recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Harijs Pilsberijs** (angļu: *Harry Nelson Pillsbury*; 1872. gada 5. decembris, Somervilla - 1906. gada 17. jūnijs, Filadelfija) bija ASV šahists, Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendents.

Šahista karjera
---------------

Pilsberijs piedzima Masačūsetsas mazpilsētiņā Somervillā. 1894. gadā viņš pārcēlās uz Ņujorku, bet 1898. gadā uz Filadelfiju.

16 gadu vecumā iepazinās ar šahu. Divus gadus vēlāk Pilsberijs jau spēlēja stiprāk par vietējiem šahistiem, bet 1892. gada aprīlī viņš ar rezultātu 2:1 uzvarēja toreizējo Pasaules šaha čempionu Vilhelmu Steinicu, kurš deva savam jaunajam pretiniekam handikapā bandinieku. Pilsberija šahista spējas attīstījās ļoti strauji, un drīzumā viņam nebija līdzvērtīgu pretinieku Ņujorkas šahistu vidū.

1895. gadā Bruklinas šaha klubs sponsorēja Pilsberija ceļojumu uz Eiropu, kur notika Hastingsas tradicionālais šaha turnīrs. Turnīrs noslēdzās ar spožu jaunā amerikāņu šahista uzvaru, apsteidzot toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru un tādus tālaika šaha milžus kā Vilhelms Steinics, Mihails Čigorins, Izidors Gunsbergs, Zīgberts Tarrašs, Karls Šlehters un Davids Janovskis.

Nākamais Pilsberija turnīrs bija Sanktpēterburgas starptautiskais turnīrs 1895.-96. gadā, kurā piedalījās tikai četri spēlētāji (Laskers, Steinics, Pilsberijs un Čigorins), kas savā starpā spēlēja 6 apļu turnīru. Pēc pirmās turnīra puses Pilsberijs bija vadībā ar 6½ punktiem no 9, taču turnīra otrajā pusē viņš ieguva tikai 1½ punktu no 9 un palika trešajā vietā. Pēc Garija Kasparova domām Pilsberijam izšķirošs bija zaudējums 4. apļa partijā pret Laskeru, kas viņu psiholoģiski salauza. Iespējams, ka tieši Sanktpēterburgas turnīra sākumā Pilsberijs bija inficējies ar sifilisu.

Pilsberijs iegājis šaha vēsturē arī kā lielisks spēlētājs neskatoties uz galdiņu. 1902. gadā Maskavā viņš uzstādīja rekordu, vienlaicīgi spēlējot ar 22 spēlētājiem (+17-1=4).

Tā kā Pilsberijs slēpa savu slimību, tad tā graujoši ietekmēja viņa veselības stāvokli. Pasliktinājās arī viņa garīgais stāvoklis. Par spīti slimībai Pilsberijs 1897. gadā uzvarēja mačā par ASV šaha čempiona nosaukumu. Šo titulu viņš saglabāja līdz savai pāragrai nāvei Filadelfijas slimnīcā 1906. gadā. Pilsberijs ir apglabāts Redingas (Masačūsetsa) pilsētas kapsētā.

Atsauces
--------

1. ↑  Scottish champion wins Hastings
2. ↑  Harry Nelson Pillsbury, the American tragedy
3. ↑  U.S. Champions

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 268149106368868492857
* LCCN: no96041272
* ISNI: 0000 0000 6318 0038
* GND: 118594389

 |

 |
**Pēperkoku namiņš** ir vasarnīca Mellužos, Salacas ielā 4. Vasarnīcā četras vasaras pavadījis Rainis un Aspazija. Kultūras piemineklis.

Vēsture
-------

Koka ēka celta ap 1895. gadu. Tā ir neliela vasarnīca, kuras platība ir nedaudz vairāk kā 40 kvadrātmetri, bet lielākās telpas platība ir 12 kvadrātmetri. Virs ēkas ieejas durvīm ir plāksne, kas norāda, ka šajā vasarnīcā četras vasaras ir dzīvojuši Rainis un Aspazija.

