recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Barbs** ir viena no karstasiņu šķirnēm pasaulē. Barbs tāpat kā tā slavenais kaimiņš arābu zirgs ir ietekmējis lielu daļu zirgu šķirņu izveidi pasaulē. Ir viedoklis, ka Godolfīna arābs, kas kļuva par vienu no angļu tīrasiņu zirga ciltstēvu, patiesībā bija barbs. Barbs tāpat kā arābu zirgs ir tuksneša zirgs. Tā ir berberu veidota zirgu šķirne Marokā. Ir uzskats, ka barbs ir tiešais pēctecis savvaļas zirgiem, kas apdzīvoja Ziemeļāfriku ledus laikmeta laikā. Ja tā ir patiesība, tad barbs ir vecāka zirgu šķirne nekā arābu zirgi, lai gan mūsdienās vairs nav sastopami "tīri" barbi, jo barbi savā laikā ir tikuši diezgan nekontrolēti krustoti ar dažādām šķirnēm.

Izskats
-------

Ir zināms, ka barba asinīm ir bijis piejaukts arābu zirgs, bet barba izskatā tas nav redzams. Barbs ir masīvs un lielāka auguma nekā arābs. Augstums skaustā 1,40-1,55 m, svars 400-550 kg. Starp barbu un arābu ir fundamentālas atšķirības. Barbam ir jaudīga krūšu daļa, augsti pleci, īsa mugura, slīpi krusti un zemu novietota aste, barba galvas forma atgādina primitīvos zirgus. Tā profils ir taisns vai reizēm izliekts ("romiešu deguns"). Barbam ir spēcīgas kājas un nelieli, izturīgi nagi. Barbs neizceļas ar vieglām gaitām, bet tam ir ļoti jaudīgs sprints. Barbs parasti ir sirms, bērs, melns un ruds.

Barba ietekme ir redzama Andalūzijas un lucitano zirga izskatā. Šo šķirņu izveidē barbam ir vislielākā ietekme. Barba asinis ir bijušas piejauktas amerikāņu kvarterzirgam un Amerikas jājamzirgam. Barbs ir arī ietekmējis Kamargas zirgu šķirni un Ziemeļamerikas mustangu.

Barbs bija berberu kara zirgs. Berberi augstu vērtēja barba izturību, pieticību un spēju ļoti ātri skriet īsās distancēs, kā arī dedzīgo temperamentu.

Atsauces
--------

1. ↑  Nicola Jane Swinney "Horse Breeds of the world"
2. 1 2  Elwyn Hartley Edwards "Horses"

Ārējās saites
-------------

* 

* 

*
Deviņi emigranti tiek sodīti ar giljotīnu (1793)
**Jakobīņu terors** jeb **Terors** (franču: *la Terreur*) bija Franču revolūcijas periods pēc Pirmās republikas dibināšanas. Terorā laikā notika vairāki slaktiņi un daudzas publiskas nāvessoda izpildes. Tas bija vardarbības konflikta periods starp konkurējošām politiskajām frakcijām (žirondistiem un jakobīņiem), kura laikā jakobīņi veica masveida nāvessodus "revolūcijas ienaidniekiem". 

Jakobīņu līderi, kuriem bija plašas pilnvaras, izmantoja tās, lai īstenotu masu nāvessodus un politiskās represijas. No 1793. gada 3. aprīļa līdz 1794. gada 30. jūlijam tikai Parīzē vien ar giljotīnu tika sodīti 2663 cilvēki, izpildot Revolucionārā tribunāla spriedumus. Taču līdztekus Revolucionārajam tribunālam Parīzē daudzos departamentos un pilsētās tika izveidoti līdzīgi tribunāli un citas tiesu un kvazi-tiesas iestādes. Tika nogalināti vismaz 35 000–45 000 cilvēku, 300 000 tika arestēti. 

Īstermiņā terors izraisīja spēku apvienošanos militārajā cīņā, kas noveda pie uzvaras pār iekšējiem un ārējiem ienaidniekiem. Tomēr ilgtermiņā revolūcija tika ievērojami vājināta, jo daudzi republikāņi, īpaši līderi, krita giljotīnas upuriem. Turklāt "Brīvības, vienlīdzības, brālības" idejas tika diskreditētas.

Terora sākums
-------------

Vēsturnieki nav vienisprātis par to, kad tieši sākās terors. Daži uzskata, ka tas sākās tikai 1793. gadā, kad sāka darboties Revolucionārais tribunāls. Savukārt citi min agrāku laiku — 1792. gadu vai pat 1789. gada jūliju, kad notika pirmās revolūcijas slepkavības.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85051370
* GND: 4361185-0

 |

 |
**Aleksandrs Viļumanis** (dzimis 1942. gada 30. augustā Preiļos) ir latviešu diriģents. No 1975. līdz 1989. gadam un no 1994. līdz 1996. gadam bija Latvijas Nacionālās operas galvenais diriģents.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1942. gadā Otrā pasaules kara laikā okupētajā Latvijā operdziedātāja Aleksandra Viļumaņa un viņa sievas Helēnas ģimenē. Studēja sitamos instrumentus, kordiriģēšanu un diriģēšanu Latvijas Mūzikas akadēmijā.

No 1962. gada strādāja dažādus darbus Latvijas PSR Operas un baleta teātrī kā orķestra mākslinieks, suflieris, kormeistars un diriģenta asistents. 1970. gadā iecelts par Latvijas Nacionālajā operas diriģentu, no 1972. gada līdz 1975. gadam papildinājās Ļeņingradas Kirova operas un baleta teātrī (Marijas teātrī). Pēc atgriešanās Rīgā 1975. gadā iecelts par Operas un baleta teātra māksliniecisko vadītāju un galveno diriģentu. 1981. gadā Ostravā iestudēja M. Musorgska operu "Boriss Godunovs", bet
1989. gadā Ļeņingradas Mazajā operas un baleta teātrī Dž. Verdi operu "Dons Karloss". 

No 1990. līdz 1994. gadam A. Viļumanis strādāja par diriģentu Sanktpēterburgas Marijas operas un baleta teātrī, 1994. gadā atkārtoti iecelts par Latvijas Nacionālās operas galveno diriģentu un māksliniecisko vadītāju. 1995. gadā Oslo iestudēja P. Čaikovska operu "Jevgeņijs Oņegins", 1997. gadā S. Prokofjeva baletu "Romeo un Džuljeta", 1998. gadā P. Čaikovska baletu "Riekstkodis".

No 2000. gada bija Krievijas Lielā (Boļšoj) teātra viesdiriģents Maskavā.

Atsauces
--------

1. ↑  Par Aleksandru Viļumani Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. (latviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 85804285
* LNB: 000061375
* LCCN: n85244070
* ISNI: 0000 0001 0774 5492
* GND: 143084526
* SUDOC: 243833350
* BIBSYS: 12043458
* NKC: xx0076877

 |

 |
*Gepard* tanks mācībās (1987).
**Gepard** (vācu: *Flugabwehrkanonenpanzer Gepard, Flakpanzer Gepard* — zenītlielgabalu tanks "Gepards") ir zenītartilērijas (ZA) tanks, kas izstrādāts un ražots Rietumvācijā, vēlāk apvienotajā Vācijā.

