recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par hidrogrāfisku objektu. Par citām jēdziena **Vecupe** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Vecupes Aļaskā
**Vecupe** ir ezera vai attekas veids, kas rodas tad, kad upes meandrs dabiskā ceļā ar upes sanesām tiek atdalīts no upes. Vecupēm parasti ir cilpveida vai lokveida forma. Nereti vecupe vēl nav pilnībā atdalīta no upes.

Vecupes veidošanās
------------------

Sungari upe Ķīnas ziemeļaustrumos. Satelītattēlā labi redzami daudzie agrākie upes ceļi, redzamas arī vecupes.
Ja upes tek līdzenumā, tās mēdz veidot lielus līkumus - meandrus. Upes līkuma ārējā malā straumes ātrums ir lielāks un šis krasts tiek izskalots. Savukārt iekšējā malā straumes ātrums ir mazāks un tas tiek papildināts ar sanesām. Tādējādi sākotnēji maz izteikts upes līkums pakāpeniski pārvēršas par U veida līkumu, kurš savukārt kļūst cilpveida. Nereti šāda līkuma cilpas pamatne kļūst tik šaura, ka ir iespējams stāvēt ar katru kāju savā cilpas pusē, kamēr upes ūdenim ir jāveic vairākus kilometrus apkārt cilpai. Pirmajos palos upe pārrauj šādu pāržmaugu un sāk tecēt taisni. Upes straume pie abiem kādreizējās cilpas galiem palēninās un šajos galos izgulsnējas sanesas, pamazām aiztaisot abus cilpas galus. Neilgā laikā bijušais upes līkums kļūst par no upes atdalītu mazu ezeriņu - vecupi.

Vecupes nepastāv ilgi. Upes ielejā augsne ir auglīga un vecupes krastus klāj bagātīga augu sega. Vecupē ātri sākas dabisks eitrofikācijas process, ūdens kļūst duļķains, vecupe diezgan ātri pārpurvojas un aizaug. Kādreizējās vecupes upes ielejā parādās kā lokveida pazeminājums. Bieži vien plūdu laikā upes ūdeņi atkal ieplūst vecupē, uz laiku padarot to par upes daļu.

Vecupes Latvijā
---------------

Tipiskas Gaujas vecupes netālu no Garkalnes.
Latvija ir līdzenumu zeme ar labi veidotu upju tīklu. Lielākajai daļai Latvijas upju krastos ir vecupes. Ļoti izteiksmīga vecupju sistēma vērojama Gaujas ielejā, jo sevišķi posmā starp Igaunijas robežu un Valmieru.

Par spīti tam, ka Latvija ir ļoti bagāta ar vietvārdiem, vecupēm vārdi tiek doti salīdzinoši reti. Tam varētu būt šādi iemesli: vecupes ir grūti pieejamas blīvā augāja dēļ un tām nav īpašas saimnieciskās nozīmes - vecupēs to nelielo izmēru un eitrofikācijas dēļ nav daudz zivju.

Atsauces
--------

1. ↑  Anita Biseniece. *Ģeogrāfija 6. klasei*. Rīga : Apgāds Zvaigzne ABC, SIA, 2002. 115. lpp. ISBN 9984-22-115-6.
Berils no Tadžikistānas — tipisks ciklosilikāts.
**Silikāti** ir lielākā minerālu grupa, kurā ietilpstošo minerālu skaits tālu pārsniedz minerālu skaitu citās klasēs. Šajā klasē ietilpst daudzveidīgākie, interesantākie un sarežģītākie minerāli un to skaits pārsniedz 1000. Silikāti ir galvenie iežus veidojošie minerāli. Silikātu klasei pieder tie minerāli, kuru molekulas satur dažādu daudzumu silīcija un skābekļa. Lielākā daļa silikātu minerālu ir grūti noteicami un grūti atšķirami savā starpā. Visi silikātu klases minerāli nav pilnībā necaurspīdīgi, pilnībā nešķīst skābēs un lielākā daļa ir ar mazu blīvumu.

Tetraedrs
---------

Visu silikātu kristālu pamatvienība ir tetraedrs, kas sastāv no viena silikāta atoma un četriem skābekļa atomiem ((SiO4)−4).
Si-O atomārā saite ir par aptuveni 50% kovalenta un 50% jonu saite. Kaut arī šo saiti veido pretēji lādēto jonu pievilkšanās spēja, tā ietver arī elektronu dalīšanu un elektronu struktūras pārklāšanos. Kopējā Si+4 saites enerģija sadalās vienādi starp četriem O−2 joniem — līdz ar to jebkuras Si-O saites enerģija ir vienlīdzīga divkāršai O−2 jona saites enerģijai. Tādējādi katram O−2 jonam ir potenciāls piesaistīties citai SiO4 grupai, kļūstot par cita tetraedra daļu. Rezultātā silikāti sastāv no tetraedru grupām, kuras savieno pa vienam O−2 jonam — nekad divus silikāta tetraedrus nesavienos divi vai vairāki šādi joni.

Silikātu iedalijums
-------------------

Tā kā silikātu klasē ietilpst liels skaits minerālu, tos nepieciešams iedalīt smalkāk. Silikātus iedala pēc kristāliskās struktūras īpatnībām. Ir vairākas silikātu klasifikācijas sistēmas, no kurām bieži lieto šādu iedalījumu sešos tipos (saskaņā ar veco Danas minerālu klasifikācijas sistēmu):

1. **Nesosilikāti** — vienkārša tetraedru struktūra, SiO4. Piemērs — olivīns (Fe,Mg)2SiO4;
2. **Sorosilikāti** — divkāršu tetraedru struktūra, Si2O7. Piemērs — epidots Ca2Fe3+Al2O(SiO4)(Si2O7)(OH);
3. **Ciklosilikāti** — cikliskas sešu tetraedru grupas, SixO3x. Piemērs — berils Be3Al2(Si6O18);
4. **Inosilikāti** — vienkāršas un divkāršas tetraedru ķēdes, vienkāršā ķēde — SiO3 (piemērs — piroksēnu grupa), divkāršā — Si4O11 (piemērs — amfibolu grupa);
5. **Filosilikāti** — sastāv no tetraedru slāņiem, Si:O attiecība ir 4:10, piemēram Si4O10. Šī tipa minerālu slāņus satur vājas van der Vāla saites — tos ir samērā viegli sadalīt pa šiem slāņiem. Piemērs — vizlas, talks;
6. **Tektosilikāti** — visi O−2 joni tiek dalīti starp tetraedriem, piemēram SiO2. Piemēri — laukšpati.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4077444-2
* NDL: 00565376

 |

 |
**Džo Menjuels Alvešs** (angļu: *Joe Manuel Alves*; dzimis 1936. gada 21. maijā, Sanleandro, Kalifornija, ASV) ir amerikāņu filmu mākslinieks. Vislabāk pazīstams ar darbu pie trim "Žokļu" filmām kā filmas mākslinieks un filmas "Žokļi 3" kinorežisors.

Alvešs ir vairākās filmās strādājis kopā ar Stīvenu Spīlbergu. Bija filmas mākslinieks filmā "Šugarlendas ekspresis". Viņš kopā ar speciālo efektu meistaru Bobu Meteju uzbūvēja mehāniskās haizivis filmai "Žokļi" (1975).