Vasarnīca sākotnēji piederēja Jūrmalas Domei, kas 2019. gadā to izlēma pārdot, tādējādi izsaucot dažādu kultūrnozares pārstāvju sašutumu un neapmierinātību. Pēc Jūrmalas aizsardzības biedrības ierosinājuma Nacionālā kultūras mantojuma pārvalde 2020. gada 7. februārī atkārtoti pārskatīja un piešķīra ēkai kultūras pieminekļa statusu. Tomēr neskatoties uz atsevišķas sabiedrības daļas iebildumiem Jūrmalas Dome izsolē pārdeva ēku privātpersonai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Jūrmalas Aizsardzības biedrība aicina domi pārdomāt un neizsolīt Raiņa vasaras namiņu; iedzīvotāji vāc parakstus». lsm.lv. 2019. gada 22. decembrī. Skatīts: 2020. gada 20. martā.
2. 1 2  «Raiņa un Aspazijas «Pēperkoku namiņam» piešķir kultūras pieminekļa statusu; to nedrīkstēs nojaukt». lsm.lv. 2020. gada 7. februārī. Skatīts: 2020. gada 20. martā.
3. ↑  «Kultūras nozares pārstāvji aicina Jūrmalas domi glābt Raiņa un Aspazijas «Pēperkoku namiņu»». lsm.lv. 2020. gada 6. februārī. Skatīts: 2020. gada 20. martā.
4. ↑  «Raiņa un Aspazijas Mellužu vasarnīcu Jūrmala pārdod par teju 50 000 eiro». lsm.lv. 2020. gada 20. martā. Skatīts: 2020. gada 20. martā.
***Nextrom Oy*** ir Somijā reģistrēts uzņēmums, kas nodarbojas ar optisko kabeļu ražošanas iekārtu izgatavošanu un pārdošanu. Kopš 2005. gada tā kapitāldaļu vairākums pieder Austrijas *Knill Gruppe*.

Uzņēmuma galvenās operācijas tiek veiktas Vantā (Somijā), Šanhajā (Ķīnā) un Atlantā (ASV).

Tā māsas uzņēmums *Knill Gruppe* ietvaros ir Austrijas *Rosendahl*.

Vēsture
-------

Uzņēmuma pirmsākumi ir meklējami 1900. gadā, kad Šveices uzņēmējs *Charles-Louis Maillefer* atvēra darbnīcu *Romainmôtier* ciemā. Sākotnēji tā ražoja vīļu izgatavošanas iekārtas.
1920. gadā biznesam pievienojās otrs brālis *Charles-Albert* un tika izveidots uzņēmums ***Charles Maillefer***. Pēc trīs gadiem vīļu iekārtu ražošana pārdota; uzņēmums turpināja izgatavot dažādus produktus: nažu asināmos, gāzes spiediena mērītājus, skrūvspīles, traktoru riteņus u.c.

Pirmais pasūtījums kabeļu ražošanas iekārtas izgatavošanai tika iegūts 1925. gadā. Kopš tā laika paplašinājās kabeļu iekārtu ražošana.

1973. gadā *Ecublens*, netālu no Lozannas tika atklāta jauna rūpnīca, un uzņēmums pārcēlās uz to. 1982. gadā sākta optisko kabeļu ražošanas iekārtu izgatavošana.

1987. gadā *Maillefer* apvienojās ar Somijas uzņēmumu *Nokia*; jaunais uzņēmums nosaukts par ***Nokia-Maillefer***. 1995. gadā uzņēmuma akcijas sāktas kotēt Šveices SWX biržā; *Nokia* palika lielākais kapitāldaļu turētājs.

1998. gadā uzņēmums pārdēvēts par ***Nextrom Holding SA***.

2000. gadā no *Nextrom* nolēma turpmāk koncentrēties uz optisko kabeļu iekārtām, tāpēc metālisko kabeļu un cauruļu iekārtu bizness atdalīts atsevišķā uzņēmumā *Maillefer Extrusion*.

Nākamie gadi *Nextrom Holding* nesa zaudējumus.
2005. gada janvārī *Nokia* pārdeva savas *Nextrom Holding* 80 % kapitāldaļas Austrijas *Knill Gruppe*. 2005. gada septembrī *Knill* pārdeva mātes uzņēmumu *Nextrom Holding SA* Šveices uzņēmumam *CommCept AG*. 2006. gadā *Nextrom Holding* pārdēvēts par *Spirt Avert AG* (vēlāk *Mindset*) un pievērsās elektromobiļu ražošanai.

Pēc *Nextrom Holding SA* mātes uzņēmuma pārdošanas *Knill* grupai palika optisko kabeļu iekārtu ražotnes, kuras turpināja darbību kā ***Nextrom Oy*** ar galveno biroju Somijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Company history. Over a 100 years». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2013. gada 14. janvārī.
2. ↑  «MINDSET HOLDING AG is the listed entity of mindset ag». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 1. maijā. Skatīts: 2013. gada 15. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* *Nextrom* mājas lapa
**Vincenzs Grimms** (ungāru: *Vince Grimm*, vācu: *Vincenz Grimm*; 1800. gads Vīne — 1872. gada 15. janvāris Budapešta) bija Ungārijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Vīnē, bet 1823. gadā pārcēlies uz Budapeštu. Savas dzīves laikā bieži mainījis profesijas un vaļaspriekus: bijis mākslinieks, mākslas priekšmetu tirgotājs, pianists, valodnieks, litogrāfs, kartogrāfs, kā arī pazīstams biljarda spēlētājs. Bijis arī 1839. gadā nodibinātā Budapeštas šaha kluba prezidents. No 1842. līdz 1845. gadam piedalījies korespondencšaha mačā starp Budapeštu un Parīzi, kurā kopā ar Budapeštas šahistiem Johanu Leventālu un Jožefu Sēnu abās partijās izdevies uzvarēt Parīzes šahistus. Šajā mačā ungāru šahisti pirmo reizi lietojuši jaunu atklātni, kura vēlāk tika nosaukta par ungāru aizsardzību: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Le7.