Tanka sērijveida ražošana sākās 1973. gadā, Bundesvērs pirmo *Gepard* saņēma 1976. gadā. Līdz 1980. gadam kopējais Bundesvēram piegādāto *Gepard* tanku skaits sasniedza 420. No 1982. līdz 1992 gadam izstrādāja modificēto versiju *Gepard 2*. Šos tankus NATO valstis izmantoja Kosovas krīzes laikā, bet pēc Krievijas iebrukuma 2022. gada jūlijā sāka piegādāt Ukrainas bruņotajiem spēkiem. Vācu ZA tanki izrādījās ļoti efektīvi no Irānas Krievijai piegādāto dronu *Shahed-136* notriekšanā.

Ražošanas vēsture
-----------------

1973. gadā VFR valdība parakstīja līgumu ar *Krauss-Maffei* par 122 *Gepard B2* ZA tanku ražošanu uz *Leopard 1* tanku bāzes. Vēlāk pasūtījums pieauga līdz 195 tankiem bez un 225 ar lāzera attāluma noteicēju (*Gepard B2L*). Beļģija pasūtīja 55 *Gepard B2*, bet Nīderlande 95 modificētos ZA tankus *Gepard CA*.

Valstis ar lielāko *Gepard* skaitu
----------------------------------

* Karogs: Vācija Vācija: 94 *Gepard*
* Karogs: Jordānija Jordānija: 60 *Gepard*
* Karogs: Rumānija Rumānija: 43 *Gepard* (7 rezerves daļām)
* Karogs: Brazīlija Brazīlija: 36 *Gepard*
* Karogs: Ukraina Ukraina: 24 *Gepard*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Flugabwehrkanonenpanzer Gepard*** |
**Hakobo Bolbočans** (spāņu: *Jacobo Bolbochán*; 1906. gada 26. decembris Buenosairesa — 1984. gada 29. jūlijs Buenosairesa) bija Argentīnas starptautiskais meistars šahā (1965).

Biogrāfija
----------

Pirms Otrā pasaules kara bijis viens no spēcīgākajiem Argentīnas šahistiem. Divas reizes uzvarējis Argentīnas šaha čempionātos (1931, 1932), trīs reizes bijis šajos turnīros otrais (1933, 1935, 1937) un vienu reizi izcīnījis bronzas medaļu (1936). Regulāri piedalījies arī Mara del Platas starptautiskajos šaha turnīros, labākos rezultātus sasniedzis 1934. gadā (3.-6. vieta), 1949. gadā (6.-9. vieta) un 1956. gadā (5. vieta). Pārstāvējis Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1935-1939) un individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 bronzas (1935, 1939) medaļas; Vienīgo reizi starptautiskajā individuālajā turnīrā ārpus Dienvidamerikas spēlējis 1966. gadā, kad Telavivā 16 dalībnieku konkurencē ieguvis 12. vietu.

Par vēsturiskajiem panākumiem turnīros FIDE 1965. gadā Bolbočanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Viņa jaunākais brālis Hulio Bolbočans (1920—1996) bija šaha lielmeistars.

Atsauces
--------

1. ↑  Campeonatos Argentinos tablas
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Jacobo Bolbochán

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 34109596
* LCCN: no2001065563
* ISNI: 0000 0000 4622 4465

 |

 |
**Hulio Bolbočans** (spāņu: *Julio Bolbochán*; 1920. gada 20. marts, Buenosairesa — 1996. gada 28. jūnijs, Karakasa) bija Argentīnas starptautiskais lielmeistars šahā (1977).

Biogrāfija
----------

1938. gadā dalījis pirmo vietu Dienvidamerikas šaha čempionātā. Divas reizes kļuvis par Argentīnas šaha čempionāta uzvarētāju (1946, 1948), bet 1960. gadā ieņēmis šajā turnīrā otro vietu.

1960. gadā Sanpaulu uzvarējis Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla Dienvidamerikas zonas turnīrā un iekļuvis starpzonu turnīrā Stokholmā, kur ieņēmis 13. vietu. Vēl divas reizes izcīnījis tiesības spēlēt starpzonu turnīros: 1951. gadā zonas turnīrā dalījis pirmo vietu ar Erihu Eliskazesu, un 1966. gadā dalījis otro vietu ar Oskaru Panno (uzvarēja Enrike Mekings), bet veselības problēmu dēļ Bolbočans abas reizes nav piedalījies starpzonu turnīros.

Septiņas reizes (1950-1956, 1962, 1966, 1970) pārstāvējis Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs. Komandu vērtējumā izcīnījis 3 sudraba (1950, 1952, 1954) un bronzas (1962) medaļu, bet individuālajā vērtējumā zelta (1950) un sudraba (1954) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Bolbočanam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1977. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu. Bijis pazīstams arī kā šaha treneris.

Viņa vecākais brālis Hakobo Bolbočans (1904—1984) arī bija šaha meistars.

Atsauces
--------

1. ↑  Rio de Janeiro 1938 9° Torneio Sulamericano
2. ↑  Campeonatos Argentinos tablas
3. ↑  1962 Stockholm Interzonal Tournament
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Julio Bolbochán

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 287836221
* ISNI: 0000 0003 9353 9891

 |

 |
**Valsts policijas Kriminālistikas pārvalde** ir Iekšlietu ministrijas Valsts policijas struktūrvienība, kura uz izziņas iestāžu, prokuratūras un tiesu pieprasījuma vai lēmuma pamata veic lietisko pierādījumu izpēti un sniedz atzinumus, metodisko un informatīvo palīdzību izziņas iestādēm un tiesai procesuālo darbību nodrošināšanai krimināllietās un civillietās, bet atsevišķos gadījumos civiltiesisko faktu konstatēšanā arī juridiskām un fiziskām personām.

Vēsture
-------

1946. gadā Iekšlietu ministrijas milicijas pārvaldes operatīvajā daļā nodibināja zinātniski tehnisko grupu trīs darbinieku sastāvā, kuras eksperti ir Ļevs Franks, Oļegs Starčakovs (vēlāk priekšnieks) un fotolaborants. 1948. gadā uz šīs bāzes izveidoja Rīgas pilsētas milicijas pārvaldes Zinātniski tehnisko daļu, kas ar laiku kļuva par Latvijas PSR Iekšlietu ministrijas Tiesu ekspertīžu centru. 

Zinātniski tehniskā daļa pakāpeniski paplašinājās un 1956. gadā tika izveidota bioloģijas laboratorija, bet 1964. gadā operatīvi tehniskā nodaļa. 1966. gadā Zinātniski tehniskās daļas darbinieki izveidoja identifikācijas komplektu (fotorobotu) cilvēka subjektīvā portreta sastādīšanai un tam bija liela praktiska nozīme turpmākajā izmeklēšanas darbā nenoskaidrotu cilvēku (noziedznieku) meklēšanā un atpazīšanā. 1967. gadā izveidoja ķīmijas un fizikas laboratorija, 1968. gadā izveidoja radioloģijas un rentgena laboratorija, bet 1972. gadā izveidoja eksperimentālo darbnīcu. 1973. gadā tika apvienota kinofoto laboratorija un pārtikas produktu izpētes laboratorija. 

1993. gadā notika Iekšlietu ministrijas Tiesu ekspertīžu centru reorganizēja, kas apvienoja vairākas laboratorijas, palielināja darbinieku skaitu, izveidojot mehānisko darbnīcu un septiņas laboratorijas. Tai skaitā daktiloskopisko, trasoloģisko, ballistisko, dokumentu tehnisko un rokrakstu, ķīmijas (ķīmijas un fizikas, radioloģijas, rentgena un ugunsdzēsības tehnisko un pārtikas laboratoriju apvienoja vienā), bioloģijas un fonoskopisko laboratoriju (šeit ietilpst arī fotovideolaboratorija). 