Alvešs ticis nominēts Amerikas Kinoakadēmijas balvai nominācijā "Labākais mākslinieka darbs" un ieguvis BAFTA kino balvu nominācijā "Labākais filmas mākslinieks" filmai "Trešās pakāpes tuvie kontakti".

Alvešs strādāja arī pie filmas "Žokļi 2 (1978) kā filmas mākslinieks un otrās grupas režisors.

Džona Kārpentera filmai "Bēgšana no Ņujorkas" (*Escape from New York*, 1981) Alvešs veidoja Ņujorkas maketu un bija Kārpentera vizuālais konsultants filmā *Starman* (1984).

Džo Alvešs režisēja filmu "Žokļi 3" (1983). Filma ieguva vājas kritiķu atsauksmes, žurnāls *Variety* Alvešu kritizēja apgalvojot, ka "viņš ir pārāk ilgi kopā ar lielo balto". Viņš tiks nominēts 1983. gada Zelta avenes balvai kā "Sliktākais režisors". "Žokļi 3" bija pirmā Alveša režisētā filma.

Atsauces
--------

1. ↑  «Joe Alves Awards & Nominations». *Yahoo Movies*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011-05-22. Skatīts: 2006-12-11.
2. ↑  «Jaws 3-D». *Variety*. 1983-01-01. Skatīts: 2006-11-28.
3. ↑  «1983 Archive». *Razzies.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006-10-28. Skatīts: 2006-12-10.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 45179313
* LCCN: no97045356
* ISNI: 0000 0000 7865 3803
* GND: 12229212X
* BNF: cb14046564m (data)
* NKC: xx0195101

 |

 |
**Leonīds Kuravļovs** (krievu: *Леони́д Вячесла́вович Куравлёв*; dzimis 1936. gada 8. oktobrī, miris 2022. gada 30. janvārī) bija padomju un krievu kino aktieris. 1977. gadā Kuravļovam piešķirts KPFSR Tautas skatuves mākslinieka nosaukums.

Biogrāfija
----------

Leonīds Kuravļovs dzimis 1936. gada 8. oktobrī Maskavā. Viņa tēvs strādāja par mehāniķi lidmašīnu rūpnīcā, māte bija friziere. Leonīds agri zaudēja tēvu, un 1941. gadā viņa māti nepatiesas apsūdzības dēļ izsūtīja uz Ziemeļiem, kur viņi dzīvoja vairākus gadus, līdz atgriezās Maskavā.

1960. gadā Kuravļovs absolvēja Vissavienības Valsts kinematogrāfijas institūta (VGIK) aktiermākslas nodaļu (Borisa Bibikova darbnīca) un tika uzņemts Kinoaktieru teātrī-studijā, kur strādāja līdz 1992. gadam. Kino Leonīds Kuravļovs debitēja 1960. gadā, būdams vēl students. Pirmos lielos panākumus aktieris guva pēc Paškas Kolokolņikova lomas Vasilija Šukšina filmā "Dzīvo tāds puisis" (*Живет такой парень*, 1964). Filmējās arī nākamajā Šukšina filmā *Ваш сын и брат* (1965). Kļuva plaši pazīstams ar savām komiskajām lomām Leonīda Gaidaja filmās 1970. un 1980. gados, tai skaitā "Ivans Vasiļjevičs maina profesiju" (1973). Piedalījies arī citu režisoru komēdijās — Mihaila Šveicera filmā "Zelta teļš" (1968), Georgija Danelijas filmā "Afoņa" (1975). Attēlojis arī cita rakstura lomas, piemēram, Kurta Eismaņa lomu slavenajā padomju TV miniseriālā "Septiņpadsmit pavasara mirkļi" (1973).

Savas radošās karjeras laikā Leonīds Kuravļovs spēlējis lomas vairāk nekā 200 filmās. Starp viņa pēdējām filmām ir piedzīvojumu filma "Turcijas gambīts" (*Турецкий гамбит*, 2005), melodrāma *Наследники* (2008), pasaku filma *Книга мастеров* (2009) un komēdija *Весь этот джем* (2015).

Savu nākamo sievu Ņinu satika 16 gadu vecumā slidotavā, kad viņai bija 13 gadi. Viņi mācījās vienā skolā. Apprecējās 1960. gadā, pēc tam, kad Kuravļovs absolvēja VGIK. Viņi nodzīvoja kopā 54 gadus, līdz viņas nāvei 2012. gadā. Miris 2022. gada 30. janvārī, 85 gadu vecumā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Биография Леонида Куравлева». RIA Novosti.
2. ↑  «Леонид Куравлев.Биография». Люди, биографии, истории, факты, фотографии.
3. ↑  «Ушел из жизни выдающийся актер Леонид Куравлев». 1TV.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* Куравлев, Леонид Вячеславович TASS encyclopedia
* Cайт поклонников творчества Леонида Куравлева Kinoafonya.ru
* Леонид Куравлев Leonīda Gaidaja mājaslapā
* Куравлев Леонид Вячеславович Фильмография на сайте Мосфильма

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 33062631
* LNB: 000249581
* LCCN: n83213812
* ISNI: 0000 0000 7847 5760
* GND: 128926643
* SUDOC: 127687033
* BNF: cb155124982 (data)
* BIBSYS: 13059866
* BNE: XX1605926

 |

 |
**Koroneišena** (angļu: *Coronation Island*, spāņu: *Isla Coronación*) ir sala Antarktikā, lielākā Dienvidorkneju salu arhipelāga sala. Izvietojusies arhipelāga ziemeļdaļā, Ljūtveita šaurums austrumos to atdala no Pauela salas, bet Normannas šaurums dienvidos — no Signijas salas. Sala kalnaina, tās centrālo daļu aizņem Brisbena kalni un salas un visa arhipelāga augstākā virsotne Nivejas kalns (1265 m vjl). Krasta līnija stipri robota, piekrastē daudz sīku saliņu un klinšu. Lielāko salas daļu klāj ledāji.

Salu 1821. gada 6. decembrī atklāja britu roņu mednieks Džordžs Pouels un nodēvēja to par Koroneišenu par godu Lielbritānijas karaļa Džordža IV kronēšanai. Neatkarīgi no Pouela salu 1822. gadā atklāja Džeimss Vedels un nodēvēja to par **Pomonu** vai **Meinlendu** par godu Orkneju salu galvenajai salai Skotijā. 1945. gada 19. februārī Mortona ragā salas rietumu galā operācijas *Tabarin* gaitā tika izveidota britu atbalsta stacija Bāze C (Sandefjordbeja), bet tā nekad netika apdzīvota.

2003. gadā salas ziemeļu krastā tika izveidota speciāli aizsargājama teritorija (Nr. 114), kas galvenokārt tiek izmantota kā relatīvi neskarta atskaites vieta citu areālu salīdzinošai izpētei Antarktikā. 92 km² lielā platībā ir vairākas pingvīnu un divu vētrasputnu sugu ligzdošanas kolonijas.