Aktīvi atbalstījis Ungārijas 1848. gada revolūciju, tajā skaitā piedalījies Lajoša Košuta valdības banknošu drukāšanā. Pēc revolūcijas sakāves bijis spiests pamest Ungāriju. Apmeties Osmaņu impērijas pilsētā Alepo (tagad Sīrija), kur nodzīvojis vairākus gadus un pieņēmis islāmu. Mainījis arī savu vārdu uz *Muradbejs*. Ticis uzaicināts uz pirmo starptautisko šaha turnīru Londonā 1851. gadā, taču emigrācijas dēļ nav pieņēmis uzaicinājumu. Tikai 1868. gadā atgriezies Ungārijā.

Mūsdienās Grimma vārdā ir nosaukts atklātnes variants karaļa gambītā: 1. e4 e5 2. f4 exf4 3. Lc4 Dh4+ 4. Kf1 g5 5. Zc3 Lg7 6. d4 d6 7. e5.

Atsauces
--------

1. ↑  C33: King's Gambit Accepted, bishop's gambit, Grimm attack

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* V. Grimma šaha kompozīcijas vietnē PDB
**Santjago Martins Eders Kaisers, dons Santjago Eders** (spāņu: *Santiago Martín Eder Kaiser, don Santiago Eder*, dzimis 1838. gada 24. jūnijā, miris 1921. gada 26. decembrī) bija ebreju izcelsmes Jelgavā (pēc citām ziņam Kuldīgā) dzimis kolumbiešu uzņēmējs. Kolumbijas mūsdienu cukurrūpniecības pamatlicējs.

Dzimis 1838. gadā Jelgavā, ebreju ģimenē. 1851. gadā emigrēja uz Ņujorku. 1858. gadā iestājās Hārvarda Tiesību skolā. 1861. gadā pārcelās uz Sanfrancisko, bet no turienes uz Buenoventuru Kolumbijā, kur darbojās kā jurists. 1864. gadā nopirka zemnieku saimniecību "Manuelita", kas laika gaitā izveidojās par vienu no lielākajiem uzņēmumiem Kolumbijā. 1866. gadā kļuva par ASV konsulu Kolumbijā. 1903. gadā atdeva uzņēmuma vadību bērniem un pārcēlās uz Ņujorku, kur arī miris un apglabāts.

Mūsdienās "Manuelita" vēl aizvien pieder Ederu ģimenei, un darbojas Kolumbijā, Peru, Brazīlijā un Čīlē, ražojot cukuru, etanolu, palmu eļļu, garneles un mīdijas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 30. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 27. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Uzņēmums "Manuelita"
**Zvejniekciema vidusskola** bija vispārizglītojoša mācību iestāde, kurā mācības notika no 1. līdz 12. klasei. Skolas galvenā ēka atradās Atpūtas ielā 1 Saulkrastos. Tagad oficiāli skolas nosaukums ir Saulkrastu novada vidusskola, pēc skolu apvienošanas.

Vēsture
-------

Skola atklāta 1964. gadā, būvēta pēc Martas Staņas projekta, celtnes formu veidojot līdzīgu kuģim. 
Izglītības un zinātnes ministrijas 2017. gadā aizsāktajā skolu tīkla pētījumā bija ieteikts Zvejniekciema vidusskolu reorganizēt par sākumskolu, bet Saulkrastos saglabāt arī vidusskolas klases.
2020. gada decembrī Saulkrastu novada dome nolēma apvienot Saulkrastu un Zvejniekciema vidusskolas, izveidojot **Vidzemes jūrmalas vidusskolu** un nolēma Zvejniekciema skolā 10. klasi neatvērt.
Pēc apvienošanas 2021. gadā 1.-9.klašu skolēniem mācības plānoja turpināt abu skolu ēkās.

