recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sulamīte Goldhābere** (ivritā: שולמית גולדהבר, angļu: *Sulamith Goldhaber*; dzimusi 1923. gada 4. novembrī, mirusi 1965. gada 11. decembrī) bija austriešu, ebreju un amerikāņu fiziķe. Darbojusies elementārdaļiņu fizikas un molekulārās spektroskopijas jomā. Bijusi starptautiski pazīstama eksperte attiecībā uz pētījumiem par K+ mezonu sadursmēm ar nukloniem. Šajā jomā veikusi daudzus atklājumus.

Biogrāfija
----------

Dzimusi 1923. gadā Vīnē. Vecāki uz Vīni bija pārcēlušies no Galīcijas, kas tajā laikā bija Austroungārijas sastāvā. Tēvs bija uzņēmējs, bet māte — mājsaimniece. Ģimenē bija trīs bērni. 1938. gadā ģimene emigrēja uz Palestīnu. Sulamīte pabeidza vidusskolu Telavivā un 1940. gadā iestājās Jeruzalemes Ebreju universitātē. Tur viņa satiku savu nākamo vīru Gersonu Goldhaberu. Abi ieguva maģistra grādu 1947. gadā. Šajā gadā arī apprecējās un devās uz ASV, lai turpinātu studijas Viskonsinas Medisonas universitātē, iegūstot doktora grādu 1951. gadā. Vīrs tika nozīmēts darbā Kolumbijā pie ciklotrona, bet Sulamīte strādāja radioķimijas laboratorijā. 1953. gadā abi devās uz Bērkli, kur strādāja pie kodolemulsijas tehnoloģiju attīstīšanas, tai skaitā arī izmantojot paātrinātājus. Atklāja jaunas metodes pūslīšu kameras pielietojumam daļiņu pētījumos, attīstīja ūdeņraža pūslīšu kameru fiziku. Bija pirmie, kas izmērīja K+ mezonu spinu, kā arī veica pētījumus par vienlaicīgo rezonanses stāvokļa pāru veidošanos.

1960. gados kopā ar vīru veikusi pētījumus Eiropas kodolpētījumu organizācijā CERN.

Goldhābere tika bieži aicināta uzstāties ar lekcijām dažādās konferencēs un zinātniskos centros, kas nodarbojās ar augstas enerģijas daļiņu pētījumiem. 1965. gadā, atrodoties Indijā, Madrasā, Goldhābere piedzīvoja insultu. Veicot operāciju, tika atklāts smadzeņu audzējs. Goldhābere nomira 1965. gada 11. decembrī, tā arī neatgūstot samaņu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Sulamith Goldhaber». cwp.library.ucla.edu.
2. ↑  «Separation of high-energy particles by means of strong interaction processes\publisher=CERN-61-03».

Ārējās saites
-------------

* Ebreju sieviešu enciklopēdijas raksts (angliski)
* Sulamith Goldhaber (1923-1965) University of California, Los Angeles (angliski)
* Sulamith Goldhaber Jewish Women's Archive (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 33039889
* GND: 128090367

 |

 |
**Virsbūve** ir automobiļa vai cita transportlīdzekļa daļa, kas paredzēta pasažieru un bagāžas izvietošanai. Virsbūve stiprinās pie automobiļa rāmja. Mēdz būt arī virsbūves bez rāmja — nesošās virsbūves, kas izpilda arī rāmja funkciju. Pie nesošās virsbūves stiprinās visi automobiļa agregāti un mezgli. Vieglajiem automobiļiem pastāv slēgta un atvērta tipa virsbūves. Kravas automobiļiem virsbūve sastāv no šofera kabīnes un kravas platformas.

Teorija
-------

Automobiļa forma ir atkarīga no tā konstrukcijas un komplektācijas, no pielietotajiem materiāliem un virsbūves ražošanas tehnoloģijas. Savukārt, jaunas formas izveide spiež meklēt jaunus tehniskos risinājumus un materiālus. Automobiļa virsbūves formas ietekmē sociālie un ekonomiski faktori, kā arī automobiļa statusa un kvalitātes faktori.

Virsbūvju tipi
--------------

1934. gada pikaps Ford Model 46
1954. gada hārdtops Ford Victoria
Vieglajiem automobiļiem ir pieejami šādi virsbūvju tipi:

Slēgtie
* Sedans
* Limuzīns
* Kupeja
* Hečbeks
* Minivens
* Hārdtops
* Liftbeks

Atvērtie
* Kabriolets
* Targa
* Rodsters
* Lando
* Faetons
* Spaiders
* Brogams

Kravas pasažieru
* Universālis
* Furgons
* Pikaps
Koncerta plakāts
***The Music for UNICEF Concert: A Gift of Song*** bija labdarības koncerts, kas notika 1979. gada 9. janvārī Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālajā asamblejā Ņujorkā. Tā mērķi bija savākt līdzekļus UNICEF pasaules bada risināšanas programmai un atzīmēt *International Year of the Child* sākumu. Koncerts tika ierakstīts un pārraidīts nākamajā dienā NBC kanālā ASV un visā pasaulē. Koncerta moderators bija Deivids Frosts, kā arī Gilda Rednere un Henrijs Vinklers pieteica izpildītājus. Henrijs Fonda arī piedalījās uz īsu brīdi. Katrs izpildītājs parakstīja lielu pergamentu, kas atzīmēja viņu atbalstu UNICEF mērķiem.

Koncerta ideja nāca no Roberta Stigvuda, *Bee Gees* un Deivida Frosta, kas sākotnēji plānoja koncertu kā ikgadēju pasākumu. Ne visi priekšnesumi tika izpildīti dzīvajā, piemēram, grupa ABBA izpildīja *Chiquitita* un *Bee Gees* izpildīja *Too Much Heaven* pie iepriekš ierakstītām fonogrammām. UNICEF no koncerta guva mazāk par 1 miljonu dolāru, neskaitot autortiesību peļņu no dziesmām un izpildījumiem.

Izpildītāji
-----------

*Music for UNICEF* koncertā piedalījās daži no slavenākajiem popmūzikas māksliniekiem tajā laikā. Izpildītāji ziedoja dziesmu izpildīšanas autortiesības UNICEF organizācijai. Piemēram, 2003. gadā UNICEF no *Bee Gees* dziesmas *Too Much Heaven* autoratlīdzības bija guvuši vairāk nekā septiņus miljonus dolāru. Daži mākslinieki ziedoja savu autoratlīdzības tikai uz ierobežotu laiku. Lielākā daļa no dziesmām bija disko dziesmas, kuru vārdi nebija saistīti ar bērnu nabadzību. Bija ieplānota arī Eltona Džona uzstāšanās, bet viņš neieradās uz koncertu.

Vairākas nedēļas pēc koncerta *Polydor Records* izdeva LP ierakstu, kurā bija apkopotas koncertā izpildītās dziesmas jauktā secībā:

* ABBA — *Chiquitita*,
* *Bee Gees* — *Too Much Heaven*,
* Endijs Gibs — *I Go For You*,
* Endijs Gibs un Olīvija Ņūtona-Džona — *Rest Your Love On Me*,
* Olīvija Ņūtona-Džona — *The Key*,
* Džons Denvers — *Rhymes & Reasons*,
* *Earth, Wind & Fire* — *September*,
* Rita Kūlidža un Kriss Kristofersons — *Fallen Angels* ,
* Rods Stjuarts — *Da Ya Think I'm Sexy?*,
* Donna Sammere — *Mimi's Song*.

Ierakstā tika iekļautas arī atklāšanas un noslēguma dziesmas:

* Atklāšanas *medley*, noslēdzoties ar ABBA dziesmu *He is Your Brother*,
* Noslēguma dziesma — Džekijas Dešanonas *Put A Little Love In Your Heart*.