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer
2. ↑  «Sandefjord Bay Station C — History». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 4. janvārī. Skatīts: 2013. gada 30. oktobrī.
3. ↑  Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No. 114: Measure 2, Annex. Antarctic Treaty Secretariat. 2003

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Koroneišena***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Morics Porgess** (vācu: *Moritz Porges*; 1857. gada 22. marts Bohēmija — 1909. gada 27. novembris Prāga) bija ebreju izcelsmes Čehijas šahists.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt trīspadsmit gadu vecumā. Ātri izveidojies par vienu no vadošajiem Prāgas un Vīnes šahistiem. 1882. gadā dalījis 4.—7. vietu Vīnes šaha turnīrā (uzvarējis Vincencs Hrubijs). 1892. gadā Drēzdenē 7. Vācijas šaha kongresā dalījis 2.—3. vietu ar Ģulu Makovecu (uzvarējis Zīgberts Tarrašs). 1898. gadā dalījis 16.-17. vietu Nirnbergas šaha turnīrā (uzvarēja Emanuels Laskers). Šī turnīra laikā uzzinājis, ka ir slims ar gastroenterītu, un turpmākajos gados šaha turnīros piedalījies reti. Vienīgi 1902. gadā nelielā četru šahistu turnīrā Karlsbādē palicis 3. vietā aiz Viktora Tīca and Davida Janovska. Pāragri miris no veselības problēmām.

Atsauces
--------

1. ↑  «Das Internationale Turnier Dresden 1892 (7. DSB-Kongress)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 16. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Korsaks** (*Vulpes corsac*) jeb **stepes lapsa** ir suņu dzimtas (*Canidae*) lapsu ģints (*Vulpes*) plēsējs. Korsaks ir vidēja izmēra lapsa, un ir izplatīta visā Āzijas stepes biomā. Īpaši daudz to ir Afganistānā, Ķīnas ziemeļos, Irānā, Indijā, Kazahstānā, Kirgizstānā, Mongolijā, Pakistānā, Krievijā, Turkmenistānā un Uzbekistānā. Korsaki ir ļoti sabiedriskas lapsas, tās dzīvo "korsaku pilsētās". To alas ir savstarpēji savienotas lielos un plašos labirintos. Kopīgajam labirintam ir daudz priekšrocību, dzīvojot stepēs, pustuksnešos un kalnainos apvidos. Tā kā korsaks ir iecienīts kažokzvērs, tad tā populācija ir apdraudēta pārāk intensīvo medību dēļ.

Izskats
-------

Korsaks ar vasaras apspalvojumu
Korsaks ir pelēks vai pelēcīgi ruds ar sudrabotu akotu. Tam ir gandrīz balta seja un pazode. Ķermeņa garums korsakam ir 50—60 cm, astes garums 25—35 cm. Korsakam atšķirībā no citām lapsām ir smalki zobi un plats galvas kauss. Astes gals ir melns. Korsakam ir līki, asi nagi, un tas var uzrāpties kokā. Ausis palielas, bet īsāks purns nekā rudajai lapsai. Tas ir tuvs radinieks Amerikas korsakam un polārlapsai, bet ģenētiski vistuvāk tas ir Tibetas smilšu lapsai.

Ieradumi
--------

Korsaki ēd dažādus mazus dzīvniekus, putnus, grauzējus un kukaiņus, kā arī tie dažreiz ēd maitu. Korsaks bieži aprok savu medījumu, īpaši grauzējus. Tas pamatā medī naktī. Korsakam ir ļoti laba redze, dzirde un oža. Korsaks ļoti reti uzturā lieto augus. Izaudzinājis bērnus, korsaks dažus mēnešus pavada, sirojot pa stepi. Tas nevar iet pa mīkstu sniegu, un sniega sasnigšana bieži nozīmē daudzu šo dzīvnieku nāvi. Korsaks patērē maz ūdens. 

Korsaks veido monogāmus pārus uz visu mūžu. Bērnus mātīte iznēsā 8 nedēļas. Tam piedzimst apmēram 2-6 kucēni. Korsaka mūža garums ir 3—12 gadi. Korsaks dzimumbriedumu sasniedz 9—10 mēnešos. Visbiešāk savu midzeni korsaks iekārto susliku alās, reizēm ieņem vecas āpšu un rudo lapsu alas. Pats alas rok ļoti reti. Korsaka galvenais ienaidnieks ir vilks, bet to medī arī rudā lapsa. Korsaks var ātri skriet, sasniedzot ātrumu līdz 50 km/h, bet ātri nogurst.

Sistemātika
-----------

Korsakam ir trīs pasugas:

* *Vulpes corsac corsac*
* *Vulpes corsac kalmykorum*
* *Vulpes corsac turcmenicus*

Atsauces
--------

1. ↑  «Mammal Species of the World - Browse: corsac». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 17. martā. Skatīts: 2009. gada 15. janvārī.
2. ↑  SITI \* Amérique du Nord: Vulpes corsac[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Korsaks*** |

* Corsac Fox
Lapu morfoloģija. Dažādas atšķirības lapu formā, malu robojumā un dzīslojumā.
**Morfoloģija** ir bioloģijas nozare, kas pēta un apraksta gan dzīvo organismu un to daļu ārējo uzbūvi (formu, krāsu, atšķirības u.c.), tā arī organismu iekšējo uzbūvi. Tā dalās ārējā morfoloģijā jeb eidonomijā un iekšējā morfoloģijā jeb anatomijā. No fizioloģijas morfoloģija atšķiras ar to, ka pēdējā pēta galvenokārt organismu funkcionēšanu.

Faktiski morfoloģijas jēdzienu pirmais ieviesa vācu dzejnieks un dabaszinātnieks Johans Volfgangs fon Gēte, nosakot to kā "mācību par organisko ķermeņu formu, tās veidošanos un pārveidošanos".

Tiek lietots arī termins "vispārīgā morfoloģija", kas norāda uz organismu zināmajām un galvenajām atšķirībām jeb taksonu morfoloģiju. Vispārīgās morfoloģijas organisma apraksts varētu iekļaut sevī, piemēram, tā formu, pamatkrāsas, toņus u.t.t. bet ne sīkās detaļas.

Lielākā taksonu daļa atšķiras no citiem taksoniem ar morfoloģiskajām īpašībām. Parasti tuvu radniecīgākiem taksoniem ir daudz mazāk atšķirību, nekā attāliem radiniekiem, bet ir arī izņēmumi. Morfoloģijas nedrošais pamats ir tāds, lai balstīties vienīgi uz tās pētījumu rezultātiem, ka, analizējot divu grupu DNS sastāvu, var izrādīties, ka tās abas pieder vienai sugai. Vai arī otrādi, reizēm radniecīgi nesaistīti taksoni var kļūt ārēji līdzīgi konverģentās evolūcijas vai pat mīmikrijas dēļ.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Morfoloģija***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
1529. gada statūtu titullapa
**Lietuvas statūti** bija trīs 16. gadsimta likumu krājumi, kas Lietuvas lielkņazistes zemēs bija spēkā līdz 1840. gadam. 1529. gada pirmajai statūtu versijai sekoja 1566. un 1588. gada statūti. Oriģinālais teksts rakstīts lielkņazistes oficiālajā rutēņu valodā, kas vēlāk tulkota latīņu un poļu valodās. 

