recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jaunmārupe** (agrāk arī **Švarcenieki**, **Švarcmuiža**, **Pavasari**) ir apdzīvota vieta Mārupes novada Mārupes pagasta rietumos. Izvietojusies Neriņas krastos rietumos no Rīgas apvedceļa A5 pie tā krustojuma ar ceļu P132 7 km no novada centra Mārupes un 16 km no Rīgas centra.
Apdzīvotā vieta izveidojusies 1970. gados pie bijušās Švarcenieku muižas (*Schwarzeckshof*) centra uz ziemeļiem no kādreizējā Mazcenas ciema kā kolhoza «Mārupe» centrs.
Ciema vecajā daļā raksturīga daudzdzīvokļu māju apbūve, vizuāli atpazīstama pēc arhitektes Ausmas Skujiņas sarkanajām mājām; jaunajā daļā ir plaša individuālo māju apbūve. 2005. gadā uzbūvēta Jaunmārupes sākumskola, darbojas arī Mārupes Mūzikas un mākslas skola, Mazcenas bibliotēka, dienas centrs «Švarcenieki». Blakus sākumskolai atrodas privātā Tenisa skola. Jaunmārupē atrodas siltumnīcu saimniecība, kurā audzē «Mārupes gurķus» un «Mārupes tomātus». Ciema centrā atrodas Jaunmārupes dabas parks, kuram blakus ir Pavasaru ūdenskrātuve (citos avotos arī Jaunmārupes, Mārupes un Pavasaru dīķis). Ziemeļos no tās atrodas nedaudz mazākā Ūdensrožu ūdenskrātuve, gar abām tām rietumpusē 10-20 metru attālumā tek Neriņa.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 159 | —     |
| 1979 | 447 | +181.1% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 2 131 | +376.7% |
| 2000 | 2 058 | −3.4% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 2 671 | +29.8% |
| 2021 | 3 102 | +16.1% |

 |
|  |

Attēli
------

* Pavasaru ūdenskrātuvePavasaru ūdenskrātuve
* Švarcenieku muižaŠvarcenieku muiža
* Neriņa JaunmārupēNeriņa Jaunmārupē
* Ūdensrožu ūdenskrātuveŪdensrožu ūdenskrātuve

Jaunmārupes centra apbūveJaunmārupes centra apbūve
Jaunmārupes centra apbūve

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Jaunmārupi». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  Mārupes novads. Jaunmārupe[novecojusi saite]
4. ↑  OSP

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jaunmārupe***.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mārupes pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Jaunmārupe
* Lidosta "Rīga"
* Mazieķi
* Peles
* Skulte
* Tīraine
* Vētras

 |

 |
**Ektors Gimārs** (franču: *Hector Guimard*; dzimis 1867. gada 10. martā, miris 1942. gada 20. maijā) bija franču jūgendstila (Francijā pazīstams kā *Art nouveau*) arhitekts. Pazīstamākie Gimāra darbi ir Parīzes metro ieejas paviljoni.

No 1882. līdz 1885. gadam mācījās Nacionālajā dekoratīvo mākslu augstākajā skolā (*École nationale supérieure des arts décoratifs*), kur ietekmējies no Ežēna Violē le Dika. Par sekmēm mācībās ieguva iespēju ceļot uz Angliju un Beļģiju, kur Briselē iepazinās ar Viktora Ortā darbiem. 1898. gadā uzprojektēja Beranžē pili (*Castel Béranger*), ar ko kļuva pazīstams. Kā tas pierasts jūgendstilā, radījis arī ēku interjera un mēbeļu dizainu.

1938. gadā emigrējis uz ASV, kur miris un apglabāts. Daudzas no Gimāra celtnēm ir nojauktas, jo to vērtība tika apzināta vien 20. gadsimta 60. gados.

Galerija
--------

* Gimāra darbu kolāžaGimāra darbu kolāža
* Castel Béranger*Castel Béranger*
* L'hôtel Guimard interjera mēbeles*L'hôtel Guimard* interjera mēbeles
* Maison Coilliot Lillē*Maison Coilliot* Lillē

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ektors Gimārs***.
* Ektors Gimārs archIFORM

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 71400445
* LCCN: n50018581
* ISNI: 0000 0000 8150 7567
* GND: 118719408
* SUDOC: 027996638
* BNF: cb119921234 (data)
* BIBSYS: 90231421
* ULAN: 500009835
* NLA: 35156830
* Léonore: 19800035/764/86868
* BNE: XX1151701
* CiNii: DA0277591X

 |

 |
**Ekstrēmisms** (no latīņu: *extremus* — 'galējs, pārmērīgs') ir galēju uzskatu un rīcības metožu piedāvāšana vai lietošana, galvenokārt izpaužas politikā.

Ekstrēmismu parasti veicina sociālekonomiskās krīzes, dramatisks iedzīvotāju lielākās daļas dzīves līmeņa kritums, totalitārie politiskie režīmi ar valdības represijām pret opozīciju un ārējais iebrukums.

Ekstrēmistu uzskati parasti tiek pretstatīti mērenajiem uzskatiem. Rietumvalstīs, piemēram, mūsdienu diskursā par islāmu vai islāma politiskajām kustībām parasti tiek uzsvērta atšķirība starp ekstrēmistiem un mērenajiem musulmaņiem. Politiskās programmas, kas tiek uztvertas kā ekstrēmistiskas, bieži ietver galēji kreisās politikas vai galēji labējās politikas uzskatus, kā arī radikālismu, reakcionārismu, fundamentālismu un fanātismu.

Ārējās saites
-------------

* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph115793

 |

 |
***Dissimulation*** ir britu *YouTube* lietotāja un repera *KSI* debijas studijas albums. To izdeva *RBC Records* un *BMG* 2020. gada 22. maijā, bet trīs dienas vēlāk tika izdots albuma luksusa izdevums. Albumā piedalās izpildītāji *Offset**,* *Lil Pump**,* *Smokepurpp*, *Swarmz*, *Tion Wayne*, *Jeremih*, *Trippie Redd*, *Aiyana-Lee*, *Rick Ross*, *Lil Baby* un *S-X*. Albuma luksusa izdevumā ir iekļauti arī citi viesi no *AJ Tracey*, *Rich The Kid*, *Randolph* un *Crypt*.

Pirms albuma bija četri singli. "Down Like That", kurā piedalās *Rick Ross*, *Lil Baby* un *S-X*, tika izdots 2019. gada 8. novembrī kā albuma galvenais singls, un tas ieņēma 10. vietu Apvienotās Karalistes singlu topā. "Wake Up Call", kurā piedalās *Trippie Redd*, tika izdots 2020. gada 31. janvārī kā otrais singls, un tas debitēja Apvienotās Karalistes singlu topa 11. vietā. "Poppin", kurā piedalās *Lil Pump* un *Smokepurpp*, tika izdots 2020. gada 27. martā kā trešais singls. "Houdini", kurā piedalās *Swarmz* un *Tion Wayne*, tika izdots 2020. gada 24. aprīlī kā ceturtais singls no albuma, un tas debitēja Apvienotās Karalistes singlu topa sestajā vietā. Pēc albuma *Dissimulation* izdošanas 2020. gada 17. jūlijā kā albuma piektais singls tika izdots "Killa Killa", kurā piedalās *Aiyana-Lee*. Iepriekš tas bija ieņēmis 27. vietu Apvienotās Karalistes singlu topā.

