recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Diskžokejs** (pazīstams arī kā **DJ** vai **dīdžejs**) (angļu: *DJ* no angļu: *disc jockey*) ir persona, kas izvēlas un atskaņo mūzikas ierakstus auditorijai. Mūsdienās šis termins ietver dažādas mūzikas atskaņošanas veidus, neatkarīgi no avota.

Nīderlandiešu dīdžejs Roberts Hardwell

Diskžokeju kategorijas
----------------------

Radio diskžokejs studijā
Ir vairākas diskžokeju kategorijas - radio diskžokeji un dažādu mūzikas žanru diskžokeji.

Radio diskžokeji atskaņo mūziku un vada dažādas radio programmas, kuras tiek translētas AM, FM vai interneta radio stacijās. Radio diskžokeji bieži vien ir atpazīstami pēc viņu nikiem.

Diskžokeji atskaņo un miksē mūziku bāros, naktsklubos, diskotēkās un dažādos publiskos pasākumos. Gandrīz visu kategoriju diskžokeji atskaņo mūziku, izmantojot vairākus mūzikas atskaņotājus, lai veidotu nepārtrauktu mūzikas skanējumu (miksu).

Aparatūra un tehnika
--------------------

Diskžokeja aparatūra var sastāvēt no:

* Skaņu ierakstiem (piemēram, vinila plates, kompaktdiski, datoru multivides faili, u.c.);
* Diviem vai vairākiem mūzikas atskaņotājiem (vai tikai viena, ja atskaņošana notiek digitāli), lai veidotu nepārtrauktu mūzikas skanējumu (piemēram, kompaktdisku atskaņotāji, datori, MP3 atskaņotāji u.c.);
* Skaņas sistēmas papildinājuma vai apraides ieraksta (piemēram, portatīvā audio sistēma, PA sistēma) vai radio apraides sistēmas;
* Diskžokeju mikserpultīm, kas ir elektronisks (parasti 2 vai 4 kanālu) audio mikseris, kurš parasti aprīkots ar *krosfāderu*, lai vienmērīgi pārietu no vienas skaņdarba uz citu, izmantojot divas vai vairākas atskaņošanas iekārtas;
* Austiņām, ko izmanto, lai noklausītos un sagatavotu nākamo skaņdarbu;
* Mikrofona, lai diskžokejs varētu iepazīstināt ar skaņdarbiem un runāt ar auditoriju.

Pastāv vēl daudz un dažādas papildu iekārtas, ko izmanto diskžokeji, viss atkarīgs no nepieciešamības.

Skatīt arī
----------

* Vīdžejs

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85038311
* GND: 4380204-7
* NDL: 00574875
* NKC: ph515674

 |

 |
**Ēriks Saāde** (arābu: اريك سعادة, *Īrik Saʿāda*, *Eric Khaled Saade*, izrunā: ['i:rik saʔa:dɐ]; dzimis 1990. gada 29. oktobrī Helsinburgā, Zviedrijā) ir zviedru popdziedātājs un bērnu televīzijas raidījumu vadītājs. Divus gadus viņš darbojās puišu grupā *What's Up!*, taču 2009. gada februārī pameta grupu un uzsāka solokarjeru.

Biogrāfija
----------

Bērnībā nodarbojies ar futbolu. 13 gadu vecumā sācis sacerēt dziesmas, taču nopietni pievērsās mūziķa karjerai 15 gadu vecumā, kad parakstīja pirmo līgumu ar mūzikas ierakstu kompāniju. Viņš ir svinējis uzvaru zviedru mūzikas konkursā *Joker*. Piedalījās *Melodifestivalen 2010* ar dziesmu *Manboy*, taču finālā ieņēma 3. vietu. Pēc gada svinēja uzvaru šajā konkursā ar dziesmu *Popular*.

2010. gada 19. maijā izdeva savu debijas studijas albumu *Masquerade*.

2011. gada maijā viņš pārstāvēja Zviedriju 2011. gada Eirovīzijā ar dziesmu *Popular*. Otrajā pusfinālā viņš ieņēma 1. vietu ar 155 punktiem, taču finālā tika iegūta 3. vieta ar 185 punktiem.

2011. gada jūnijā izdeva otro albumu *Saade Vol. 1*. Arī izdeva albumu *Saade Vol. 2* 2011. gada novembrī.

Diskogrāfija
------------

Studijas albumi
* *Masquerade* (2010)
* *Saade Vol. 1* (2011)
* *Saade Vol. 2* (2011)

Atsauces
--------

1. ↑  Dan Backman. «Saade blir Sveriges bidrag». *Svenska Dagbladet* (Swedish), 2011. gada 12. marts. Skatīts: 2011. gada 13. marts.
2. ↑  Written by. «Eric Saade to represent Sweden in Eurovision 2011». Esctoday.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011-03-15. Skatīts: 2011-10-21.
3. ↑  Victor M. Escudero. «It's Eric Saade for Sweden!». *EBU*. Skatīts: 2011. gada 12. marts.
4. ↑  «Eurovision Song Contest 2011 Final». Eurovision.tv. Skatīts: 2011-10-21.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ēriks Saāde***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
* *Last.fm* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 34145970232332251811
* ISNI: 0000 0003 7267 1121

 |

 |
***Sudan Airways*** (arābu: الخطوط الجوية السودانية) ir Sudānas nacionālā lidsabiedrība. Pieder Sudānas valdībai. Galvenais birojs atrodas galvaspilsētā Hartūmā, un galvenā lidosta ir Hartūmas starptautiskā lidosta.

2014. gada novembrī *Sudan Airways* gaisa flotē bija 5 lidmašīnas: divas *Airbus A300B4-600R* un trīs *Fokker 50*. Tai ir 24 galamērķi Āfrikā un Vidējos Austrumos.

Vēsture
-------

1945. gadā Sudānā tika izveidota Gaisa konsultācijas padome, kura izvērtēja iespējas sākt aviopakalpojumus. Tā rekomendēja dibināt aviācijas uzņēmumu ar ārvalstu lidsabiedrību atbalstu.
1946. gada februārī tika dibināta lidsabiedrība *Sudan Airways*. Tai tehnisko palīdzību sniedza britu *Airwork Services*, bet komerciālo atbalstu sniedza *Sudan Railways*. Sākotnējo gaisa floti veidoja četri *de Havilland Dove*. Pirmais izmēģinājuma komerclidojums notika 1947. gada aprīlī, bet pirmie regulārie lidojumi sākti jūlijā. Lidojumu maršruti savienoja Hartūmas lidostu ar dažādiem Sudānas punktiem, kā arī Eritreju.
1949. gadā *Sudan Railways* izstājās no lidsabiedrības pārvaldības.

1953. gadā piegādāta pirmā *Douglas DC-3* lidmašīna un sākti lidojumi uz Ēģipti un Čadu. 1954. gadā sākti lidojumi uz Saūda Arābiju.
1959. gadā iegādata lidmašīna *Viscount 831* un sākti lidojumi no Hartūmas uz Londonu caur Romu.

1962. gadā piegādātas trīs lidmašīnas *Fokker F27* un divas *Comet 4C*.
1967. gadā lidsabiedrība sāka darboties uz komerciālā pamata.
1972. gadā *Comet* vietā no *British Midland* sāktas nomāt divas lidmašīnas *Boeing 707*.