Plašajā lielkņazistes teritorijā bija iekļautas zemes un kņazistes ar visdažādākajiem likumiem. Daļa bija balstīti baltu pagānu tradīcijās, citi nāca no senkrievu likumu krājuma. Pirmo likumu krājumu sagatavoja 1522. gadā, un tas stājās spēkā 1529. gadā. Otro, papildināto likumu krājumu pieņēma 1566. gadā. Ņemot vērā Ļubļinas ūnijas noslēgšanu, tika sagatavots un 1588. gadā pieņemts trešais likumu krājums. Šis likumu krājums lielā mērā ignorēja ūnijas izveidošanu, aizstāvot Lietuvas augstmaņu intereses.

* 1588. gada statūtu titullapa1588. gada statūtu titullapa
* 1811. gada statūtu izdevuma titullapa1811. gada statūtu izdevuma titullapa
**Mazziedu pameldrs** (latīņu: *Eleocharis quinqueflora*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši, bet nevienmērīgi sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā mazziedu pameldrs ir sastopams nereti visā teritorijā, mitros ūdenstilpju krastos, purvos un purvainās pļavās ar skraju veģetācijas segumu.

Apraksts
--------

Mazziedu pameldrs ir daudzgadīgs, 8-25 cm garš lakstaugs. Augs veido ceru no 2-5 stublājiem. Stublājs ir stāvs, bez lapām, apaļš un gluds; šķērssienas nav redzamas. Parasti augam visu veģetācijas sezonu saglabājas stāvi vai pacili, nokaltuši iepriekšējā gada stublāji bez ziedkopas. Pie stublāja pamata ir tumši brūnas vai melni brūnas lapu makstis. Stublāja galā ir 0,4-0,8 cm īsa, šaura vārpiņa ar 2-7 ziediem. Ziediem ir 3 drīksnas. Vārpiņas plēksnes ir tumšbrūnas, apakšējā no tām vārpiņas garumā. Apziedņa matiņi ir 6, tie ir zobaini un īsāki nekā auglis. Auglis ir trīsšķautņains, pelēks riekstiņš ar šauru irbuļa palieku. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «mazziedu pameldrs - Eleocharis quinqueflora (Hartmann) O.Schwarz - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-19.
**Vehma** (igauņu: *Võhma*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Vīlandes apriņķa Vehmas pilsētā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Vīlande. Vehmas stacija atrodas 23 km attālumā no Tiri, 48 km attālumā no Lelles, 30 km attālumā no Vīlandes un 120 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas. Vehmas stacijā apstāšanos veic Tallinas un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.

Stacijas ēka
------------

Vehmas stacijas ēka celta 1901. gadā pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir divstāvu koka celtne ar vienstāva piebūvi un divslīpes jumtu. Analoģiskas staciju ēkas šajā periodā tika uzceltas arī Lellē, Keru, Keavā un Kohilā.

Skatīt arī
----------

Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infrastruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **uz Lelli** |  | **uz Vīlandi** |
|  Ollepa |  **Vehma** | Olustvere  |
**Vahters** vai **Vehters** (vācu: *Wächter*, angļu: *Wachter*) ir dižciltīgs vācu un angļu izcelsmes uzvārds, kas radies no vācu valodas vārda "wächt" (sargāt, aizstāvēt), kas arī ir radniecīgs ar angļu valodas vārdu "watch" (skatīties, raudzīties, uzraudzīt, vērot, sargāt) (no proto ģermāņu valodas "wahtwō" - sargāt, pieskatīt, turēt ar līkumu). Tādējādi uzvārda nozīme ir "aizstāvis", "sargātājs", "sargs".

Latviešu valodas vārdi "vakts" un "vaktēt" arī ir radniecīgi ar vācu valodas vārdu "wächt" un tā radniecīgo angļu valodas vārdu "watch", no kuriem ir cēlies šis uzvārds.

Izplatība
---------

Ļoti reti sastopams uzvārds. Lai gan uzvārda izcelsme ir vācu un angļu, tas visvairāk sastopams Igaunijā un Somijā (vārds *vaht* igauņu un somu valodā pastāv kā ģermānisms ar nozīmi "sargāt, aizstāvēt"). Latvijā šis uzvārds gandrīz nav sastopams.

Tālāka etimoloģija
------------------

Proto ģermāņu valodas vārds "wahtwō", no kura veidojušās šī uzvārda saknes "wächt" un "watch", ir radniecīgs arī ar proto ģermāņu "wakaną"- (būt modram) un latīņu valodas vārdu "vegeō" (būt stipram, modram) (no proto indoeiropiešu "weģ" - būt stipram, modram, spēcīgam).

Varianti
--------

* *Wachter, Watcher, Wachtler, Wachdler, Vachter, Vakhter, Vahter* (angļu)
* *Wächter, von Wächter, Wächtler, Wächdler, Vachter, Vahter* (vācu)
* *Wahtāri* (senā augšvācu)
* *Wahtære* (vidus augšvācu)
* *Vagter* (dāņu)
* *Vakter* (zviedru, norvēģu)
* *Waechter* (latīņu)
* *Wiechter* (limburgiešu, holandiešu)
* *Вахтер, Вехтер, Вахтлер* (krievu)
* *Sgiuttero, Sguattero* (itāļu)
* *Vǟhter, Vahter* (lībiešu)
* *Vahtera, Vahter* (igauņu)
* *Vahter, Vaahter* (somu)
* *Vahteris* (lietuviešu)
* *Vahters, fon Vahters, Vehters, Vahtlers, Vahdlers* (latviešu)

Cilvēki
-------

* Alfrēds fon Kiderlens-Vahters, Vācijas Impērijas valsts sekretārs un Ārlietu un koloniju ministrijas vadītājs, viens no galvenajiem Agadiras krīzes komandieriem
* Eberhards Georgs Fridrihs fon Vahters, vācu augstmanis, kroņa ordeņa bruņinieks un gleznotājs
* Frenks Čārlzs Vahters, amerikāņu politiķis
* Sers Harijs Vahters, angļu barons un biznesmenis
* Oto Vahters, austriešu advokāts, augsta SS un Nacistiskās Vācijas partijas amatpersona un Holokausta arhitekts

Skatīt arī
----------

* Vilems/Vilhelms/Viljams
* Alekss/Aleksejs/Aleksandrs
* Eduards/Edvards
* Edmunds (personvārdi, kuru nozīme arī ir "sargs", "aizstāvis")
**Klaudija Noemi Amura** (spāņu: *Claudia Noemí Amura*; dzimusi 1970. gada 26. augustā Buenosairesā) ir Argentīnas starptautiskā lielmeistare šahā (1998).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt sešu gadu vecumā. Trenējusies pie pazīstamā argentīniešu šaha lielmeistara Oskara Panno. Piecas reizes uzvarējusi Argentīnas sieviešu šaha čempionātos (1985, 1987, 1988, 1989, 2014). Sešas reizes uzvarējusi Dienvidamerikas sieviešu šaha čempionātos (1990, 1992, 1994, 1996, 1998, 1999). 1990. gadā uzvarējusi Hosē Raula Kapablankas memoriālā sieviešu turnīrā. 1997. gadā uzvarējusi Panamerikas sieviešu šaha čempionātā.

Trīs reizes piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīros. Labāko panākumu guvusi 1990. gadā Azovā, kad starpzonu turnīrā pēc papildu rādītājiem ierindojusies 5. vietā.