1998. gadā Tiesu ekspertīžu centru savā pakļautībā pārņēma Valsts policija, līdz ar to iestāde tika pārdēvēta par LR IeM Valsts policijas Ekspertīžu centru. 2000. gadā tika izveidota DNS laboratorija. 2003. gadā uz Valsts policijas Kinoloģijas centra Kriminālistiskās odoroloģijas laboratorijas bāzes tika izveidota Odoroloģisko ekspertīžu nodaļa. 2003. gadā maijā iestāde tika pārdēvēta par Valsts policijas Galvenās Kriminālpolicijas pārvaldes ekspertīžu pārvaldi. 2003. gadā 1. maijā izveidota Kibertehnisko ekspertīžu nodaļa. 2004. gadā 1. janvārī iestāde tiek pārdēvēta par Valsts policijas Kriminālistikas pārvaldi. 

No 2008. gada Valsts policijas Kriminālistikas pārvaldē ir ekspertīžu birojs ar 7 nodaļām, reģionu birojs ar 5 nodaļām un kvalitātes vadības nodaļa. Pēc 2008. gada datiem kopējais darbinieku skaits pārsniedz 260 cilvēkus. 
2010. gada augustā Valsts policijas Kriminālistikas pārvalde ir uzņemta starptautiskajā organizācijā ENFSI. 2010. gadā kopējais darbinieku skaits ir 231 cilvēks.

Ārējās saites
-------------

* Archived 2011. gada 16. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
Jēkabpils Aizsargu nams 1930. gados
**Jēkabpils Aizsargu nams** bija viens no pirmās Latvijas brīvvalsts celtajiem un vecākajiem aizsargu namiem. Šādi speciāli būvēti nami bijuši arī Madonā, Vandzenē, Valkā, Maltā un Talsu novadā. Bijušā Jēkabpils Aizsargu nama celtne ir saglabājusies līdz mūsdienām, kurā izvietojies Jēkabpils Tautas nams, atrodas Vecpilsētas laukumā.

Nams pildīja organizācijas aktivitāšu vietas un patvēruma funkcijas, ka arī bijis nacionālās kultūras idejas uzturēšanas un kopšanas centrs.

Vēsture
-------

Sākotnēji, lai nosargātu jauno neatkarīgo Latviju, tiek dibināti aizsargi kā pašaizsardzības vienības. Liepājā, 1919. gada 20. martā Ministru prezidents Kārlis Ulmanis un finanšu ministrs izdod izdeva noteikumus, kuri paredzēja, ka katrā pagastā dibināma aizsargu nodaļa. Vēlākos gados aizsargu nodaļas pārveidojās karaspēkam līdzīgās vienībās un organizācijai bija centralizēta vadība. Aizsargi bija pakļauti iekšlietu un kara ministram. Valstī izveidojās 19 aizsargu pulki, no kuriem viens bija Jēkabpilī atradošais 4.aizsargu pulks, kura komandieris bija Mārtiņš Kadašs. Pulka aktivitātes ieņēma ļoti nozīmīgu vietu pilsētas dzīvē.

1927. gadā tiek nodibināts pulka klubs, kas ir bijušais sieviešu klosteris - vienstāva mūra celtne, ko pulks īrē no Pokrova draudzes. Vēlāk šis nams tiek iegūts savā īpašumā. 1936. gadā šī ēka tiek pamatīgi pārbūvēta un saukta par Aizsargu namu. Bijušajam klostera namam klāt tiek piebūvēta divstāvu ēka ar plašām sarīkojuma telpām un modernu skatuvi. Aizsargu nams ticis uzbūvēts par tautas ziedojumiem ar mērķi kopt nacionālo ideju un kultūru.

Pēc pārbūves un nama atklāšanas šeit notiek daudzi kultūras pašākumi — priekšlasījumi un kursi, teātra izrādes, orķestru un koru priekšnesumi. Aizsargu namā darbojies savs pūtēju orķestris un teātris. Bieži Aizsargu namā viesojušies profesionāli mākslinieki, to vidū Latvijas Nacionālā opera.

1940. gada 8. jūlijā ar okupācijas varas Latvijas Tautas valdības lēmumu Aizsargu organizācija visā valstī tiek likvidēta un Jēkabpils Aizsargu nams beidz eksistēt. Tā vietā ēkā izvietojas Jēkabpils kultūras nams, kas 1948. gadā tiek pārdēvēts par Oškalna kultūras namu, bet kopš 1990. gada Tautas nams.

Arhitektūra
-----------

Aizsargu nams ir divstāvu apmesta mūra celtne ar konstruktīvisma elementiem. Ēkai ir funkcionālismam raksturīgās profilētās dzegas, starpdzegas, ritmiskās logailu rindas, kas uzsver fasādes horizontālo dalījumu, kuru kontrastējoši pārtrauc izteikti vertikāli apjomi, piemēram, kāpņu telpas. Pilnībā ir saglabājusies zāles sākotnējā interjera apdare tautiskā stilā– balkons, balstīts uz kolonām, balkona koka apdare, griestu dekoratīvā apdare ar auseklīša zīmi griestu centrā.

Ārējās saites
-------------

* www. laukums.jekabpils.lv Archived 2011. gada 13. martā, *Wayback Machine* vietnē.
* www.bdaugava.lv

Atsauces
--------

1. ↑  Jēkabpils ziņas - Jēkabpils Laiks - Aicina saglabāt bijušā Aizsargu nama kultūrvēsturisko nozīmi
2. 1 2 3 4  Brīvā Daugava
3. 1 2 3  Gailīte, S. Jēkabpils. Rīga:Gandrs, 2002. 37.lpp.
4. ↑  «Jēkabpils Vecpilsētas laukums». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 13. martā. Skatīts: 2011. gada 27. februārī.
**Jānis Krīvēns**, pazīstams arī kā ***Krivenchy***, (dzimis 1991. gada 15. februārī Rīgā) ir latviešu reperis, aktieris, podkāstu vadītājs un producents, un televīzijas personība.

Pazīstams kā repa grupas "Singapūras Satīns" dalībnieks (tās sastāvā piedalās ar vairākiem pseidonīmiem: **Salvadors daLean**, **BLOWbag Burlaks**, **yunglatvietis, Alexx Dynamo** un **Pacanu Sapnis**).
Vada populāro podkāstu "Pēdējā pilīte" un *YouTube* raidījumu "Pāļa bazars". Skatījumu skaita un auditorijas ziņā tie 2019. un 2020. gadā Latvijā bija vieni no populārākajiem šajā mediju sektorā.

Biogrāfija
----------

Dzimis Rīgā. Uzaudzis Ziepniekkalnā — valsts ierēdnes un šofera ģimenē.

2015. gadā kopā ar domubiedriem izveidoja repa grupu "Singapūras Satīns".

Veido YouTube sarunu raidījumu "Pāļa bazars", kur kopā ar raidījuma viesiem — slavenībām (piedalījušies Baiba Sipeniece-Gavare, Ainars Mielavs, Dārta Daneviča u.c.) lieto alkoholiskus dzērienus.

2019. gadā pēc trīs gadu ilgām attiecībām izšķīries no blogeres Betas Beidz.

2020. gadā kļuva par vienu no detektīviem populārajā globālās franšīzes šovā "Balss Maskā", ko pārraida TV3.

2021. gadā kopā ar vienu no Latvijas zināmākajiem žurnālistiem Sandiju Semjonovu izveidoja dokumentālo seriālu "Bolīvija. Pa kokas pēdām."

2022. gadā kļuva par Latvijas Nacionālo bruņoto spēku rezerves karavīru.

