Jelgavā 1777. gadā. No šīs vārdnīcas daudz aizņēmušies vēlākie leksikogrāfi, īpaši Vecais Stenders.

Tulkoja latviski žurnālu "Latviešu ārste" (1768).

1771. gada viņu ievēlēja par Vidzemes ģenerālsuperintendentu. 1773. gadā latviski izdeva viņa sagatavoto Katehismu ar aizrādījumiem un piemēriem no latviešu dzīves.

Miris 1777. gada 17. martā.

Darbi
-----

* *Vidzemes ļaužu vecās un jaunās būšanas stāsti* (1753)
* *Tā atzīšana tās patiesības .. no tā mazā Luterus Katehisma tiem latviešiem ierādīta* (1773);
* *Vollständiges Deutsch-Lettisches und Lettisch-Deutsches Lexikon* (1777).

Literatūra
----------

* Pēteris Šmits. Langes latviešu vārdnīca. RKr. XVI, 1912, 21–58

Atsauces
--------

1. ↑  Āronu Matīss. Jēkabs Lange. IMM. 1921. I, 335–345
2. ↑  «Jacobus Lange». *geni\_family\_tree* (latviešu). Skatīts: 2021-05-10.
3. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. X. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 19976–19977. sleja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 5857297
* LCCN: n2002160354
* ISNI: 0000 0000 3470 7515
* GND: 124107605

 |

 |
**Pauropodi** *(Pauropoda)* ir daudzkāju apakštipa klase. Pauropodi atklāti tikai 1886. gadā. To bioloģija un ekoloģija ir maz pētīta.

Raksturojums
------------

Ļoti sīki (0,5—2 mm), balti daudzkāji, kuriem tāpat kā tūkstoškājiem ir tikai 2 žokļu pāri, proti, augšžokļi un apakšlūpa, kas atgādina gnatohilāriju. Taustekļi trijžuburu vicas veidā. Viduklis, ieskaitot anālo segmentu, sastāv no 12 segmentiem; pirmais segments ar kāju rudimentiem, katram no nākamajiem 9 segmentiem ir pāris attīstītu kāju, pēdējiem diviem to nav. Tergītu mazāk nekā segmentu, proti, 6—10. Acu nav. Dzimumatvere atrodas starp otrā pāra kājām. Attīstība ar anamorfozi: pazīstami kāpuri ar 3, 5, 6 un 8 kāju pāriem.

Ekoloģija
---------

Pauropodi sastopami augsnē (līdz 10—20 cm. dziļumā), trūdošos celmos un lapās, kā arī zem sūnām. Pārvietojoties veic straujas kustības. Baidās no Saules gaismas. Pārtiek, acīmredzot, no augsnes barības vielām vai izsūc sēņu hifas.

Sistemātika
-----------

Pasaulē zināmas apmēram 400 sugas no 4 vai 5 dzimtām. Latvijā konstatētas 2 sugas (*Pauropus huxleyi* un *Allopauropus danicus*).

* klase: **Pauropodi (Pauropoda)**

* kārta: Pauropodina

* dzimta: Afrauropodidae
* dzimta: Brachypauropodidae
* dzimta: Eurypauropodidae
* dzimta: Millotauropodidae
* dzimta: Pauropodidae

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pauropodi***.
* Latvijas pauropodu sugas
**Glicīns** (***Gly***, aminoetiķskābe, glikokols, H2NCH2COOH) ir vienkāršākā aminoskābe. Tā ir balta kristāliska viela, kas šķīst ūdenī, un kam ir salda garša (grieķu: *glykys* - salds; no tā cēlies vielas nosaukums). Tā kā glicīnam pie *alfa* oglekļa atoma ir divi ūdeņraža atomi, tas nav optiski aktīvs, atšķirībā no citām aminoskābēm.

Par glicīnu dažreiz sauc fotogrāfijā lietojamo paraoksifenilaminoetiķskābi.

Atrašanās dabā
--------------

Lielākajā daļā olbaltumvielu glicīns ir sastopams visai mazos daudzumos, izņēmums ir kolagēns, kur tas ir ~ 1/3.

Bioloģiskā nozīme
-----------------

Organismā no glicīna sintezējas porfirīni un purīna bāzes. Glicīns pieder pie neiromediatoriem.

Izmantošana
-----------

Glicīnu lieto medicīnā kā sedatīvu līdzekli ar vieglu trankvilizējošu un antidepresīvu iedarbību. Tas mazina alkohola un opiātu abstinences simptomus. Lieto arī kā pārtikas piedevu (**E640**).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzīvo organismu aminoskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Alanīns
* Arginīns
* Asparagīns
* Asparagīnskābe
* Cisteīns
* Fenilalanīns
* Glicīns
* Glutamīns
* Glutamīnskābe
* Histidīns
* Izoleicīns
* Leicīns
* Lizīns
* Metionīns
* Prolīns
* Serīns
* Tirozīns
* Treonīns
* Triptofāns
* Valīns

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85055394
* GND: 4157727-9
* NKC: ph543034

 |

 |
**Pāvels Tregubovs** (krievu: *Павел Владимирович Трегубов*; dzimis 1971. gada 21. decembrī Krasnodarā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994), kas kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Franciju.