2007. gadā Sudānas valdība nodeva privatizācijā *Sudan Airways*, paturot 30 % tās kapitāldaļu. Investori no Kuveitas iegādājās 49 % akciju, bet 2011. gadā tās tika pārdotas atpakaļ Sudānas valstij.
2010. gada martā Eiropas Savienība aizliedza Sudānas lidsabiedrībām veikt lidojumus uz ES dalībvalstīm, protestējot pret militāro konfliktu Sudānas dienvidos.

Incidenti
---------

*Sudan Airways* ir piedzīvojusi 21 incidentu, no kuriem septiņi beigušies traģiski.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sudan Airways*** |

* *Sudan Airways vietne* Archived 2020. gada 28. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Gundars Grasbergs** (dzimis 1977. gada 5. martā) ir latviešu aktieris.

Kopš 2006. gada ir Latvijas Nacionālā teātra aktieris.

Ir precējies ar Latvijas Nacionālā teātra aktrisi Ingu Misāni - Grasbergu

2006. gadā ieguvis "Spēlmaņu nakts" balvu nominācijā "Gada jaunais skatuves mākslinieks" par Rogožina lomu Valmieras Drāmas teātra izrādē "Idiots"."Spēlmaņu nakts 2015./2016." nominācija "Gada aktieris" otrā plāna lomā - Kangars izrādē "Uguns un nakts" un Grēgerss Verles izrādē "Mežapīle".Gan 2015. gan 2016. gadā nominēts balvai "Gada aktieris otrā plāna lomā". 2015. gadā arī nominēts balvai "Gada aktieris" par Kreona lomu izrādē "Antigone". 2020. gadā saņēma Harija Liepiņa balvu par spožu aktierdarbu iepriekšējo sezonu laikā.

Lomas seriālos
--------------

"Nemīlētie" (2020 - *pašlaik*) - Lorenss

"Viņas melo labāk" (2019/2020) - Krusts

"Māja pie ezera" (2015) - Matīss Putniņš

"Ēnu spēles" (2014)- Rihards (1.epizode)

"Eņģeļu māja" (2012/2013) - Marks

Atsauces
--------

1. ↑  «Lilitas Bērziņas balvu šogad saņem Regīna Razuma, Harija Liepiņa - Gundars Grasbergs». *www.diena.lv*. Skatīts: 2023-01-24.

Ārējās saites
-------------

* Gundars Grasbergs izrades.lv
Francijas impērija 1812. gadā  Tiešā administrēšana  Vasalu valstis  Kontinentālās blokādes sistēmas valstis
**Kontinentālā blokāde** (franču: *Blocus continental*) bija ekonomisko un politisko pasākumu kopums, ko 1806.–1814. gadā īstenoja Francijas imperators Napoleons I pret savu galveno pretinieku — Lielbritāniju.

Napoleona noteiktais galvenais blokādes mērķis — sagraut Lielbritāniju, netika sasniegts.

Sekas
-----

Blokāde nopietni kaitēja pašai Francijai. Saruka kuģu būves un saistītās rūpniecības nozares, kā arī daudzas uz ārvalstīm orientētas nozares, piemēram, linu ražošana. Mazā eksporta un zaudētās peļņas dēļ daudzas rūpniecības nozares tika slēgtas. Dienvidfrancija, jo īpaši Marseļas un Bordo ostas pilsētas, kā arī Larošelas pilsēta, cieta no tirdzniecības apjoma samazināšanās. Turklāt lielākajā daļā kontinentālās Eiropas valstu pieauga pārtikas pamatproduktu cenas. 

Portugāle atklāti atteicās pievienoties kontinentālajai blokādei, 1793. gadā tā bija parakstījusi savstarpējās palīdzības līgumu ar Lielbritāniju. Pēc 1807. gada jūlijā noslēgtā Tilzitas līguma Napoleons mēģināja sagrābt Portugāles floti, kā arī okupēt ostas. Viņam tas neizdevās, jo Portugāles karaliene Marija I paņēma savu floti un pārcēla Portugāles galmu uz Brazīliju karaliskās flotes pavadībā. Portugāles iedzīvotāji sacēlās pret franču iebrucējiem ar britu armijas palīdzību britu virsnieka Artūra Velzlija vadībā, pēc kā sākās Pireneju kari. 

Drīz pēc Napoleona iebrukuma Krievijā 1812. gada 6. (18.) jūlijā Krievija un Lielbritānija parakstīja miera līgumu, bet 1812. gada 12. (24.) septembrī tika publicēts Aleksandra I manifests par tirdzniecības attiecību atjaunošanu starp valstīm. 1813. gadā pēc Francijas sakāves karā ar sesto pret Franciju vērsto koalīciju Eiropas valstis atteicās ievērot kontinentālo blokādi. Pēc Burbonu restaurācijas Francijā 1814. gada aprīlī tā beidzot tika atcelta.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85031555
* BNF: cb119431898 (data)
* HDS: 013928

 |

 |
Ebreju autonomā apgabala karogs
**Ebreju autonomā apgabala karogs** ir Ebreju autonomā apgabala simbols. Pieņemts 1996. gada 31. jūlijā.

Karoga apraksts
---------------

Karogs ir baltā krāsā. Tā vidū ir horizontāla līnija, kura ir sadalīta dažādās krāsās. Šī līnija simbolizē varavīksni un ir sadalīta mazākās strīpās, kuras ir šādās krāsās: sarkanā, oranžā, dzeltenā, zaļā, tumši zilā, gaiši zilā un violetā. Katra no šīm mazajām strīpām atbilst 1/40 karoga platuma, bet pašas krāsas ir atdalītas ar mazu, baltas krāsas līniju, kura atbilst 1/120 no karoga platuma. Karoga platuma attiecība pret garumu ir 2:3.

Karoga elementu skaidrojums
---------------------------

* Baltā krāsa simbolizē tīrību
* Varavīksne ir no Bībeles ņemts simbols, kurš simbolizē mieru, laimi un labestību. Krāsaino līniju skaits atbilst ebreju reliģiskā svečtura zaru skaitam. Tas simbolizē pasaules radīšanas reliģisko skaidrojumu, kura notika septiņās dienās. Pēdējais elements parāda saikni ebrejību.

Ārējās saites
-------------

* Likums par Ebreju autonomā apgabala karogu (krieviski)
* Par Ebreju autonomā apgabala simboliem (krieviski)
***Avion Express*** ir Lietuvas lidmašīnu līzinga kompānija, kuras galvenā mītne atrodas Viļņā. Uzņēmums ir daļa no starptautiskās biznesa grupas *Avia Solutions Group*.

Vēsture
-------

*Avion Express* nodibināja 2005. gadā ar nosaukumu *Nordic Solutions Air Services*. Tobrīd aviokompānijai bija četras *Saab 340* kravas un pasažieru lidmašīnas. 2008. gadā uzņēmumu pārdēvēja par *Avion Express*. 2010. gadā to nopirka Francijas investīciju kompānija *Eyjafjoll SAS*, kuru kopā ar citiem investoriem dibināja Šveices *Avion Capital Partners*.

*Avion Express* 2011. gadā prezentēja savu pirmo *Airbus A320*, kas bija pirmā Lietuvā reģistrētā *Airbus* lidmašīna. Decembrī flotei pievienoja vēl divas *Airbus A320* lidmašīnas. 2013. gadā *Avion Express* veiksmīgi pabeidza IOSA darbības drošības auditu un tā rezultātā saņēma IATA reģistrāciju. Pēdējo *Saab 340* kravas lidmašīnu nodeva metāllūžņos 2013. gada martā. Līdz 2014. gada vasarai aviokompānija apkalpoja 9 *Airbus A320* un 2 *Airbus A319* lidmašīnas. Tajā pašā gadā *Avion Express* izveidoja meitasuzņēmumu *Dominican Wings*, zemo cenu aviokompāniju, kas atrodas Dominikānā. 2017. gada vasarā *Avion Express* flotē ieviesa *Airbus A321* lidmašīnas.