Ārējās saites
-------------

* Džona Denvera lapa ar audio paraugiem
* Olīvijas Ņūtonas-Džonas lapa par albumu
* ABBA lapa par koncertu
* Mēģinājuma attēli
* Ekrānuzņēmumi
* *IMDb* profils (angliski)
**Divmāju kaķpēdiņa** (*Antennaria dioica*) ir kurvjziežu dzimtas kaķpēdiņu ģints augu suga, kura dabā ir sastopama gandrīz visur Eiropā (atskaitot dienvidu apgabalus) un dažviet Austrumāzijā. Latvijā tā ir sastopama visā valsts teritorijā.

Ārstniecības augs.

Morfoloģija
-----------

Divmāju kaķpēdiņa ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs, kurš veido klājeniskas velēnveida grupas. Auga saknenis ir ložņājošs un uz tā veidojas virszemes dzinumu pumpuri. Viss augs ir klāts ar īsiem, zīdainiem un piegulošiem matiņiem.

Stublājs ir stāvs un zaro ziedkopā. Rozetes lapas ir lāpstveida, aptuveni 1—3 cm garas un 0,3—0,8 cm platas. Stublāja lapas ir lancetiskas, sēdošas, 0,7—2 cm garas un 0,2—0,3 cm platas. Lapas mala ir gluda un gals ir īsi smails. Lapas plātnes apakšpusei ir zīdainais apmatojums, kurš tai piešķir pelēcīgu nokrāsu.

Stublāja galotnē ir 5-12 šauri ziedu kurvīši ap 0,5—1 cm garos ziedkātos. Zieda vīkala lapas ir izvietotas vairākās rindās, un iekšējās parasti ir sausas un plēvjainas. Ziedi var būt gan viendzimuma, gan divdzimumu. Visi ziedi ir stobrziedi; to krāsa atkarībā no dzimuma variē no gandrīz baltas līdz tumšsarkanai. Auglis ir sēklenis ar matkausu. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «divmāju kaķpēdiņa - Antennaria dioica (L.) Gaertn. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-19.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Divmāju kaķpēdiņa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Olgas iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Olgas iela** ir iela Jūrmalā, Asaru un Valteru apkaimēs. Olgas iela sākas krustojumā ar Kāpu ielu un beidzas krustojumā ar Piekrastes ielu. Kopējais ielas garums ir 2450 metri, tā ir klāta ar asfalta un grants segumu (Grants segums ir posmā no Asaru prospekta līdz Dzelzceļa ielai.) Olgas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Olgas ielai ir vienvirziena posms, kas sākas no Zemgales ielas līdz Dāvja ielai, kā arī strupceļš, kas ir starp Dzelzceļa ielu un Zemgales ielu, jo to starpā atrodas dzelzceļš. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve, kā arī daudzas ēkas ir iekļautas ievērojamo celtņu sarakstā un kultūrvēsturiskajā apbūvē.

Sabiedriskais transports
------------------------

Agrāk pa **Olgas ielu** vienvirziena posmā kursēja 5. autobuss.

Ielu savienojumi
----------------

Olgas iela ir savienota ar šādām ielām:

* Kāpu iela (T veida krustojums)
* Baļķu iela (T veida krustojums)
* Asaru prospekts
* Dzelzceļa iela
* Zemgales iela (T veida krustojums)
* Dāvja iela
* Medņu iela
* Cīruļu iela
* Rubeņu iela (T veida krustojums)
* Aveņu iela (T veida krustojums)
* Noliktavas iela (T veida krustojums)
* Gulbju iela
* Kazeņu iela
* Piekrastes iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Asari
* Valteri
* Autobusu satiksme Jūrmalā

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu O |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| O | 
* Odu ceļš
* Ogres
* Olaines
* Olgas
* Oļģerta
* Oļu
* Omnibusa
* Orhideju
* Ormaņu
* Oskara Kalpaka prospekts
* Oškalna
* Ošu
* Otas
* Otīlijas
* Ozolu

 |

 |
**Iedzeltenā dzegužpirkstīte** (*Dactylorhiza ochroleuca* (Wüstn. ex Boll) Holub, arī *Dactylorhiza incarnata* ssp. *ochroleuca*) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā reta suga.

Apraksts
--------

Līdzīga stāvlapu dzegužpirkstītei, tikai ziedi pavisam citādi. Arī abas sugas aug atšķirīgās vietās. 

Daudzgadīgs, aptuveni 20-60 cm liels lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (gr. *dactylos* 'pirksts', *rhiza* 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs, diezgan biezs ar cauru vidu un augšup vērstām lapām. Lapas lancetiskas, spīdoši zaļas, bez plankumiem. Ziedi sakārtoti blīvā ziedkopā. Pieziedlapas lancetiskas, zaļas. Ziedi iedzelteni balti, tikai lūpas pamats ir tumšāks, iedzelteni zaļš. Latvijā zied no maija beigām līdz jūlija vidum.

Atsevišķi ziedi

Izplatība
---------

Aug Austrum- un Ziemeļeiropā.

Biotopi
-------

Aug mitrās vai pārmitrās vietās, īpaši kaļķainās pļavās un pārejas purvos. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana kā arī pļavu aizaugšana ar krūmiem un kokiem.

Atsauces
--------

* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.
* Mindaugas Ryla: "Lietuvos gegūnių (Dactylorhiza) atpažinimo problemos" *Botanica Lithuanica Suppl.* 5: 47-61, 2003.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Iedzeltenā dzegužpirkstīte*** |
Jānis Pāvils II ar Palliju
**Pallijs** (latīņu: *pallium*) ir arhibīskapa- metropolīta vai kardināla- metropolīta amata zīme, ko Romas pāvests nēsā pats un piešķir latīņu rita baznīcas arhibīskapiem-metropolītiem vai kardināliem-metropolītiem. Tā ir apļveidīga, apmēram 5 cm plata jēra vilnas lente, ko rotā seši melni zīda krusti, no kuriem trijos iesprauž naglveidīgas zelta brošas un to valkā virs ornāta. Pallijs simbolizē jurisdikciju un kopību ar Apustulisko Krēslu.

Romas bīskapi palliju valkāja, sākot ar ceturto gadsimtu. Palliju arhibīskapiem — metropolītiem piešķir Pāvests, pallijs var tikt piešķirts tikai vienu reizi mūžā, tāpēc, to pazaudējot, jaunu palliju iegūt nav iespējams.

Palliji tiek izgatavoti no divu baltu jēru vilnas, kuri katru gadu tiek svētīti Svētās Agneses piemiņas dienā pie viņas kapa vietas Romā, 21. janvārī.

Pallijs simbolizē pazudušo avi, kuru Pāvests vai arhibīskaps — metropolīts nes uz saviem pleciem. Palliju rotā seši krustiņi, kas sākotnēji bija sarkanā krāsā, simbolizējot Kristus asinis, bet vēlāk palliji tika greznoti ar melniem krustiņiem, kādi tiek lietoti mūsdienās, simbolizējot ticīgos jeb avis Kristus ganāmpulkā. Trijos krustiņos tiek iespraustas naglveida zelta brošas, simbolizējot Kristus ciešanas.