*Dissimulation* saņēma galvenokārt pozitīvas mūzikas kritiķu atsauksmes. Daudzi kritiķi slavēja *KSI* izaugsmi, salīdzinot ar viņa iepriekšējiem mūzikas izdevumiem, un atzinīgi novērtēja albuma uzticamību, atzīstot, ka *KSI* ir panācis īstu repa albumu. Kritiķi secināja, ka *Dissimulation* "iezīmē nopietnu *KSI* lēcienu uz priekšu", un atzīmēja, ka albums viņam ir "nostiprinājis viņa vietu kā spēkam, kas jāņem vērā mūzikas industrijā". *Dissimulation* debitēja Apvienotās Karalistes albumu topa otrajā vietā un vēl vairāk iekļuva 16 citu valstu albumu topos. *Dissimulation* bija Lielbritānijā visvairāk pārdotais britu mākslinieka debijas albums un ceturtais visvairāk pārdotais britu repa mākslinieka albums 2020. gadā. Britu fonogrāfijas industrija (BPI) albumam ir piešķirts zelta statuss, pārsniedzot 100 000 vienību pārdošanas apjomu Apvienotā Karaliste.

Dziesmu sarakts
---------------

| *Dissimulation* |
| --- |
| # | Nosaukums | Autors | Ilgums |
| 1. | *What You Been On*   | KSI | 1:58 |
| 2. | *Cap* (piedaloties Offset) | KSI | 3:09 |
| 3. | *Poppin* (piedaloties Lil Pump un Smokepurpp) | KSI, Lil Pump & Smokepurpp | 3:32 |
| 4. | *Houdini* (piedaloties Swarmz un Tion Wayne) | KSI, Swarmz & Tion Wayne | 4:55 |
| 5. | *Bad Lil Vibe* (piedaloties Jeremih) | KSI & Jeremih | 2:43 |
| 6. | *How It Feel*   | KSI | 2:38 |
| 7. | *Wake Up Call* (piedaloties Trippie Redd) | KSI & Trippie Redd | 2:55 |
| 8. | *Killa Killa* (piedaloties Aiyana-Lee) | KSI & Aiyana Lee | 2:31 |
| 9. | *Domain*   | KSI | 3:00 |
| 10. | *Down Like That* (piedaloties Rick Ross, Lil Baby un S-X) | KSI, Rick Ross, Lil Baby & S-X | 2:55 |
| 11. | *Undefeated*   | KSI | 2:54 |
| 12. | *Millions*   | KSI | 3:12 |
| **Kopējais ilgums** | **33:54** |
**Ekumeniskie koncili** bija pirmie septiņi vispārējie kristīgās baznīcas koncili–bīskapu sapulces. Par "ekumeniskiem" tos sauc pēc grieķu vārda *οἰκουμένη* (oikūmenē) — "apdzīvotā pasaule", ar ko šajā laikā saprata Romas impēriju. Koncilos noformulēja daudzas ticības pamatnostādnes un priekšstatus. Ap 50. gadu notika Jeruzalemes koncils, taču to nepieskaita pie ekumeniskajiem konciliem, bet sauc par "Apustuļu koncilu" vai "Jeruzalemes koncilu". Pirmo ekumenisko koncilu sasauca Romas imperators Konstantīns I 325. gadā Nīkajā, lai atrisinātu strīdu starp Trīsvienības un ariānisma piekritējiem. Līdz Lielajai shizmai 11. gadsimtā notika astoņi ekumeniskie koncili, taču Ceturtā Konstantinopoles koncila laikā 869. gadā Rietumu un Austrumu baznīcu delegāti vairs nespēja vienoties par daudziem jautājumiem, koncilā nepieņēma visaptverošus, ekumeniskus lēmumus, un baznīca faktiski sāka sadalīties Rietumu un Austrumu strāvojumos. Šo koncilu par ekumenisku atzīst tikai Romas Katoļu baznīca.

Koncilu saraksts
----------------

* Pirmais Nīkajas koncils (325) nosodīja ariānismu, noformulēja ticības apliecību, noteica Lieldienu svinēšanas datumu.
* Pirmais Konstantinopoles koncils (381) vēlreiz nosodīja ariānismu, kā arī nosodīja maķedonismu, kas noliedza Svētā Gara dievišķumu, laboja un papildināja Nīkajas ticības apliecību.
* Efesas koncils (431) nosodīja nestoriānismu (Kristus dievišķās un cilvēciskās dabas nošķiršanu), pasludināja Jaunavu Mariju par Dievmāti, kā arī nosodīja pelagiānismu — britu mūka Pelagija mācību, kas noraidīja mācību par iedzimto grēku un uzskatīja, ka cilvēks ar savu brīvo gribu spēj izvēlēties darīt labu un būt bezgrēcīgs.
* Halkēdonas koncils (451) nosodīja monofizītismu (mācību, ka Kristum piemīt tikai dievišķā daba), noformulēja Halkēdonas ticības apliecību.
* Otrais Konstantinopoles koncils (553) nosodīja "Trīs nodaļas", kas ietvēra trīs nestoriānisma piekritēju, kuri netika nosodīti Halkēdonā, — Teodora no Mopsuestijas, Edesas bīskapa Ibasa un daļēji Teodorēta — darbus.
* Trešais Konstantinopoles koncils (680–681) nosodīja uzskatus, ka Kristum piemīt viens aktivitātes jeb enerģijas princips (monoergisms) un vienota griba (monotelētisms).
* Otrais Nīkajas koncils (787) atjaunoja svētbilžu godāšanu un noraidīja ikonoklasmu.

Koncilu atzīšana
----------------

Dažādu šķelšanos dēļ dažādi kristīgās baznīcas virzieni atzīst tikai pirmos koncilus. Asīriešu Baznīca atzīst tikai pirmos divus koncilus, Nīkajas un I Konstantinopoles, Austrumu baznīcas — pirmos trīs (Nīkajas, I Konstantinopoles un Efesas). Romas Katoļu baznīca arī nākamos koncilus (no astotā līdz pat divdesmit pirmajam), kurus sasaukuši pāvesti, pieskaita pie ekumeniskajiem. Dažas protestantu konfesijas atzīst tikai pirmos četrus koncilus, tomēr vairums atzīst visus septiņus. Dažas baznīcas, kuras neatzīst Trīsvienību, kā unitārieši, Jehovas liecinieki un mormoņi, neatzīst nevienu no ekumeniskajiem konciliem.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000297843
* LCCN: sh85033412
* BNF: cb119363102 (data)
* NDL: 00576171
* NKC: ph114434

 |

 |
**Aleksandrs Hellers** (krievu: *Александр Гиршевич (Григорьевич) Геллер*; 1931. gada 12. novembris - 2014. gada 10. marts, Sanktpēterburga) bija Krievijas šaha meistars.

Biogrāfija
----------

Ar šahu sācis nodarboties Otrā pasaules kara gados. 1944. gadā iestājies Ļeņingradas pionieru pils šaha pulciņā. 1949. gadā bijis Ļeņingradas junioru komandas līderis, kad tā uzvarējusi PSRS junioru komandu šaha čempionātā Maskavā. 1959.gadā Hellers ieņēmis otro vietu (aiz Borisa Spaska) Ļeņingradas šaha čempionātā un izpildījis PSRS sporta meistara normu. Bieži piedalījies dažādās Ļeņingradas komandu šaha sacensībās, arī pilsētas mačos ar citu pilsētu komandām. Bijis 1962. gada Latvijas šaha čempionāta dalībnieks un izcīnījis tajā 7. vietu.