Izglītības programmas
---------------------

* Pirmsskolas izglītības programma
* Pamatizglītības programma, kods 21011111
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma, kods 31011011

Atsauces
--------

1. ↑  «Saulkrastu vidusskolēni īsi pirms mācību gada sākuma uzzina, ka viņiem jāmeklē cita skola (apollo.lv)».
2. ↑  Apvienojot Saulkrastu un Zvejniekciema vidusskolas, 1.-9.klašu skolēniem mācības turpināsies esošo skolu telpās LETA 20.01.2021

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Saulkrastu novada skolas |
| --- |
|  |
| Vidusskola un sporta ģimnāzija | 
* **Vidzemes jūrmalas vidusskola** (kurā apvienota Saulkrastu vidusskola un Zvejniekciema vidusskola)
* Murjāņu sporta ģimnāzija

 |
|  |
| pamatskola | 
* Sējas pamatskola

 |

 |
**Lajāla Abūda** (arābu: ليال عبود‎‎, izrunā: [laj'ja:l ʕab'bu:d], dzimusi 1982. gada 15. maijā) ir Libānas popdziedātāja, mūsdienu tautas mūzikas izpildītāja, dziesmu vārdu autore, modele un uzņēmēja. Viņa kopā ar Nensiju Adžramu tiek uzskaitītas par panākumiem bagātākajām Libānas popdziedātājām. Viena no viņas slavenākajām dziesmām ir *Ahla Zaffah*. Viņa izpilda dziesmas dažādos arābu valodas dialektos.

Biogrāfija
----------

Lajāla Abūda ir dzimusi šiītu islāma musulmaņu ģimenē mazā ciematā Sūras kadā, Dienvidlibānas muhāfazā. Ģimene bija ļoti muzikāla. Libānas Universitātē studējusi angļu literatūru. Pēc tam viņa studēja Beirūtas Arābu universitātē, kur ieguva maģistra grādu tulkošanā. Divus gadus studēja arī Libānas nacionālajā konservatorijā. Vēl divus gadus Lajāla Abūda strādāja par policisti Beirūtas–Rafīka Harīrī starptautiskajā lidostā.

Lajāla Abūda 2002. gadā piedalījās Dienvidlibānas talantu programmā, kurā pirmo reizi guva ievērību. Pēc tam viņa dziedāja dažādās Beirūtas kafejnīcās un restorānos, līdz satika mūziķi Ričardu Nadžmu, kas viņu ieveda ierakstu mūzikas pasaulē. Līdz 2006. gadam Abūda bija apguvusi arī ērģeļu un ģitāras spēli. Viņas pirmais mūzikas albums *Fi Shouq* tika izdots 2007. gada beigās. 2011. gadā tika izdots otrais Abūdas albums *Ma Ba'eesh*. Abūda ne tikai dzied, bet arī pati sacer dziesmu vārdus un komponē mūziku. Viena no viņas slavenākajām dziesmām ir *Ahla Zaffah*.

Abūda 1998. gadā apprecējās. Viņai ir viens dēls Džads, kas piedzima 2005. gadā. 2009. gadā viņa izšķīrās. Pēc tam viņa pilnībā pārcēlās uz dzīvi Beirūtā. Kā vienu no šķiršanās iemesliem Abūda minēja savu vēlmi pilnībā pievērsties mūziķes karjerai. Kopš bērnības viņai ļoti patīk jāšana ar zirgiem.

No 2008. gada Lajāla Abūda dodas koncertturnejās. Galvenokārt tās notiek Libānā, taču ir devusies arī uz Zviedriju, Vāciju, Šveici, Ķīnu, Amerikas Savienotajām Valstīm, Austrāliju, Kataru, Sīriju, Jordāniju un Kipru.

Kopš 2010. gada Lajāla Abūda ir uzsākusi uzņēmējdarbību. Viņai pieder kāzu plānošanas uzņēmums *Loulou Secret*, kas atrodas Jordānijas galvaspilsētā Ammānā, un sava mūzikas izdevējkompānija *Layal Productions*, kur galvenokārt tiek ierakstītas viņas pašas mūzika.

Diskogrāfija
------------

### Studijas albumi

* 2007: *Fi Shouq*
* 2011: *Ma Ba'eesh*

### Singli

* 2007: *Winni Ya Winn*
* 2007: *Albi Yamma*
* 2007: *Tshoobi*
* 2007: *Abouya 2alli*
* 2007: *Aam Bihlamak*
* 2007: *Hawasi Kella*
* 2007: *Fi Shoo'*
* 2008: *Wad Al Hetta*
* 2009: *Shid El Jaroufe*
* 2009: *Bjnoun*
* 2010: *Lazem Taaraf*
* 2010: BIBI
* 2010: *Ahla Zaffe*
* 2010: *Dinyi Wlad*
* 2010: *Ma B3eesh*
* 2010: *Ya Tayr El Tayer*
* 2012: *Ya Ana Ya Ana*
* 2013: *Khashkhash hadid El Mohra*
* 2014: *Khaliha Bi Albi Tijrah*