2017. gada jūnijā *Avion Express* paziņoja, ka pārdevis savus 65% *Dominican Wings* akciju tās prezidentam Viktoram Pačeko.

2019. gadā *Avion Express* izveidoja Maltā bāzētu meitasuzņēmumu *Avion Express Malta*. Uzņēmums darbību sāka tā paša gada maijā.

2023. gada jūnijā grupa ekspluatēja 36 *Airbus A320* un trīs A321 lidmašīnas.

Atsauces
--------

1. ↑  „Avion Express" restruktūrizavimo planas sulaukė teismo patvirtinimo
2. ↑  Avion Express retires its third and final Saab 340(F) freighter
3. ↑  „Avion Express" tolimesnę perspektyvą sieja su Malta

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Avion Express*** |

* *Avion Express*
Japāņu mīklas risināšanas animācija
**Japāņu mīkla** ir mīkla kurā, pēc dotajiem norādījumiem iekrāsojot rūtiņas, jāiegūst attēls. Mīkla izgudrota 1987. gadā Japānā. 
Japāņu mīklu veido četrstūrains rūtiņu laukums, kura malās ir skaitļi, kas apzīmē iekrāsojamās rūtiņas un to krāsu, ja minamais attēls nav vienkrāsains. Katrs skaitlis apzīmē cik blakus esošas rūtiņas, kas veido vienotu grupu, jāiekrāso līdzās esošajā laukuma līnijā. Skaitļi ir izkārtoti tādā secībā, kādā iekrāsojamas rūtiņas laukumā. Starp iekrāsoto rūtiņu grupām ir jābūt vismaz vienai neiekrāsotai rūtiņai. Lai atvieglotu rūtiņu skaitīšanu, laukums parasti ir sadalīts lielākos, parasti 5x5 rūtiņu laukumos. Mīklu risina, balstoties uz loģiku un tajā attēlotais parasti nav svarīgs risināšanas procesā - pat tad, ja ir skaidrs, kas redzams attēlā, minēt uz labu laimi nav ieteicams, jo kļūdas ir gandrīz neiespējami izlabot.

Risināšana
----------

Mīklu parasti sāk minēt ar lielākajām rūtiņu grupām, jo pat ja šāda grupa neaizpilda visu līniju, var noteikt, kuras rūtiņas noteikti ir iekrāsotas. Piemēram, ja līnijā ir 10 rūtiņas, bet jāiekrāso tikai 8, nav iespējams skaidri noteikt, kur atrodas tās 2 rūtiņas, kas nav jāiekrāso. Taču izskaitot 8 rūtiņas no katras laukuma malas, redzams, ka 6 pa vidu esošās rūtiņas pārklājas, tātad tās būs iekrāsotas. Šo metodi iespējams pielietot arī ar nelielām rūtiņu grupām, ja to ir pietiekami daudz, lai noteiktu katras aptuveno atrašanās vietu. Kad iekrāsota daļa no rūtiņām, bet nav atminētas grupu robežas, iespējams izskaitīt, kur ir aptuvenās grupas robežas. Piemēram, ja grupā ir 3 rūtiņas, bet iekrāsota tikai 1 no tām, iespējams secināt, ka grupa stiepjas divas rūtiņas vienā vai otrā virzienā no iekrāsotās. Arī neiekrāsotajām rūtiņām ir liela nozīme mīklas risināšanā, tāpēc vēlams atzīmēt rūtiņas, kuras nevar būt iekrāsotas. Kad atklātas vairākas neiekrāsotās rūtiņas, iespējams ar pirmo divu metožu palīdzību atkārtoti precizēt iekrāsoto rūtiņu atrašanās vietas. Balstoties uz iekrāsojamo grupu garumu, iespējams arī precizēt, kuras rūtiņas nav iekrāsotas. Piemēram, ja līnijā ir divas rūtiņu grupas, kuru garums ir 2 un 3 rūtiņas, bet starp līnijā esošajām rūtiņām, kas atzīmētas kā neiekrāsotas, ir 1 rūtiņu liela starpa, var secināt, ka arī šī 1 rūtiņa nav iekrāsota. Tāpat pēc iekrāsojamo grupu garuma un skaita iespējams atminēt arī iekrāsotās rūtiņas. Piemēram, ja līnijā ir divas 2 rūtiņu grupas, starp kurām ir vienu rūtiņu liela atstarpe, bet norādīts, ka jābūt 5 rūtiņu garai grupai, rūtiņa, kas veido atstarpi ir iekrāsojama.

Dažu risināšanas metožu piemēri|  |  |  |  |
**Reihstāgs** (vācu: *Reichstag*) bija Vācijas parlamenta apakšpalāta Veimāras republikas laikā. To veidoja 584 (pēc 1932. gada vēlēšanām) deputāti (*Reichstagsabgeordneten*), kurus ievēlēja uz 4 gadiem. Reihstāgu varēja atlaist Reihsprezidents, bet ne vairāk kā vienu reizi viņa pilnvaru laikā. Nebija noteikts vēlētāju aktivitātes slieksnis.

Pirmās Reihstāga vēlēšanas Veimāras laikā notika 1920. gada 6. jūnijā. Līdz 1933. gada 14. jūlijā tika izveidota vienpartiju sistēma, notika 8 vēlēšanas.

Deputāta statuss
----------------

* Reihstāga deputātus nevarēja saukt pie kriminālatbildības bez tā piekrišanas;
* viņi nevarēja liecināt par personām, kas viņiem kā deputātiem uzticēja jebkādu informāciju, izņemot gadījumus, kad viņi tika pieķerti *in flagrante delicto*;
* deputāti saņēma algu; viņiem bija tiesības bez maksas ceļot pa visiem dzelzceļiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Reihstāgs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Vācijas Valsts banku asociācija** (vācu: *Bundesverband Öffentlicher Banken Deutschlands, VÖB*) ir vadošā asociācija Vācijas banku nozarē. Tā pārstāv 63 bankas, tostarp federālo zemju bankas (Vācijas krājbanku finanšu grupas galvenās iestādes), kā arī Vācijas valstij vai atsevišķām tās federālajām zemēm piederošo veicināšanas un attīstības banku intereses. 

*VÖB* dalībiestādes ar kopējiem aktīviem aptuveni 3029 miljardu eiro apmērā aptver aptuveni vienu trešdaļu Vācijas banku tirgus.

Ar 59% tirgus daļu parastās *VÖB* bankas, kas ir *VÖB* biedri, ir tirgus līderi pašvaldību finansējuma jomā; turklāt tās nodrošina aptuveni 22% no visiem uzņēmumu kreditēšanas darījumiem Vācijā. 2022. gadā attīstības un veicināšanas bankas federālajā un federālo zemju līmenī izsniedza 72 miljardu eiro jaunu attīstības un veicināšanas aizdevumu veidā. 

*VÖB* ir vienīgā Vācijas banku asociācija, kas pilda tās dalībiestāžu darba devēju apvienības funkcijas: Publiskā sektora banku darba devēju apvienība (vācu: *Tarifgemeinschaft Öffentlicher Banken*), kurā ietilpst VÖB dalībiestādes ar kopumā 60 000 darbinieku (2022. finanšu gadā) un kas veic darba koplīgumu slēgšanas pienākumus.