Vēlākajos gados aktīvi piedalījies korespondencšaha sacensībās. Kopā ar Ļeņingradas komandu uzvarējis PSRS 5. komandu čempionātā (1975-78), sasniedzot labāko rezultātu pie sestā galdiņa. 1983. gadā Starptautiskās korespondencšaha federācijas kongresā Poznaņā par sasniegumiem 4. Baltijas valstu turnīrā Helleram piešķirts starptautiskā korespondencšaha meistara nosaukums.

Ilgus gadus strādājis par patentu ekspertu Ļeņingradas optikas rūpnīcā LOMO, kā arī bijis šaha žurnālists. Publicējies žurnālos "64", "Schachmaty v SSSR", "Šahs", kuros bijis populārs ar saviem nostāstiem par dažādiem atgadījumiem šaha turnīru laikā. Bijis arī šaha sacensību tiesnesis, un 1988. gadā Starptautiskā šaha federācija (FIDE) piešķīra viņam starptautiskā arbitra nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Championship of USSR (team juniors) - 1949
2. ↑  Championship of Leningrad - 13.5-2.6.1959
3. ↑  «IM Geller, Aleksandr Girshevich». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 8. maijā. Skatīts: 2014. gada 8. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
Ekumenisks rituāls Tezē kopienā 
**Ekumenisms** (sengrieķu: *οἰκουμένη* (*oikoumene*) — 'apdzīvotā pasaule') ir kustība kristietībā, kas vērsta uz vēsturiskās sašķeltības pārvarēšanu un visu konfesiju apvienošanos. Dažreiz šo vārdu attiecina arī uz citām reliģijām.

Plašākā nozīmē ar ekumenismu dažreiz apzīmē Ābrama reliģiju — kristietības, jūdaisma un islāma vienotību.

Ekumenisms kristietībā
----------------------

Pirmais, kurš lietoja vārdu "ekumenisms" mūsdienu nozīmē, bija vācu luterāņu muižnieks grāfs Nikolass Ludvigs fon Cincendorfs 18. gadsimta vidū. 19. gadsimta vidū radās vairākas kristiešu organizācijas ar mērķi veicināt dažādu konfesiju sadarbību. 1895. gadā tika nodibināta Pasaules kristīgo studentu federācija.

### Katolicisms—pareizticība

Sākot no 20. gadsimta vidus, Romas Katoļu baznīca ir spērusi vairākus soļus, lai pārvarētu šķelšanos starp katoļu un pareizticīgo baznīcām. 1965. gadā Romas pāvests Pāvils VI un Konstantinopoles patriarhs Atenagors I formāli atcēla 1054. gadā notikušo abpusējo ekskomunikāciju. 1999. gadā pāvests Jānis Pāvils II pēc Rumānijas Pareizticīgās Baznīcas patriarha ielūguma apmeklēja šo valsti, kļūstot par pirmo pāvestu, kurš pēc šķelšanās apmeklējis pareizticīgu valsti.

### Katolicisms—protestantisms

1999. gadā Augsburgā Romas katoļu baznīca un Pasaules luterāņu federācija pieņēma kopēju paziņojumu par Attaisnošanas mācību, kas atrisināja gadsimtiem ilgas domstarpības šajā jautājumā katoļu un luterāņu starpā. 2006. gadā šim paziņojumam pievienojās Pasaules metodistu padome.

### Protestantisms

Plašāka ekumeniskā kustība protestantismā iesākās 1910. gadā, kad Edinburgā tika sasaukta pirmā Pasaules misionāru konference. 1948. gadā Amsterdamā tika nodibināta Pasaules baznīcu padome, kas apvieno 340 nacionālās baznīcas (galvenokārt protestantu un pareizticīgo).

### Ekumenisms Latvijā

Viens no pirmajiem ekumeniskās kustības aizsācējiem Latvijā bija luterāņu teologs Edgars Rumba 20. gs. 30. gados. Šobrīd Latvijā vērojama laba sadarbība starp tradicionālajām konfesijām. Nozīmīgos valsts svētkos vienmēr notiek ekumeniskie dievkalpojumi. 2013. gada 18. janvārī konsekrēta pirmā ekumeniskā baznīca Latvijā — Igates Svētā Jāņa Kristītāja un Svētās Marijas Magdalēnas baznīca.

Ekumeniskās organizācijas
-------------------------

* Eiropas baznīcu konference
* Pasaules baznīcu padome
* Pasaules kristīgo studentu federācija
* Tezē kopiena
**Plaušzivjveidīgās** (*Dipnomorpha*) ir viena no daivspurzivju virsklases (*Sarcopterygii*) apakšklasēm (citi tās uzskata vienkārši par kladu), kas apvieno Divējādelpojošās zivis un Porolepjveidīgās. Šo apakšklasi 1991. gadā izdalīja zviedru paleontologs Pērs Albergs, sadalot ripidistijas divās daļās: primitīvākajās plaušzivjveidīgajās un attīstītākajos četrkājveidīgajos, no kuriem vēlāk ir cēlušies sauszemes mugurkaulnieki. Šīs klases aizvēsturiskie pārstāvji (plaušzivju priekšteči) dzīvoja paleozoja ērā, sākot ar apakšdevonu un vēlāko pārstāvju relikti līdz pat mūsdienām.

Apraksts
--------

Plaušzivjveidīgo galvaskauss ir ar strupu purnu un nelielām acu orbītām. Tā priekšējā daļā ir attīstīti elektroreceptoru orgānu rostrālie kanāli. Galvai ir raksturīgas zobu spirāles un lielas zobu plātnes. Krūšu spuras ir šauras un izstieptas, ar daudziem ass mezomēriem un radiālijām virs un zem ass daļas (biseriālā spura). Abas muguras spuras izvietotas tuvu astes spurai. Pirmā muguras spura parasti ir mazāka par otro, un tai nav radiāliju. Otrajai muguras spurai un anālajai spurai ir daudz radiāliju. Dažām formām muguras spura saplūst ar astes spuru.

Jangolepīdas, diabolepīdas un dipnojas demonstrē pāreju sēriju no primitīvas galvaskausa un žokļu uzbūves, kāda ir porolepjveidīgajām, uz specializētu, kāda ir raksturīga dipnojām. Šeit ir novērojama kaulu redukcija, galvaskausa iekšējā savienojuma kustības samazināšanās un zobu sistēmas tipa izmaiņa no košanas uz saspiešanu.

Atsauces
--------

1. ↑  Иванов А.О. Черепанов Г.О. Ископаемые низшие позвоночные. Учебное пособие, Издание 2, Санкт-Петербургский государственный университет, Санкт-Петербург, 2007 г. 168-169. lpp. ISBN 978-58-288-04342-0
Amēba. Ektoplazma (bez granulām) un granulētā endoplazma ir vizuāli atšķiramas
**Ektoplazma** (gr. εκτος — «ārpusē» un πλάσμα — «saturs»), saukta arī **plazmogēls** ir šūnu citoplazmas ārējais slānis. Tam ir augstāks blīvums salīdzinājumā ar iekšējo slāni - endoplazmu jeb plazmodiju un tas nav granulēts. Ektoderma caurspīdīga, homogēna slāņa veidā apņem šūnu no ārpuses.