Tāpat trīs reizes piedalījusies Pasaules čempionātos šahā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 2000. gadā 1. kārtā zaudējusi Sjui Juihua, 2006. gadā 1. kārtā zaudējusi Irinai Krušai, bet 2008. gadā 2. kārtā zaudējusi Žuaņai Lufei.

Deviņas reizes pārstāvējusi Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (1988-1994, 1998, 2008-2014), kurās lielāko panākumu sasniegusi 1990. gadā, kad individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1998. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  1990 Azov Interzonal Tournament
2. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
3. ↑  2006 FIDE Knockout Matches
4. ↑  World Chess Championship (Women) 2008 FIDE Knockout Matches
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Claudia Amura

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Klaudija Amura***.
* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Koronārais X sindroms** raksturojas ar sāpēm krūtīs, bet koronārie sirds asinsvadi nav izmainīti. Vairumam pacientu ir konstatējami mikrovaskulāri bojājumi (kapilāros), tādēļ to mēdz saukt par **mikrovaskulāro stenokardiju**. Atsevišķi pētījumi ir atraduši saikni arī ar citām vazospastiskām asinsvadu slimībām, piemēram, Reino fenomenu vai migrēnu. Sāpju mehānisms nav līdz galam skaidrs, uzskata, ka tas saistīts ar nepietiekamu mazo asinsvadu paplašināšanos un pastiprinātu jutību pret vazokonstriktoriem. Mirstība no koronārā X sindroma ir salīdzinoši zema, lai gan ir augsts hospitalizācijas risks.[1]

Diagnostika
-----------

Koronārais X sindroms ir lielākoties diagnosticēts uz izslēgšanas metodi.

Raksturīgā triāde:

1. Tipiska slodzes ierosināta stenokardija
2. Miokarda išēmija lēkmes laikā vai elektrokardiogrāfiskajā slodzes testā vai citos attēldiagnostikas slodzes testos
3. Normālas koronārās artērijas angiogrammā (sašaurinājums mazāk nekā 20%)

Stenokardijas lēkmes ir samērā bieži, pat vairākas reizes nedēļā. Vairumā gadījumu tās ir stabilas, tāpēc var atgādināt hronisku stabilu stenokardiju.

Pacientiem bieži mēdz būt arī arteriālā hipertensija ar kreisā kambara hipertrofiju.

Ārstēšana
---------

Pirmās izvēles preparāti:

* Nitrāti, beta adrenoblokatori, kalcija kanālu blokatori, kas darbosies paplašinot asinsvadus.
* Statīni, kas samazinās hiperlipidēmiju
* Angiotenzīna konvertējošā enzīma inhibitori hipertensijas gadījumā

Otrās izvēles preparāti:

* Trimetazidīns (sirds šūnu metabolisma uzlabotājs) un nikorandils (asinsvadu paplašinošs)

Trešās izvēles preparāti:

* Aminofilīns, kas var samazināt sāpes.[1]

Atsauces
--------

1. 1 2  Klīniskā medicīna 1. grāmata Autors Profesora Aivara Lejnieka redakcijā ISBN 978-9984-813-27-1 Izdevniecība Medicīnas apgāds SIA Gads 2010 Lappuses 942
**Judīte Holofernesa** (vācu: *Judith Holofernes*, īstajā vārdā *Judith Holfelder von der Tann*) ir 1976. gadā Berlīnē dzimusi vācu dziedātāja, mūziķe. Viņa ir plašāk pazīstama kā grupas Wir sind Helden soliste.

Biogrāfija
----------

Judīte Holofernesa ir dzimusi Rietumberlīnē, no kurienes astoņu gadu vecumā pārvācās dzīvot uz Freiburgu. Pēc skolas pabeigšanas viņa atgriezās Berlīnē, kur studēja Berlīnes Mākslas Universitātē (*Universität der Künste*), taču studijas nepabeidza.

Holofernesas muzikālā karjera sākās ar 1999. gadā izdotu soloalbumu "Kamikazefliege" (tulk. "Muša-kamikadze"), kas tika izdots 500 eksemplāros. Tajā tika iekļautas vairākas dziesmas, kuras Holofernesa dzied ģitāras pavadījumā, un trīs no tām (*"Außer dir"*, *"Aurélie"*, *"Popstar"*) vēlāk tika arī iekļautas *Wir sind Helden* repertuārā.

2006. gada 17. jūlijā Holofernesa apprecēja Polu Roju, kas ir grupas *Wir sind Helden* buņģieris. 2006. gada decembrī viņiem piedzima dēls.

Pēc grupas *Wir sind Helden* izjukšanas 2012. gadā, Holofernesa turpina solokarjeru. 2014. gada februārī viņa izdeva soloalbumu *Ein leichtes Schwert* (tulk. "Viegls zobens"). Tā ierakstīšanā piedalījās arī viņas vīrs Pola Rojs. Savukārt 2017. gadā viņš bija producents Holofernesas albumam *Ich bin das Chaos* (tulk. "Es esmu haoss").

Diskogrāfija
------------

* *Kamikazefliege* (1999)
* *Ein leichtes Schwert* (2014)
* *Ich bin das Chaos* (2017)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 38135102
* ISNI: 0000 0000 2295 8317
* GND: 13538561X
* SUDOC: 241604532

 |

 |
**Judīte Fuksa** (vācu: *Judith Fuchs*; dzimusi 1990. gada 23. janvārī Leipcigā) ir Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (2017).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt piecu gadu vecumā. No 1999. līdz 2007. gadam regulāri piedalījusies Vācijas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Uzvarējusi šajos turnīros 2000. (U10 vecuma grupā), 2006. (U16 vecuma grupā) un 2007. (U18 vecuma grupā) gadā. Vairākkārt pārstāvējusi Vāciju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 2009. gadā FIDE Fuksai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 2012. gadā Rīgas starptautiskajā šaha festivālā Rīgas Tehniskās universitātes Open 2012 bijusi labākā dāmu konkurencē. 2017. gadā FIDE viņai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Pārstāvējusi Vācijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (2008-2010).

Atsauces
--------

1. ↑  «Deutsche Schachjugend / Meisterschaften 2000». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2017. gada 8. martā.
2. ↑  FIDE title: WIM
3. ↑  «Riga Technical University Open 2012. Tournament A». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 2. martā. Skatīts: 2017. gada 8. martā.
4. ↑  88th FIDE Congress 2017, Goynuk, Antalya, Turkey
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Judith Fuchs

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par 1245. gada lietuviešu karagājienu uz Kursu. Par citām jēdziena **Karagājiens uz Kursu** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

 **1245. gada lietuviešu karagājiens uz Kursu** notika apmēram gadu pēc Embūtes kaujas, un tajā piedalījās ap 5000 lietuviešu karavīru. Nonākuši Kursā, tie kādā ielejā izveidoja apmetni un viņu labieši sapulcējās uz kara apspriedi. Daudz mazāks skaits Livonijas ordeņa brāļu, vācu krustnešu un to kuršu sabiedroto izlēma negaidīti uzbrukt lietuviešu karaspēka vadoņu sapulcei. Bruņinieki ar zirgiem pēkšņi uzbruka labiešiem, un kurši nogalināja tos, kas stājās pretī uzbrucējiem. Kaujā krita puse no lietuviešiem, bet neviens no ordeņa brāļiem. Uzvarēto zirgi un ieroči tika sadalīti starp vāciešiem un kuršiem. 