Atsauces
--------

1. ↑  «Layal Abboud - Bio, Facts, Family» (angļu). Famous Birthdays. Skatīts: 2017. gada 13. novembrī.
2. ↑  «Layal Abboud's Biography» (angļu). Last.fm. Skatīts: 2017. gada 13. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lajāla Abūda***.
* *Facebook* profils
Abdomena izvietojums garnelei. (iezīmēts ar dzeltenu joslu)
**Abdomens** (no latīņu: *abdomen* — 'vēders') jeb **posmkāju vēders** ir posmkāju ķermeņa aizmugurējā daļa, kas parasti sastāv no skaidri izšķiramiem segmentiem. Katram segmentam var izšķirt dorsālo vairogu — tergītu, ventrālo vairogu — sternītu un sānos divas pleiralās platnītes. Zirnekļiem un ērcēm abdomena segmenti ir saplūduši, bet pats abdomens saucas par opistosomu. Ķermeņa daļu, kas atrodas pirms abdomena, kukaiņiem sauc par krūtīm, bet zirnekļveidīgajiem par galvkrūtīm. Dažiem posmkājiem abdomens tiek iedalīts preabdomenā (*praeabdomen*) un postabdomenā (*postabdomen*).

Dažām kukaiņu grupām no beidzamajiem 2 vai 3 segmentiem ir izveidojies dējeklis. Dažiem plēvspārņiem pirmais vai divi pirmie krūšu segmenti var veidot t.s. kātiņu — petioli.

Augstākajiem vēžiem abdomens ir ar labi attīstītam vēderkājām jeb pleopodiem. Zemākajiem vēžveidīgajiem, zirnekļveidīgajiem (ja neskaita zirnekļu tīmekļa dziedzerus) un daudziem kukaiņiem vēders ir bez ekstremitātēm. Zvīņenēm abdomena ekstremitātes ir daļēji rudimentāras, daļēji pārveidotas kopulācijas piedēkļos (8. un 9. segments) vai arī vicveida astes piedēkļos — cerkās (11. segments).

Atsauces
--------

1. ↑  Nora Sloka, Bezmugurkaulnieku zooloģijas praktikums, izdevniecība "Zvaigzne", Rīga, 1971. g. 174. lpp.
**Gerhards fon Tīzenhauzens** (vācu: *Gerhard Diedrich Jakob von Tiesenhausen*, 1878—1917) bija vācbaltiešu arhitekts, viens no Mežaparka apbūves projekta autoriem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1878. gada 26. martā (14. aprīlī) Tērbatā ģenerālmajora Karla Jakoba Reinholda fon Tīzenhauzena (1816-1902) un viņa sievas Dorotejaa Luīzes Augustes, dzimušas Zellheimas (1841-1929), ģimenē. Studēja arhitektūru Rīgas Politehniskajā institūtā, 1906. gadā beidza studijas un 1907. gadā saņēma diplomu ar tiesībām "vadīt visāda veida būvdarbus un projektēt visāda veida celtnes un ēkas", kā arī ieņemt 10. kategorijas ierēdņa posteni ar augstajai vietai atbilstošu atalgojumu. Vācbaltu studentu korporācijas Fraternitas Baltica biedrs.

1907. gadā Gerhards fon Tīzenhauzens vadīja Novorosijskas luterāņu baznīcas būvi, bija arhitekts Pēterburgā.
1909. gada aprīlī viņš atgriezās dzimtenē, līdz 1910. gadam strādāja Trompovska arhitektu birojā. Pēc viņa projektiem no 1911. līdz 1913. gadam Mežaparkā uzcēla 44 ēkas, lielākā to daļa atrodas kvartālā starp Gdaņskas, Stokholmas un Stendera ielu un Visbijas prospektu. Viņš projektēja arī Barklaja de Tolli ģimenes vasarnīcu Ogrē, Aleksandra un Karolīnas māju Brīvības ielā, kas sagrauta Otrā pasaules kara laikā.

Pirmā pasaules kara laikā Tīzenhauzenu iesauca Krievijas impērijas armijā, 1916. gadā viņu iecēla par militāro arhitektu Tiraspoles kazarmu būvē. 
Miris pēc smaga savainojuma negadījumā Tiraspolē 1917. gada 26. oktobrī.

Ģimene
------

Precējies 1912. gadā. Viņam bija trīs Rīgā dzimuši dēli: Hanss Dīdrihs, Hanss Albrehts un Hanss Heinrihs.