Citoplazmas dalījums ektoplazmā un endoplazmā ir nosacīts un lielākoties izpaužas pie vienšūņiem, kur ektoplazma piedalās šūnas kustības mehānismā. Ektoplazma nesatur granulas un organellu lielāko daļu, bet, piemēram, infuzorijas tupelītes ektoplazmā atrodas kinetosomas (bazālie ķermenīši), no kurām atiet skroptiņas. No kinetosomām atiet kinetodesmālās fibrillas, kas kopā veido gareno fibrillu kūlīti, sauktu par kinetodesmu. Rindā izvietotās kinetosomas kopā ar to kinetodesmām veido kinētisko vienību. Endoplazmas fibrillārais tīkls ir saistīts ar ektoplazmas kinetodesmālajām struktūrām. Domājams, ka viss šis komplekss regulē infuzorijas skropstiņu darbību. Ektoplazma satur mikrofilamentus aktīnu un miozīnu, kuri piedalās pseidopodiju veidošanā.
**Elektroniskā uzņēmējdarbība** (saīsinājumā **e-uzņēmējdarbība**) jeb **elektroniskais bizness** (saīsinājumā **e-bizness**) ir jebkura uzņēmējdarbība, kas balstās uz informācijas un sakaru tehnoloģijām (IST), līdzekļiem un metodēm. Elektroniskā uzņēmējdarbība paplašina uzņēmumu iespējas sekmīgāk izmantot iekšējo un ārējo informāciju savu mērķu sasniegšanā.

IST tehnoloģiju lietošana uzņēmējdarbībā uzlabo uzņēmumu saziņu, tai skaitā tiešsaistē, ar pasūtītājiem un piegādātājiem (elektroniskā tirdzniecība), partneriem, valsts iestādēm, dažādiem preču un pakalpojumu tirgus dalībniekiem. Uzņēmumi iegūst iespēju vienlaikus īstenot savu tirgus stratēģiju un taktiku, kā paralēli notiekošus procesus.

Elektroniskā uzņēmējdarbība ir maksimāli iedarbīga, ja tā aptver visu vērtības ķēdi — elektroniskos iepirkumus, piegādes ķēdi, pasūtījumu elektronisko apstrādi, ražošanas automatizēšanu, pasūtītāju apkalpošanu u.c.

Uzņēmumu IKT atvieglo arī piekļūšanu valsts un pašvaldību informācijas sistēmām (elektroniskā pārvalde), lai iegūtu uzņēmējdarbībai nepieciešamo informāciju par likumiem un citiem normatīviem aktiem. Turklāt valsts un pašvaldības, to institūcijas, ir arī nozīmīgi preču un pakalpojumu iepircēji savām vajadzībām, īstenojot to ar iepirkumu sistēmu palīdzību.

Elektroniskās uzņēmējdarbības veicināšana ir arī viena no Eiropas Savienības prioritātēm Lisabonas stratēģijas ietvaros. Tā veicina arī ātrāku jaunievedumu apgūšanu un ieviešanu uzņēmējdarbības praksē, tādējādi paaugstinot darba ražīgumu un ražošanas efektivitāti.

Skatīt arī
----------

* Elektroniskā tirdzniecība

Atsauces
--------

1. ↑  «Information and communication technologies - e-Skills - Supporting information». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 7. septembrī. Skatīts: 2007. gada 8. septembrī.
**Lūcija Jēruma-Krastiņa** (dzimusi 1899. gada 12. novembrī, mirusi 1968. gada 23. septembrī) bija latviešu anatome un antropoloģe. Latvijas Universitātes doktora grādu.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1899. gadā Cēsīs būvuzņēmēja Augusta Skrastīša (Krastiņa, 1866–1919) un viņa sievas Annas, dzimušas Dzirnes, ģimenē. 1918. gadā absolvēja mācības Margaritas Neijas Cēsu sieviešu ģimnāzijā. 1919. gada pavasarī lielinieki Cēsu cietumā nošāva viņas tēvu, 1919. gada rudenī Lūcija sāka medicīnas studijas Latvijas Universitātē, studiju laikā sāka strādāt par subasistenti Anatomijas katedrā. Pēc ārsta grāda iegūšanas 1925. gadā bija katedras asistente un privātdocente Latvijas Universitātes Anatomijas institūtā. Pētīja latvietes antropoloģisko tipu un kā otrā sieviete Latvijas Universitātē aizstāvēja doktora disertāciju par pētījumu "Latviete no antropoloģijas viedokļa" un ieguva medicīnas zinātņu doktora grādu.
1930. gadā apprecējās ar psihiatru Nikolaju Jērumu (1904–1991). 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1948. gadā izceļoja uz Venecuēlā. Dzīvodama Venecuēlā, darbojās Karakasas Latviešu biedrībā un veica pētījumus par cietumnieču antropoloģiju, kā arī nodarbojās ar gleznošanu.

Darbi
-----

* Latviete no antropoloģiskā viedokļa. Rīga: 1934. – 275 lpp.
	+ Die Lettin vom anthropologischen Standpunkt. Rīga: 1935. – 192 lpp. (vāciski)
* Antropoloģiski dati par latviešu skolas jaunatni. LU Raksti 1937.

Literatūra
----------

* R. Lindberga, J. Vētra. Medicīnas doktore Lūcija Jēruma-Krastiņa. Rīga: 1999. – 74 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  «Studenšu korporācijas «Dzintra» goda filistri». Studenšu korporācija «Dzintra». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 9. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 18. martā.
2. ↑  Papilddati antropoloģes privātdocentes Lūcijas Jērumas-Krastiņas (1899–1968) biogrāfijai: novadpētnieciski meklējumi Arnis Vīksna, RSU ZINĀTNISKĀ KONFERENCE 2015. gada 26.–27. martā
3. ↑  womage.lv
4. 1 2  *Latvijas enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2003. 199. lpp. ISBN 9984-9482-2-6.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305093291
* LNB: 000162551

 |

 |
**Dzelzszāle** (latīņu: *Carex nigra*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, Rietumāzijā un Ziemeļamerikas austrumu daļā. Bieži sastopama visā Latvijas teritorijā, mitrās pļavās, purvos, skrajos pārmitros mežos un ūdenstilpju krastos.

Apraksts
--------

Dzelzszāle ir daudzgadīgs, 10—50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 2 drīksnas.

Augs ir pelēkzaļš, veido skraju ceru, tam ir pazemes dzinumi. Stublājs ir asi trīsšķautņains un tikai augšdaļā raupjš. Lapas ir lineāras, 0,2—0,3 cm platas un kopumā īsākas nekā stublājs. Ziedkopas galā ir 1 vai 2 vīrišķo ziedu vārpiņas, zem tām ir 2—4 sēdošas, iegarenas, stāvas sievišķo ziedu vārpiņas. Augļa pūslītis ir zaļš vai zaļganbrūns, ieapaļš, 0,2—0,3 cm garš, ar saredzamu dzīslojumu. Pūslīša knābītis ir īss, vesels. Segplēksnes ir strupas, olveidīgas, tumši brūnas vai melni brūnas, ar šauru, gaišāku svītru vidū, īsākas nekā pūslītis. Zied jūnijā, jūlijā.

Ļoti reti ir sastopama pasuga *C.n. ssp. juncella* ((Fr.) Lemke), kuru daži autori aplūko kā variāti, bet citi — kā patstāvīgu sugu. Šī pasuga veido blīvu cini, tai ir šaurākas (līdz 0,15 cm platas), nereti ierotītas lapas un garāka apakšējā seglapa.

Atsauces
--------

1. 1 2  «dzelzszāle - Carex nigra (L.) Reichard - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-23.
**Dzelzs(III) hlorīds** jeb **dzelzs trihlorīds** (FeCl3) ir trīsvērtīgās dzelzs un sālsskābes sāls. Tīra dzelzs(III) hlorīda kristāli ir sarkanbrūnas plānas heksagonālas plāksnītes (caurejošā gaismā sarkanvioletas, atstarotā — zaļganas). FeCl3 ir stipri higroskopisks, gaisā kāri uzsūc ūdeni un veido vispirms kristālhidrātu FeCl3 · 6H2O (dzeltenbrūnus neskaidri izteiktus kristālus jeb sferolītus), bet ar laiku izplūst, veidojot tumši brūnu, gandrīz melnu šķīdumu (*Oleum martis*).