Biogrāfija
----------

1999. gadā kopā ar Simenu Agdesteinu un Mihailu Gureviču dalījis pirmo vietu Francijas starptautiskajā šaha festivālā *Cappelle-la-Grande*. 2000. gadā Itālijā uzvarējis pirmajā Eiropas individuālajā šaha čempionātā un Ņūdelī piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Rustamam Kosimdžonovam. Tajā pašā gadā kopā ar Mihailu Gureviču un Ivanu Sokolovu dalījis pirmo vietu Amsterdamas starptautiskajā šaha turnīrā. 2007. gadā dalījis pirmo vietu Parīzes starptautiskajā šaha turnīrā. 2008. gadā dalījis pirmo vietu Odesas starptautiskajā šaha turnīrā *Pivdenny Bank Chess Cup*. 2009. gadā Hantimansijskā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas un 1. kārtā zaudējis Varužanam Akopjanam.

Par panākumiem turnīros FIDE 1994. gadā Tregubovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1993. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. FIDE vecākais treneris no 2012. gada. Aktīvi piedalās Starptautiskās šaha profesionāļu asociācijas (angļu: *Association of Chess Professionals (ACP)*) darbā un ieņem vadošos amatus šajā organizācijā.

Personīgā dzīve
---------------

2015. gada vasarā apprecējies ar Krievijas šaha lielmeistari Aleksandru Kosteņuku.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2023
2. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
3. ↑  Championnat International de Paris 2007
4. ↑  4th Pivdenny Bank Chess Cup 2008
5. ↑  2009 World Cup
6. ↑  «The ACP Board». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 23. februārī. Skatīts: 2017. gada 20. martā.
7. ↑  «Alexandra Kosteniuk Marries Pavel Tregubov». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 10. augustā. Skatīts: 2017. gada 20. martā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Gliese 581 e** ir citplanēta, kas atrodas 6,13 pc attālumā no Zemes Svaru zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni Gliese 581 vidēji 0,028 AU attālumā. Planētas orbītas ekscentriciāte ir 0,0261. 1 gads uz planētas ilgst 3,149 Zemes dienas ilgi un tā sver tikai 2,5 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta, kā Superzeme.

Planētu atklāja 2009.gada 21.aprīlī.

Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā martenkrāsnī, bet patiesībā karstums ir mērenāks — uz planētas patiesībā karstums ir starp cepeškrāsni un ugunskuru, jo zvaigzne Gliese 581 sarkanais punduris, kurš ģenerē salīdzinoši maz siltuma salīdzinājumā ar Sauli. Cilvēks uz šīs karstās planētas saulē varētu sajusties tā kā ļoti karstā tvaika pirtī, ja vien tās atmosfēras sastāvs būtu pieskaņots cilvēka dzīvībai. Planētas vidējā temperatūra ziemā ir 382 °C, bet vasarā karstums sasniedz vidēji 399 °C. Īsā apriņķošanas perioda dēļ planētai eksistētu dienas un nakts puslodes. Nakts pusē diemžēl būtu vēss, bet dienas pusē temperatūras svārstītos no 300 °C līdz 500 °C.

Gravitācija uz šīs planētas varētu būt apmēram tāda pati, kā uz Zemes.
**Huanhe** (ķīniešu: 黄河站; *Huánghé Zhàn*) ir Ķīnas Tautas Republikas vasaras sezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Stacija pieder Ķīnas Polāro pētījumu institūtam, nosaukta par godu Huanhe upei.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 2004. gadā jūlijā un tā ir pirmā Ķīnas polārstacija Arktikā. Izvietojusies divstāvu ēkā ar kopējo platību 500 m², un tajā ir laboratorijas, ofiss, kopmītnes un noliktava. Vienlaicīgi stacija var uzņemt līdz 20—25 cilvēkus.

Zinātniskā darbība
------------------

Galvenie pētījumu virzieni ir meteoroloģija, glacioloģija, atmosfēras augšējo slāņu pētījumi, jūras ekosistēmas pētījumi un vides zinātne.

Atsauces
--------

1. ↑  «Chinese Arctic Yellow River Station». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 10. septembrī. Skatīts: 2019. gada 1. augustā.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ķīnas polārstacijas Valsts karogs: Ķīna |
| --- |
|  |
| 
* Čančena
* Džunšaņa
* Kuņluņa
* Taišaņa

 |

 |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Polārstacijas Nīolesunnā |
| --- |
|  |
| 
* ARS Valsts karogs: Apvienotā Karaliste
* AWIPEV Valsts karogs: Francija / Valsts karogs: Vācija
* Cepelīna Valsts karogs: Norvēģija
* Dasana Valsts karogs: Dienvidkoreja
* Diridžibile Italia Valsts karogs: Itālija
* Himādri Valsts karogs: Indija
* Huanhe Valsts karogs: Ķīna
* *Kartverket* Valsts karogs: Norvēģija
* Nīderlandes polārstacija Valsts karogs: Nīderlande
* NIPR observatorija Valsts karogs: Japāna
* Sverdrupa Valsts karogs: Norvēģija