Atsauces
--------

1. ↑  «www.catholic.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 15. martā. Skatīts: 2011. gada 24. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Pallijs

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Romas katoļu Baznīcas bīskapu insignijas  |
| --- |
|  |
| 
* Gana zizlis
* Gredzens
* Fascija
* Krūšu krusts
* Mitra
* Pallijs

 |

 |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Romas katoļu Baznīcas kardinālu insignijas  |
| --- |
|  |
| 
* Birete
* Fascija
* Gana zizlis
* Gredzens
* Krūšu krusts
* Mitra
* Pallijs

 |

 |
**Olimpija** bija Latvijas futbola klubs no Liepājas. 1920.—1930. gados "Olimpija" 7 reizes kļuva par valsts čempioniem. Pirmoreiz tas notika 1927. gadā. Vienīgais spēlētājs, kurš izcīnīja visus 7 meistartitulus bija pussargs Kārlis Tīls. 1930. gadā mūžīgā glabāšanā "Olimpija" ieguva Rīgas kausu (to mūžīgā glabāšanā piešķīra tai komandai, kura kausu ieguva trīs reizes pēc kārtas), kura izcīņā piedalījās visi Latvijas Futbola savienības klubi.

"Olimpija" sagatavoja 17 spēlētājus Latvijas izlasei, kuri, kopā izlasē nospēlēja 141 spēli, gūstot 12 vārtus. Visvairāk spēļu aizvadīja vārtsargs Harijs Lazdiņš, pussargs Rūdolfs Kronlaks un aizsargs Fricis Laumanis - 18. Visvairāk vārtu "olimpiešiem" guva Voldemārs Žins, kurš 10 spēlēs guva 5 vārtus. Visvairāk "Olimpijas" spēlētāju - 6 piedalījušies 1926. gada 21. augusta izbraukuma spēlē pret Lietuvu. Šajā spēlē Latvijas izlasei uzvaru kaldināja Pikols, Tils, Dambrevics, Blūzmanis, Dudaņecs un Feldbergs.

Klubs bija viens no futbola modes noteicējiem, jo tajā laikā par liepājniekiem vairāk titulus izcīnījusi bija tikai Rīgas FK - 8. 1936. gadā komandu sāka trenēt bijušais Austrijas izlases uzbrucējs Oto Fišers. Četrus gadus līdz kara sākumam viņa vadībā komanda piedalījās trijos čempionātos.

1932. un 1933. gadā komanda piedalījās arī Latvijas čempionātā hokejā, abās sezonās izcīnot uzvaru Liepājas zonas meistarsacīkstēs, taču čempionāta finālā piekāpjoties Rīgas "Unions" hokejistiem.

Iegūtie tituli
--------------

* **Latvijas čempioni (7)**
	+ 1927, 1928, 1929, 1933, 1936, 1937—38, 1938—39

Atsauces
--------



  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas čempioni futbolā |
| --- |
|  |
| 
* Skonto (**14**)
* Rīgas FK (**8**)
* Olimpija (**7**)
* Ventspils (**6**)
* ASK (**3**)
* Riga FC (**3**)
* Ķeizarmežs (**2**)
* Metalurgs (**2**)
* Spartaks (**2**)
* Daugava (**1**)
* Liepāja (**1**)
* RFS (**1**)
* Valmiera (**1**)

 |

 |
Lielbritānijas karakuģis *Agamemnon* pie Mudrosas Dardaneļu operācijas laikā, 1915.
**Mudrosas pamiers** noslēgts 1918. gada 30. oktobrī starp Lielbritānijas un Osmaņu impērijas pārstāvjiem. Ar to pārtrauca Pirmā pasaules kara ietvaros notiekošo karadarbību Tuvajos Austrumos. Pamiera līgumu parakstīja Lemnosas salas Mudrosas ostā uz britu karakuģa „Agamemnon" osmaņu jūras lietu ministrs Raufs bejs un Lielbritānijas admirālis Somersets Artūrs Gougs-Kaltorps.

Līgums
------

Pamiera līgumam bija 25 punkti. Līdz ar līguma parakstīšanu Osmaņu impērija apņēmās:

* atvērt kuģošanu Dardaneļos un Bosforā, dodot ceļu uz Melno jūru, un ļaujot okupēt jūras šaurumus kontrolējošos fortus.
* informēt par visiem jūras mīnu laukiem, un palīdzēt to likvidēšanā.
* visus Sabiedroto karagūstekņus un armēņu gūstekņus pārvest uz Konstantinopoli un nodot Antantei.
* nekavējoties demobilizēt armiju, vienīgi saglabājot tik daudz karaspēka, cik nepieciešams robežu sargāšanai un iekšējās kārtības uzturēšanai. Par konkrētu skaitu abas puses vienosies vēlāk.
* novietot visus karakuģus Antantes norādītās ostās, dot Antantei brīvi izmantot visas ostas.
* nemieru gadījumā Antantei ir tiesības okupēt jebkurus stratēģiski svarīgos punktus.
* nekavējoties izvest karaspēku no Persijas ziemeļiem, kā arī turpināt atstāt Kaukāzu. Ļaut Antantei ieņemt Batumi un Baku.
* visam karaspēkam provincēs likt padoties tuvākajam Antantes spēku komandierim.
* nemieru gadījumā kādā no sešiem armēņu apdzīvotajiem vilajetiem Antante patur tiesības tos okupēt.
* izbeigt karadarbību 31. oktobra 12.00.

Iznākums
--------

*Skatīt arī: Osmaņu impērijas sadalīšana* 
Saiksa-Piko-Sazonova vienošanās karte
Osmaņi bija spiesti atteikties no visām savām teritorijām, izņemot Anatoliju, kā arī, nodeva visus savus garnizonus Hedžazā, Jemenā, Sīrijā, Mezopotāmijā, Tripolitānijā un Kireneikā. Sabiedrotie ne tikai okupēja visu teritoriju ap Marmora jūru, bet arī Batumi, kā arī pāreju pār Taura kalniem. Pārņemot kontroli pār Bosfora šaurumu, tika arī okupēta Osmaņu impērijas galvaspilsēta Konstantinopole, no kuras 3. novembrī bēga revolucionārās Jaunturku revolūcijas valdības locekļi. Taču galīgais Osmaņu impērijas liktenis palika neskaidrs. Jau iepriekš noslēgtā Saiksa—Piko vienošanās starp Antantes valstīm paredzēja osmaņu provinču un arī Anatolijas sadalīšanu uzvarētāju Lielbritānijas-Francijas-Krievijas vidū. 

1919. gada maijā Grieķijas Karalistes karaspēks ieņēma Izmiru un pakāpeniski sākās Turcijas neatkarības karš.

Vēlāk tika noslēgts Sevras līgums (1920), kas paredzēja vēl vairāk samazināt Turcijas teritorijas, izveidojot neatkarīgu Kurdistānu un plašu Armēnijas Pirmo republiku. Tomēr līgums nestājās spēkā turku militārās pretestības dēļ.

Atsauces
--------

1. ↑  The Armistice Convention with Turkey

|  |  |
| --- | --- |
| Portal icon | Turcijas portāls |
|
**Vīnkes sala** (franču: *Île Wiencke*, angļu: *Wiencke Island*, spāņu: *Isla Wiencke*) ir ap 30 km gara un līdz 10 km plata sala Pālmera arhipelāgā Antarktikā. Sala izstiepta ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā gar Anveras salas dienvidu krastu. No Anveras to atdala Neimaijera šaurums, no dienvidaustrumos esošā Danko krasta — Žerlaša šaurums, bet Peltjē šaurums to atdala no rietumos esošās Dumēra salas. Salas lielāko daļu klāj ledāji, reljefs kalnains, četras izteiktas kalnu grēdas, lielākā no kurām ir DiFjefa kalni ar salas augstāko virsotni Savojas smaili (1415 m). Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu.

Salu, iespējams, pirmais ieraudzīja brits Edvards Brensfīlds 1820. gada janvārī, kuģojot ar brigu *Williams*, bet nosauca to par zemesragu. Salu pirmais apkuģoja brits Henrijs Fosters 1829. gadā, bet krastā pirmais izkāpa vācietis Eduards Dallmanis 1873. gadā. 1898. gada 8.—9. februārī salu apkuģoja un aptuveni nokartēja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena Žerlaša vadībā un nosauca to par godu ekspedīcijas dalībniekam, norvēģu jūrniekam Karlam Vīnkem *(Carl Augustus Wiencke)*, kurš gāja bojā pārkrītot pār bortu.