Piemiņa
-------

Mežaparka Attīstības biedrība 2003. gadā pie Gerharda fon Tīzenhauzena 1912. gadā uzceltās ģimenes mājas Ščecinas ielā 5 atklāja piemiņas zīmi.

Literatūra
----------

* Jānis Krastiņš. Rīgas arhitektūras meistari 1850—1940, Jumava, 2002
* Jānis Lejnieks. Rīgas arhitektūra. Avots, 1989. 253 lpp.

Ārējās saites
-------------

* jugendstils.riga.lv

Atsauces
--------

1. ↑  Atceroties arhitektu, kas cēla sapņu mājas Mežaparka Attīstības biedrības blogs, Saulcerīte Viese (1998)
2. ↑  PILSĒTBŪVNIECĪBAS PIEMINEKLIS MEŽAPARKS Jānis Krastiņš
3. ↑  timenote.info
4. ↑  Mežaparka cēlāju un veidotāju ciltskokā – vēl viens atzēlis zars "Latvijas Vēstnesis" Nr. 64. 29.04.2003.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 4433161152501435190003
* GND: 1225558042

 |

 |
**Laionels Šārpls Penrouzs** (angļu: *Lionel Sharples Penrose*; 1898. gada 11. jūnijs — 1972. gada 12. maijs) bija britu psihiatrs, medicīnas ģenētiķis, matemātiķis un šaha problēmists, kas veica pirmos pētījumus garīgās atpalicības ģenētikā.

Izglītība
---------

Penrouzs mācījās Daunsa skolā Kolvalā un kvēkeru *Leighton Park* skolā, Redingā. Pēc aiziešanas no skolas 1916. gadā viņš izmantoja savas tiesības atteikties no militārā dienesta un līdz Pirmā pasaules kara beigām dienēja Francijā organizācijās *Friends' Ambulance Unit* un Lielbritānijas Sarkanais krusts. Pēc tam viņš turpināja studijas Kembridžas Universitātes Svētā Jāņa koledžā, iestājoties arī Kembridžas apustuļu biedrībā.

Karjera
-------

Penrouza 1938. gada "Kolčestras pētījums" bija pirmais nopietnais mēģinājums garīgās atpalicības ģenētikas pētīšanā. Viņš atklāja, ka pacientu ar attīstītu garīgo atpalicību radinieki parasti nebija ietekmēti, bet daļa no tiem bija ietekmēti ar līdzīgu nopietnību. Tikmēr pacientu ar nelielu atpalicību radinieki arī bija ietekmēti tikai nedaudz vai pavisam maz. Penrouzs atklāja un izpētīja daudzus no garīgās atpalicības ģenētiskajiem un hromosomu iemesliem. Šis darbs tika aprakstīts grāmatā *The Biology of Mental Defect* (*Sidgwick and Jackson, Ltd.*, Londona, 1949).

Penrouzs bija centrālā persona Lielbritānijas medicīnas ģenētikā pēc Otrā pasaules kara. No 1945. līdz 1965. gadam viņš ieņēma vadoša pētnieka amatu Galtona laboratorijā Londonas Universitātes koledžā. Viņš saņēma vairākus apbalvojumus, to skaitā 1960. gada Alberta Laskera balvu par pētījumiem medicīnā.

*Penrouza likums* nosaka, ka cietumu un psihiatrisko slimnīcu iedzīvotāju skaits ir apgriezti saistīti, lai arī tā tiek uzskatīta par pārmērīgu viekāršojumu.

Penrouzs bija organizācijas *Society of Friends* (kvēkeri) biedrs un vadoša persona *Medical Association for the Prevention of War* pretkara protestos 1950. gados.

Penrouzs izstrādāja Penrouza metodi, ko izmanto, lai sadalītu vietu skaitu starptautiskos pasākumos, balstoties uz katras valsts iedzīvotāju skaita kvadrātsakni. Šī balsošanas sistēma balstās uz jebkura balsotāja balss svara (to mēra Penruza-Banzhafa indekss) samazināšanos līdz ar valsts izmēru, ko var izteikt kā viens pret tā kvadrātsakni. Skatīt arī Penrouza kvadrātsaknes likums.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Lasker Award to LS Penrose». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. februārī. Skatīts: 2015. gada 2. maijā.
2. ↑  Prins, Herschel (2012), Offenders, Deviants or Patients? (3rd izd.), Routledge, p. 50, ISBN 9781135447311

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 55247667
* LCCN: n80123477
* ISNI: 0000 0001 1472 9204
* GND: 130188832
* SUDOC: 103837485
* NKC: nlk20010093016

 |

 |
Transnistra Rumānijas sastāvā
**Transnistras gubernatorija** (rumāņu: *Guvernământul Transnistriei*) bija Rumānijas Karalistes armijas okupēta un pārvaldīta Moldāvijas PSR un Ukrainas PSR teritorija starp Dņestras un Bugas upēm ar administratīvo centru Odesā. Teritorijas lielums bija 42 000 km2, iedzīvotāju skaits 1941. gada decembrī bija 2,32 miljoni. Izveidotas 13 grāfistes, kas sīkāk sadalītas pilsētās un rajonos.