Iegūšana
--------

Dzelzs(III) hlorīds veidojas, dzelzij reaģējot ar hloru:

2Fe + 3Cl2 → 2FeCl3
Nokaitēta dzelzs stieplīte hlorā sadeg, veidojot brūnus dūmus no sīkiem dzelzs trihlorīda kristāliņiem.

Iedarbojoties uz dzelzi ar sālsskābi vai hlorūdeņradi, rodas dzelzs(II) hlorīds FeCl2. To var oksidēt ar hloru līdz dzelzs(III) hlorīdam (reakcija ir apgriezeniska):

2FeCl2 + Cl2 → 2FeCl3
Laižot hloru cauri dzelzs dihlorīda šķīdumam, iegūst dzelzs trihlorīda kristālhidrātu.

Īpašības
--------

Dzelzs(III) hlorīda šķīdums mēģenē
Karsējot atmosfēras spiedienā, dzelzs trihlorīds sāk lēnām sadalīties, veidojot dihlorīdu un molekulāru hloru:

2FeCl3 → 2FeCl2 + Cl2
Tā kā dzelzs(III) hlorīds ir spēcīga Lūisa skābe, tas iedarbojas ar citiem hlorīdiem, veidojot kompleksos savienojumus — tetrahloroferātus(III):

FeCl3 + Cl− → [FeCl4]−
Karsējot līdz 350 °C temperatūrā kopā ar dzelzs(III) oksīdu, var iegūt dzelzs oksohlorīdu:

FeCl3 + Fe2O3 → 3FeOCl
Dzelzs(III) hlorīds ir oksidētājs, piemēram, tas oksidē metālisko varu. Šajā procesā rodas šķīstoši vara hlorīdi:

FeCl3 + Cu → FeCl2 + CuCl
FeCl3 + CuCl → FeCl2 + CuCl2
Tāpat tas var oksidēt jodūdeņradi līdz brīvam jodam:

FeCl3 + 2HI → 2FeCl2 + I2 + 2HCl
Dzelzs(III) hlorīds ir korozīva, visai toksiska viela.

Iespiestās plates kodināšana dzelzs trihlorīda šķīdumā
Šķīstot ūdenī, dzelzs trihlorīds spēcīgi sakarst. Dzelzs trihlorīds šķīst arī spirtā, glicerīnā, ēterī, acetonā. Ūdens šķīdumiem piemīt stipri skāba reakcija. Sildot vai stipri atšķaidot hidrolīze pastiprinās un veidojas koloidāls dzelzs hidroksīds. Nav iespējams iegūt bezūdens dzelzs trihlorīdu, iztvaicējot šķīdumu, jo izdalās hlorūdeņradis un paliek dzelzs oksīds.

Izmantošana
-----------

Dzelzs(III) hlorīda šķīdumu lieto radiotehnikā iespiesto plašu kodināšanai. Tipogrāfijā lieto oforta vai cinkogrāfijas formu kodināšanai kā mazāk kaitīgu alternatīvu slāpekļskābei. Izmanto arī par kodni audumu krāsošanā un koagulantu ūdens attīrīšanā. Organiskajā sintēzē plaši izmanto par katalizatoru izteikto skābo īpašību dēļ (piemēram, aromātisko ogļūdeņražu elektrofilās aizvietošanas reakcijās). Bezūdens FeCl3 lieto benzola un toluola hlorēšanai. Agrāk dzelzs trihlorīda šķīdumu izmantoja asiņošanas apturēšanai koagulējošo īpašību dēļ.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***dzelzs(III) hlorīds*** |

1. ↑  Г. Реми. *Курс неорганической химии.* Том II. Москва, Издательство иностранной литературы, 1966, lpp. 303. (krieviski)
2. ↑  N. Ahmetovs. *Neorganiskā ķīmija*. R:, Zvaigzne, 1978, 284. lpp.
3. ↑  Hlora iedarbība uz dzelzi (krieviski)
**Ričards Elans Sīrfoss** (*Richard Alan Searfoss*; dzimis 1956. gada 5. jūnijā, miris 2018. gada 29. septembrī) bija NASA kosmonauts, ASV Gaisa spēku pulkvedis, izmēģinātājlidotājs.

Ričards Sīrfoss piedzima Mičiganas štata Montklemensā, bet bērnību pavadīja Portsmutā, Ņūhempšīrā.

1978. gadā Sīrfoss ASV Gaisa spēku akadēmijā ieguva bakalaura grādu aeronautikas inženierijā.
1979. gadā viņš Kalifornijas Tehnoloģiju institūtā ieguva maģistra grādu aeronautikā.

1980. gadā Ričards Sīrfoss pabeidza Pilotu apmācības pēcdiploma kursus Viljamsa Gaisa Spēku bāzē un sāka dienestu ASV Gaisa spēkos.
No 1981. līdz 1984. gadam viņš dienēja Karalisko Gaisa spēku Leikenheltas bāzē, lidojot ar *F-111F*. Pēc tam līdz 1987. gadam Mauntinhomas bāzē viņš dienēja par *F-111A* pilotu instruktoru un ieroču virsnieku. 
1988. gadā Sīrfoss absolvēja Jūras kara flotes izmēģinātājpilotu skolu Patuksentriverā. Pēc tam viņš bija lidojumu instruktors ASV Gaisa Spēku izmēģinātājpilotu skolā Edvardsa Gaisa Spēku bāzē.

1990. gada janvārī Ričards Sīrfoss tika uzņemts *NASA* 13. iesaukuma astronautu vienībā. 1991. gadāa jūlij viņš pabeidza kosmonautu vispārējo apmācību un ieguva astronauta kvalifikāciju. Tad viņš darbojās komandā, kas bija atbildīga par *Space Shuttle* apkalpes iekāpšanu, piesprādzēšanos pirms starta un apkalpes izkāpšanu pēc nolaišanās. Pēc tam viņš tika darbojās *Shuttle Avionics Integration Laboratory* lidojuma programmatūras testēšanā.

Pirmo lidojumu kosmosā Ričards Sīrfoss devās 1993. gada oktobrī *Space Shuttle* misijā STS-58 kā kosmoplāna pilots.

Otro reizi kosmosā Sīrfoss devās 1996. gada martā misijā STS-76 uz Krievijas orbitālo staciju *Mir*.

Trešais Sīforsa lidojums kosmosā notika 1998. gada aprīlī misijā STS-90, esot komandierim.

1998. gada beigās Ričards Sīrfoss atstāja *NASA*. Pēc tam viņš strādāja privātās struktūrās, bet pēc pāris gadiem atgriezās *NASA* Draidena lidojumu pētniecības centrā un strādāja par pētniecības izmēģinātājpilotu. 2003. gadā viņš atstāja Draidena centru un darbojās privātās struktūrās.

Sīrfoss bija kosmiskās sacensības *Ansari X Prize* tiesnesis.
Viņš bija Nacionālās izmēģinātājpilotu skolas instruktors Mohaves kosmoportā.
2000. gadu vidū Sīrfoss sāka strādāt *XCOR Aerospace*. 2013. gadā viņš kļuva par *XCOR* Galveno izmēģinātājpilotu.