 |

 |
Matemātikā **savstarpēji** jeb **relatīvi pirmskaitļi** ir tādi veseli skaitļi *a* un *b*, kuriem nav neviena kopīga pozitīva dalītāja, kas atšķiras no 1. Citiem vārdiem, to lielākais kopīgais dalītājs LKD(*a*, *b*) ir 1. Piemēram, 6 un 35 ir savstarpēji pirmskaitļi. Toties 6 un 27 nav savstarpēji pirmskaitļi, jo tie abi dalās ar 3. Skaitlis 1 ir savstarpējs pirmskaitlis ar jebkuru veselu skaitli.

Lai pierakstītu, ka *a* un *b* ir savstarpēji pirmskaitļi, dažreiz tiek lietots apzīmējums *a* {\displaystyle \perp } *b*.

Ātrs veids, kā noskaidrot vai *a* un *b* ir savstarpēji pirmskaitļi, ir pārbaudīt vai LKD(*a*, *b*) = 1, izmantojot Eiklīda algoritmu.

Eilera funkcija *φ*(*n*) no naturāla skaitļa *n* ir vienāda ar naturālo skaitļu skaitu kas nepārsniedz *n* un ir savstarpēji pirmskaitļi ar *n*.

Īpašības
--------

* Jebkuram naturālam *n* skaitļi *n* un *n* + 1 ir savstarpēji pirmskaitļi;
* Veseli skaitļi *a* un *b* ir savstarpēji pirmskaitļi tad un tikai tad, ja eksistē tādi veseli skaitļi *x* un *y*, ka *ax* + *by* = 1 (tas seko no Bezū vienādības);
* Īpašība "būt savstarpējiem pirmskaitļiem" nav tranzitīva. Piemēram, LKD(2, 3) = 1, LKD(3, 4) = 1, bet LKD(2, 4) = 2.

Skatīt arī
----------

* Pirmskaitlis

Ārējās saites
-------------

Eric W. Weisstein, Relatively Prime, MathWorld.
Pāvels Ļvovičs Šilings
Pāvelam Šilingam veltīts 1982. gada PSRS zīmogs (Michel 5200, Scott 5069)
Barons **Pāvels Šillings** (vācu: *Baron Pavel L'vovitch Schilling*, pazīstams arī kā **Pauls Šillings** (vācu: *Paul Schilling*); dzimis 1786. gada 5. aprīlī, Rēvelē, Krievijas impērijā — 1837. gada 25. jūlijā Sanktpēterburgā, Krievijā), bija vācbaltiešu izcelsmes diplomāts, kurš strādājis Krievijas dienestā Vācijā un uzbūvējis novatorisku elektrisko telegrāfu. Tas sastāvēja no vienas adatas sistēmas, kas izmantoja telegrāfa kodu, lai norādītu ziņojuma rakstzīmes.

Šillinga pirmā elektromagnētiskā telegrāfa kabeļa līnija tika uzstādīta viņa dzīvoklī Sanktpēterburgā. 1832. gadā Šillings demonstrēja signālu pārraidi lielos attālumos, novietojot divus sava izgudrojuma telegrāfus — viņa ierīce tika uzskatīta par pirmo elektromagnētisko telegrāfu pasaulē — divās dažādās viņa dzīvokļa telpās. Šillings bija pirmais, kurš praksē ieviesa ideju par signālu pārraides bināro sistēmu. Šillinga ieguldījums elektriskajā telegrāfijā 2009. gadā tika nosaukts par *IEEE Milestone*.

Šilinga oriģinālais 1832. gada telegrāfs ir izstādīts A.S. Popova Centrālā sakaru muzeja telegrāfa kolekcijā. 

Demonstrācijas ierīce tika uzstādīta 1835. gadā pazemes līnijā ap Admiralitātes ēku Sanktpēterburgā. Tika plānota operatīvā līnija starp Kronštati un Pēterhofas pili, bet pēc Šilinga nāves tā tika atcelta.

Atsauces
--------

1. 1 2  Huurdeman, p.54
2. ↑  «Milestones:Shilling's Pioneering Contribution to Practical Telegraphy, 1828-1837». *IEEE Global History Network*. IEEE. Skatīts: 2011. gada 26. jūlijs.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pāvels Šillings***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* The Moscow Times — Business Review
* Events in telecommunication history Archived 2011. gada 20. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Museums of St Petersburg and Leningrad region
* News On The Wire
* Gentlemen of the Cable Service
* P.L.Schilling, the Inventor of Electromagnetic Telegraph / an article in PCweek magazine (Russian)
* Article on Schilling's telegraph apparatus (Russian)
* Huurdeman, A.A. *The worldwide history of telecommunications*, Wiley-IEEE, 2003
**Mariju salu jenots** (latīņu: *Procyon lotor insularis*) ir parastā jenota (*Procyon lotor*) pasuga.