2023. gadā kā vadītājs piedalījās provokatīvajā dokumentālajā seriālā "Taizeme. Tikai pieaugušajiem."

Atsauces
--------

1. 1 2  Zane Piļka-Karaļeviča. «5 lietas, kas raksturo Jāni Krīvēnu jeb Krivenchi». *santa.lv* (SIA "Žurnāls Santa"), 07.10.20. Skatīts: 31.03.21.
2. ↑  DELFI. «Leģenda par Singapūras Satīnu». *DELFI* (latviešu), 2018-06-13. Skatīts: 2021-12-15.
3. 1 2 3  Ieva Broka. «"Singapūras satīns", "Pāļa bazars" un sekss. Saruna ar Jāni Krīvēnu». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-12-15.
4. ↑  «"Singapūras satīns", Ozols, Gustavo un citi: kas notiek, kad reperi pieaug». *neatkariga.nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-12-15.
5. ↑  «VAKARA ZIŅAS: Jūtubere Beta un "Singapūras satīna" mūziķis izšķīrušies». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-12-15.
6. ↑  «Balss maskā». *tv3.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-12.
7. ↑  «Go3». *Go3*. Skatīts: 2023-10-27.
8. ↑  «Šovmenis Jānis Krīvēns kļuvis par karavīru». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-12.
9. ↑  «Go3». *Go3*. Skatīts: 2023-10-27.
**Tateva Abrahamjana** (armēņu: Տաթև Աբրահամյան, angļu: *Tatev Abrahamyan*; dzimusi 1988. gada 13. janvārī Erevānā) ir Armēnijā dzimusi starptautiskā lielmeistare šahā (2011), kas kopš 2002. gada pārstāv ASV.

Biogrāfija
----------

2000. gadā pārstāvējusi Armēniju Pasaules junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Pēc pārcelšanās uz ASV 2003. gadā piedalījusies ASV junioru šaha čempionātā, kurā ieņēmusi 5. vietu. No 2004. līdz 2008. gadam piecas reizes pārstāvējusi ASV Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2006. gadā Ekvadorā ar simtprocentīgu rezultātu (9 punkti no 9 iespējamiem) uzvarējusi Panamerikas valstu junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Daudzkārtēja ASV sieviešu šaha čempionātu finālu dalībniece, kuros izcīnījusi piecas medaļas: trīs sudraba (2005, 2011, 2014) un divas bronzas (2010, 2013). 2019. gadā dalījusi 2.-3. vietu ASV šaha čempionātā. 2021. gada oktobrī dalījusi 4.-6. vietu ASV sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada oktobrī Sentluisā izcīnījusi 4. vietu ASV sieviešu šaha čempionātā.

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 2012. gadā 1. kārtā zaudējusi Aleksandrai Kosteņukai, bet 2015. gadā 1. kārtā zaudējusi Dronavalli Hārikai.

2022. gada oktobrī Sentluisā ierindojusies 5. vietā ASV sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 4 reizes (2008-2014). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2008) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 4 reizes (2009, 2013-2015, 2019).

Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Abrahamjanai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Transfers in 2002
2. ↑  «Cuenca 2006 15° Campeonato Panamericano u18 (girls)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. maijā. Skatīts: 2016. gada 17. novembrī.
3. ↑  Results | www.uschesschamps.com
4. ↑  2021 U.S. WOMEN'S CHAMPIONSHIP
5. ↑  2023 U.S. Women's Championship
6. ↑  «2012 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 30. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 17. novembrī.
7. ↑  2015 FIDE Knockout Matches
8. ↑  Pairings & Results | www.uschesschamps.com
9. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Tatev Abrahamyan
10. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Tatev Abrahamyan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par Latvijas valsts pārvaldes darbinieku. Par citiem cilvēkiem ar uzvārdu **Rudzītis** skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Dāvids Rudzītis** (dzimis 1881. gada 30. novembrī, miris 1939. gada 14. augustā) bija Latvijas valsts pārvaldes darbinieks, pirmais Valsts kancelejas direktors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1881. gada 30. novembrī Cēsu-Pils pagasta Poliešu mājās kalpa ģimenē. Mācījās Veismaņu pagasta skolā, tad Āraišu draudzes skolā un Priekuļu ministrijas skolā, bet vecāku mazturības dēļ mācības pārtrauca. Strādāja par Katlakalna pagasta rakstveža palīgu (1898-1901), pēc tam dažādos amatos pašvaldību iestādēs un Vidzemes guberņas valdē Rīgā.
Pirmā pasaules kara laikā pārzināja pārtikas apgādes darbvedību.
Pēc Februāra revolūcijas viņu iecēla par Vidzemes guberņas komisāra kancelejas direktoru un Pārtikas valdes locekli.

1918. gada 17.-19. janvāra Latvijas Pagaidu Nacionālās padomes (LPNP) otrajā sesijā Pēterpilī viņu ievēlēja par LPNP sekretāru.
1918. gada novembrī D. Rudzītis kļuva par jaunizveidotās Pagaidu valdības kancelejas pārvaldnieku. D. Rudzītis protokolēja pirmo pagaidu valdības sēdi 1918. gada 26. novembrī. Tautas padomes loceklis.

Marģera Skujenieka valdība Valsts kancelejas telpās (1931). No labās: Roberts Ivanovs, Vladislavs Rubuls, Kārlis Reinholds Zariņš, Vilis Gulbis, Jānis Balodis, Marģers Skujenieks, Jānis Kauliņš, Dāvids Rudzītis, Antons Kursītis, Atis Ķeniņš.
Ar Latvijas pagaidu valdības 1919. gada 11. aprīlī lēmumu Pagaidu valdības kanceleju pārdēvēja par Valsts kanceleju un D. Rudzīti apstiprināja par Valsts kancelejas direktoru.

Saskaņā ar Valsts un Ministru prezidenta 1938. gada 15. novembrī paziņojumu D. Rudzīti uzaicināja kļūt par Ministru kabineta locekli, vienlaikus turpinot pildīt Valsts kancelejas direktora pienākumus.
Ministru kabineta locekļa un Valsts kancelejas direktora pienākumus D. Rudzītis pildīja līdz savai nāvei 1939. gada 14. augustā Roterdamā. Apglabāts Rīgas Meža kapos.

Apbalvojumi
-----------

* I šķiras Atzinības krusts Nr. 12 (1938.g. 16. novembrī)
* Apbalvots ar II un III pakāpes Triju Zvaigžņu ordeni, kā arī saņēmis vairākus ārvalstu apbalvojumus.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XIX. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 36 882-36 883. sleja.
2. ↑  Ar Atzinības Krustu apbalvotie Latvijas vēstnesis Nr. 426/429 no 28.11.2000
**Ninbo** (ķīniešu: 宁波, piņjiņs: *Níngbō*), agrāk arī **Ninpo**, ir prefektūras līmeņa municipalitāte Džedzjanas provincē Ķīnas dienvidaustrumos. Ninbo ir subprefektūras līmeņa municipalitāte un vienlaikus arī speciālās plānošanas pilsēta. Izvietojusies provinces ziemeļaustrumos. Ziemeļos to apskalo Handžou līcis, bet austrumos — Austrumķīnas jūra. Robežojas austrumos ar Šaosjinu, dienvidos — ar Taidžou, bet ziemeļaustrumu piekrastē izvietojies Džoušaņas arhipelāgs. Administratīvi Ninbo municipalitātei pakļautas vēl divas pilsētas ar vairāk kā miljonu iedzīvotājiem — Cisji un Jujao.