Uz nelielās Gudjē salas Lokruā līcī Vīnkes salas ziemeļrietumu piekrastē 1944. gadā tika ierīkota Lielbritānijas militārais postenis Bāze A (vēlāk Portlokruā). Doriāna līča dienvidu krastā 1957. gadā tika ierīkota argentīniešu patversme Baiadoriana. Ap 50 m no tās 1975. gadā (pēc citiem datiem 1973. gadā) tika ierīkota britu patversme Damuāpointa, kas bija paredzēta sniega lidlauka apkalpošanai uz netālā ledus lauka.

Atsauces
--------

1. ↑  Antarctic Place-Names Comitee. BAT Gazetteer[novecojusi saite]
2. ↑  «UKAHT. Damoy». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 27. jūnijā. Skatīts: 2012. gada 30. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vīnkes sala***.
**Baltais sapals** (*Leuciscus leuciscus*) ir sapalu dzimtas (*Leuciscidae*) saldūdens zivs. Tas zināms arī ar nosaukumiem: **tulcis**, **stiepacis** un **teiba**. Mājo Eiropā, bet kādreizējās Āzijas populācijas mūsdienās izdalītas kā atsevišķas sugas — Sibīrijas sapals (*Leuciscus baicalensis*) un Mongolijas sapals (*Leuciscus dzungaricus*).

Izplatība
---------

Baltā sapala izplatības areāls Eiropas ziemeļdaļā aptver Ziemeļu, Baltijas, Baltās un Barenca jūras upju baseinus. Areāla dienvidu robeža ir Atlantijas okeāna Sēnas upju baseins, Vidusjūras baseins, sākot ar Ronu un beidzot ar Arkas baseinu Savojā, Melnās jūras Donavas un Dņepras upju baseini, Kaspijas jūras Volgas un Urālas baseini.

Latvijā
-------

Latvijā baltais sapals sastopams daudzās upēs, daļā caurtekošu ezeru, kā arī jūrā upju grīvu rajonos.

Izskats
-------

Baltais sapals ir vidēji liela saldūdens zivs. Tā garums sasniedz 40 cm, svars 1 kg, lai gan visbiežāk tas ir 16 cm garš un ļoti reti pārsniedz 30 cm. Latvijā baltais sapals aug līdz 27 cm, un tā masa ir apmēram 0,2 kg. Ķermenis sapalam slaids, šķērsgriezumā ieapaļš. Mute vērsta uz leju, augšžoklis nedaudz garāks par apakšžokli. Mugura zilganmelna vai zaļganmelna, sāni un vēders sudrabains. Pirms nārsta tēviņiem uz ķermeņa izveidojas nārsta kārpiņas. Krūšu spuras, vēdera spuras un anālā spura iesārta vai dzeltenīga. Anālajā spurā mazāk staru nekā vimbai. Sānu līnijā 40—52 zvīņas. Rīkles zobi divās rindās.

Uzvedība un barība
------------------

Baltais sapals mājo ātri plūstošās upēs ar akmeņainu gultni
Baltais sapals ir sabiedrisks un uzturas baros, kas peld tuvu ūdens virsmai. Apdzīvo vidēji ātras un ātras upes ar akmeņainu un grantainu gultni. Ziemā tas ir mazaktīvs, lielāki bari koncentrējas ziemošanas bedrēs, kas atrodas attekās un citās lēni kustīgos līčos. Baltajam sapalam novērota līdz 120 km tāla migrācija. Ļoti bieži tas uz nārsta vietām migrē jau rudenī. Jaunās zivis ziemo bedrītēs gar krasta līniju. Barojas ar bentosu, nelieliem bezmugurkaulniekiem un ūdenī iekritušiem kukaiņiem.

Vairošanās
----------

Dzimumgatavība baltajam sapalam iestājas 2—5 gadu vecumā, sasniedzot 10—17 cm garumu. Dzīves laikā katram indivīdam nārsts notiek 1—2 reizes. Nārsto no marta līdz jūnijam, kad ūdens temperatūra ir 3—16° C, parasti ap 9° C. Nārsta vietas ir seklas ar ātru straumi un akmeņainu grunti, dziļums no 5 cm līdz 1,5 m. Katrs tēviņš nodibina nelielu teritoriju, kuru apsargā, un grantī izveido bedrīti ikru izlaišanaii. Baltajam sapalam raksturīgs vienlaicīgs nārsts, kas ilgst 2—18 dienas. Auglība 0,8—49,6 tūkst. ikru. Tie ir lipīgi, un ikri pielīp pie akmeņiem, augiem un cita substrāta. Attīstība ilgst 8—25 dienas, atkarībā no ūdens siltuma. Veido hibrīdus ar ālantu, vīķi un vimbu. Baltais sapals var sasniegt 15 gadu vecumu, Latvijā tas dzīvo līdz apmēram 8 gadiem.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10  Latvijas Daba: Baltais sapals
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  FishBase: Leuciscus leuciscus (Linnaeus, 1758) Common dace
3. 1 2 3 4  IUCN: Leuciscus leuciscus

Ārējās saites
-------------

* Copes lapa: Baltais sapals
* ARKIve: Dace (Leuciscus leuciscus)
* Cabi: Leuciscus leuciscus (common dace)
**Bēla IV** (ungāru: *IV. Béla magyar király*, horvātu: *Bela IV.*; dzimis 1206. gada 29. novembrī, miris 1270. gada 3. maijā) bija Ārpādu dinastijas Ungārijas Karalistes un Horvātijas karalis no 1235. līdz 1270. gadam. Atjaunoja valsti pēc 1241. gada mongoļu iebrukuma, tāpēc dažkārt saukts par "valsts otro dibinātāju". No 1254. līdz 1258. gadam bija arī Štīrijas hercogs.

Dzīvesgājums
------------

Ungārijas karaļa Andrāša II un Merānijas (Dalmācijas un Istrijas) hercoga meitas Merānijas Ģertrūdes vecākais dēls. 1213. gadā māte augstmaņu sazvērestībā tika nogalināta. 1220. gadā Bēla IV apprecējās ar Nīkejas impērijas imperatora meitu Mariju Laskarinu, un tēvs uzticēja Bēlam Slavonijas pārvaldīšanu.

Pēc tēva nāves 1235. gadā mantoja troni. Centās centralizēt valsts pārvaldi. Piešķīra pilsētas tiesības vairākām ievērojamām valsts apdzīvotam vietām (Peštai, Trnavai, Banska Štjavnicai, Krupinai, Zvolenai, Estergomai). Nosūtīja dominikāņu brāli Juliānu uz austrumiem atrast ungārus, kuri palikuši seno ungāru apdzīvotājās austrumu zemēs. Brālis Juliāns viņus atrada, bet atgriezdamies brīdināja karali par mongoļu uzbrukuma briesmām. 1223. gadā kaujā pie Kalkas upes mongoļi sakāva apvienoto polovciešu un Kijevas Krievzemes karaspēku. Sakāves rezultātā daļa polovciešu ieradās Ungārijā un lūdza patvērumu, kas tika dots.