Kaujas vieta hronikā nav norādīta, bet pēc Atskaņu hronikas teksta "Tad vienu gadu atteicās uz Embūti tas ceļā doties; to varu teikt jums nešauboties" var noprast, ka karagājiens bija atkal vērsts pret Embūtes zemi, kas atradās Livonijas ordeņa un Lietuvas dižkunigaiša Mindauga teritoriālo interešu sadures zonā.

Atsauce
-------

1. ↑  «Atskaņu hronika (02586.—02588.)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. decembrī. Skatīts: 2009. gada 18. oktobrī.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
**Leonīds Siliņš** (1916—2005) bija latviešu skolotājs un nacionālās pretestības kustības dalībnieks. Latvijas Centrālās padomes (LCP) ārzemju delegācijas sekretārs, kas 1944. un 1945. gadā organizēja bēgļu laivas uz Zviedriju.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1916. gada 12. maijā Ņižņijnovgorodā latviešu Pirmā pasaules kara bēgļu ģimenē. No 1938. līdz 1941. gadam strādāja LETA un studēja ģermāņu filoloģiju Latvijas Universitātē, 1943. gadā beidza studijas. 1944. gada 26. februārī par LCP priekšsēdētājs Konstantīns Čakste Leonīdu Siliņu iecēla par LCP ārzemju delegācijas sekretāru. 1944. gadā viņš nogādāja Zviedrijā mikrofilmu ar 188 personu parakstīto 1944. gada 17. marta LCP memorandu par Latvijas neatkarības atjaunošanu.

Pēc kara beigām bija ASV informācijas biroja Zviedrijā (USIS) darbinieks, līdz 1980. gadam viņš strādāja par svešvalodu skolotāju Stokholmas ģimnāzijās. Kopā ar vēsturnieku, Sanhosē universitātes profesoru Edgaru Andersonu (1920–1989) sakārtoja un izdeva atmiņu krājumu par LCP, kas saturēja pirmreizēju dokumentu apcerējumus. Lasīja lekciju ciklus trimdas latviešiem ASV un Austrālijā. Siliņš bija akadēmiskās vienības *Austrums* vecbiedrs. 

Miris 2005. gada 31. martā.

Darbi
-----

* Edgars Andersons, Leonīds Siliņš. Latvijas Centrālā Padome - LCP. LCP: 2000. - 496 lpp.
* Edgars Andersons, Leonīds Siliņš. Latvija un Rietumi. Latviešu nacionālā pretestības kustība 1941–1945. Latvijas Universitāte: 2002. - 527 lpp.
* Latvieši Štuthofas koncentrācijas nometnē 1942–1945. Rīga, 2003
* Baltijas jūra: ceļš uz brīvību, 1943–1945. Stokholma, 2005 (zviedriski)

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis (1995)
* Latvijas Kultūras fonda Spīdolas balva (2002)

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. ↑  Latvijai un demokrātijai veltīts mūžs Jānis Stradiņš, vestnesis.lv 05.04.2005. Nr. 53 (3211)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 63342352
* LCCN: n99253381
* ISNI: 0000 0000 3409 4843
* GND: 1035178699
* SUDOC: 079149014

 |

 |
Heruski (*CHERUSQUES*) rozā krāsā
**Heruski** (vācu: *Cherusker*) bija senģermāņu cilts, kas piederēja pie senģermāņu cilšu austrumu grupas.

Pirmais, kas ziņoja par heruskiem bija Jūlijs Cēzars.

Kopš pirmās tūkstošgades pirms mūsu ēras beigām heruski dzīvoja abos Vēzeres vidusteces un tās pieteku krastos. Viņu valdījumi stiepās līdz pat Elbas upes baseinam. Mūsu ēras 4. gadā viņi nonāca romiešu pakļautībā. 9. gadā neapmierināti ar augstajiem nodokļiem un rekrūšu vervēšanu romiešu armijai, heruski sacēlās Arminija vadībā un kopā ar citām ģermāņu ciltīm Teitoburgas mežā sakāva trīs romiešu leģionus, kurus vadīja Publijs Kvintīlijs Vārs.

Tikai dažus gadus vēlāk heruski cieta sakāvi no romiešiem un viņu sabiedrotajiem.

Vēlāk, visticamāk, viņi pievienojās tādu seno ģermāņu cilšu savienībām kā franki un alemaņi un tika to asimilēti.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Heruski***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4090358-8

 |

 |
**Leonīds Šamkovičs** (angļu: *Leonid Shamkovich*, krievu: *Леонид Александрович Шамкович*; 1923. gada 1. jūnijs Rostova pie Donas — 2005. gada 22. aprīlis Ņujorka) bija Krievijā dzimis Izraēlas un ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1965).

Biogrāfija
----------

Pirmos panākumus šaha turnīros izcīnījis 1950. gadu pirmajā pusē. 1953. gadā Rīgā uzvarējis meistaru šaha turnīrā. Divas reizes uzvarējis Krievijas šaha čempionātos (1954, 1956). 1961. gadā kopā ar Dāvidu Bronšteinu dalījis 1.-2. vietu Maskavas pilsētas šaha čempionātā. No 1954. līdz 1972. gadam piecas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros labāko rezultātu sasniedzis 1965. gadā Kijevā, kad kopā ar Ratmiru Holmovu dalījis 5.-6. vietu (uzvarējis Viktors Korčnojs). Trīs reizes uzvarējis PSRS komandu šaha čempionātos Krievijas (1951, 1955) un Maskavas (1969) izlašu sastāvos. 1964. gadā sporta biedrības *Trud* sastāvā uzvarējis PSRS komandu kausa izcīņā šahā.

1962. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Dušanbē. 1965. gadā Mariānske Lāznē (tagad Čehija) ierindojies 3. vietā aiz Paula Keresa un Vlastimila Horta. 1967. gadā kopā ar Ištvānu Bileku uzvarējis Lajoša Astaloša memoriālā Ungārijā. 1967. gadā Sočos kopā ar Aleksandru Zaicevu, Vladimiru Simaginu, Nikolaju Krogiusu un Borisu Spaski dalījis 1.-5. vietu Mihaila Čigorina memoriālā. Par panākumiem turnīros FIDE 1962. gadā Šamkovičam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1965. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

1974. gadā emigrējis uz Izraēlu, vēlāk pārcēlies uz Kanādu, bet kopš 1976. gada dzīvojis ASV. 1975. gadā Kalgari uzvarējis Kanādas šaha turnīrā *Canadian Open*. Divas reizes pēc kārtas (1976, 1977) dalījis pirmās vietas ASV atklātajā šaha čempionātā. 1978. gadā Pasadīnā kopā ar Edmāru Medni dalījis 3.-4. vietu un kļuvis par bronzas laureātu ASV šaha čempionātā (uzvarējis Ļubomirs Kavaleks). 1979. gadā Riodežaneiro piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā kopā ar Janu Smejkalu dalījis 10.-11. vietu. 1980. gadā Valletā ASV izlases sastāvā piedalījies 24. šaha olimpiādē.

1980. un 1990. gados Šamkoviča rezultāti šaha turnīros vairs nav sasnieguši iepriekšējo gadu līmeni. Mūža nogalē cietis no Pārkinsona slimības, kas arī bija viņa nāves cēlonis.