Mariju salu jenots ir endēmiska pasuga divās galvenajās salās Meksikai piederošajā Mariju salu arhipelāgā: Mariamagdalenā un Mariamadrē. Šobrīd, iespējams, Mariamagdalenas salā vairs nedzīvo neviens jenots, bet Mariamadres salā to populācija ir apmēram 250 īpatņi.

Dabas pētnieks Klintons Meriams 1898. gadā Mariju salu jenotu sistematizēja kā parastā jenota (*Procyon lotor*) pasugu *Procyon lotor insularis*. Savukārt 1950. gadā Edvards Goldmens to izdalīja kā patstāvīgu sugu *Procyon insularis*. Šis iedalījums bija spēkā līdz 2005. gadam, kad, veicot morfoloģiskos pētījumus, noskaidrojās, ka Mariju salu jenots ir tuvu radniecīgs Meksikā dzīvojošai parastā jenota pasugai *Procyon lotor hernandezii*. Lai arī starp abām pasugām ir ģenētiskas atšķirības, tomēr tās nav tik lielas, lai Mariju salu jenotu izdalītu kā patstāvīgu sugu. Tā 2005. gadā tas atkal kļuva par parastā jenota pasugu *Procyon lotor insularis*.

Izskats
-------

Mariju salu jenots salīdzinoši ir liela auguma jenots. Tā ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 84—90 cm. Kažoka krāsa uz muguras un sāniem ir gaiši brūna, toties pavēdere un kājas ir pelēkas, astes gaišajiem gredzeniem ir zeltaini brūns tonējums. Uz sejas tipiska "melnā acu maska". Kažoka matojums ir īss. Pavēderi pamatā klāj tikai pavilna ar dažiem akotmatiem. Visatšķirīgākā Mariju salu jenota pazīme ir tā slīpais galvaskauss, un tā galva proporcionāli ir nedaudz lielāka kā citiem jenotiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Zeveloff, Samuel I. (2002). Raccoons: A Natural History. Washington, D. C.: Smithsonian Books. pp. 44–45. ISBN 978-1-58834-033-7.
2. 1 2  «Tres Marias Raccoon». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 9. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 14. martā.
3. 1 2  Helgen, Kristofer M.; Wilson, Don E. (2005). "A Systematic and Zoogeographic Overview of the Raccoons of Mexico and Central America
4. ↑  «Mammal Species of the World - Browse: Procyon». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 21. maijā. Skatīts: 2011. gada 8. jūlijā.
5. ↑  тремарьясский енот, трес-мариасский енот (Procyon insularis), ареал внешний вид окрас размер среда обитания трес-мариасский енот, враги пища добыча поведение размножение, фото...

Ārējās saites
-------------

* Tres Marias Raccoon
**Savina lācis** (*Ursus savini*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi, aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga. Savina lācis dzīvoja pleistocēnā pirms miljons gadiem Eiropas teritorijā. Savina lāča fosilijas ir atrastas dažādās vietās, piemēram, gan Anglijas austrumos, gan Austrijā. 

Kādreiz pastāvēja uzskats, ka Savina lācis ir attīstījies no etrusku lāča (*Ursus etruscus*), tomēr 2001. gada atklājums Spānijā ir ieviesis korekcijas zināšanās par lāču attīstību. Spānijā tika atklātas Dolinas lāča (*Ursus dolinensis*) fosilijas. Izpētot fosilijas, zinātnieki secināja, ka Dolinas lācis ir bijis tiešs etrusku lāča pēctecis, toties priekštecis Savina lācim

Savina lācis bija daudz lielāks par etrusku lāci, bet joprojām mazāks par seno alu lāci (*Ursus deningeri*). Savina lāčiem priekšdzerokļi ir izzuduši pavisam vai dažiem indivīdiem tie ir ļoti mazi. Savina lāča piere ir apaļāka, izteiksmīgāk velvēta, salīdzinot ar etrusku lāci. Ir dažādas versijas par to, kurām lāču sugām Savina lācis ir bijis priekštecis; viena no versijām apgalvo, ka Savina lācis sadalījās divās lielās grupās - Eiropas grupā un Āzijas grupā, attiecīgi no Eiropas Savina lāčiem attīstījās senais alu lācis (*Ursus deningeri*), bet no Āzijas Savina lāčiem attīstījās brūnais lācis (*Ursus arctos*); otra versija izvirza hipotēzi, ka Savina lācis ir bijis priekštecis tikai senajam alu lācim, bet brūnā lāča priekštecis ir bijis etrusku lācis.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  The bear and cavebear in fact, myth and legend
2. ↑  Ursus dolinensis: a new species of Early Pleistocene ursid from Trinchera Dolina, Atapuerca (Spain)[novecojusi saite]
3. ↑  Transitional Vertebrate Fossils FAQ: Part 2A