Mongoļi Batuhana vadībā Ungārijā iebruka 1241. gadā. Tā paša gada 11. aprīlī notika Mohi kauja, kuras rezultātā mongoļi sakāva apvienoto ungāru, teitoņu un templiešu karaspēku. Karalis Bēla glābās vispirms Austrijā, bet vēlāk apmetās Zagrebā. Pēc mongoļu uzbrukuma Bēla IV enerģiski atjaunoja izpostīto valsti. No 1242. gada sāka militāri iejaukties Austrijas lietās, cīnoties par to ar Bohēmijas karali Otokāru II. Mūža nogalē konfliktēja ar vecāko dēlu, nākamo karali Ištvānu V.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bēla IV Ārpāds***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 261238972
* LCCN: n84234610
* ISNI: 0000 0000 5559 1136
* GND: 137409265
* BNF: cb15000714g (data)
* NKC: js20051212021

 |

 |
**Meirānu bibliotēka** ir kultūras, izglītības un informācijas iestāde, kas atrodas Indrānu pagasta Meirānos, un kuras mērķis ir visu pagasta iedzīvotāju bibliotekārā, bibliogrāfiskā un informacionālā apkalpošana, kura veic iespieddarbu un citu dokumentu uzkrāšanu, sistematizēšanu, kataloģizēšanu un saglabāšanu. Bibliotēka pirmoreiz minēta "Latvijas Bibliotēku Padomes Gadagrāmatā" Bibliotēku sarakstā 1931. gada 1. janvārī, bet Meirānu bibliotēkas biedrība ir minēta jau 1914. g.

Iekļauties valsts Vienotajā informācijas sistēmā, nodrošināt iedzīvotājiem bibliotekāros pakalpojumus. Saglabāt esošās vai palikušās kultūras vērtības ar domu tālāk attīstīt informatizācijas procesus, neaizmirstot, ka bibliotēkas pamatvērtība ir grāmata un rakstītais vārds.

Veidot universālu (atbilstoši savām funkcijām un iespējām) un aktuālu, dažādam lietotāju vecumam un izglītības līmeņiem atbilstošu, dažādu veidu, nozaru un valodu dokumentu krājumu.

Nodrošināt uzziņu fondu visās zinātņu nozarēs (vārdnīcas - valodu un skaidrojošās), enciklopēdijas, rokasgrāmatas, bibliogrāfiskos un novadpētnieciskos izdevumus, priekšroku dodot latviešu autoru izdevumiem.
Šajā lapā ir apkopoti **1711. gada notikumi Latvijā**, kuras Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Krievijas caristes okupētā Vidzemes vēsturiskā zeme tiesiski vēl arvien bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.

Valdnieki
---------

* Inflantiju pārvaldīja Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, Saksijas kūrfirsts Augusts II Stiprais.
* Kurzemes un Zemgales hercogistes valdnieks bija hercogs Frīdrihs Vilhelms Ketlers, kurš pēc kāzām ar Krievijas cara Pētera brāļameitu mira krievu okupētajā Ingrijas zemē.
* Krievu okupētajā Vidzemē valdīja Krievijas cars Pēteris I.

Notikumi
--------

Pēc krievu karaspēka ierašanās Vidzemē un pēc tam arī Kurzemē sākās lielākā mēra epidēmija Latvijas vēsturē (Lielais mēris), kuras laikā izmira liela daļa iedzīvotāju un izzuda lībiešu valoda Vidzemē.

Kultūra
-------

*

Zinātne
-------

*

Dzimuši
-------

*

Miruši
------

Attēlu galerija
---------------
**Londonas Sitijas lidosta** (angļu: *London City Airport*) ir starptautiska lidosta Apvienotās Karalistes galvaspilsētā Londonā. Atvērta 1987. gadā kā privāts investīciju projekts. Lidostu izmanto galvenokārt Sitijas biznesa aviācijai, kā arī vidēja rādiusa regulāro reisu apkalpošanai. 

Lidosta izvietota praktiski Londonas centrā, tai ir viens relatīvi īss skrejceļš, kādēļ lidostas lietošanai ir vairāki specifiski noteikumi — tajā drīkst pacelties un nolaisties tikai vairāku dzinēju fiksēto spārnu gaisa kuģi ar ierobežotu pacelšanās masu (lielākais lietojamais gaisa kuģis ir *Bombardier CS100*), kā arī apkalpei nepieciešams speciāls sertifikāts pieejas veikšanai ar 5,5° vai stāvāku leņķi. Neskatoties uz to, Sitijas lidosta ir piektā noslogotākā lidosta Londonas areālā un 13. noslogotākā Apvienotajā Karalistē.

Atsauces
--------

1. ↑  eAIS Package United Kingdom[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Londonas Sitijas lidosta***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 131608224
* LCCN: nb2007010131

 |

 |
**Rožainais pagaurs** (latīņu: *Spergularia rubra*) ir neļķu dzimtas suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eiropas vidusdaļā un Vidusjūras reģionā, taču mūsdienās ir plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā suga ir sastopama nereti visā valsts teritorijā, kur atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug tīrumos, atmatās, nezālienēs un ceļmalās, retāk — sausās mežmalās.

Apraksts
--------

Rožainais pagaurs ir viengadīgs vai divgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar gulošu vai pacilu stublāju, kas pie pamata bagātīgi zaro, apakšdaļā ir kails un augšdaļā — klāts ar diedzermatiņiem. Lapas ir lineāras, 1—3 cm garas un 0,1—0,15 cm platas, uz stublāja izvietotas neīstos mieturos, lapas gals dzeloņsmails. Pielapes ir sīkas un saaugušas pie pamata, ar plēvjainu malu. Lapu žāklē nereti ir īsi, lapaini dzinumi. Ziedi ir izvietoti garos ziedkātos zaru galā, tiem ir sārts vainags; kauslapas un vainaglapas pa 5, smailas, aptuveni vienāda garuma. Kauslapas ir dziedzermatainas. Ziedam parasti ir 10 putekšņlapas. Auglis ir pogaļa aptuveni kausa garumā. Zied no maija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «rožainais pagaurs - Spergularia rubra (L.) J. et C.Presl - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-05-16.
Islāma pasaules karte:   Sunnītu islāms  Šiītu islāms  Ibadīti
Terminam "**musulmaņu pasaule**" jeb "**islāma pasaule**'' ir vairākas nozīmes. Reliģiskā nozīmē islāma pasaule attiecas uz musulmaņiem, bet kultūras nozīmē uz islāma civilizāciju, kas ietver arī šajā civilizācijā dzīvojošos nemusulmaņus. Mūsdienu ģeopolitiskajā nozīmē šis termins parasti attiecas uz valstīm, kurās ir musulmaņu vairākums.

2010. gadā vairāk nekā 1,6 miljardi cilvēku jeb aptuveni 23 % pasaules iedzīvotāju bija musulmaņi.

Demogrāfiskie rādītāji
----------------------

Dzimstības līmenis islāma pasaulē pēdējā laikā ir samazinājies: ja 1989. gadā uz vienu musulmaņu sievieti pasaulē bija 5,2 bērni, bet uz vienu kristieti tikai 3,3 bērni, tad 2000. gadā šie rādītāji bija attiecīgi 3,7 un 2,6, bet 2010. gadā - 2,9 un 2,6 bērni.

49 valstīs musulmaņi ir vairākums, viņi runā simtiem valodu un nāk no dažādām etniskām grupām. 

Jamia Masjid — lielākā Indijas mošeja
Indijas musulmaņu iedzīvotāji ir lielākā musulmaņu minoritāte pasaulē (11 % no pasaules musulmaņu iedzīvotāju kopskaita).

Divi galvenie islāma novirzieni ir sunnīsms un šiīsms. Lielākā daļa pasaules musulmaņu (87-90%), ir sunnīti. Valstis ar vislielāko šiītu iedzīvotāju koncentrāciju ir: Irāna 89%, Azerbaidžāna 65%, Irāka 60%, Bahreina 60%, Jemena 35%, Turcija 10%, Libāna 27%, Sīrija 13%, Afganistāna 10%, Pakistāna 10% un Indija 10%. 