Ārējās saites
-------------

* Sīrfosa biogrāfija NASA mājaslapā (angliski)
* Ричард Алан Сиэрфосс astronaut.ru, (krieviski)
**Ellefa Ringnesa sala** (angļu: *Ellef Ringnes Island*) ir liela neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Karalienes Elizabetes salu Sverdrupa salu grupā. Pīrija un Hasela šaurumi austrumos to atdala no Amunda Ringnesa salas, bet Dāņu un Maklīna šaurumi dienvidrietumos — no Karaļa Kristiana salas un Lohīdas salas. Rietumos krastus apskalo Prinča Gustava Ādolfa jūra. Krasti zemi, roboti ar lieliem līčiem un pussalām; piekrastē vairākas mazākas salas, lielākā no kurām ir Tora sala rietumu piekrastē. Salas reljefs pārsvarā līdzens, augstākais punkts ir 260 m augstais Īsaksena kupols.

Vēsture
-------

Salu 1901. gadā atklāja Oto Sverdrupa ekspedīcijas dalībnieki Gunnars Īsaksens un Sverre Hasels, kuri apsekoja kaimiņos esošo Amunda Ringnesa salu. Nosaukta par godu vienam no ekspedīcijas atbalstītājiem, alus darītavas *Ringnes* līdzdibinātājam Ellefam Ringnesam. No 1948. līdz 1978. gadam salas rietumu krastā darbojās pastāvīga polārā meteostacija Īsaksena. 1994. gadā salu šķērsoja Ziemeļu magnētiskais pols.

Atsauces
--------

1. ↑  The Atlas of Canada. Sea Islands
2. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Ellef Ringnes Island
3. ↑  «Elefa Ringnesa sala». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 199. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ellefa Ringnesa sala***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315526816

 |

 |
**Pelargonskābe** (n-nonānskābe, oktānkarbonskābe, С8Н17СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Pelargonskābe ir bezkrāsains eļļains šķidrums ar nepatīkamu smaku. Vēsumā viegli kristalizējas. Ūdenī gandrīz nešķīst. Pelargonskābes sāļus un esterus sauc par **pelargonātiem** vai **nonanoātiem**.

Atrašanās dabā
--------------

Atrodama dažās sīveļļās un ģerāniju (*Pelargonium roseum*) ēteriskajā eļļā. No tā arī cēlies pelargonskābes nosaukums (latīņu: *pelargonium* - ģerānija). Nelielā daudzumā pelargonskābe atrodas stipri bojātos taukos kā oleīnskābes oksidēšanās produkts.

Iegūšana
--------

Iegūst oleīnskābes ozonolīzes ceļā, oksidējot iegūto produktu ar gaisa skābekli. Tāpat pelargonskābe veidojas, oksidējot oleīnskābi vai stearīnskābi ar slāpekļskābi.

Var iegūt arī, sakausējot undecilēnskābi ar kālija hidroksīdu nelielā daudzumā ūdens:

СН3—(СН2)7—СН=СH—СООН + 2КOH → CН3—(СН2)7—COOK + CH3—COOK + H2
Iegūto pelargonskābes sāli sadala ar sālsskābi.

Pelargonskābe veidojas, pārziepojot atbilstošo nitrilu (oktilcianīdu C8H17CN).

Izmantošana
-----------

Metilnonanoātu (pelargonskābes metilesteri) lieto kā smaržvielu. Etilpelargonātam ir rožu smarža. Pelargonskābi lieto plastifikatoru un laku iegūšanai. Pelargonskābes morfolīdu (4-nonanilmorfolīnu) lieto kā lakrimatoru (piparu gāzes baloniņos).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās piesātinātās vienvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Skudrskābe
* Etiķskābe
* Propionskābe
* Sviestskābe
* Baldriānskābe
* Kapronskābe
* Enantskābe
* Kaprilskābe
* Pelargonskābe
* Kaprīnskābe
* Laurīnskābe
* Miristīnskābe
* Palmitīnskābe
* Margarīnskābe
* Stearīnskābe
* Arahīnskābe
* Eikozānkarbonskābe
* Behenskābe
* Lignocerīnskābe
* Cerotīnskābe
* Montānskābe
* Melisīnskābe
* Tritriakontānskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4382811-5

 |

 |
**Ella Pitama (Pitema)** (angļu: *Ella Pitam*; dzimusi 1977. gada 10. februārī Rīgā) ir Izraēlas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt Rīgā. 1990. gadā piedalījusies starptautiskā turnīrā "Rīga—1990", kurā dalījusi 124.-139. vietu.

1991. gadā pārcēlusies uz Izraēlu. No 1992. līdz 1997. gadam vairākkārt pārstāvējusi Izraēlu Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās. Lielāko panākumu guvusi 1994. gadā Hanijā, kad Eiropas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā izcīnījusi bronzas medaļu.

1998. gadā Drēzdenē dalījusi pirmo vietu Pasaules šaha čempiones nosaukuma cikla zonas turnīrā  un iekļuvusi Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2000. gadā Ņūdelī 1. kārtā zaudējusi Jekaterinai Kovaļevskai. 2000. gadā uzvarējusi Izraēlas sieviešu šaha čempionātā. 2001. gadā Telavivā dalījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā (uzvarējusi Ildiko Mādla).

Pārstāvējusi Izraēlas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 4 reizes (1996-2000, 2010). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1996) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 3 reizes (1997-1999, 2009).

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā Pitamai piešķīra starptautiskās FIDE meistares (WFM), bet 1997. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Pēdējā laikā šaha turnīros piedalās reti. Beigusi Haifas universitātes studiju virzienu "apdrošināšana un ekonomika".

Literatūra
----------

* Игорь Бердичевский. Шахматная еврейская энциклопедия. Москва: Русский шахматный дом, 2016. ISBN 978-5-94693-503-6 (Igors Berdičevskis "Ebreju šaha enciklopēdija", Maskava, 2016).

Atsauces
--------

1. ↑  Dresden zt (Women) 1998
2. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
3. ↑  Tel Aviv (Women) 2001
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Ella Pitam
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Ella Pitam

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Pekanbaru** (indonēziešu: *Kota Pekanbaru*) ir pilsēta Indonēzijā, Riau provinces galvaspilsēta. Izvietojusies provinces vidienē Siakas upes krastos. Pilsēta multietniska — tajā dzīvo minankabau (40%), malajieši (32%), javieši (16%) un bataki (11%), bet pēc konfesionālās piederības lielākā daļa ir musulmaņi (85%), bet 3,8% budisti un 11,5% kristieši.

Vēsture
-------

Par Pekanbaru (‘Jaunais tirgus’) dibināšanas gadu tiek uzskatīts 1784. gads, kad Siakas sultāns netālu no savas pils Siakas upes krastā nolēma izveidot tirdzniecības ostu. No 1760. līdz 1830. gadam pilsēta bija sultanāta galvaspilsēta. Vēlākos gados pilsēta kļuva par kafijas audzēšanas un akmeņogļu ieguves reģiona centru. 1960. gadā pilsēta kļuva par Riau provinces administratīvo centru Tandžunpinanas vietā.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pekanbaru***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 4704155566486013380009

 |

 |
**Elpistostegāļi** (*Elpistostegalia*) jeb **panderihtīdi** ir viena no ripidistiju klases (*Rhipidistia*) kārtām. Tās bija lielas zivis ar horizontāli saplacinātu ķermeni un skaidri nodalītu galvu. Pēc sava dzīvesveida, iespējams, tie bija uzglūnošie plēsēji. Panderihtīdiem ir konstatējamas tetrapodu uzbūves īpatnības, un tie tiek uzskatīti par pārejas grupu no daivspurzivīm uz sauszemes mugurkaulniekiem — četrkājiem. Elpistostegāļu kārtu izdalīja 1961. gadā ASV paleontologs Čārlzs Kamps un H.J. Alisons, pamatojoties uz 1939. gadā Kanādas devonā atrasto *Elpistostege watsoni*. Bet 1989. gadā krievu paleontoloģe Emīlija Vorobjova pēc Lodes māla raktuvēs atrastajiem veseliem *Panderichthys rhombolepis* eksemplāriem izveidoja panderihtīdu kārtu (*Panderichthyida*). Šīs kārtas pārstāvji dzīvoja paleozoja ērā, devona periodā. Kārtā ir tikai viena panderihtīdu dzimta (*Panderichthyidae*).