Vēsture
-------

Ninbo ir viena no Ķīnas vecākajām pilsētām, kuras vēsture sakņojas Hemudu kultūrā ap 4800. gadiem p.m.ē. Zināma kā viena no Zīda ceļa tirdzniecības pilsētām 2000 gadu senā pagātnē, kā arī nozīmīga tirdzniecības osta Tanu un Sunu dinastiju laikā.

Sunu dinastijas laikā (960—1279) pilsēta tika dēvēta par **Mindžou** (明州, *Míngzhōu*). Minu dinastijas laikā Ninbo bija vienīgā osta, kurā bija atļauta tirdzniecība ar Japānu. Cjinu dinastijas laikā Ninbo bija viena no līguma ostām, kas tika atvērtas eiropiešiem saskaņā ar Naņdzjinas līgumu.

Otrā pasaules kara laikā Japāna bombardēja Ninbo ar bumbām, kurās bija ar buboņu mēri inficēti kukaiņi, izsaucot nopietnu slimības uzliesmojumu.

Saimniecība
-----------

Galvenā saimnieciskā darbība pilsētā saistīta ar Ninbo-Džoušaņas ostu, kas ir viena no lielākajām ostām Ķīnā. Galvenās rūpniecības nozares ir elektrotehnika, tekstilrūpniecība un pārtikas rūpniecība.

2007. gadā pāri Handžou līcim tika uzbūvēts 35,7 km garš tilts, kas Ninbo savieno ar Šanhaju.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
2. ↑  Japan bombed China with plague-fleas
3. ↑  Ningbo-Zhoushan Port No. 1 in China in cargo handling capacity in 2012

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ninbo***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Džedzjanas prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Cjuidžou
* Dzjasjina
* Dzjiņhua
* Džoušaņa
* **Handžou**
* Hudžou
* Lišui
* Ninbo
* Šaosjina
* Taidžou
* Veņdžou

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 154821252
* GND: 4264941-9
* BNF: cb12248424n (data)
* NDL: 00644814
* NKC: ge716177

 |

 |
**Latgales karogs** (latgaliešu: *Latgolys karūgs*) ir Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogs, kuru 2023. gada 19. aprīlī apstiprināja Valsts prezidents Egils Levits, ņemot vērā Valsts heraldikas komisijas atzinumu.

Apraksts
--------

1. Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogs ir tumši zils ar baltu horizontālu svītru.
2. Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karoga tumšizilbalttumšizilo svītru attiecība ir 2:1:2.
3. Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karoga platuma un garuma attiecība ir 1:2.
4. Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karoga tumšizilbalttumšizilo svītru attiecība, kā arī karoga platuma un garuma attiecība neatkarīgi no karoga izmēriem atbilst norādītajam paraugam.
5. Latviešu vēsturiskās zemes Latgales karoga tumši zilā krāsa atbilst Pantone 295 C krāsas kodam.

Saistība ar latgaliešu karogu
-----------------------------

*Pamatraksts: Latgaliešu karogs* 
Līdzās latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogam praksē tiek plaši lietots latgaliešu karogs, kas ir kopīgs gan Latgalē, gan ārpus tās dzīvojošajiem latgaliešiem.

Latgaliešu karoga pamatne saskan ar latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogu (tumši zila, balta un tumši zila svītra attiecībā 2:1:2), bet tā centrā ir izvietots vēsturiskais (no 16. līdz 20. gadsimtam lietotais) Latgales ģerbonis — balts grifs uz sarkana fona, kas heraldiski un kultūrvēsturiski sasaucas ar Latvijas valsts ģerbonī un Rēzeknes karogā redzamo grifu.

Latgaliešu karogs prezentēts Arendolē 2010. gada 22. februārī, svinīgi apstiprināts latgaliešu pārstāvniecības organizācijā "Latgolys Saeima" Rēzeknē 2010. gada 6. aprīlī un iesvētīts Aglonā 2011. gada 23. jūlijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Par latviešu vēsturiskās zemes Latgales karogu Valsts prezidenta Egila Levita 2023. gada 19. aprīļa rīkojums Nr. 1

Ārējās saites
-------------
**Rodolfo Tans Kardoso** (angļu: *Rodolfo Tan Cardoso*; 1937. gada 25. decembris Filipīnas — 2013. gada 21. augusts Kesonsitija) bija Filipīnu starptautiskais meistars šahā (1957).

Biogrāfija
----------

1956. gadā uzvarējis Filipīnu junioru šaha čempionātā. 1957. gadā Toronto ieņēmis 5. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā. Tajā pašā gadā nospēlējis astoņu partiju maču ar Bobiju Fišeru, kuru zaudējis ar 2:6 (+1, =2, -5). 1958. gadā Manilā uzvarējis Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā, apsteidzot Austrāliju pārstāvošo otrās vietas ieguvēju Kārli Ozolu, un starpzonu turnīrā Dienvidslāvijā palicis 19. vietā, lai gan nospēlējis neizšķirti ar turnīrā uzvarētāju Mihailu Tālu un pēdējā kārtā uzvarējis Dāvidu Bronšteinu, liedzot tam turpināt cīņu par Pasaules šaha čempiona nosaukumu. Divas reizes (1958, 1963) uzvarējis Filipīnu šaha čempionātā.

Pārstāvējis Filipīnu komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 4 reizes (1956-1958, 1972-1974). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1956) medaļu;
* Āzijas valstu komandu šaha čempionātā piedalījies 1974. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā Kardoso piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Bijis pirmais Āzijas šahists, kas saņēmis šo nosaukumu.

Miris no sirds nepietiekamības Manilas kardioloģijas centrā.

Atsauces
--------

1. ↑  Wch U20 Toronto 1957
2. ↑  1958 Portoroz Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Radolfo Tan Cardoso
4. ↑  OlimpBase :: Men's Asian Team Chess Championship :: Radolfo Tan Cardoso
5. ↑  Cardoso, 1st Asian international master, dies

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Saites apkopošana starp komutatoru un serveri
**Saišu apvienošana** datoru tīklā ir vairāku tīkla savienojumu apvienošana paralēli ar kādu no vairākām metodēm, lai palielinātu caurlaidi, pārsniedzot to, ko varētu uzturēt viens savienojums, lai nodrošinātu savienojuma dublēšanos gadījumā, ja kāda no saitēm pēkšņi nedarbojas. **Saišu apvienošanas grupa** (LAG) ir apvienota fizisko portu grupa.

Motivācija
----------

Saites apkopošana palielina *Ethernet* savienojumu joslas platumu un elastību.

Parastam porta-kabeļa-porta savienojumam ir trīs atsevišķi atteices punkti, kas saistīti vai nu dators-komutators, vai arī komutators-komutators konfigurācijā: pats kabelis vai jebkurš no portiem, kurās kabelis ir pievienots, var nedarboties. Vairāki loģiski savienojumi var tikt izveidoti, bet daudzi no augstāka līmeņa protokoliem nav paredzēti, lai pēc viena savienojuma neizdošanās tiktu pieslēgts pie nākamā savienojuma. Apvienojot vairākus fiziskos savienojumus vienā loģiskā savienojumā, izmantojot saišu apkopošanu, tiek nodrošināta elastīgāka saziņa.
Aleksandrs Klots
**Aleksandrs Vilhelms Klots** (vācu: *Alexander Wilhelm von Klot*; 1855—1925) bija vācbaltiešu muižnieks, Tautas padomes loceklis. Latvijas Pagaidu valdības pirmajā Ministru kabinetā ieņēma tirdzniecības un rūpniecības ministra biedra amatu (1918—1919).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1855. gada 21. martā Rīgā advokāta Burharda fon Klota (1821-1898) un viņa sievas Vilhelmīnes, dzimušas fon Vilkenas, ģimenē. 
Mācījās Bērzaines ģimnāzijā (1869-1872), Rīgas Politehniskās augstskolas priekšskolā (1872-1876) un studēja lauksaimniecību Rīgas Politehniskajā augstskolā (1876-1881). 
Nodarbojās ar lauksaimniecību Minskas un Smoļenskas guberņās. 1893. gada 31. martā apprecējās ar Johannu fon Dālu un 1894. gadā sāka saimniekot Englārtes muižā (*Engelhardtshof*), kur 1907. gadā atvēra piena konfekšu fabriku (*Engelhardtshöfsche Kindermilch und Schmandbonbons*), ieguva *Grand Prix* balvu Parīzes Pasaules izstādē.