Svētā Sofija ir bijusī Austrumu pareizticīgo baznīca, kuru 1453. gadā pārveidoja par mošeju
Daudzās valstīs ar musulmaņu vairākumu ir ievērojamas nemusulmaņu minoritātes, tostarp kristieši, ebreji, hinduisti, budisti, bahāji, druzi, jazīdi un zoroastrieši.

Sekulārisms
-----------

Bēnazīra Bhoto — pirmā sieviete, kura tika ievēlēta kā valdības vadītāja musulmaņu valstī
Dažas musulmaņu lielākās valstis ir sekulāras. Azerbaidžāna kļuva par pirmo sekulāro republiku musulmaņu pasaulē laikā no 1918. līdz 1920. gadam, pirms tā tika iekļauta Padomju Savienībā. Turcija kopš Mustafas Kemala Ataturka reformām tiek pārvaldīta kā sekulāra valsts. Turpretī Irānas 1979. gada revolūcija nomainīja monarhisko daļēji sekulāro režīmu pret islāma republiku, kuru vadīja ajatolla Rūhollāhs Mūsavī Homeinī.

Dažas valstis ir pasludinājušas islāmu par oficiālo valsts reliģiju. Šajās valstīs juridiskais kodekss lielākoties ir sekulārs, bet jautājumus, kas attiecas uz mantošanu un laulībām, regulē šariata likumi.

Skatīt vēl
----------

* Islāms
* Arābu halifāts
* Šariats

Atsauces
--------

1. ↑  «Žurnāls: Vispārējs ieskats musulmaņu tiesībās – Jurista Vārds». *m.juristavards.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-04-15.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Mangaraharas cihlīda**, zināma arī pēc tās latīniskā nosaukuma ***Ptychochromis insolitus***, ir cihlīdu dzimtas suga, kas endēmiska ziemeļu Madagaskaras upēm Amboaboai un Mangaraharai. Suga atradās uz izmiršanas robežas, un pastāvēja bažas, ka tā savvaļā ir izmirusi. Tomēr 2013. gadā pusizžuvušā Mangaraharas pietekā tika atrasta neliela saglabājusies populācija. Cihlīda sasniedz 5,5 cm garumu.

Zooloģisko dārzu kolekcija
--------------------------

2013. gadā bija zināmas Mangaraharas cihlīdas — divi tēviņi Londonas zooloģiskajā dārzā un viena mātīte Berlīnes akvāriumā, kas nomira šī paša gada maijā. Londonas zoo vērsās ar lūgumu pie visiem speciālistiem un akvāriju zivju cienītājiem, lai atrastu mātīti pēdējiem zināmajiem šīs sugas tēviņiem.

Jaunatklāšana
-------------

Atbilde atnāca no zivtiņu dzimtenes Madagaskaras. Kāds vietējais biznesmenis pavēstīja, ka viņš redzējis vienu šādu cihlīdu gandrīz pilnīgi iznīcinātā tās dabiskajā vidē. Steidzīgi zoodārza organizētā ekspedīcija vienā no pusizsīkušām Mangaraharas upes pietekām atklāja nelielu saglabājušos populāciju, kurā bija arī mātītes. 18 tur mītošās cihlīdas tika izķertas un pārvietotas uz salas privāto zivju saimniecību. Londonas zooloģiskais dārzs patlaban izstrādā programmu, lai atjaunotu cihlīdu skaitu.

Atsauces
--------

1. ↑  Stiassny, M. and Sparks, J. S. (2006). *Phylogeny and Taxonomic Revision of the Endemic Malagasy Genus Ptychochromis (Teleostei: Cichlidae), with the Description of Five New Species and a Diagnosis for Katria, New Genus.* American Museum Novitates 3535
2. ↑  Sarkanā grāmata *Ptychochromis sp. nov. 'Joba mena', "Faune de Madagascar"*
3. 1 2  «Conservation Hail Mary works: Mate for near-extinct fish found!». Mongabay.com. 20. decembris 2013.
4. ↑  «Zoo seeks mate for last surviving 'gorgeously ugly' fish». BBC News. 10. maijs 2013.
**Mandarīnpīles** jeb **koku pīles**, **mandarīnpīļu ģints** (*Aix*) ir viena no peldpīļu (*Anatinae*) ģintīm, kas pieder pīļu dzimtai (*Anatidae*). Mandarīnpīļu ģints apvieno divas pīļu sugas. Lai arī ģints mūsdienās tiek sistematizēta peldpīļu apakšdzimtā, iespējams, tā tomēr pieder dižpīļu apakšdzimtai (*Tadorninae*).

Koku pīle (*Aix sponsa*) sastopama Ziemeļamerikā, lielākajai populācijai mājojot ASV austrumu pusē, sākot ar Kanādas dienvidiem un beidzot ar Meksikas ziemeļiem. Toties mandarīnpīle (*Aix galericulata*) sastopama Āzijā, galvenokārt Japānā un Ķīnā. Mandarīnpīlei ir arī neliela savvaļas populācija Lielbritānijā un citur Eiropā, kas izveidojusies no savvaļā izbēgušiem nebrīves putniem. Abas sugas ir gājputni un ziemas periodā migrē uz dienvidiem.

Izskats un īpašības
-------------------

Mandarīnpīles (*Aix galericulata*) tēviņš
Abas mandarīnpīļu sugas ir ļoti atraktīvas pīles, pareizāk būtu teikt, pīļtēviņi. Turklāt salīdzinoši, mandarīnpīle ir vēl ugunīgāka un košāka nekā koku pīle, bet, salīdzinot mātītes, košāka ir koku pīle. Mātītes ir ne tikai neuzkrītošākas un pelēcīgākas, bet arī mazākas nekā tēviņi. Abas sugas ir apmēram vienādi lielas, to ķermeņa garums ir 41—49 cm, spārnu izplētums 65—75 cm, svars 500—700 g.

Bioloģija
---------

Mandarīnpīļu sugas mājo meža upīšu un nelielu ezeriņu krastos. Barošanās ieradumi katrai sugai ir atšķirīgi. Mandarīnpīle galvenokārt barojas ar augu izcelsmes barību, bet koku pīle ir izteikta visēdāja un barojas ar nelieliem vēžveidīgajiem, kukaiņiem un arī ar augiem.

Abas sugas veido monogāmus pārus, ligzdo koku dobumos. Dējumi ir lieli (6—15 olas kpku pīlei, 9—12 mandarīnpīlei). inkubācijas periods ilgst apmēram 30 dienas, perē tikai mātīte. Pēc tam, kad pīlēni ir pametuši koku, ģimene atkal apvienojas un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Abas sugas apdraud dzīves apstākļu zaudēšana, līdz ar cilvēku saimnieciskās darbības attīstību.

Sistemātika
-----------

* **Mandarīnpīļu ģints** (*Aix*)
	+ Koku pīle (*Aix sponsa*)
	+ Mandarīnpīle (*Aix galericulata*)

Atsauces
--------

1. ↑  Phylogeny and biogeography of dabbling ducks (genus Anas): a comparison of molecular and morphological evidence
2. ↑  Madge, Steve & Burn, Hilary (1987). Wildfowl : an identification guide to the ducks, geese and swans of the world. London: Christopher Helm. ISBN 0-7470-2201-1.
3. 1 2 3 4 5 6  ADW: Aix sponsa
4. 1 2 3  «ADW: Aix galericulata». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 5. jūlijā.
5. ↑  «BirdsLife: Mandarin Duck Aix galericulata». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 10. maijā. Skatīts: 2015. gada 5. jūlijā.
6. ↑  «Birding: Mandarin Duck». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 6. septembrī. Skatīts: 2015. gada 5. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Birds in Focus: Genus Aix
* BirdGuides: Mandarin Duck (Aix galericulata)
* ARKive: Wood duck (Aix sponsa)
**Aiks Karapetjans** (armēņu: Հայկ Կարապետյան; dzimis 1983. gada 10. jūlijā Latvijas PSR) ir armēņu izcelsmes Latvijas režisors, kurš darbojies lielākoties kino, bet arī iestudējis operas un teātra izrādes.