Oficiāli pastāvēja no 1941. gada 19. augusta līdz 1944. gada 29. janvārim. Lai arī juridiski nepievienota Rumānijai, to pārvaldīja rumāņu administrācija un tā tika uzskatīta par teritoriālu „kompensāciju" 1940. gadā Ungārijai atdotās Ziemeļtransilvānijas un Bulgārijai atdotās dienvidu Dobružas vietā.

Iekarošana
----------

Līdzīgi kā Somija, Rumānija 1941. gada 22. jūnijā iesaistījās karā pret PSRS kopā ar Vāciju, lai atgūtu PSRS 1940. gada jūnijā okupētās teritorijas: Ziemeļbukovinu un Besarābiju, teritoriju starp Prutas un Dņestras upēm, ko arī paveica līdz 26. jūlijam. Karam veiksmīgi attīstoties, vācieši rumāņu diktatoram Jonam Antonesku ierosināja iznīcināt nelielo padomju armijas kontingentu skaidri ģeogrāfiski definētā zonā starp Dņestru un Bugu.

Rumānijas armija ieņēma Transnistras teritoriju un aplenca Odesu, kur 60 000 rumāņu kareivjiem sākotnēji pretojās tikai 34 000 padomju karavīru. Taču neveiksmīgi īstenotais uzbrukums izgāzās, asiņainas cīņas par Odesu ievilkās līdz 16. oktobrim un rumāņi zaudēja 92 545 kareivju. Visu rumāņu okupācijas laiku gandrīz 600 km garajās Odesas pazemes katakombās darbojās vairāki simti padomju partizānu.

Rumāņu administrācija atvēra visas padomju varas gados slēgtās baznīcas, darbojās 2200 pamatskolas, no kurām 1677 bija ukraiņu, 311 rumāņu, 150 krievu, 70 vāciešu un 6 bulgāru. Darbojās arī augstākās izglītības iestādes, teātri, muzeji. 1941. gada 7. decembrī atsāka darboties Odesas Universitāte ar sešām fakultātēm.

Ebreju slaktiņi
---------------

Pēc pilsētas okupācijas divas rumāņu divīzijas izvietoja savu štābu NKVD ēkā, kuru padomju karaspēks atkāpjoties bija mīnējis. Ēka uzsprāga 21. oktobrī, nogalinot vairāk nekā 50 virsniekus un 50 kareivjus. Kā atriebību Rumānijas diktators Jons Antonesku pavēlēja par katru bojā gājušo kareivi nošaut 100 ebrejus, bet par katru virsnieku 200 ebrejus. Soda akcija izvērtās par Odesas slaktiņu, kura rezultātā tika nogalināti gandrīz 100 000 reģiona ebreju.

Rumāņi pašu spēkiem, kā arī sadarbībā ar vācu karaspēku un vietējo vāciešu vienībām iekarotajā teritorijā veica Holokaustu. Papildus vietējo ebreju iznīcināšanai uz Transnistru nogalināšanai tika deportēti gandrīz 200 000 ebreji no Besarābijas un Rumānijas austrumiem.

Pastāvēšanas beigas
-------------------

Pēc rumāņu armijas lielajiem zaudējumiem Staļingradas kaujā, visu 1943. gadu notika rumāņu atkāpšanās uz rietumiem. 1944. gada 11. martā padomju armija šķērsoja Bugas upi un līdz marta beigām ieņēma visu Transnistras teritoriju, izņemot ielenkto Odesu, kurā vācu un rumāņu armijas iznīcināja visus infrastruktūras objektus. Odesa tieka ieņemta 19. aprīlī.
**Transportlīdzekļa vēstures atskaite** ir avots, kas sniedz informāciju par transportlīdzekļa pagātni, ietverot informāciju par nozīmīgākajiem notikumiem tā ekspluatācijas laikā, kā arī transportlīdzekļa potenciālajiem pircējiem noderīgu informāciju.

Katram transportlīdzeklim tā ekspluatācijas laikā ir notikumi, kurus piesaista tā unikālajam identifikācijas numuram - **VIN**. Pēc valsts numurzīmes vai šī **VIN** (**V**ehicle **I**dentification **N**umber) numura jebkurā valstī par transportlīdzekļu reģistrāciju atbildīgā iestāde vai organizācija (piemēram, Ceļu satiksmes drošības direkcija) fiksē automašīnas tehniskās apskates vēsturi. 
Transportlīdzekļu reģistri fiksē informāciju tikai par transportlīdzekļu reģistrācijas procesu un tehniskajās apskatēs fiksēto nobraukumu. 