Ārējās saites
-------------

* 

*
**Kuģa Ķīļa Ēta** (η Car, η Carinae, Kuģa Ķīļa η) ir zilais pārmilzis Kuģa Ķīļa zvaigznājā. Starp zināmajām zvaigznēm tā ir viena no vislielākajām un nestabilākajām, tā uzvedas praktiski neparedzami. Zvaigznes masa, kas vairāk kā 100 reizes pārsniedz Saules masu, ir tuva maksimālajai teorētiski iespējamai, bet tās starjauda ir apmēram 5 000 000 reižu lielāka nekā Saulei. Kuģa Ķīļa Ēta atrodas neliela divkārša miglāja - **Homunkula miglāja** - iekšienē. Šis miglājs izveidojies relatīvi nesen (pirms apmēram 165 gadiem notikuša uzliesmojuma, tā dēvētā Lielā izvirduma, laikā) un to aptver daudz lielāks miglājs - Ķīļa miglājs jeb NGC 3372. Netālu no Homunkula miglāja atrodas Atslēgas cauruma miglājs. Kuģa Ķīļa Ēta atrodas 7500 līdz 8000 gaismas gadu attālumā no Saules sistēmas.

Vēsture
-------

Astronomisko novērojumu vēsturē Kuģa Ķīļa η ir stipri mainījusi savu redzamo spožumu. 1677. gada Haleja zvaigžņu katalogā uzrādīts ceturtais zvaigžņlielums. 1730. gadā zvaigzne bijusi viena no spožākajām Kuģa Ķīļa zvaigznājā, bet 1782. gadā kļuvusi ļoti vāja. 1820. gadā zvaigzne strauji sākusi pieaugt spožumā un 1837. gadā sasniegusi 1. zvaigžņlielumu. 1843. gada aprīlī tās redzamais spožums sasniedzis −0,8m, tātad tā bijusi otrā spožākā zvaigzne pēc Sīriusa. Drīz pēc tam tās spožums samazinājies simtiem reižu un 1870. gadā Kuģa Ķīļa Ēta vairs nav bijusi saskatāma ar neapbruņotu aci. Starp 1887. un 1895. gadu noticis neliels spožuma pieaugums, pēc tam līdz 1930. gadam zvaigzne bijusi nemainīgi vāja ar lielumu 7,5m. Kopš 20. gadsimta 50. gadiem Kuģa Ķīļa η spožums atkal lēnām pieaug.

Kuģa Ķīļa Ēta, tāpat kā citas pārmilzu zvaigznes, strauji zaudē masu. 1841.-1843. gada uzliesmojuma laikā, kad izveidojās Homunkula miglājs, tā pazaudējusi vairākas Saules masas. Pašlaik tā zaudē masu ar ātrumu divas Zemes masas dienā.

Tiek uzskatīts, ka Kuģa Ķīļa η tuvāko dažu desmitu tūkstošu gadu laikā kļūs par pārnovu.[1]

90. gados, pētot zvaigznes rentgena un UV spektru cikliskās izmaiņas, tika izvirzīta hipotēze par η Carinae pavadoņzvaigznes esamību. 2005. gadā, izmantojot NASA kosmisko observatoriju *Far Ultraviolet Spectroscopic Explorer*, tika iegūti neapstrīdami pierādījumi šāda pavadoņa eksistencei.[2]

Ārējās saites
-------------

* Eta Carinae un Homunkula miglājs[novecojusi saite]

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Imants Straume. Kuģa Ķīļa Eta — vai nākamā pārnova? Zvaigžņotā debess, 1995. g. pavasaris.
2. ↑  Zenta Alksne, Andrejs Alksnis. Ārkārtīgi nestabilā dubultzvaigzne η Carinae jeb Kuģa Ķīļa η. Zvaigžņotā debess, 2008/09. g. ziema.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh00000390
* GND: 4342628-1
* BNF: cb16612794t (data)

 |

 |
**Autortiesību un komunicēšanās konsultāciju aģentūra/Latvijas Autoru apvienība** (AKKA/LAA) ir nevalstiska organizācija, kura pārstāv dažādus Latvijas autorus un kolektīvi pārvalda to mantiskās tiesības, veido sadarbību starp autoriem un darbu izmantotājiem, lai nodrošinātu darbu izmantotājiem iespēju likumīgi izmantot autoru darbus un autoriem saņemt par to autoratlīdzību. Biedrības darbību vada autoru vēlēta padome.

AKKA/LAA pārstāv vairāk nekā 4800 Latvijas autoru un vairāk nekā četrus miljonus ārvalstu autoru.

1999. gadā organizācija izveidoja apbalvojumu — Autortiesību bezgalības balvu, ko piešķir autoriem, kuru darbi iepriekšējā gadā izmantoti visvairāk un visdažādākajos veidos.

Darbības kritika
----------------

Organizācija izpelnījusies sabiedrības kritiku par atsevišķiem darbu izmantošanas gadījumiem, kur autoru darbi atskaņoti nekomerciālos vai labdarības nolūkos, kā arī autoru kritiku par ievērojamiem organizācijas administratīvajiem izdevumiem, kuri var būt līdz 25% no iekasētajām autoratlīdzībām.