Atsauces
--------

1. ↑  Vorstand
2. 1 2  VÖB

Ārējās saites
-------------

* VÖB oficiālā vietne
* LinkedIn
* VÖB biedri
* Attīstības un veicināšanas bankas Vācijā
1987. gada 14. jūnijs: ceļā uz Brīvības pieminekli. Gājiena priekšgalā "helsinkieši" Eva Biteniece un Rolands Silaraups
**Eva Biteniece** (1968) ir bijusī latviešu disidente, viena no organizācijas "Helsinki-86" aktīvistēm.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1968. gadā Liepājā, mācījās Liepājas 48. profesionāli tehniskajā skolā par šuvēju. 1983. gada 4. septembrī kopā ar tēvu Raimondu Bitenieku, viņa draugu un drauga dēlu ar motorlaivu nesekmīgi mēģināja nelegāli nokļūt Zviedrijā. VDK Evu Bitenieci kopā ar citiem bēgļiem daudzkārt pratināja, viņas tēvam Latvijas PSR Augstākā tiesa tiesneša I. Gravas vadībā piesprieda brīvības atņemšanu uz diviem gadiem labošanas darbu kolonijā.

1987. gada 14. jūnijā Eva Biteniece piedalījās "Helsinki-86" akcijā pie Brīvības pieminekļa, viņas tēvu 1987. gada nogalē izraidīja no PSRS. 1988. gadā atteicās sadarboties ar VDK un ziņot par "Helsinki-86" grupā notiekošo, E. Bitenieci ar tiesas lēmumu izlika no dzīvokļa. Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas no politikas attālinājās.

Atsauces
--------

1. 1 2  Eva neparakstījās un aizejot aizcirta čekas durvis diena.lv

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (1997)

Atsauces
--------
**Ādams Ludvigs Lēvenhaupts** (zviedru: *Adam Ludwig Lewenhaupt*, 1659–1719) bija zviedru ģenerālis un politiķis. Piedalījās Lielajā Ziemeļu karā Latvijas teritorijā, bija zviedru ieņemtās Kurzemes un Piltenes gubernators (1702–1705, 1706–1709) un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators (1706–1709). Miris krievu gūstā Maskavā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Otrā Ziemeļu kara laikā 1659. gada 15. aprīlī zviedru ģenerālmajora Ludviga Viriha Lēvenhaupta un viņa sievas Šarlotes Suzannas Marijas ģimenē karaspēka kara nometnē pie Kopenhāgenas. Studēja Lundas (1671), Upsālas (1675) un Rostokas (1680) universitātēs. Bavārijas kūrfirsta Maksimiliāna II Emanuēla komandētā karaspēka sastāvā no 1684. gada piedalījās Lielā turku kara kaujās Ungārijā. Pēc tam kā Holandes armijas virsnieks piedalījās Pfalcas mantojuma karā pret Franciju (1688–1697), iegūstot pulkveža pakāpi. 1689. gadā apprecējās ar savu māsīcu Britu Doroteju Lēvenhauptu.

1697. gadā viņš atgriezās Zviedrijā, Lielajā Ziemeļu karā komandēja zviedru armijas korpusu Latvijas teritorijā. Zviedrijas karalis Kārlis XII viņu 1703. gadā paaugstināja ģenerālmajora pakāpē un iecēla par Jelgavas gubernatoru (1702–1705). Viņa vadībā zviedru karaspēks 1703. gada 18. marta kaujā pie Saločiem (lietuviešu: *Saločių mūšis*, zviedru: *Slaget vid Saladen*) sakāva apvienoto krievu un lietuviešu karaspēku Lietuvas lauka hetmaņa Gregora Antona Oginska vadībā. 

1707. gadā izdotā ģenerāļa Lēvenhaupta latviski rakstītā pavēle
Kā Zviedru Kurzemes gubernators viņš 1704. gada 26. jūlijā sakāva krievu un lietuviešu karaspēkus kaujā pie Jēkabpils un 14. septembrī ieņēma Biržu pili. 1705. gada 16. jūlijā viņš uzvarēja krievu karaspēku Borisa Šeremetjeva vadībā Mūrmuižas kaujā, pēc tam viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru (1706–1709). 1706. gada martā Zviedru Vidzemes karaspēks Lēvenhaupta vadībā ieņēma Kurzemes un Žemaitijas teritoriju.

Karagājiena laikā uz tagadējās Ukrainas teritoriju ģenerālis Lēvenhaupts komandēja ap 16 000 lielu Baltijas provincēs mobilizētu armijas korpusu. Cieta zaudējumus 1708. gada 22. septembra kaujā pie Ļesnajas un 1709. gada 8. jūlijā Poltavas kaujā. Pēc Poltavas kaujas viņš vadīja zviedru un to sabiedroto atkāpšanos, tomēr bija spiests parakstīt Zviedrijas armijas kapitulāciju Dņepras krastā pie Perevoločnas.

Miris 1719. gada 12. februārī krievu gūstā Maskavā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ādams Lēvenhaupts***.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Kārlis Gustavs Frēlihs**  |  **Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators** 1706—1709 | Pēctecis: **Henriks Oto Albedils**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 7374469
* ISNI: 0000 0000 5487 2825
* GND: 1037798813
* SELIBR: 292885
* BNF: cb12021492p (data)
* BIBSYS: 1085567

 |

 |
Ļaudonas ģerbonis
**Ļaudona** (līdz 1926. gadam **Liograde**) ir apdzīvota vieta Madonas novada Ļaudonas pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Aiviekstes abos krastos pie autoceļa P82 19 km no novada centra Madonas un 157 km no Rīgas.

Ļaudonā atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, bērnudārzs, bibliotēka, kultūras nams, baznīca, bērnu un jauniešu centrs, pasts, aptieka, pansionāts, Teiču dabas rezervāta administrācija, degvielas uzpildes stacija, veikali.

Vēsture
-------

Arheoloģiski izrakumi liecina, ka jau vēlajā dzelzs laikmetā 9.-12. gadsimtā Ļaudonā bijis apdzīvots pilskalns. 12.-13. gadsimtā tagadējā Ļaudonas pagasta teritorija ietilpa Jersikas valstij piederošā Gerdenes pilsnovada sastāvā, par kura centru uzskata Sāvienas pilskalnu. 

1274. gadā Rīgas arhibīskaps Johans I fon Lūne lika uzcelt pili pie Svētupes ietekas Aiviekstē. 1457. gadā Ļaudonas pils (*Laudohn*) minēta to piļu sarakstā, kam bija savs pilsnovads un draudze.

1568. gadā pēc Vidzemes pievienošanas Polijas-Lietuvas kopvalstij, Pārdaugavas hercogistes pārvaldnieks Hodkevičs Ļaudonas pilsnovadu un pili piešķīra K. J. Bankovam. 1575. gadā Ļaudonas pilsnovads nonāca J.Tīzenhauzena, viņa sievas Elizabetes (dzim. Plāteres) un dēla mūža lietošanā. Livonijas kara laikā krievu karaspēks pili nopostīja, pēc tam muižas īpašnieki bieži mainījās. Sāvienas muiža ilgus gadus palika Tīzenhauzenu dzimtas īpašumā. 1613. gadā Poļu-zviedru kara laikā Ļaudonas muiža kļuva par zviedru kroņa īpašumu. 1696. gadā pēc zviedru Vidzemes ģenerālgubernatora Ērika Dālberga projekta Ļaudonā tika uzcelta krustveida Ļaudonas luterāņu baznīca, pie tās dibināta draudzes skola zemnieku bērniem. Pēc šī paša parauga tika uzceltas baznīcas Apekalnā un Vestienā. 1703. gadā krievu karaspēks nopostīja Ļaudonas luterāņu baznīcu un muižu. 1716. gadā atvaļināta virsnieka ģimenē piedzima vēlākais Austrijas feldmaršals Ernests Gideons fon Laudons. 