Biogrāfija
----------

Mācījies Rīgas 9. vidusskolā (1990—1997) un Rīgas 22. vidusskolā (1997—2000). Ieguvis bakalaura grādu mākslas zinātnē Latvijas Mākslas akadēmijā (2005). Studējis Latvijas Kultūras akadēmijā kinorežiju, iegūstot maģistra grādu (2007), kā arī Parīzes kinoskolā "ESEC" (2007-2008).

Īsfilma "Dubultdzīve" ieguvusi 2. vietu Bavārijas televīzijas Starptautiskajā kino augstskolu festivālā (Vācijā, 2007). 2007. gadā diplomdarba filma "Riebums" tika atzīta par labāko studentu filmu festivālā "Lielais Kristaps". A. Karapetjana pirmā pilnmetrāžas spēlfilmas „Cilvēki tur" pirmizrāde notika Karlovi Varu starptautiskajā kinofestivālā 2012. gadā. Filma nominēta balvai "Lielais Kristaps" 2 kategorijās. Otrā filma „M.O.Ž." tika izrādīta Fantāzijas filmu festivālā Monreālā un "FantasticFest" Ostinā. 

2017. gadā Parīzē, žanra filmu festivālā "L'Étrange" notika filmas „Pirmdzimtais" pirmizrāde. Filma nominēta balvai "Lielais Kristaps" 11 kategorijās, tai skaitā A. Karapetjans nominācijā "Labākais spēlfilmas režisors". 13. novembra ceremonijā filma ieguva balvas trīs nominācijās: "Labākais aktieris", "Labākais komponists" un "Labākais grima mākslinieks".

Latvijas Nacionālajā operā iestudējis Dž. Rosīni operu „Seviljas bārddzinis" (2011), kas saņēma Latvijas Gāzes Gada balvu kā sezonas labākais jauniestudējums, kā arī Š. Guno operu "Fausts" (2016). 2013. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī iestudējis V. Šekspīra lugu "Venēcijas tirgotājs".

Filmogrāfija
------------

### Pilnmetrāžas filmas

* *Cilvēki tur* (2012)
* *M.O.Ž.* (2014)
* *Pirmdzimtais* (2017)
* Sema ceļojumi (2022)

### Īsmetrāžas filmas

* *Lost* (2006)
* *30 x 7* (2006)
* *Riebums* (2007)
* *Dubultdzīve* (2007)

Atsauces
--------

1. ↑  «Aiks Karapetjans: "Esmu Dzimis Latvijā"». Twitter. 2018. gada 12. jūlijs. Skatīts: 2018. gada 12. jūlijs. Neesmu sveshs, esmu dzimis seit un esmu LV pilsonis, kapec man nevar but savs viedoklis par savu uztveri. Kapec Jus domajat ka jebkura nacionala folklore obligati jabut interesantai citiem?
2. ↑  Filmas.lv - Aiks Karapetjans
3. ↑  Nacionālajai kino balvai izvirzītie nominanti
4. ↑  Paziņoti "Lielā Kristapa 2017" laureāti Archived 2017. gada 17. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.. Satori.lv.
5. ↑   - Opera.lv - Aiks Karapetjans
6. ↑  Aiks Karapetjans: Esmu tikai kaimiņš teātra virtuvē. Latvijas Avīze, 2013. gada 29. janvāris.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 316501881
* LCCN: no2015147971
* ISNI: 0000 0004 5023 6468
* GND: 1072703645

 |

 |
**Citylight.net** ir Latvijā radīta, izstrādāta un ražota attālināti vadāma ielu apgaismojuma sistēma, kura darbojas, izmantojot telemetrijas principus. To ražo 2009. gadā dibinātais Latvijas telemetrijas uzņēmums SIA "Teliko". 2010. gadā Latvijas Investīciju un attīstības aģentūra atzina Citylight.net par inovatīvu Latvijas eksporta produktu konkursā "Eksporta un inovāciju balva 2010".
Citylight.net ik gadu piedalās Pasaule dabas fonda rīkotajā "Zemes stundā" un palīdz ekonomēt energoresursus un CO2 emisijas 
Pašlaik Citylight.net ir uzstādīta jau vairāk kā 20 Latvijas pašvaldībās, un sistēmas pilotprojekti ir uzsākti arī ārpus Latvijas teritorijas - Zviedrijā  un Brunejā.
2012. gada aprīlī Citylight.net tika prezentēts pasaulē lielākajā apgaismojumam un arhitektūrai veltītajā izstādē "Light+Building", kas norisinājās Vācijas pilsētā Frankfurtē.

Sistēmas sastāvs
----------------

Sistēma sastāv no datora programmatūras, uz GSM tehnoloģiju pamata veidotas telemetrijas ierīces C-BOX, kura nodrošina sistēmas darbību, un C-NODE ierīcēm, kuras kontrolē katru laternu individuāli.

Sistēmas darbība
----------------

Sistēmas lietotājs, izmantojot interneta pārlūku, pieslēdzas programmatūrai. Programmatūra atrodas „Citylight.net" serverī. Ar GSM datu pārraidi lietotāja komandas (piemēram, apgaismojuma izslēgšana) tiek noraidītas uz elektrības sadales skapī instalēto vadības bloku C-BOX, kas šīs komandas izpilda. C-BOX, izmantojot Powerline komunikāciju, komandas nosūta katras individuālas laternas kontroles ierīcēm C-NODE, ja tās ir instalētas.

C-BOX uz sistēmas serveri nosūta datus par elektrības patēriņu, strāvas noplūdi un apgaismojuma stāvokli. 
Apgaismojums tiek izslēgts un ieslēgts, vadoties pēc laternu ģeogrāfiskajām koordinātām atbilstošā saules cikla.

Atsauces
--------

1. ↑  Eksporta un inovāciju balva 2010[novecojusi saite]
2. ↑  SIA "Teliko". Par uzņēmumu
3. ↑  Latvijas Investīciju un attīstības aģentūras konkursa "Eksporta un inovāciju balva 2010" finālisti[novecojusi saite]
4. ↑  «Tīrai Latvijai». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 19. aprīlī.
5. ↑  Latvijas uzņēmums sāk ielu apgaismojuma projektu Zviedrijā
6. ↑  «Ekonomikas dienasgrāmata. Vēl divas sensācijas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 24. maijā. Skatīts: 2012. gada 28. maijā.
7. ↑  "Teliko" cenšas ielauzties pasaules apgaismojuma nozares tirgū
8. ↑  Citylight.net programmatūra
9. ↑  Kā sistēma darbojas?
**Ciņu grīslis** (latīņu: *Carex cespitosa*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā (neiekļaujot Eiropas rietumu un dienvidu daļu). Bieži sastopama visā Latvijas teritorijā.

Apraksts
--------

Ciņu grīslis ir daudzgadīgs, 20-50 cm garš grīšļu dzimtas lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tam ir sievišķie ziedi ar 2 drīksnām.