Atsauces
--------

1. ↑  National Tournament - Riga 1953
2. ↑  Championship of Russia - Roston on Don 1954
3. ↑  Championship of Russia - Kislovodsk May-June 1956
4. ↑  39 Championship of Moscow 1961
5. ↑  USSR Championship 1964/65
6. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Leonid Shamkovich
7. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Cup :: Leonid Shamkovich
8. ↑  International Tournament - Dushanbe 8-25.5.1962
9. ↑  Memorial M.Chigorin Sochi 8-28.9.1967
10. ↑  26th US Championship and World Championship Zonal; 1978
11. ↑  1979 Rio de Janeiro Interzonal Tournament
12. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Leonid Shamkovich

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Alavītu valsts karogs
Purpura krāsā - Alavītu valsts franču mandātteritorijā
Alavītu apdzīvotās teritorijas mūsdienās
**Alavītu valsts** (arābiski:دولة جبل العلويين‎, *Dawlat Jabal al-‘Alawiyyīn*, franciski: *Alaouites*) autonoma valsts kas pastāvēja no 1920. līdz 1936. gadam Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas ietvaros. Izveidota 1920. gada 2. septembrī. No 1930. gada 22. septembra teritorijas nosaukums bija Neatkarīgā Latakijas valdība. No 1922. līdz 1924. gadam bija Sīrijas federācijas sastāvā. 1936. gada 5. decembrī Alavītu valsts/ Neatkarīgās Latakijas valdība tika iekļauta Sīrijas Republikas sastāvā. Šādu soli franči spēra, lai izdabātu Sīrijas valstī vadošajai partijai, Nacionālistu blokam.

Iekšpolitika
------------

1922. gadā franču pārvalde ieviesa vēlētus vietējās pašpārvaldes orgānus. 1923. gada jūnijā franču pārvaldes Augstais komisārs, ģenerālis Maksims Veigāns atļāva Sīrijas un Libānas mandātteritorijas valstiņām ievēlēt savas pašpārvaldes padomes. 26. oktobra vēlēšanas nebija demokrātiskas. Alavītu valsts padomē no 12 vietām 10 ieņēma franču pārvaldes pārstāvji. Visu valsts pastāvēšanas laiku to pārvaldīja franču gubernatori. 

Valsts iedzīvotāju lielākā daļa bija alavīti, reģionālas šiītu sektas sekotāji. Galvaspilsēta – Latakija. Iedzīvotāju skaits 1930. gadā – 278 000. Sabiedrība bija sadalīta pēc reliģijas un sociālā stāvokļa. Lielie zemes īpašnieki un 80% Latakijas iedzīvotāju bija sunnīti, kamēr vairāk nekā 90% no lauku iedzīvotājiem bija zemkopji un 62% no viņiem bija alavīti. Kamēr zemes īpašnieku, sunnītu vidū bija atbalsts vienotas Sīrijas izveidošanai, alavīti bija ieinteresēti saglabāt savu autonomiju, un franči šīs atšķirības izmantoja. Alavītu valsts netika iekļauta 1924. gada decembrī izveidotajā Sīrijas valstī. Alavīti arī neatbalstīja 1925.-1927. gada Lielo Sīrijas sacelšanos. Daudzi nabadzīgie alavītu zemnieki labprātāk iestājās franču koloniālajā armijā, kas tika izmantota sacelšanās apspiešanai, taču deva iespējas sasniegt augstāku sociālo stāvokli sabiedrībā. Šī tendence noveda pie tā, ka jau neatkarīgajā Sīrijas Republikā armijas vadībā dominēja alavīti, tai skaitā Hafezs al-Asads, kurš apvērsuma ceļā kļuva par ilggadēju Sīrijas prezidentu.
"Venera, Kupidons, Muļķība un Laiks" (apm. 1543. g.)
**Anjolo Bronzino**, īstajā vārdā **Anjolo di Kozimo di Mariano**, saukts arī **Anjolo Tori** (*Agnolo Bronzino*, *Agnolo di Cosimo di Mariano*, *Agnolo Tori*, dzimis 1503. gada 17. novembrī Montičelli pie Florences, miris 1572. gada 23. novembrī Florencē), bija manierisma perioda florenciešu mākslinieks. Iespējams, pavārdu "Bronzino" viņš ieguvis tumšās ādas krāsas dēļ. Bronzino bija izcils portretists; viņa portretiem raksturīgs manierismam specifiskais aristokrātiskums un atsvešinātība. Bronzino bijis arī dzejnieks un portretējis rakstniekus, piemēram, dzejnieci Lauru Batiferri. Starp viņa nozīmīgākajiem darbiem jāmin gleznas "Venera, Kupidons, Muļķība un Laiks" (apm. 1543. g.), "Toledo Eleonoras portrets" (apm. 1545. g.) un "Lauras Batiferri portrets" (apm. 1555.-1560. g.).

Bronzino dzimis Florencē. Viņu adoptējis Pontormo, pie kura viņš arī apguvis glezniecību. No 1530. līdz 1533. gadam viņš bijis Umbrijas hercoga gleznotājs. Pirmo Mediči ģimenes pasūtījumu — dekorēt telpas Kozimo de' Mediči kāzām ar Toledo Eleonoru — Bronzino saņēma 1539. gadā. 1540. gadā viņš kļuva par hercoga galma gleznotāju. 1546. gadā Bronzino devās uz Romu, kur pavadīja divus gadus, šajā laikā iepazīdams Mikelandželo darbus. Pēc Romas perioda Bronzino gleznās parādījās reliģiska tematika ("Jaunavas Marijas augšāmcelšanās", 1552). Bronzino portreti tomēr tiek vērtēti augstāk par viņa reliģiskajiem darbiem. Bronzino nomira 1572. gadā Florencē.

Bronzino ietekmējies no Pontormo, Rafaēla un Mikelandželo.

"Bias, Kozimo de' Mediči ārlaulības meitas, portrets" (apm. 1542. g.)
"Lauras Batiferri portrets" (apm. 1555.-1560.g.)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anjolo Bronzino*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 106963584
* LNB: 000236021
* LCCN: n80116993
* ISNI: 0000 0003 7116 0514
* GND: 119168774
* SELIBR: 179322
* SUDOC: 031948235
* BNF: cb14957640w (data)
* BIBSYS: 90834178
* ULAN: 500004362
* NLA: 36552745
* NKC: jn20011018098
* SBN identifikators CFIV077991 nav derīgs.
* BNE: XX1212681
* CiNii: DA03450320
* KulturNav: id

 |

 |
**Frīdrihs Bernhards Blaufūss** (vācu: *Friedrich Bernhard Blaufuß*, 1697—1756) bija Rīgas guberņas luterāņu mācītājs un vēsturnieks, brāļu draudzes grāmatu izplatītājs. 
Pirmā latviešu valodā rakstītā Vidzemes latviešu vēstures apcerējuma *Stāsti no tās vecas un jaunas būšanas to Vidzemes ļaužu* (1753) autors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1697. gada 10. novembrī Frauenbreitungā Tīringenē skolotāja ģimenē. Mācījās Gotas ģimnāzijā, no 1719. gada studēja teoloģu Halles universitātē, bija piētista A. Frankes audzēknis un līdzstrādnieks. 1726. gadā ieradās Vidzemē, bija Valmiermuižas īpašnieces M. E. Hallartes mājas garīdznieks, izplatīja Vācijā pasūtinātas hernhūtiešu grāmatas Valmierā, Doles draudzē un Rīgā (J. Šteinhaueram). 
Vēlāk bija Palsmanes (1727—1730), Ērģemes (1730—1739), Rīgas Jēkaba baznīcas (1739—1749) mācītājs. 