Pirmā pasaules kara laikā bija atbildīgs par Krievijas Impērijas armijas apgādi Vidzemes guberņā. 1918. gadā piedalījās Vācbaltu progresīvās partijas dibināšanā un pēc Latvijas valsts pasludināšanas kļuva par tās deputātu Tautas padomē. Latvijas Pagaidu valdības pirmajā Ministru kabinetā ieņēma Tirdzniecības un rūpniecības ministra biedra amatu (1918. gada 19. novembris — 1919. gada 13. jūlijs).
Miris 1925. gada 25. maijā savā Adamišķu muižā toreizējā Viļņas apgabalā pie Latvijas-Polijas robežas.

Viņa sievas Johannas Klotas vadītā Engelhartes konfekšu fabrika darbojās līdz vācbaltiešu izceļošanai 1939. gadā, kad to pievienoja fabrikai „Laima".

Atsauces
--------

1. ↑  Baltische Historische Kommission (BHK), 2023
2. ↑  Latvijas Tautas padome (stenogrammas). Rīga, 1920.
Koordinātas: 56°54′25″N 24°20′46″E﻿ / ﻿56.907°N 24.346°E﻿ / 56.907; 24.346
**Sauriešu ģipšakmens karjers** ir mākslīgu ūdenskrātuvju kopa Ropažu novadā, Stopiņu pagasta administratīvajā teritorijā. Tā kopējā platība ir 31 hektārs. Ūdenstilpes iedalāmas Ziemeļu, Rietumu un Dienvidu ūdenstilpēs, kuras ir savstarpēji savienotas, un atsevišķā Austrumu ūdenstilpē.

Ūdenstilpes baro ģipšakmens ieguves laikā atsegtie zemūdens avoti, kas tām piegādā Latvijai neraksturīgi dzidru ūdeni ar redzamību līdz 5 m un vairāk. Tas piesaista gan atpūtniekus, gan nirējus.

Ūdens līmeņa celšanās
---------------------

Ģipšakmens ieguve šeit sākta jau 1913. gadā, bet ūdenstilpes radušās SIA "Knauf" darbības rezultātā, un 2010. gadā karjeri ierakstīti Zemesgrāmatā kā Stopiņu pašvaldības īpašums. SIA "Knauf" darbības laikā šajās ūdenskrātuvēs ūdens līmeni regulēja sūkņu stacija. Pašvaldībai pārņemot šos īpašumus, sūkņu stacija tika demontēta, līdz ar to vairs nepastāvēja nekādas ūdens līmeņa kontroles iespējas. Jau no 2008. gada iedzīvotāji informēja par ūdens līmeņa celšanos.

Ūdens līmeņa izmaiņas redzamas piekrastes joslā, kur redzami zem ūdens palikuši koki, kas vietām apzāģēti ūdens līmeņa augstumā. Kāpjot ūdens līmenim, izveidojusies Dienvidu ūdenskrātuve, kas savienota ar rietumu ūdenskrātuvi ar grāvja palīdzību. Pēc ūdens līmeņa celšanās, applūstot ceļam, ziemeļu ūdenskrātuve ir savienota ar rietumu ūdenskrātuvi.

Apvidus raksturojums
--------------------

Karjeros raksturīgi stāvi akmeņaini krasti, daudzviet grūti pieejami. Atpūtas iespējas ierobežotas sakarā ar apgrūtinātu piebraukšanu. Apsaimniekotu peldvietu nav. Dienvidu ūdenskrātuves apvidū motokrosa trase un apvidū pastiprināta nekontrolēta motociklistu un kvadraciklistu aktivitāte.

Ūdenskrātuves raksturojamas kā oligotrofi ezeri ar aukstūdens zivjaudzēšanas potenciālu, piemēram ezera forelēm. Bioloģiskā daudzveidība zema. Novērota rauda, rudulis, asaris, vīķe, līdaka, līnis un karpa.

Gar krastiem niedru un vilkvālīšu joslas. Zemūdens veģetācija, kurā dominē daudzlapes, bagātīgāka ir Ziemeļu ūdenskrātuvē, kura appludināta kopš 1984. gada. Sakarā ar atšķirīgu vecumu, ezeros novērojama progresīva barības bāzes izaugsme. Sauriešu karjera dzelmē, kas sasniedz 15 m, nekad nesasilst ūdens, dziļumā tas paliek 6—8 grādu robežās, kaut ūdens virspusē tas var sasniegt 16—18 grādus.

Atsauces
--------

1. ↑   Sauriešu karjerā strauji ceļas ūdens līmenis; mājas applūst. Atjaunināts: 2022-08-15
2. ↑  DELFI Aculiecinieks. «Sauriešu iedzīvotāji: Ārkārtas situācija Stopiņu novadā». *delfi.lv* (latviešu), 2011-02-03. Skatīts: 2022-08-15.
3. ↑   Sauriešu karjers. Stacionara kamera. 2022.g. Karps.. Atjaunināts: 2022-08-15
***Certified Lover Boy*** ir Kanādas repera un dziedātāja *Drake* sestais studijas albums, ko 2021. gada 3. septembrī izdeva *OVO Sound* un *Republic Records*. To veidoja biežie partneri *40, Nineteen85, PARTYNEXTDOOR, OZ* un *Vinylz*. Kā viesmākslinieki parādās *Lil Baby, Lil Durk, Giveon, Jay-Z, Travis Scott, Future, Young Thug, Yebba, 21 Savage, Project Pat, Tems, Ty Dolla $ign, Lil Wayne, Rick Ross* un *Kid Cudi*.

Līdzīgi kā Dreika iepriekšējie izdevumi, albums pārsvarā atspoguļo viņa uzskatus par slavu un panākumiem, īpaši viņa dominējošo stāvokli mūzikas industrijā, kā arī nelojalitāti, sabojātas romances, ķildas un vientulību. Galvenokārt hiphopa ieraksts, albuma skanējumā dominē miglaina atmosfēra, kas ietver *crunk* un *trap* elementus. Vairāki kritiķi norādīja, ka albums atgādina *Thank Me Later* (2010), *Take Care* (2011) un *Nothing Was The Same* (2013). Angļu mākslinieka Demjena Hērsta izstrādātais albuma noformējumā esošais mākslas darbs, kurā attēlotas 12 grūtnieču emocijzīmes, izraisīja daudz strīdu.

Ļoti gaidītais *Certified Lover Boy* pēc izlaišanas saņēma pretrunīgas mūzikas kritiķu atsauksmes, no kuriem lielākā daļa uzskatīja, ka tas ir salīdzināms ar citiem Dreika izdevumiem un uzsvēra tā struktūru, taču kritizēja liriskā ieskata līmeni un iestudējuma skaņas daudzveidības trūkumu. Neskatoties uz to, tas tika nominēts kategorijā Labākais repa albums 2022. gada *Grammy* balvu pasniegšanas ceremonijā, līdz Dreiks 2021. gada decembrī atsauca albumu no izskatīšanas un ieguva labāko repa albumu 2022. gada *Billboard* mūzikas balvu pasniegšanas ceremonijā.