2013. gadā Konkurences padome sodīja AKKA/LAA ar naudas sodu par monopolstāvokļa ļaunprātīgu izmantošanu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Autortiesību bezgalības balva». Skatīts: 2016. gada 20. novembrī.
2. ↑  Pie grozījumiem Autortiesību likumā ķersies Saeimas komisijas[novecojusi saite]
3. ↑  Autors un viņa AKKA/LAA
4. ↑  Lēmums par pārkāpuma konstatēšanu un naudas soda uzlikšanu[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Augusts Jēkabs Raņķis** (1875—1937) bija latviešu grāmatizdevējs un sabiedrisks darbinieks. Tautas padomes biedrs no Latviešu Demokrātiskās partijas.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1875. gada 2. septembrī Babītes pagastā. Mācījās vietējā pagastskolā un draudzes skolā.
Pēc 1905. gada revolūcijas 1906. gadā atvēra grāmatu veikalus Kurmanova ielā 2 un Suvorova ielā 25 Rīgā. Viņa veikalā bija iekārtots LSDSP konspiratīvais dzīvoklis, kurā 1907. gada maijā notika policijas kratīšana. Latviešu grāmatu tirgotāju un izdevēju biedrības valdes rakstvedis (1908—1910).

Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā piedalījās Latviešu Demokrātiskās partijas atjaunošanā. 1918. gada 17. novembrī ievēlēts par Tautas padomes locekli, kā Latvijas Demokrātiskās partijas pārstāvis uzstājās Latvijas valsts pasludināšanas aktā 18. novembrī.

Miris 1937. gada 15. novembrī Rīgā.

Izdevējdarbība
--------------

Līdz 1918. gadam apgādājis apmēram 30 grāmatu. Nozīmīgākie izdevumi: J. Asara Kopoti raksti (1—4, 1910—1912), Plūdoņa "Rekviēms" (1912), H. Asara "Rokas grāmata atklātības darbiniekiem" (1913, 1914). 1920.—1930. gados Raņķis izdevis vairāk nekā 80 grāmatu.

Literatūra
----------

* Raņķis Augusts Jēkabs. Latvju enciklopēdija, 1962—1982. Rokvila: 1990, 30.—31.lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Datu bāze „Latviešu grāmatniecības darbinieki[novecojusi saite] V. Zanders
Gājēju pāreja un autotransporta pārbrauktuve blakus Kīzas dzelzceļa stacijai
**Kīza** (igauņu: *Kiisa*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Harju apriņķa, Saku pagastā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Kīza atrodas 24 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 47 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Raplas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.

Stacijas ēka
------------

Kīzas stacijas ēka celta 1928. gadā monumentālās neobaroka formās. Tā ir vienstāva mūra celtne ar otrā stāva izbūvi apjomīgā mansardtipa jumtā. Ēkas būvapjomu veido centrālais, paralēli sliežu klātnei novietots būvapjoms un perpendikulāri tam — simetriski novietoti ēkas sānu spārni. Centrālās daļas kompozīciju papildina neliela mezonīna izbūve. 

Fasāžu apdare atturīga. To veido kaļķa javas apmetums, stūru rustojums, aplodas, mezonīna frontona profilējums, jumta un starpstāvu profilētās dzegas. Masīvais mansarda jumts ieklāts ar holandes tipa māla dakstiņiem.

Skatīt arī
----------

Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infarstruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Lelli** |
|  Kazemetsa |  **Kīza** | Robuka  |
**Benzofenons** (difenilketons, difenilmetanons, benzoilbenzols, С6H5–СО–С6H5) ir aromātiskais ketons ar diviem benzola gredzeniem molekulā. Benzofenons ir balta kristāliska viela (rombiski kristāli). Ir pazīstama otra benzofenona modifikācija - monoklīni kristāli ar kušanas temperatūru 27 °C (šī modifikācija ir ļoti nestabila).

Iegūšana
--------

Benzofenonu iegūst benzola reakcijā ar tetrahloroglekli, hidrolizējot radušos difenildihlormetānu.

Var iegūt arī Frīdela—Kraftsa acilēšanas reakcijā no benzola un benzoilhlorīda.

Izmantošana
-----------

Aizvietotie benzofenoni ietilpst aizsarglīdzekļu pret UV starojumu sastāvā.

Benzofenona atvasinājumu p,p'-bis(N,N-dimetilamino)benzofenonu jeb **Mihlera ketonu** izmanto organiskajā sintēzē (sintētisko krāsvielu ražošanā).

Benzofenona un nātrija maisījumu lieto šķīdinātāju sausināšanai.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie ketoni |
| --- |
|  |
|  | 
* Acetons
* Metiletilketons
* Mezitiloksīds
* Forons
* Acetols
* Acetoīns
* Metilglioksāls
* Diacetils
* Acetilacetons
* Acetonilacetons
* Acetofenons
* Benzofenons
* Benzils
* Halkons

 |

 |
**Augusts Raņķis** (1911. gada 29. marts Rīga - 1966. gada 2. novembris, Ņujorka) bija Latvijas jurists un šahists.