1772. gadā Ļaudonā nodibināta stikla rūpnīca ("glāzšķūnis"). 1818.—1820. gadā tika uzcelta jauna luterāņu baznīca. 1846. gadā krievu pareizticībā pārgājušais brāļu draudzes priesteris Dāvis Balodis nodibināja pirmo latviešu pareizticīgo draudzi Ļaudonā. Pirmajā gadā pareizticībā pārgāja 3849, bet otrajā gadā — 547 latviešu zemnieki. 1863. gadā tika iesvētīta jauna mūra pareizticīgo baznīca, kas saglabājusies līdz mūsdienām.

1905. gada revolūcijas laikā Ļaudonas muiža tika nodedzināta. 1920. gadā agrārās reformas laikā Ļaudonas muižu ar pusmuižām (kopplatība 1946 ha) sadalīja 148 vienībās. Ļaudonas mācītājmuižu (1200 ha) sadalīja 42 vienībās, bet Sāvienas muižu (2943 ha) 196 vienībās. 1926. gadā **Liogradei** tika piešķirts biezi apdzīvotas vietas (ciema) statuss. 1932. gadā apdzīvotā vieta oficiāli tika pārdēvēta par Ļaudonu. 1944. gadā tika nopostīta Ļaudonas luterāņu baznīca.

Ārējās saites
-------------

* Laudona.lv
* Visitlaudona.lv Archived 2020. gada 9. augustā, *Wayback Machine* vietnē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Ļaudonu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  «Valdības Vēstnesis: Ceturtdiena, 16. jūnijs, 1932». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 3. februārī. Skatīts: 2011. gada 4. maijā.
**Pēteris Jankavs** (dzimis 1964. gada 13. aprīlī Odzienā) ir latviešu tulkotājs un izdevējs.

Biogrāfija
----------

P. Jankavs ir dzimis šofera un mūzikas skolotājas ģimenē, viņš ir politiķes un pedagoģes Dagnijas Staķes brālis. Beidzis Odzienas pamatskolu un Pļaviņu bērnu mūzikas skolu (1979), Kokneses vidusskolu (1982) un Ļeņingradas Repina institūta Mākslas vēstures un teorijas fakultāti (1987). No 1985. līdz 1987. gadam strādājis LPSR Kultūras ministrijā, no 1987. līdz. 1989. gadam Rīgas Doma muzejā. No 1989. līdz 1993. gadam Tukuma evaņģēliski luteriskās baznīcas ērģelnieks. Apguvis dāņu valodu. 1996. gadā kopā ar dāņu filologu Karstenu Lomholtu nodibinājis grāmatu apgādu "Atēna", vadījis to līdz 2015. gadam.

Tulkojis galvenokārt daiļliteratūru no dāņu valodas. Atzīts par gada tulkotāju (1997). Latvijas Rakstnieku savienības biedrs (1999). Nozīmīgākie tulkojumi: S.O. Madsena "Ļauj laikam ritēt" (1994), K. Bliksenas "Septiņi romantiski stāsti" (1996), "Likteņa anekdotes" (1998), "No Āfrikas dziļumiem" (2004), "Kardināla pirmais stāsts" (2006) un "Ziemas pasakas" (2011), H. Banga "Ceļa malā" (kopā ar D. Deniņu), H.K. Andersena "Pasakas" un V. Andersenas "Petrīnes lakkurpes" (visi 1997), K.F. Okesona "Sallijas pasaciņas" (1998), H.V. Holstas "Terēzes izvēle" (2000). No norvēģu valodas tulkojis E.F. Hansena romānu "Vēstījumi par sargāšanu" (2002), par šo tulkojumu saņēmis Literatūras gada balvu. No zviedru valodas tulkojis S. Lāgerlēvas romānu "Ārnes kunga nauda" (2006). Tulkojis arī A. Salbahas lugu "Rīts un vakars" (Nacionālajā teātrī, 1999).

Atsauces
--------

1. ↑  Pēteris Jankavs — Literature.lv
2. ↑  Tiesa pasludina grāmatu apgāda 'Atēna' maksātnespēju. Delfi.lv, 2015, 8. jūlijs.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305056477
* ISNI: 0000 0004 1678 6482

 |

 |
**Doroteja fon Līvena** (*Dorothea Fürstin von Lieven*, dzimusi 1784. gada 30. decembrī Rīgā, mirusi 1857. gada 27. janvārī Parīzē, Francijā) bija vācbaltu izcelsmes Krievijas sūtņa Kristofa fon Līvena sieva, ietekmīga Eiropas diplomātisko aprindu vidutāja Londonā un Parīzē 19. gadsimta sākumā un vidū, savu politisko paredzēšanas spēju dēļ iesaukta par *Sibylle diplomatique de l'Europe* ("Eiropas diplomātijas Sibillu").

Dzīvesgājums
------------

Karikatūra par Līvenas valša deju ar kņazu Kozlovski Almaka klubā Londonā
Dzimusi Rīgas militārā gubernatora Kristofera fon Benkendorfa un Krievijas ķeizarienes Katrīnas II draudzenes un galma dāmas Juliānas Šilingas fon Kanštatas ģimenē.

Mācījusies Smoļnija institūtā Pēterburgā, tūlīt pēc tā beigšanas viņa 14 gadu vecumā apprecējās ar grāfu Kristoferu fon Līvenu. 1810. gadā viņa pārcēlās uz Berlīni, 1812. gadā — uz Londonu, kur viņas vīrs bija Krievijas sūtnis politiski saspringtajā Napoleona karu laikā un pēckara periodā (1812-1834). Izmantojot savu inteliģenci un harizmu, viņa ieguva lielu ietekmi Eiropas diplomātiskajās aprindās, ko saglabāja līdz pat savai nāvei. Viņas tuvu paziņu lokā bijuši Lielbritānijas karalis Džordžs IV, Austrijas kanclers firsts Klēmenss fon Meternihs, hercogs Arturs Velzlijs. Krievijas imperators Aleksandrs I 1825. gadā esot rakstījis: "Žēl, ka grāfiene Līvena valkā svārkus, no viņas būtu iznākusi teicama diplomāte". Viņa spēlējusi lielu lomu diplomātiskajās aizkulišu sarunās, kas beidzās ar Beļģijas un Grieķijas valstu izveidošanu (1830). Slavena ar to, ka, būdama ekskluzīvā sociālā kluba *Almack's* patronese, pirmā ieviesusi Anglijā jauno modes deju — valsi.

1829. gadā iecelta par ķeizarienes Aleksandras galma dāmu, 1834. gadā atgriezās Pēterburgā, kur viņas vīram piešķīra kņaza titulu un nozīmēja par troņmantnieka, vēlākā imperatora Aleksandra II audzinātāju. Pēc personīgas traģēdijas (divu jaunāko dēlu nāves) pārcēlās uz Parīzi, kur drīz vien kļuva par neatkarīgu diplomāti, kuras salonā tikās daudzi tā laika slavenākie politiķi. Krimas kara laikā (1854-1856) viņa palīdzēja risināt diplomātiskās sarunas starp Krieviju un tās pretiniekiem Franciju un Lielbritāniju.