Albums guva komerciālus panākumus, debitējot *Billboard 200* pirmajā vietā ar 613 000 albumam līdzvērtīgu vienību. Tas kļuva par Dreika desmito albumu ASV pirmajā vietā un sasniedza lielāko albuma atvēršanas nedēļu ASV 2021. gadā, pārspējot *Apple Music* un *Spotify* rekordus lielākajās atklāšanas dienas straumēs šajās platformās. Tas sasniedza visu laiku rekordu visvairāk ASV labāko desmit singlu no viena albuma (9), ar savu vadošo singlu "Way 2 Sexy", kas debitēja *Billboard Hot 100* virsotnē kā Dreika devītais ASV hits pirmajā vietā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Drake* |
| --- |
|  |
| Diskogrāfija |
|  |
| Studijas albumi | 
* *Thank Me Later* (2010)
* *Take Care* (2011)
* *Nothing Was The Same* (2013)
* *Views* (2016)
* *Scorpion* (2018)
* *Certified Lover Boy* (2021)
* *Honestly, Nevermind* (2022)
* *Her Loss* (ar *21 Savage*) (2022)

 |
|  |
| Miksteipi | 
* *Room For Improvement* (2006)
* *Comeback Season* (2007)
* *So Far Gone* (2009)
* *If You're Reading This It's Too Late* (2015)
* *What A Time To Be Alive* (ar *Future*) (2006)
* *More Life* (2017)
* *Dark Lane Demo Tapes* (2020)

 |
|  |
| EPs | 
* *So Far Gone* (2009)
* *Scary Hours* (2018)
* *The Best In The World Pack* (2019)
* *Scary Hours* (2021)

 |

 |
Šis raksts ir par Johannesa Vermēra gleznu. Par citām jēdziena **Meitene ar pērļu auskaru** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**"Meitene ar pērļu auskaru"** (nīderlandiešu: *Het meisje met de parel*) ir glezna, kas tiek uzskatīta par Johannesa Vermēra meistardarbu; to dažkārt dēvē par "ziemeļu Monu Lizu" vai "holandiešu Monu Lizu". Atrodas Mauricheisas muzejā Hāgā.

Apraksts
--------

Glezna ir parakstīta (*IVMeer*), taču nav datēta; tāpat nav skaidrs, vai glezna ir pasūtījuma darbs, taču tā, iespējams, nav tikusi gleznota kā portrets, jo neatbilst sava laika portretēšanas standartiem. Uzskata, ka gleznā attēlotā meitene varētu būt bijusi Vermēra meita Marija, kurai gleznas tapšanas brīdī varēja būt apmēram 12 gadu, taču viņas tēlojums varētu liecināt, ka tēls ir alegorisks. Zināmā mērā modele līdzinās arī meitenei no Vermēra gleznas "Glezniecības māksla".

Meitenei galvā ir turku turbāns, kas rada eksotikas iespaidu (Eiropas glezniecības tradīcijās meitenes ar turbānu mēdz būt sibillas), lai arī turbāni lietoti arī Eiropā, taču gleznas centrā ir viņas pērļu auskars (iespējams, šķīstības simbols). Iespējams, Vermēram nav bijusi pieejama dabīga šāda izmēra pērle un viņš vai nu mainījis īstās pērles proporcijas vai gleznojis pēc cita materiāla (piemēram, stikla) auskara. Līdzīgs auskars parādās vēl vairākos Vermēra darbos. Gleznai ir tumšs fons, kas raksturīgi arī Rembranta darbiem. Glezna, iespējams, gleznota ar *camera obscura* palīdzību, jo vairāk nekā konkrētas detaļas gleznā parādās gaismēnu kontrasti, turklāt priekšmetu kontūras ir izplūdušas.

Glezna ir saglabājusies salīdzinoši sliktā stāvoklī (arī saplaisājusi) un vairākkārt tikusi atjaunota. Pirmās ziņas par gleznu saistāmas ar 1881. gadu, kad kādā izsolē Hāgā tā tika nopirkta par 2 guldeņiem un 30 centiem.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Make Lists, Not War.
2. ↑  ; pārbaudes datums: 10 jūlijs 2022.
3. ↑  ; Make Lists, Not War; pārbaudes datums: jūnijs 2020.
4. 1 2  ; pārbaudes datums: 10 septembris 2015.
5. 1 2  ; Q369089; pārbaudes datums: 19 janvāris 2019.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 174026082
* LCCN: no2003027768
* GND: 4388184-1
* BNF: cb12548725b (data)

 |

 |
**Kaiovu-tanoanu** (arī **tanoanu** vai **tanoanu-kaiovu**) ir Ziemeļamerikas indiāņu valodu saime, kurā runāja Ņūmeksikā, Kanzasā, Oklahomā un Teksasā. 2000. gadā kaiovu-tanoanu valodas prata 9230 cilvēki.

Tivu valodās (taosu, pikuri, dienvidu tivu), tevu valodā un tovu valodā runāja Ņūmeksikas pueblu tautas. Visu šo valodu kopnosaukums ir *tanoanu*.

Kaiovu valodā runāja Oklahomas dienvidrietumos.

Valodas
-------

Tanoanu valodu saimes atzari un septiņas valodas:

* Tanoanu valodas:
	+ **Tivu valodu atzars** (2500 pratēju):
		- ziemeļu grupa: **Taosas** valoda (800 pratēju, 1980) un **Pikuri** valoda (100 pratēju, 1990)
		- **dienvidu tivu** valoda (dialekti: Sandias pueblo, 140 runātāju; Isletas pueblo, 1600 pratēju; Ysletas del Sura (†))
	+ **Piro** valoda (†)
	+ **Tevu** valoda (3900 pratēju; divas dialektu grupas)
	+ **Tovu** valoda (jeb **Jemezas**) (2000 pratēju)
* **Kaiovu** valoda (1000 pratēju)

Nosaukums
---------

Tanoanu valodas (tivu, tevu un tovu) ilgu laiku bija organizētas lielā pueblu valodu saimē. Sākotnēji kaiovu valodas iekļaušana saimē bija strīdīga, — kaiovu kā Lielo Līdzenumu cilts dzīvesveids bija ļoti atšķirīgs no pueblu iemītnieku dzīvesveida. Šķiet, tovu valoda ir tuvāka kaiovu nekā tivu-tevu valodām. Tāpēc termini tanoanu un kaiovu-tanoanu ir sinonīmi. Taču kultūras atšķirību dēļ joprojām biežāk lietotais nosaukums ir kaiovu-tanoanu.

Izpētes vēsture
---------------

Tanoanu valodu radniecību 19. gadsimta beigās atzina Džons Veslijs Pauels (*John Wesley Powell*). Savukārt par tanoanu un kaiovu valodām pirmo reizi izteicās Džons Pībodi Haringtons (*John Peabody Harrington*) 1910. gadā, kas tika apstiprināts vēlākos pētījumos.

Literatūra
----------

* Kurts Vilhelms Cerams. Pirmais amerikānis. Rīga. Zinātne (sērija "Apvārsnis"). 1985.
***Högskoleprovet*** ir centralizēts valsts iestājeksāmens universitātēs un augstskolās Zviedrijā. Daļu studentu universitāšu un augstskolu mācību programmās un atsevišķos kursus uzņem, pamatojoties uz pretendentu vidusskolas atzīmēm, bet daļu – pamatojoties uz rezultātu Högskoleprovet.