Biogrāfija
----------

1927. gadā pirmo reizi piedalījies šaha turnīrā, kuru organizējis Hermanis Matisons. 1929. gadā iestājies Latvijas universitātes tiesību zinātņu fakultātē, šai laikā arī intensīvi piedaloties šaha turnīros. 1933. gadā uzvarējis Rīgas šaha kluba finālā, kur izšķirošajā cīņā pieveicis Leonīdu Dreibergu. Pēc studiju beigšanas 1935. gadā, devies uz Liepāju, kur strādājis par apgabaltiesas viceprokuroru. Šeit viņš izcīnījis savu nozīmīgāko panākumu Latvijā, kļūstot par Kurzemes apgabala meistaru. Piedalījies 1938. gada Latvijas šaha čempionātā, kur ierindojies 7. vietā 1. virsturnīrā.

Otrā pasaules kara gados devies bēgļu gaitās un pēc kara dzīvojis Vācijā. Bijis trešais Šlēsvigas-Holšteinas šaha čempionātā un Oldenburgas starptautiskajā šaha turnīrā, kā arī 1947. gadā uzvarējis Vācijas britu zonas latviešu šahistu čempionātā. Kopš 1950. gada pārcēlies uz dzīvi ASV. Strādājis par grāmatvedi un pēc neilga pārtraukuma atsācis piedalīties šaha turnīros. 1957. un 1959. gados uzvarējis Ņujorkas šaha čempionātā, turklāt 1957. gadā uzvarējis ar simtprocentīgu rezultātu, uzvarot visas 9 partijas. 1965. gadā uzvarējis 5. Ziemeļamerikas latviešu šaha čempionātā. Bijis starp labākajiem trīsdesmit ASV šahistu reitingu sarakstos (kopā ar citiem latviešu izcelsmes šahistiem Edmāru Medni un Kārli Ivaru Kalmi), kā arī vadījis ASV Baltiešu šaha klubu.

Atsauces
--------

1. ↑  Nekrologs laikrakstā "Latvija Amerikā", 07.12.1966
2. ↑  Augusts Raņķis angļu zonas latviešu meistars šachā, "Tēvzeme: Latvian Newspaper", 25.01.1947
3. ↑  Nekrologs laikrakstā "Laiks", 16.11.1966

Ārējās saites
-------------

* Augusts Raņķis šahista profils vietnē chessgames.com
* Augusts Raņķis šahista profils vietnē 365chess.com
**Augusts Reijs** (igauņu: *August Rei*, dzimis 1886. gada 10. martā Kurlā, miris 1963. gada 29. martā Stokholmā) bija Igaunijas politiķis, viens no Igaunijas sociāldemokrātu mērenā spārna vadītājiem. Igaunijas Valsts vecākais un Igaunijas trimdas valdības otrais prezidents.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1886. gadā Vīlandes apriņķī. Mācījās Tartu un Novgorodas vidusskolās. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē (1904-1905, 1907-1911). 1905. gada revolūcijas dalībnieks, 1906. gadā pagrīdes laikraksta *Sotsiaaldemokraat* redaktors.
1912.-1913. gadā bija obligātajā Krievijas impērijas karadienestā. 1913.-1914. gadā strādāja par advokātu Vīlandē. 

Zviedrijas karalis Gustavs V un Igaunijas Valsts vecākais Augusts Reijs (1929).
Pirmā pasaules kara laikā artilērijas virsnieks Pēterburgas (1914–1917), pēc tam 1917. un 1918. gadā igauņu daļās, 1917. un 1919. gadā bija laikraksta *Sotsiaaldemokraat* redaktors. Igaunijas Pagaidu valdības premjera vietnieks, Darba un labklājības ministrs, Izglītības ministrs (1918-1919). Satversmes sapulces priekšsēdētājs (1919-1920).

Igaunijas delegācijas vadītājs Latvijas-Igaunijas robežas sarunās (1923-1925). 2. Rīgikogu priekšsēdētājs (1925-1926). No 1927. līdz 1928. gadam laikraksta *Rahva Sõna* redaktors. 

Igaunijas Valsts vecākais no 1928. gada 4. decembrim līdz 1929. gada 9. jūlijam. Igaunijas Ārlietu ministrs no 1932. novembra līdz 1933. gada maijam, tad Ārlietu ministra vietnieks (1936-1937). Igaunijas vēstnieks PSRS (1938-1940). 1939. gadā piedalījies sarunās par Igaunijas – PSRS bāzu līguma noslēgšanu.

Pēc Igaunijas okupācijas devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, bija Igaunijas trimdas valdības Ārlietu ministrs (1944-1945), vēlāk premjerministrs un Valsts Prezidenta pienākumu izpildītājs no 1945. gada 9. janvāra līdz savai nāvei 1963. gada 29. martā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVIII. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 35 220. sleja.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Augusts Reijs***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 10860024
* LCCN: no2002007416
* ISNI: 0000 0001 2120 6241
* GND: 1038242134
* SUDOC: 123589479
* BNF: cb10835109r (data)

 |

 |
**Baltijas Vēstures komisija** (*Die Baltische Historische Kommission, BHK*) ir 1951. gadā pie Getingenes Universitātes dibināta zinātniska biedrība Baltijas vēstures izpētei. Komisijas arhīvs atrodas Marburgas Herdera institūtā, tā izdod laikrakstu "Forschungen zur baltischen Geschichte" un finansē zinātniskos projektus.