Mirusi Parīzē 73 gadu vecumā, apglabāta Mežotnes pils kapsētā blakus saviem priekšlaicīgi mirušajiem dēliem.

Literatūra
----------

* Judith Lissauer Cromwell. "Dorothea Lieven: A Russian Princess in London and Paris, 1785-1857" (McFarland, 2007) ISBN 0-7864-2651-9 (angliski)
* *Letters of Dorothea, Princess Lieven, during her Residence in London, 1812-1834*. 2001: Adamant Media Corporation. ISBN 1-4212-1683-3 (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Raksts *Telegraph* (2005)[novecojusi saite] (angliski)
* Biogrāfija (franciski)
* Biogrāfija (angliski)
* Portrets (Teita galerijas lapa) Archived 2012. gada 24. decembrī, at Archive.is

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 77099399
* LCCN: n83132597
* ISNI: 0000 0001 1771 4593
* GND: 11767477X
* SELIBR: 266068
* SUDOC: 034901469
* BNF: cb13328433h (data)
* NLA: 35740244
* NKC: js2010570582
* BNE: XX4579704

 |

 |
**Gustavs Reinholds fon Klots** (vācu: *Gustav Reinhold von Klot-Heydenfeld*, arī *von Klodt*); dzimis 1780. gada 18. oktobrī, miris 1855. gada 18. oktobrī) bija Vidzemes guberņas vācbaltiešu luterāņu mācītājs, cenzors un latviešu valodas popularizētājs. Latviešu literārās biedrības (*Lettisch-Literärische Gesellschaft*) dibinātājs (1824) un tās pirmais vadītājs (1824-1838).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1780. gada 18. oktobrī Tveras guberņas Višņijvoločekas pilsētā, armijas majora ģimenē. Mācījās Rīgas licejā, pēc tam no 1802. līdz 1805. gadam Tērbatas universitātē studēja teoloģiju. No 1805. gada līdz pat 1834. gadam viņš bija Nītaures draudzes mācītājs. 1824. gadā Klots sagatavoja Latviešu Literāriskās Biedrības statūtus un tika ievēlēts par tās vadītāju. Publicēja rakstus par latviešiem un latviešu valodu izdevumos vācu zemēs un Latviešu literārās biedrības izdevumā "Magazina".

1830. gada viņu ievēlēja par Vidzemes virskonsistorijas asesoru, 1834. gadā par Vidzemes ģenerālsuperintendentu.

Miris 1855. gada 18. oktobrī Rīgā.

Darbi
-----

Nītaures baznīca, kurā sprediķoja mācītājs Klots (no Broces kolekcijas).
* *Vorläufiger Plan zur Gründung einer lettischen Gesellschaft* ("Pagaidu plāns Latviešu biedrības dibināšanai", 1823)
* *Chronik der Lettisch-Literärischen Gesellschaft* ("Latviešu literārās biedrības hronika", 1824-1825)

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  «Datubāze "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 15. novembrī.
3. ↑  Album academicum der keiserlichen Universität Dorpat, 1889

Ārējās saites
-------------

* Datubāze "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam" (latviski)
* Deutschbaltische Biographische Lexikon (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 52688569
* LNB: 000246150
* LCCN: n2004031045
* ISNI: 0000 0000 4942 9589
* GND: 126673497

 |

 |
Koordinātas: 41°59′36″N 128°04′39″E﻿ / ﻿41.99333°N 128.07750°E﻿ / 41.99333; 128.07750

**Pektusans** (korejiešu: 백두산, *Paektusan*) vai **Čanbaišaņs** (ķīniešu: 长白山, *Chángbáishān*) ir aktīvs stratovulkāns Austrumāzijā uz Ķīnas un Ziemeļkorejas robežas. Izvietojies Čanbaišaņa kalnos un ir to augstākā virsotne.

Ģeogrāfija
----------

Pektusans ir stratovulkāns, kura virsotni šķeļ 5 km plata un līdz 850 m dziļa daļēji ar ūdeni pildīta kaldera — Čhondži ezers. 16 no kalderu aptverošajām virsotnēm pārsniedz 2500 m augstumu. Augstāko no tām 8 mēnešus gadā klāj sniegs.

Kaldera izveidojusies 946. gada Tianči izvirdumā, kas tiek uzskatīts par vienu no pēdējo 5000 gadu varenākajiem vulkānu izvirdumiem. Izvirduma tefra atrasta Hokaido salas dienvidos un Grenlandē. Vēlākos laikos novēroti mazāki izvirdumi 1668. 1702. un pēdējais 1903. gada martā. Magmas spiediena paaugstināšanās rezultātā vulkāna centrālā daļa gada laikā paceļas par 3 mm.

Kultūra
-------

Kalna apkārtnē dzīvojošie korejieši un mandžūri to uzskata par svētu, tas attēlots Ziemeļkorejas ģerbonī, kā arī pieminēts abu Koreju himnās. Pēc korejiešu leģendām kalna apkārtnē dzimis pirmās pussalas valsts Kočosonas dibinātājs Danguns. Saskaņā ar Ziemeļkorejas oficiālo vēsturi, kalna pakājē tika organizēta Kima Irsena pretošanās kustība Japānas armijai un tas tiek uzskatīts par «revolūcijas svēto kalnu». Populārs tūrisma galamērķis.

Atsauces
--------

1. ↑  «Baitoušans». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 85. lpp.
2. ↑  Global Volcanism Program. Smithsonian Institution. Changbaishan

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pektusans***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 257572413
* ISNI: 0000 0004 6049 7186
* GND: 4301615-7
* NDL: 00645000
* NKC: ge676466

 |

 |
Tiek uzskatīts, ka vecumdienās ir ļoti svarīgi nodarboties ar fiziskām aktivitātēm
**Vecumdienas** jeb **seniora vecums** ir pēdējais cilvēka dzīves posms un parasti raksturo to vecumu, kas tuvojas paredzamajam cilvēku dzīves ilgumam vai to pārsniedz. Nosaukumi un eifēmismi, kas parasti tiek izmantoti, lai raksturotu cilvēkus šajā vecuma grupā ir šādi: veci cilvēki, vecāka gadagājuma cilvēki, pensionāri, seniori.

Vecumdienās novērojama samazināta cilvēka spēja sadziedēt brūces vai traumas, kā arī ir izteikta ķermeņa novecošana. Zinātne par vecu cilvēku slimībām, to ārstēšanu un aprūpi saucas geriatrija. Lielākā daļa attīstīto Rietumu valstu vecumdienas uzskata par vecumu, kad persona ir pensionējusies, sākot no 62 līdz 67 gadiem. Vecums šajā diapazonā parasti ir prasība, lai persona kļūtu tiesīga piedalīties senioru sociālajās programmās. Taču izpratne par to, kas ir vecumdienas, ir ļoti atkarīga no situācijas konteksta un no valsts. Valstīs, kas nav Rietumu valstis, vecumdienas var sākties jau 40 gadu vidū vai vēlu 70 gados.

Tiek uzskatīts, ka vecumdienās ir ļoti svarīgi nodarboties ar fiziskām aktivitātēm, kā arī trenēt savas mentālās spējas.