1731. gadā nodibināja Kārķu muižas pagasta skolu. Darbojās Vidzemes Evaņģēliski luteriskās baznīcas Virskonsistorijā, piedalījās latviešu Bībeles otrā izdevuma sagatavošanā (1739).
Mūža noslēgumā nodarbojās ar Vidzemes latviešu valodas un vēstures pētīšanu.

Miris 1756. gada 13. (24.) maijā Rīgā.

Darbi
-----

* Latviešu valodas vārdnīca *Liber memorialis letticus* (1748) 300 lpp.
* Stāsti no tās vecas un jaunas būšanas to Vidzemes ļaužu (1753). Atkārtots izdevums: Rīga: Vēstures izpētes un popularizēšanas biedrība, 2015. - 256 lpp.

Literatūra
----------

* Augstkalns A. Blaufūsa Stāsti no tās vecas un jaunas būšanas to Vidzemes ļaužu (1753). Latvijas Vēstures Institūta Žurnāls, Nr. 4, 1938.
* Krēsliņš J. Friedrich Blaufuß und seine Erzählungen aus der Geschichte und Gegenwart der Livländer vom Jahre 1753. In: Europa in der Frühen Neuzeit. Bd. 3. Weimar; Köln; Wien, 1997.

Ārējās saites
-------------

* J.Krēsliņš. STĀSTS PAR FRĪDRIHU BERNHARDU BLAUFUSU UN VIŅA NEVAID NIZZINAHMIEM STAHSTIEM (2008)

Atsauces
--------

1. ↑  Pirms tam Latviešu Indriķis (13. gs.), Rusovs (16. gs.), Einhorns (17. gs.) u.c. bija sacerējuši vairākus vēstures apcerējumus un hronikas latīniski un vāciski.
2. ↑  LNB Reto grāmatu un rokrakstu nodaļas datubāze
**Riho Terrass** (igauņu: *Riho Terras*, dzimis 1967. gada 17. aprīlī) ir igauņu virsnieks, no 2011. līdz 2018. gada decembrim bija Igaunijas Aizsardzības spēku komandieris.

Biogrāfija
----------

Dzimis Kohtla-Jerve. Pēc vidusskolas Terrass trīs gadus nodienēja Padomju kara flotē. Dienesta laikā pabijis Lībijā, Sīrijā un Kubā. No 1988. līdz 1993. gadam studēji Tartu universitātē. Studiju laikā bijis aktīvs Zemessardzes (*Kaitseliit*) biedrs, kas viņam jau 1991. gadā ļāva uzsākt dienestu Igaunijas Aizsardzības spēkos. 1991. gada rudenī izgājis 2 mēnešu komandiera kursus un 1993. gadā kursus Zviedrijā. Pēc Tartu universitātes pabeigšanas no 1994. līdz 1998. gadam Terrass studēja Bundesvēra universitātē Minhenē. 1998. gadā iecelts par bataljona komandieri Tallinā. 1999. gadā papildinājis militārās zināšanas kursos Šveicē.

No 2001. līdz 2004. gadam bijis Igaunijas militārais atašejs Vācijā un Polijā. Pēc tam ieņēmis Igaunijas Aizsardzības spēku štāba priekšnieka vietnieka operacionālajos jautājumos amatu, NATO apmācību misijā Irākā, kā arī Igaunijas Aizsardzības ministrijā. Ieņēmis arī Analīzes un plānošanas departamenta vadītāja amatu. 2011. gada martā Terrass tika iecelts par Aizsardzības spēku štāba priekšnieku un jūnijā paaugstināts par brigādes ģenerāli.

2011. gada 13. oktobrī apstiprināts par Igaunijas Aizsardzības spēku komandieri. Amatā stājies 5. decembrī, nomainot šajā amatā Antsu Lāneotsu. Amata pienākumus beidzis pildīt 2018. gada decembrī, kad viņu komandiera amatā nomainīja Martins Herems.

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. ↑  Obligātais militārais dienests
2. 1 2  Delfi — *Igaunijas Aizsardzības spēku komandieris vizītē Latvijā pārrunās valstu sadarbību aizsardzībā* Archived 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. (05.01.2012.)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 57146462541327771051
* GND: 1100357076

 |

 |
**Rauls Garsija Paoliki** (katalāņu: *Raül García Paolicchi*; dzimis 1952. gada 30. decembrī) ir Andoras šahists. FIDE meistars (1993).

Biogrāfija
----------

Četras reizes kļuvis par Andoras šaha čempionāta vicečempionu (2001, 2002, 2005, 2010) un divas reizes uzvarējis Andoras šaha čempionātos (2011, 2013). Četras reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīros (1987, 1993, 1995, 1998). 1994. gadā uzvarējis *Mollerussa Open* turnīrā (Spānija), gadu vēlāk šajā turnīrā izcīnījis 2. vietu.

Pārstāvējis Andoras komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 18 reizes (1984-2018). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1990) medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  bidmonfa.com: Raul Garcia Paolicchi
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Raül García Paolicchi
3. ↑  «Chess-Results Server Chess-results.com - 42nd Olympiad Baku 2016 Open». *chess-results.com*.
4. ↑  «Chess-Results Server Chess-results.com - 43rd Olympiad Batumi 2018 Open». *chess-results.com*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Rikardu Luišs Zonta** (portugāļu: *Ricardo Luiz Zonta*; dzimis 1976. gada 23. martā, Kuritibā, Brazīlijā) ir brazīliešu sacīkšu pilots, kurš pašlaik piedalās Stock Car Brasil sacensībās. Formula 1 ekspilots.

Savu karjeru F1 viņš uzsāka 1999. gadā kā BAR otrais pilots. Pirmais pilots bija Žaks Vilnēvs. Pēc divām sezonām britu komandā viņam bija jāatbrīvo vieta francūzim Olivjē Panī. Zonta tikmēr kļuva par Jordan testpilotu un divas sacīkstes aizvadīja sākotnēji savainotā, bet vēlāk atlaistā Heinca Haralda Frencena vietā. Pēc šīs sacīkstes paziņots, ka līdz sezonas beigām Frencena vietu ieņems Žans Alezī, tāpēc Zontam nācās atgriezties pie testpilota pienākumiem. 2004. un 2005. gadā brazīlietis piedalījās vismaz vienā sacīkstē (ja nestartēšanu arī uzskata par piedalīšanos). Pēc vēl viena testu gada Zonta devās uz Brazīlijas salonautomobiļu sacīkstēm "Stock Car Brazil". Zonta ir arī 1997. gada Formula 3000 čempions.

F1 rezultāti
------------

| Gads | Komanda | Punkti | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1999 | BAR | 0 | - |
| 2000 | BAR | 3 | 14 |
| 2001 | Jordan | 0 | 19 |
| 2004 | Toyota | 0 | 22 |
| 2005 | Toyota | 0 | - |