Augs veido blīvu ceru, pazemes dzinumu nav. Stublāja un lapu krāsa ir gaišzaļa. Stublājs ir raupjš un trīsšķautņains. Lapas ir 0,15-0,3 cm platas ar īsi smailu galu, tās ir īsākas nekā stublājs. Lapu makstis ir tumšsarkanas un šķeldrainas. Ziedkopa ir blīva. Stublāja galotnē viena vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās tuvu 2-3 iegarenas sievišķo ziedu vārpiņas. Visas vārpiņas ir stāvas. Seglapa pie apakšējās vārpiņas ir īsa, nepārsniedz vārpiņu. Augļa pūslītis dzeltenzaļš, ieapaļš, bez dzīslojuma, garāks nekā strupā, tumšbrūnā segplēksne ar gaišu joslu vidū. Knābītis ir ļoti īss, gandrīz vesels. Zied maijā, jūnija sākumā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «ciņu grīslis - Carex cespitosa L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-06.
***Divas māsas*** vai ***Uz terases*** ir franču gleznotāja Pjēra Ogista Renuāra 1881. gadā radīta eļļas krāsas glezna. Tās izmēri ir 100,5 cm × 81 cm. Nosaukumu "Divas māsas" (franču: *Les Deux Sœurs*) darbam deva Renuārs, bet "Uz terases" (franču: *Sur la terrasse*) — tās pirmais īpašnieks Pols Dirāns-Riels.

Renuārs darbu radīja uz *Maison Fournaise* restorāna terases; tas atrodas uz salas Sēnā, Šatū apkaimē Parīzes rietumos. Gleznā attēlota jauna sieviete un viņas jaunākā māsa, sēžot ārpus telpām ar nelielu grozu, kurā ir dzijas kamoli. Virs terases margām var redzēt krūmājus un veģetāciju ar Sēnas upi aiz tiem.

No 1880. līdz 1881. gadam, īsi pirms ķeršanās pie "Divām māsām", Renuārs šajā vietā strādāja pie citas pazīstamas gleznas — "Laivinieku brokastis".

Vecākās māsas tēlam pozēja Žanna Darlo (1863—1914), topošā aktrise, kas tolaik bija 18 gadus veca. Nav zināms, kas pozēja jaunākās māsas tēlam, bet uzsvērts, ka modeļiem nav bijusi saistība.

Renuārs darbu uzsāka 1881. gada aprīlī; 7. jūlijā to par 1500 frankiem nopirka mākslas tirgotājs Pols Dirāns-Riels. Gleznu pirmoreiz publikai izstādīja 1882. gada pavasarī 7. impresionistu izstādē. 1883. gadā tas bija mākslas kolekcionāra un izdevēja Šarla Efrisī kolekcijā, bet 1892. gadā atkal atgriezās Dirāna-Riela ģimenes īpašumā.

1925. gadā gleznu pārdeva Annijai Kobērnai no Čikāgas par 100 000 ASV dolāriem. Pēc viņas nāves 1932. gadā gleznu saskaņā ar viņas testamentu uzdāvināja Čikāgas mākslas institūtam, kur tā joprojām atrodas kopš 1933. gada.

Donalda Trampa īpašumā atrodas gleznas reprodukcija. Biogrāfs Tims O'Braiens dokumentējis viņa apgalvojumu, ka tas esot darba oriģināls. To oficiāli apstrīdējis Čikāgas mākslas institūts, kur glabājas gleznas oriģināls.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Čikāgas mākslas institūts; P4610: 14655; pārbaudes datums: 31 decembris 2019.
2. ↑  ; pārbaudes datums: 5 janvāris 2016.
3. 1 2 3 4 5 6  «Pierre-Auguste Renoir — Two Sisters (On the Terrace), 1881». The Art Institute of Chicago. Skatīts: 2013-04-30.
4. 1 2 3  «Exhibition archive — Auguste Renoir "The Two Sisters (On the Terrace)", from the collection of the Art Institute of Chicago, 3 July 2001 – 16 September 2001». Valsts Ermitāžas muzejs. Skatīts: 2014-11-09.
5. ↑  «Overview: Renoir's Two Sisters (On the Terrace)». The Art Institute of Chicago. Skatīts: 2013-04-30.
6. ↑  Bilton, Nick. «Donald Trump’s Fake Renoir: The Untold Story». *Vanity Fair*, 2017. gada 13. oktobris.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Divas māsas***.
* Google Art Project: *Two Sisters (On the Terrace)* — Auguste Renoir (1881)
* Encyclopædia Britannica.com: *Two Sisters (On the Terrace)*
* The Art Institute of Chicago.edu: Video: *Renoir's Two Sisters (On the Terrace)* + CD *With Open Eyes*
* Čikāgas mākslas institūta digitālie katalogi: *Two Sisters (On the Terrace)*
**Divna Ļubojeviča** (serbu: *Дивна Љубојевић*, *Divna Ljubojević*) ir serbu pareizticīgo garīgās mūzikas izpildītāja, diriģente un kora **"Melodi"** dibinātāja, vadītāja un soliste. Izpilda serbu, krievu, bulgāru un bizantiešu pareizticīgo garīgo mūziku.

Biogrāfija
----------

Divna Ļubojeviča piedzima Belgradā, Serbijā, toreizējā Dienvidslāvijas Sociālistiskajā Federatīvajā Republikā, 1970. gadā. No 10 gadu vecuma mācījās garīgo mūziku Belgradas Dievmātes Ievešanas templī klosterī (serbu: *Ваведење Пресвете Богородице*). Pabeidza Mokraņaca mūzikas skolu un Novisadas mūzikas akadēmiju.

1991. gadā D. Ļubojeviča dibināja baznīcas kori "Melodi", kurš ieguva savu nosaukumu par godu Svētajam Romānam Dziedonim (*Roman Melod*). Kora "Melodi" repertuārā ietilpst pareizticīgo dziedājumi: no agrajiem bizantiešu, serbu, bulgāru un krievu dziedājumu paraugiem līdz mūsdienu autoru skaņdarbiem. Koris aktīvi piedalās baznīcas dievkalpojumos, savas pastāvēšanas laikā tika novadīti vairāk nekā 600 koncerti, koris aktīvi piedalās starptautiskajos festivālos.

Diskogrāfija
------------

* Аксион эстин, 1996 г.
* Достойно есть, 1999 г.
* Живоносный источник, 2000 г.
* Мелоди, 2001 г.
* Славословие, 2002 г.
* Liturgija u manastiru Vavedenje, 2004 г.
* Концерти, 2006 г.
* Христос воскресе, 2007 г.
* Христос се роди, 2007 г.
* Divna en concert
* Mysteres Byzantins
* Lumieres du Chant Byzantin
* La Divine Liturgie de Saint Jean Chrisostome
* La Gloire de Byzance

Ārējās saites
-------------

* Oficiālais YouTube kanāls
* Oficiālā Facebook grupa
**Neptūna grēda** (angļu: *Neptune Range*) ir ap 110 km gara kalnu grēda Antarktīdā. Stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā dienvidrietumos no Forestala grēdas Pensakolas kalnos. Augstākā virsotne ir Hoksa kalns (1975 m).

Kalnus 1956. gada 13. janvārī atklāja un no gaisa nofotografēja ASV Kara flotes operācijas Highjump transkontinentālā pārlidojuma laikā. Grēda nosaukta par godu Lockheed P-2 Neptune lidmašīnai, ar kuru pārlidojums tika veikts.

1963. gadā Neptūna grēdā tika ierīkots ASV ārkārtas patvērums. 1965./1966. gada sezonā patvēruma vietā tika ierīkota Neptunas sezonālā nometne *(Camp Neptune)*, kas tika izmantota par bāzi kalnu masīva topogrāfiskajai un ģeoloģiskajai izpētei.

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer. Neptune Range
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Neptūna grēda
3. ↑  «Pensacola Mountains Project». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 20. februārī. Skatīts: 2022. gada 2. janvārī.
4. ↑  The United States Antarctic Research Report to the Scientific Committee on Antarctic Research (SCAR): Number 32 - 1990