Tajā ir apmēram 60 īstenie un 40 korespondētājlocekļi (pamatā no Baltijas valstīm) un pieci goda locekļi.

Priekšsēži
----------

* Reinhards Vitrams (1951—1973)
* Georgs fon Rauhs (1973—1979)
* Gerts fon Pistolkorss (1979—2007)
* Matiass Tumsers (no 2007).

Korespondētājlocekļi no Latvijas (2017)
---------------------------------------

Andris Caune, Inesis Feldmanis, Kārlis Kangeris, Jānis Krēsliņš, Imants Lancmanis, Ēvalds Mugurēvičs, Valters Nollendorfs, Sarmīte Pijola, Andrejs Plakans, Jānis Stradiņš.[1]
Agrākie ar Latviju saistītie korespondētājlocekļi: Edgars Andersons, Edgars Dunsdorfs, Ilgvars Misāns, Jēkabs Ozols.[2]

Izdevumi
--------

* *Quellen und Studien zur baltischen Geschichte*. Köln, Weimar, Wien: Böhlau, kopš 1973. gada, ISSN 0930-9020
* *Schriften der Baltischen Historischen Kommission*. Berlin, Münster: Lit-Verlag (1989—2001), Verlag Nordostdeutsche Kulturwerk
* *Das Baltikum in Geschichte und Gegenwart*

Atsauces
--------

1. ↑  Mitgliederverzeichnis August 2017
2. ↑  Mitgliederverzeichnis (1997)

Ārējās saites
-------------

* mājaslapa
* Kulturportal-West-Ost
*Times New Roman* paraugs
***Times New Roman*** ir *serif* burtveidolu grupa, ko 1931. gadā ieviesa Apvienotās Karalistes laikraksts *The Times*. To izveidoja uzņēmuma *Monotype* dizainers Viktors Lardents.

*Times New Roman* tika ieviests pēc Stenlija Morisona raksta, kurā viņš kritizēja *The Times* par nekvalitatīvu druku un tipogrāfisku antīkumu. Burtveidolu Morisona pārraudzībā izveidoja *The Times* reklāmas nodaļas mākslinieks Viktors Lardents. Par pamatu tam tika izmantots 1913. gadā izveidotais burtveidols *Plantin*. Tam tika uzlabota lasāmība un vietas ekonomija. Jauno burtveidolu nodēvēja par *Times New Roman*, un pirmoreiz to izmantoja *The Times* 1932. gada 3. oktobra laikrakstā. Pēc gada burtveidolu izlaida komerciālā pārdošanā. *The Times* burtveidolu *Times New Roman* izmantoja 40 gadus, bet kopš 1972. gada ražošanas tehnoloģijas un formāta maiņu dēļ laikraksts mainījis burtveidolu piecas reizes, lai gan visi jaunie burtveidoli veidoti uz oriģinālā *New Roman* bāzes.

Vārds *Roman* burtveidola nosaukumā nozīmē "romiešu", jo viduslaikos taisnu burtveidolu sauca par romiešu, bet slīpu — par itāliešu (*Italic*).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Times New Roman***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 7647645-5

 |

 |
**Peļastu lapsaste** (latīņu: *Alopecurus myosuroides*) ir viengadīgs vai divgadīgs 20 - 45 cm augsts lakstaugs. Diezgan bieži sastopams ceļmalās, laukos. Adventīvs augs. Stumbrs stāvs, kails. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, līdz 1 cm platas, plakanas, augšējās skarbas. Lapu makstis zilganzaļas, garas, gludas, dažreiz, sevišķi augšējās, redzami uzpūstas, mēlīte līdz 0,2 cm gara, aptver stumbru un augšā sašaurinās. Zied no jūnija līdz septembrim. Ziedkopa - šaura, abos galod smaila, ne visai blīva vārpskara. Vārpiņas sīkas, ar 1 ziedu, sakārtotas pa nedaudzām uz īsiem zariņiem, kas piespiesti pie ziedkopas galvenās ass. Vārpiņas plēksnes 2, vārpiņas garumā vai nedaudz īsākas, ar šķautni, malas gandrīz līdz pusei saaugušas, dzīslas (1) 3, šķautne ar īsiem matiņiem. Zieda plēksne 1, ārējā, nedaudz garāka par vārpiņas plēksnēm, tās akots sākas augstāk par plēksnes vidu un ir aptuveni divas reizes garāks par plēksni. Auglis - līdz 0,3 cm garš grauds. Sāk augt agrā pavasarī un vasarā zied vairākas reizes. Sastopams kā nezāle.

Ārējās saites
-------------

* *psárka polní Alopecurus myosuroides Huds.*. BioLib.cz

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4309934-8

 |

 |