Eksāmenu ir iespējams kārtot divas reizes gadā, rudenī un pavasarī. Eksāmena rezultāts ir derīgs piecus gadus. Iestājeksāmens sastāv no 160 jautājumiem, kas sakārtoti astoņās sadaļās. Tie pārbauda matemātiskās zināšanas, loģiskās domāšanas spējas, spējas saprast un uztvert sarežģīta teksta jēgu, vārdu krājumu un angļu valodu.

Eksāmena rezultāts tiek normēts. 0,0 ir zemākā normētā atzīme, bet 2,0 augstākā. 2010. gada rudenī Karaliskais Kārļa institūts, kā arī Upsālas un Lundas Universitātes, ārstu programmās uzņēma studentus, kuru normētā atzīme sasniedza vismaz 1,9 - tikpat augsta atzīme bija nepieciešama, lai iestātos Stokholmas Ekonomikas augstskolas (Handelshögskolan) Biznesa un menedžmenta programmā.

Eksāmena jautājumi un atbildes katru gadu tiek publicētas internetā. Par vienu no efektīvākajām sagatavošanās metodēm tiek uzskatīta sagatavošanās, izmantojot iepriekšējo gadu eksāmenus. 2010. gada pavasarī valsts iestājeksāmena kārtošanai pieteicās 66 882 studentu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Åtta delprov - Startsida». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 31. decembrī. Skatīts: 2011. gada 27. jūnijā. Archived 2010. gada 31. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 8. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 27. jūnijā. Archived 2011. gada 8. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  «Förberedelser och tips - Startsida». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 31. decembrī. Skatīts: 2011. gada 27. jūnijā. Archived 2010. gada 31. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  «VHS – Verket för högskoleservice». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 14. augustā. Skatīts: 2011. gada 27. jūnijā. Archived 2010. gada 14. augustā, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Zviedrijas Augstskolu pārvaldes informatīvais portāls studentiem[novecojusi saite] (zviedriski)
* Veci iestājeksāmeni internetā (zviedriski)
* Eksāmena izstrādātāju oficiālā mājaslapa Archived 2011. gada 24. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (zviedriski)
* Informācija par eksāmenu, grāmata, praktiski padomi (zviedriski)
***Krietnais kareivis Šveiks*** ir Jaroslava Hašeka satīriskā romāna saīsinātais nosaukums. Pēc Hašeka nāves grāmatu ilustrēja Jozefs Lada un Georgs Gross. Sākotnējais nosaukums čehu valodā bija *Osudy dobrého vojáka Švejka za světové války*, burtiski *Krietnā kareivja Šveika dēkas pasaules karā*.

Hašeks sākotnēji bija paredzējis Šveika piedzīvojumus aprakstīt sešās grāmatās, bet pabeidza tikai četras, kas vēlāk tika apvienotas vienā grāmatā. Viņš mira no tuberkulozes 1923. gadā.

Latviešu valoda bija trešā pasaulē, kurā šis Hašeka romāns 20. gadsimta divdesmito gadu nogalē iztulkots pilnībā. Kopumā *Šveiks* latviski tulkots sešas, izdots deviņas reizes un astoņas reizes uzvests uz teātra skatuves.

Tematika
--------

Jozefa Ladas ilustrācija
Romāna darbība notiek Pirmā pasaules kara laikā Austroungārijā, daudznāciju impērijā, kurā starp tautām ir uzkrājusies spriedze. Karā bojā gāja 15 miljoni cilvēku, no tiem miljons Austroungārijas karavīru. Jaroslavs Hašeks šajā konfliktā pats piedalījās un šos notikumus attēloja *Krietnajā kareivī Šveikā*.

Atsauces
--------

1. ↑  Brīvā Daugava
Oskara Kalpaka laukums 2015. gadā.
**Oskara Kalpaka laukums** ir laukums Jēkabpilī, Daugavas kreisajā krastā starp Brīvības ielu un Jēkabpils ģimnāziju. Brīvības ielas pretējā pusē atrodas Strūves parks. Laukums nosaukts latviešu pulkveža, Latvijas zemessardzes latviešu vienību pirmā komandiera, Oskara Kalpaka vārdā.

Vēsture
-------

Pirmā pasaules kara laikā šajā vietā krievu ka­ravīri raka tranšejas un apbedīja tur savus kritušos trijās kārtās. Uzbēra kaļķi un lika iekšā nākamo kārtu līķu. Blakus tika uzstādīts piemineklis 1915. gada kritušo 3. Kaukāza strēlnieku pulka krievu karavīru piemiņai, kur bija apbedīti 139 karavīri un divi virsnieki, kuri krita 1915. gada 1.septembrī pie Jēkabpils, uzbrukuma laikā, ar mērķi pārraut fronti virzienā uz Panevežu. Pēc tam šī vieta tika pārveidota par svētku parādes laukumu. 1928. gadā par godu Latvijas valsts desmitajai dzimšanas dienai tas tika pārdēvēts par Oskara Kalpaka laukumu.

Staļina piemineklis Sarkanarmijas laukumā (1950. gadi).
Padomju laikā šo laukumu pārdēvēja par Sarkanarmijas laukumu. 1949. gada 7. novembrī tur tika uzstādīts betona piemineklis J. Staļinam. 1950. gados tika izdota Jēkabpils rajona un pilsētas vadības pavēle „Saskaņā ar Jēkabpils pilsētas rekonstrukcijas un Sarkanarmijas laukuma pārveidošanas plānu, Baptistu baznīcas pieskaņošanu kopējam arhitektoniskajam laukuma veidojumam", kas paredzēja pretī esošajai Baptistu draudzes baznīcai noņem krustu un nojaukt tornīti. Tas tika veikts vienas fotogrāfijas dēļ, kurā J. Staļina piemineklis izskatījās tā, it kā figūras izstieptā roka turētu baznīcas krustu. 1957. gadā Staļina pieminekli demontēja, atstājot tikai postamentu. 1969. gada 18. jūlijā Ļeņina betona piemineklis pie Jēkabpils kultūras nama tika demontēts, jo bija nepieciešama tā restaurācija. Bet vietā 1969. gada 5. novembrī tur tika atklāts Otomāra Oškalna krūštēls. Tāpēc 1970. gada 18. aprīlī Latviešu sarkano strēlnieku laukumā (O.Kalpaka laukumā) tika atklāts jauns bronzā liets Ļeņina piemineklis, ko bija veidojuši tēlnieks A. Terpilovskis un arhitekts G. Asaris. Šis piemineklis bija ap 5 metrus augsts. Tas tika demontēts 1990. gada novembrī, atstājot tikai postamentu, kas ir saglabājies līdz mūsdienām. Pēc neatkarības atjaunošanas laukumam tika atdots sakotnējais nosaukums. Oskara Kalpaka laukuma padomju laika betona plākšņu segums ilgu laiku atradās bēdīgā stāvoklī, taču 2021. gadā tas tika demontēts, un 2021. gada 30. septembrī būvdarbus pabeidza, kuru rezultātā tika veikti laukuma bruģēšanas darbi, izbūvēti gājēju celiņi un apgaismojums, uzstādītas velonovietnes un soliņi, kā arī veikti apzaļumošanas darbi.

Atsauces
--------

1. ↑  Brīvā Daugava Nr.116
2. ↑  Visit Jekabpils
3. ↑  Soviet heritage
4. ↑  Jēkabpils pakalpojumi