Atsauces
--------

1. ↑  Margarita Rupenheite, Geriatrijas pamati. Veco ļaužu aprūpes un saskarsmes īpatnības Izdales materiāls, medkursi.lv, 2010
2. ↑  Dena Bunis. «Medicare Eligibility, Age, Qualifications And Requirements». *AARP* (english). Skatīts: 2022-11-26.
3. ↑  «old age | Britannica». *www.britannica.com* (angļu). Skatīts: 2022-11-26.
4. ↑  «Kā pavadīt vecumdienas, nezaudējot dzīvesprieku?». *medicine.lv* (latviešu). 2018-06-28. Skatīts: 2022-11-26.
***Hildon*** bija programmatūras ietvars, kas izstrādāts mobilajām ierīcēm un var darboties uz *Linux* un *Symbian* bāzētām operētājsistēmas. To izstrādāja Somijas uzņēmums *Nokia* operētājsistēmai *Maemo* un ir bāzēts uz *GNOME* (*GTK+*) vides. *Hildon* pielāgots lietošanai ar pirkstu saskarni.

*Hildon* izmantots *Nokia* platformā *Maemo* (uz *Debian/Linux* bāzētā) interneta planšetdatoros *Nokia Internet tablet* un viedtālrunī *Nokia N900*. Līdz ar *Maemo* izstrādes pārtraukšanu un pāreju uz *MeeGo* platformu, turpmāk izmantots *Qt* ietvars *Hildon* vietā.
*Nokia* *Hildon* pielietoja arī operētājsistēmas *Symbian* platformā *Series 90*, kuras izstrāde ir pārtraukta.

*Hildon* izmantots *Ubuntu Mobile and Embedded Edition* platformā, kura attīstīšana pārtraukta 2009. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Hildon Activities». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 21. martā. Skatīts: 2013. gada 15. martā.

Ārējās saites
-------------

* Hildon — GNOME Live!
* maemo.org
* Hildon documentation
* Hildon UI Style Guide
**Ahmets Kireči** (turku: *Ahmet Kireççi*, arī **Ahmets Mersinli** (*Ahmet Mersinli*); dzimis 1914. gada 27. oktobrī, miris 1979. gada 17. augustā) bija turku cīkstonis, kas izcīnīja divas olimpiskās medaļas — 1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs brīvajā cīņā bronzas un 1948. gada vasaras olimpiskajās spēlēs grieķu-romiešu cīņā zelta medaļu.

Biogrāfija
----------

Ahmets Kireči ir dzimis Mersinā. Viņš aizrāvās ar boksu, vieglatlētiku, bet pēc tam ar turku cīņu un par uzvarētāju sacensībās Tursusā. Pēc šī panākuma viņš tika aizsūtīts uz cīņas klubu "Kumkapi" Stambulā. Astoņpadsmit gadu vecumā Kireči kļuva par Balkānu čempionu, vēlāk šo titulu viņš ieguva vēl divas reizes. No 1931. gada viņš bija valsts izlases dalībnieks.

1936. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Kireči piedalījās brīvās cīņas sacensībās un ieguva bronzas medaļu, kļūstot par Turcijas vēsturē pirmo olimpiskās medaļas ieguvēju cīņas sportā. 1948. gadā viņš kļuva par olimpisko čempionu, turklāt šoreiz jau grieķu-romiešu cīņā. Atgriezies Turcijā, viņš pēc valsts prezidenta ierosinājuma savu iesauku *Mersinli* (Mersinietis) oficiāli pieņēma par sava uzvārdu.

1979. gada 17. augustā Ahmets Kireči gāja bojā autokatastrofā. Viņam par godu Mersinā tika uzstādīts piemineklis.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Ahmet Kireççi kimdir» (turku). ensonhaber.com/. Skatīts: 2019-12-09.
2. ↑  «MERSİNLİ AHMET KİREÇÇİ» (turku). Türk Güreş Vakfı. 24.12.2015. Skatīts: 2019-12-09.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Volfgangs Valters Pīčs** (vācu: *Wolfgang Walther Pietzsch*; 1930. gada 21. decembris Citava — 1996. gada 29. decembris Leipciga) bija Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (1966).

Biogrāfija
----------

Pēc profesijas bijis matemātikas un fizikas skolotājs. No 1940. gadu beigām līdz 1960. gadu beigām bijis viens no Vācijas Demokrātiskās Republikas vadošajiem šahistiem. 1949. gadā uzvarējis Padomju okupācijas zonas šaha čempionātā. 1950. gadā bijis otrais pirmajā VDR šaha čempionātā aiz uzvarētāja Rūdolfa Elstnera. Vēlākajos gados trīs reizes uzvarējis VDR šaha čempionātos (1960, 1962, 1967). Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks, lielāko panākumu guvis 1965. gadā, kad uzvarējis Leipcigas turnīrā un izpildījis starptautiskā šaha lielmeistara normu.

Pārstāvējis Vācijas Demokrātiskās Republikas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1952, 1958-1962, 1966-1968);
* Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 1956. gadā.

1961. gadā Rīgā piedalījies Latvijas, Lietuvas un VDR komandu mačturnīrā, kurā savstarpējā partijā zaudējis Jānim Klovānam.

Par panākumiem turnīros FIDE 1961. gadā Pīčam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1966. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

1960. gadu beigās pārtraucis piedalīties šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  «Meisterschaft der Sowjetischen Besatzungszone 1949». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 19. janvārī.
2. ↑  DDR-ch 01st Soemmerda 1950
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Wolfgang Pietzsch
4. ↑  OlimpBase :: World Student Team Chess Championship :: Wolfgang Pietzsch
5. ↑  OlimpBase :: Soviet Chess Match-Tournament, Rīga 1961, East Germany

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Čukču jūra** (krievu: *Чукотское море*, angļu: *Chukchi Sea*) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga malas jūra. Apskalo gan Āzijas gan Ziemeļamerikas krastus, ar Kluso okeānu savieno Beringa šaurums. Nosaukta jūras krastā dzīvojošas tautas čukču vārdā.

Robežas
-------

Ziemeļos, pie polārās ledus cepures robežas, robežojas ar Ziemeļu Ledus okeānu, rietumos robežojas ar Boforta jūru — robežlīnija tiek vilkta no Barova raga Aļaskā. Dienvidaustrumos Čukču jūra apskalo Aļaskas krastu, dienvidos atrodas Beringa šaurums, kas savieno ar Kluso okeānu. Dienvidrietumos apskalo Čukču pussalu, rietumos atrodas Vrangeļa sala un Austrumsibīrijas jūra.

Apraksts
--------

Kuģot jūrā iespējams četrus mēnešus gadā, ledus klāj jūru no oktobra—novembra līdz maijam—jūnijam. Atrodas uz kontinentālā šelfa, 56% jūras platības ir seklāka par 50 metriem. Vidējais dziļums ir 71 metrs.

Ūdens virsējā slāņa temperatūra ziemā 0 °C līdz -1,7 °C, vasarā dienvidu daļā līdz 7 °C, sāļums 27 līdz 36‰.