Apraksts
--------

Galvaskauss plakans ar dorsāli izvietotām un savstarpēji satuvinātām nelielām acu orbītām, un pagarinātu preorbitālo daļu. Virs orbītām izceļas virsuzacu vaļņi. Deguna kapsulas ir salīdzinoši mazas. Ārīgi nāsis atrodas gandrīz pie augšžokļa malas. Galvaskausa priekšdaļu sedz sīku kaulu mozaīka. Deguna (pieres) kauli ir orbītu priekšā un ar parietālajiem kauliem robežojas galvaskausa apgabalā starp orbītām. Iekšgalvaskausa savienojums dermālajos kaulos neparādās. *Lacrimale* un *jugale* kauli ir lieli. *Maxilla* ir gara un šaura, un nerobežojas ar *squamosa*. Tās šķir *jugale* un *quadratojugale* kauli. Parasti ir trīs ekstraskapulārie kauli. Ir attīstīta spirakulārā sprauga. Lemeši ir nobīdīti aukslēju centra virzienā. Garš un šaurs parasfenoīds stiepjas gandrīz pār visām aukslējām. Pterigoīdie kauli ir lieli. *Hiomandibula* ir gara, serdeņveidīga. Mediālā nepāra gulārā plātne (Gm) ir liela. Zobi ir ar poliplokodontā tipa krokojumu, taču ar vāji izteiktiem kaula ķīlīšiem starp krokām, līdzīgi, kā labirintodontu četrkāju zobiem. Krūšu spuru joslā kleitrums ir liels. Ir labi attīstītas pāra spuras ar gaļīgu pamatni un garām zarojošām lepidotrihijām. Muguras un analās spuras nav. Vēdera spuras ir satuvinātas ar dificerkālu astes spuru. Krūšu spuras ir ar nelielu pārkaulojumu skaitu. Ass daļā ir trīs elementi: plecu, elkoņa un distālais. Sānu elementi ir divi staru un sānu radiālija. Plecu bazālija ir šarnīrveidīgi savienota ar labi izteiktu skapulokorakoīda glenoīdo iedobi. Spuru pamatnē nav zvīņu. Mugurkaulam neirālā loka pāra elementi saskaras ar pusgredzenveida hipocentriem. Ribas ir labi attīstītas. Zvīņas ir rombiskas un bez kosmīna.

Atsauces
--------

1. ↑  Иванов А.О. Черепанов Г.О. Ископаемые низшие позвоночные. Учебное пособие, Издание 2, Санкт-Петербургский государственный университет, Санкт-Петербург, 2007 г. 180-182. lpp. ISBN 978-58-288-04342-0
***Tylocaris*** ir *Pygocephalomorpha* kārtas un *Tylocarididae* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1998. gadā aprakstīja Rods Teilors, Šens Janbīns un Frederiks Šrams, pamatojoties uz Ķīnā ievākto materiālu. Tās ir sīku (ap 3 cm garu) vēžveidīgo formas, kas dzīvoja Fudzjaņas provincē, Ķīnas dienvidaustrumos perma perioda sākumā. *Tylocaris* ir monotipiska ģints, kuru pārstāv tikai viena suga *Tylocaris asiaticus*.

Apraksts
--------

Karapakss ar attīstītu mediālo muguras ķīli, kas aizmugurējā galā sazarojas divās daļās, kā arī ar kuņģa un kardiālajiem valnīšiem priekšpusē, un aknu valnīšiem priekšējās daļas sānos. Sīkām tuberkulām klātas virsmas koncentrējas uz mediālā muguras ķīļa un karapaksa malām. Uz pārējās karapaksa virsmas tuberkulas ir izkliedētākas. Kakla un kardiālie valnīši ir labi attīstīti. Rostrums ir izliekts un ar centrālo vagu. Telsons ir garš un šaurs ar izstieptu mediālo valnīti un nelielu dakšu galā. Uz uropodu endopodītu un eksopodītu augšējās virsmas ir bedrīšu pāris.

Atsauces
--------

1. ↑  Rod S. Taylor, Shen Yan-Bin, Frederick R. Schram / New Pygocephalomorph crustaceans from the Permian of China and their phylogenetic relationships / Palaeontology, Vol.41, Part 5, 1998. 821. lpp.
Eiropas Savienība (2017)
  Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona
  Eiropas Brīvās tirdzniecības asociācija
  Eiropas Savienības Muitas savienība
Eilera diagramma, kas rāda sakarības starp dažādām Eiropas valstu pārnacionālajām organizācijām un sadarbības līgumu darbības zonām. * s
* d
* l

**Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona** (angļu: *Deep and Comprehensive Free Trade Areas (DCFTA)*) ir brīvās tirdzniecības telpa, kurā ietilpst Eiropas Savienības (ES) valstis un trīs Austrumu partnerības valstis (Gruzija, Moldova un Ukraina).

Šī brīvās tirdzniecības telpa atļauj Gruzijai, Moldovai un Ukrainai piekļuvi atsevišķiem sektoriem ES iekšējā tirgū, kas balstās uz četrām brīvībām: brīva preču, brīva pakalpojumu, brīva personu un brīva kapitāla kustība.

Vēsture
-------

2014. gada 1. septembrī stājās spēkā ES un Gruzijas asociācijas līgums un ES un Moldovas asociācijas līgums. 2016. gada jūlijā tika izveidota Dziļās un aptverošās brīvās tirdzniecības zona ar Gruziju un Moldovu.

ES un Ukrainas asociācijas līgums tika parakstīts 2014. gada 27. jūnijā un 16. septembrī to vienlaicīgi ratificēja gan Ukrainas Augstākā Rada, gan Eiropas parlaments. 
Par spīti Krimas aneksijai, Donbasa karam un atsevišķu ES dalībvalstu iebildumiem 2017. gada 11. jūlijā šo vienošanos apstiprināja Eiropas Savienības Padome, ļaujot līgumam pilnībā stāties spēkā 2017. gada 1. septembrī.

Atsauces
--------

1. ↑  < EU-Ukraine Deep and Comprehensive Free Trade Area Archived 2017. gada 17. augustā, *Wayback Machine* vietnē.. trade.ec.europa.eu.
2. ↑  Stājas spēkā Ukrainas un Eiropas Savienības asociācijas līgums

Skatīt arī
----------

* Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanās
* Eiropas Ekonomiskā Telpa
* Eiropas Savienība
**Elmārs Zemgalis** (1923. gada 9. septembris Rīgā—2014. gada 8. decembris) bija latviešu izcelsmes ASV šahists un matemātiķis. Starptautiskais lielmeistars šahā (2003).

Biogrāfija
----------

Dzimis 1923. gadā Rīgā, beidzis Angļu ģimnāziju. 1942. gadā uzvarējis Jelgavas meistarsacīkstēs šahā, 1943. gadā dalījis 1. vietu Latvijas arodbiedrību čempionātā. Nākamajā gadā Rīgas čempionātā Zemgalis ieņēmis dalītu 5. vietu.