Šķērsām pāri Čukču jūrai iet datumu maiņas līnija. Lielākā osta ir Ueļena Krievijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čukču jūra***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ziemeļu Ledus okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Austrumsibīrijas jūra
* Bafina jūra†
* Baltā jūra
* Barenca jūra
* Boforta jūra
* Čukču jūra
* Grenlandes jūra†
* Karas jūra
* Laptevu jūra
* Linkolna jūra
* Norvēģu jūra†
* Pečoras jūra
* Prinča Gustava Ādolfa jūra
* Vandela jūra

 |
|  |
| † pieskaitīta arī Atlantijas okeānam |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235546549
* GND: 4210862-7
* SUDOC: 092033652

 |

 |
Eduards fon Tolls.
Eduards fon Tolls (sēž trešais no kreisās) kopā ar savas ekspedīcijas dalībniekiem.
**Eduards Gustavs fon Tolls** (*Eduard Gustav von Toll*, krievu: *Эдуард Васильевич Толль*; 1858–1902) bija Krievijas Impērijas polārpētnieks, ģeogrāfs un ģeologs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Tallinā 1858. gada 14. (3. pēc VS) martā vācbaltiešu muižnieka un ierēdņa Ārenta fon Tolla un viņa sievas Augustes, dzimušas Akvilanderes, ģimenē.
Mācījās Tallinas Domskolā (1869-1870), tad Tērbatas ģimnāzijā (1872-1877). No 1877. līdz 1882. gadam studēja mineraloģiju, medicīnu un zooloģiju Tērbatas Universitātē. No 1884. gada strādāja Pēterburgas Zinātņu akadēmijas Mineraloģijas muzejā pie Frīdriha Šmita (1832–1908). 1885.-1886. un 1892.-1893. gadā piedalījās Aleksandra fon Bunges vadītajās ekspedīcijās uz Jaunsibīrijas salām. 1889. gadā viņš apprecējās ar Emmelīnu Vilkenu (*Wilcken*), 1897. gadā veica ģeoloģiskus pētījumus Vidzemē un Kurzemē, kļuva par Krievijas Zemkopības un domēņu ministrijas galveno ģeologu. 1899. gadā piedalījās Stepana Makarova vadītajā ekspedīcijā uz Špicbergenas salu.

1900. gadā Eduards fon Tolls organizēja jaunu ekspedīciju uz Jaunsibīrijas salām. 1902. gada novembrī viņš kopā ar Frīdrihu Zēbergu un vēl diviem ekspedīcijas dalībniekiem atstāja Koteļnija salu un pazuda uz visiem laikiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Baltische Historische Kommission (BHK)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Eduards fon Tolls***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 27853419
* LCCN: n86004315
* ISNI: 0000 0001 0961 9529
* GND: 117628441
* SUDOC: 088064867
* NKC: av20211129245

 |

 |
**Dītrihs fon Keizerlings** (*Diedrich Graf von Keyserling*; 1713—1793) bija krievu-austriešu-turku kara dalībnieks, Kurzemes un Zemgales hercogistes valstsvīrs, iestājās par Saksijas un Prūsijas ietekmes palielināšanos hercogistē.

Dzīvesgājums
------------

Dītrihs fon Keizerlings bija cēlies no senas Kurzemes Keizerlingu dzimtas. Viņa tēvs bija Oktes un Līgutu muižu īpašnieks brīvkungs Oto Ernests fon Keizerlings, bet māte Marija Sibilla, dzimusi fon der Reke, pēc citiem datiem, Anna Sibilla, dzimusi Manteifele.

Keizerlings studēja Kēnigsbergas un Jēnas universitātēs. Ķeizarienes Annas valdīšanas laikā 1734. gadā viņš sāka strādāt sava pusbrāļa Pēterburgas Zinātņu akadēmijas prezidenta un Krievijas vēstnieka Polijā un Saksijā Hermaņa Kārļa fon Keizerlinga kancelejā. 1735. gadā iestājās Krievijas impērijas karadienestā un 1735. gadā piedalījās Polijas mantojuma karā (1733—1738), pēc kura samazinājās Polijas-Lietuvas ietekme Kurzemes hercogistē. 1736.—1738. gadā kā grāfa Pētera Lasī ģenerāladjutants piedalījās krievu-austriešu-turku karā. 1737. gadā Keizerlings bija Azovas dragūnu vienības komandieris, ieguva pulkveža pakāpi.

Pēc atvaļināšanās no karadienesta 1739. gadā apprecējās ar baronesi Annu Aleksandrīni fon Manteifeli, no kuras viņam piedzima astoņi dēli un astoņas meitas, no kuriem 10 izdzīvoja līdz pieaugušā vecumam. 1747. gadā Keizerlings ieguva Blīdenes muižu, 1751. gadā kļuva par Bauskas pilskungu, 1754. gadā par Polijas karaļa kambarkungu, 1758. gadā par slepenpadomnieku.

1759. gadā pēc Saksijas prinča Kārļa Kristiana Jozefa iecelšanas par Kurzemes hercogu Keizerlings kļuva par hercogistes kancleru. 1763. gadā pēc hercoga Ernesta Johana Bīrona atjaunošanas amatā viņš atstāja valsts dienestu.

1786. gadā Prūsijas karalis Frīdrihs Vilhelms II viņu ar pēcnācējiem iecēla par Vācu nācijas Svētās Romas impērijas grāfu.

Miris 1793. gada 13. novembrī Jelgavā.

Dītrihs fon Keizerlings bija Johanītu ordeņa bruņinieks, par piedalīšanos turku karā apbalvots ar vācu Svētās Annas ordeni. Par nopelniem Polijas—Lietuvas un Saksijas labā apbalvots ar Baltā ērgļa ordeni un Svētā Staņislava ordeni.

Atsauces
--------

1. ↑  Dītrihs fon Keizerlings
2. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca IX. 16433-16434 slejas. Rīga, 1933.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 80444198
* GND: 136031005

 |

 |
Vélib' nomas punkts ar velosipēdu
***Vélib’*** ir publiska velosipēdu noma Parīzē, Francijā. Tā tika izveidota 2007. gada 15. jūlijā un tajā ir ap 18 000 velosipēdu un 1230 pašapkalpošanās nomas punktu, Parīzē un dažās pieguļošajās pašvaldībās. Vidēji to 2011. gada dienā izmantoja 85 811 braucieniem. Nosaukums *Vélib'* ir veidots no franču valodas vārdiem *vélo* (latviešu: *"velosipēds"*) un *liberté* ("brīvība").

*Vélib’* tiek izmantoti Francijas reklāmas nozares uzņēmuma *JCDecaux* reklāmas objekti. 2014. gadā *Vélib'* bija sestā lielākā velo koplietošanas sistēma pasaulē pēc velosipēdu skaita pēc piecām sistēmām Ķīnas pilsētās. 2013. gada jūlijā *Velib'* bija viens velosipēds uz 97 iedzīvotājiem, kas bija augstākais rādītājs pasaulē, tam sekoja *Vélo'v* Lionā ar 1 velosipēdu uz 121 iedzīvotāju, un Handžou Ķīnā ar 1 uz 145. Kopš 2011. gada decembra *Vélib’* ir papildināts ar *Autolib'*, kas ir elektroauto koplietošanas sistēma, kura darbojas pēc līdzīgiem principiem.

Atsauces
--------

1. ↑  2015. gada 5. janvārī
2. ↑  «Bilan des déplacements à Paris 2011». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. septembrī. Skatīts: 2013. gada 6. aprīlī.
3. ↑  Steven Erlanger. «A New Fashion Catches On in Paris: Cheap Bicycle Rentals». *The New York Times*, 2008. gada 13. jūlijs.
4. ↑  «Vélib' peine à trouver un second souffle». *Le Figaro* (French). 2010. gada 25. marts. Skatīts: 2011. gada 9. maijs.
5. ↑  Mairie de Paris. «Paris fête les six ans de son Vélib' (en infographie)» [Paris celebrates six years of its Vélib '(in infographic)] (French). NewsRing, 2013-07-15. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-10-19. Skatīts: 2013-10-19.
6. ↑  "Paris tests Autolib' electric car-sharing program". Deutsche Welle. 20 October 2011. Retrieved 24 October 2011.
7. ↑  "What's new in France and Spain for 2012" Archived 2012. gada 16. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.. *Chicago Tribune*. 10 January 2012. Retrieved 13 January 2012.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vélib'***.
* Oficiālā tīmekļa vietne