Pēc kara Zemgalis nokļuva Cēdelgemas karagūstekņu nometnē Beļģijā, kur arī tiek organizēti šaha turnīri. Improvizētā nometnes čempionātā Zemgalim izdodas uzvarēt, apsteidzot pazīstamo meistaru Kārli Ozolu. Līdz 1951. gadam, kad viņš pārcēlās uz dzīvi ASV, Zemgalis ar panākumiem piedalījās vairākos turnīros Vācijā, tostarp Augsburgā (1946), kur ieņēma otro vietu aiz nākamā lielmeistara Volfganga Uncikera, Hānavā (Matisona memoriāls, 1947), kur arī bija otrais, šoreiz aiz Endzelīna, un Oldenburgā (1949), kur dalīja pirmo vietu ar Jefimu Bogoļubovu.

Uzvarējis Trimdas latviešu 1. korespodencšaha turnīrā (1952—1954).

Amerikas Savienotajās Valstīs dzīvojis Sietlā; 1953. un 1959. gadā kļuvis par Vašingtonas štata čempionu, uzvarot visas partijas: attiecīgi 9:0 un 6:0. 2003. gadā FIDE kvalifikācijas komisija piešķīra Elmāram Zemgalim *Goda lielmeistara* nosaukumu.

Bijis koledžas matemātikas katedras vadītājs Midvejā, profesors.

Atsauces
--------

1. ↑  «Elmars Zemgalis 9.9.1923-8.12.2014». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014-12-12. Skatīts: 2015-01-08.
2. ↑  1. TRIMDAS LATVIEŠU KORESPONDENCŠAHA MEISTARSACĪKSTES
3. ↑  «74th FIDE Congress: Annex 14 - Qualification Commission Report». fide.com. Skatīts: 2013-05-07. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 71202231
* LCCN: no2008077601
* ISNI: 0000 0000 7871 6157
* GND: 128394013

 |

 |
***Estádio Milton Corrêa***, zināms arī kā ***Zerão***, ir multifunkcionāls stadions, kas atrodas Makapā, Brazīlijā. Pārsvarā to izmanto futbola spēlēm, un tajā savas mājas spēles aizvada *Amapá Clube*, *Esporte Clube Macapá*, *Oratório Recreativo Clube*, *Trem Desportivo Clube*, *Santos Futebol Clube (AP)*, *São Paulo Futebol Clube (AP)* un *Ypiranga Clube* komanda. Stadiona ietilpība ir 10 000 cilvēki, tas uzbūvēts 1990. gadā. Tā nosaukums un atpazīstamība radusies no fakta, ka tā laukuma viduslīnija atrodas uz ekvatora, pretinieku komandām liekot "aizstāvēt" savu puslodi.

*Zerão* pieder Amapas štatam. Tas nosaukts par godu Miltonam de Souzam Korrejam, kas bija Amapas futbola federācijas prezidents. Tā iesauka nāk no apkaimes *Marco Zero* nosaukuma ("nulles atzīme"). *Zerão* nozīmē "lielā nulle", apzīmējot ekvatoru.

Vēsture
-------

1990. gadā *Zerão* celtniecības darbi bija pabeigti. Tas tika nosaukts par Airtona Sennas stadionu (portugāļu: *Estádio Ayrton Senna*), par godu traģisko bojā gājušajam Formula 1 pilotam. Atklāšanas spēle notika tā gada 17. oktobrī, *Independente* pārspējot *Trem* ar 1-0. Vārtus guva *Independente* spēlētājs Mirandinja. Stadiona apmeklējuma rekords ir 10 000, tas tika uzstādīts atklāšanas spēlē.

1994. gadā pēc Miltona de Souzas Korrejas nāves stadions tika nosaukts viņa vārdā, *Estádio Milton Corrêa*.

Atsauces
--------

1. 1 2  «CNEF - Cadastro Nacional de Estádios de Futebol» (PDF) (Portuguese). Confederação Brasileira de Futebol. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 10. maijā. Skatīts: 2010. gada 25. decembris.

Ārējās saites
-------------

* Templos do Futebol
Sarakstā norādīti spriedumu taisīšanas gadi.

Pasīvās vēlēšanu tiesības
-------------------------

2000. gads — Saeimas deputāti no PCTVL un LSDSP apstrīdēja aizliegumu bijušiem aizliegto opozīcijas organizāciju darboņiem, kā arī PSRS, LPSR un ārvalstu drošības dienestu darbiniekiem tikt ievēlētiem Saeimā un pašvaldību domēs (padomēs). Pieteikums tika noraidīts, kaut gan 3 no 7 tiesnešiem atbalstīja iesniedzējus.

2006. gads — Saeimas deputāti no PCTVL, TSP un LSP, kā arī J. Bojārs apstrīdēja aizliegumu bijušiem aizliegto opozīcijas organizāciju darboņiem, kā arī PSRS, LPSR un ārvalstu drošības dienestu darbiniekiem tikt ievēlētiem Saeimā un pašvaldību domēs (padomēs). Pieteikums tika noraidīts, izņemot personīgi J. Bojāra gadījumu, tiesnesim J. Jelāginam izsakot atsevišķās domas.

2017. g. — Tatjana Ždanoka apstrīd aizliegumu bijušiem aizliegto opozīcijas organizāciju darboņiem tikt ievēlētiem Saeimā. Aizliegums tika atzīts par atbilstošu Satversmei ar norādi, ka CVK individuāli jāizvērtē, vai konkrēts kandidāts būtu pielaižams vēlēšanām, tiesnesim J. Neimanim izsakot atsevišķās domas.

Procentu barjera
----------------

2002. gads — I. Ančāns ("Mūsu zeme"), A. Rubins un L. Strelēvics apstrīdēja 5 % barjeras piemērošanu Saeimas vēlēšanās. Pieteikums tika noraidīts.

Aktīvās vēlēšanu tiesības
-------------------------

2003. g. — A. Stendzenieks apstrīdēja aizliegumu apcietinātajiem balsot Saeimas vēlēšanās. Pieteikums tika apmierināts.

2008. g. — M. Ēcis apstrīdēja aizliegumu ieslodzītajiem balsot vēlēšanās un tautas nobalsošanās. Saeimai atceļot aizliegumu, lieta tika izbeigta.

Atsauces
--------

1. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2000-03-01
2. ↑  ST tiesnešu Aivara Endziņa, Jura Jelāgina un Anitas Ušackas atsevišķās domas lietā Nr. 2000–03–01
3. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2005-13-0106
4. ↑  ST tiesneša Jura Jelāgina atsevišķās domas lietā Nr. 2005-13-0106
5. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2017-25-01
6. ↑  ST tiesneša Jāņa Neimaņa atsevišķās domas lietā Nr. 2017-25-01
7. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2002-08-01
8. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2002-18-01
9. ↑  LĒMUMS PAR TIESVEDĪBAS IZBEIGŠANU DAĻĀ LIETĀ NR. 2008-41-01, LĒMUMS PAR TIESVEDĪBAS IZBEIGŠANU LIETĀ NR. 2008-41-01, Satversmes tiesa izbeidz tiesvedību divās lietās

Sk. arī
-------

* T. Ždanokas un J. Ādamsona lietas Eiropas Cilvēktiesību tiesā: trijos spriedumos tika izvērtēta daļa no tiem ierobežojumiem, ko ST skatīja 2000. un 2006. g.