Katra transportlīdzekļa negadījumu vēsturi fiksē konkrētās valsts apdrošināšanas asociācijas vai atbildīgās organizācijas. Katrs apdrošinātājs veido un uzkrāj savu datubāzi un uzglabā tur pieejamo informāciju.

Informācijas apkopošana
-----------------------

Pasaulē ir vairākas lietotu automašīnu datubāzes, kas sniedz auto pārbaudes pakalpojumus. Latvijā un Eiropā viens no lielākajām šādu auto nozares pakalpojumu sniedzējiem ir AutoDNA, kas piedāvā transportlīdzekļu vēstures atskaites, API un citus auto nozares risinājumus, kas atvieglo darbu ar automašīnu VIN numuru datu apstrādi un uzglabāšanu.

Auto vēstures atskaitēs ietvertā informācija
--------------------------------------------

* Transportlīdzekļu zādzības pārbaude uzticamos avotos (piem. Interpols)
* VIN numura patiesuma pārbaude pēc īpaši izveidota algoritma
* Informācija par transportlīdzekli, tā specifikācija, tehniskais raksturojums
* Negadījumu vēstures pārbaude
* Pēdējie fiksētie nobraukuma dati (piem. no transportlīdzekļu reģistriem)
* Arhīva dokumentu vēsture
* Informācija par ražotāju
* Transportlīdzekļa aprīkojuma liste
* CO2 emisijas novērtējums
* Transportlīdzekļu šasijas virsbūve
* Informācija par dzinēju un tā jaudu
* Ražotāja atsaukumi no avotiem (piem. VOSA)

Šī informācija tiek atkodēta no VIN numura (17 rakstzīmju kombinācija) un pasniegta pārskatāmā PDF formātā.

Kā iegūt transportlīdzekļa vēstures pārskatu?
---------------------------------------------

  

Transportlīdzekļa vēstures pārskatos ir sīki aprakstītas automašīnas īpašumtiesības, titula statuss, negadījumu vēsture un daudz kas cits. Lai iegūtu informāciju par automašīnu, kuru vēlaties iegādāties, jums parasti ir nepieciešams tās 17 ciparu transportlīdzekļa identifikācijas numurs vai VIN. VIN var atrast uz vadītāja puses paneļa pie vējstikla.

Izmantojot šo numuru, ir vairākas vietnes, kuras varat apmeklēt un pārbaudīt jūs interesējošo transportlīdzekli.

Atskaites nepieciešamība
------------------------

Transportlīdzekļu vēstures atskaites tiek izmantotas, lai pirms transportlīdzekļa iegādes pārliecinātos par tā vēsturi. Iegūtā informācija palīdz izvairīties no liekiem izdevumiem (piem. auto remontā).

Atsauces
--------

1. ↑  Šogad Latvijā no Skandināvijas ievestas automašīnas, kurām dzēsti nobrauktie kilometri
Piemiņas memoriāls Jūrgordenā.

  

**"Estonia" piemiņas memoriāls** ir viena no piemiņas vietām Baltijas jūrā nogrimušajam prāmim "Estonia". Piemiņas vieta atrodas Stokholmā Jūrgordenā blakus kapsētai (zviedru: *Galärkyrkogården*), netālu no Vāsas muzeja.

Piemiņas vieta ir veltīta 1994. gada 28. septembrī pārbraucienā no Tallinas un Stokholmu jūrā nogrimušā prāmja motorkuģa "Estonia" bojā gājušajiem 852 cilvēkiem no dažādām valstīm: Latvijas, Igaunijas, Lietuvas, Zviedrijas, Somijas, Norvēģijas, Dānijas, Krievijas, Marokas, Vācijas, Kanādas, Lielbritānijas, Francijas, Nīderlandes, Baltkrievijas, Ukrainas un Nigērijas.

Memoriālu atklāja 3 gadus pēc kuģa katastrofas, 1997. gada 28. septembrī, to projektēja poļu mākslinieks Miroslavs Balka ar diviem ainavu arhitektiem — Tomasu Andersonu un Andresu Jēnsenu. Piemiņas vietu veido 2,5 metrus augstas un 11 metrus garas blāva granīta sienas, kas rada iespaidu par neapjumtu trijstūra telpu. Trijstūra vidū aug koks, kas ir aptverts ar gredzenu, kurā ir norādīta precīza prāmja nogrimšanas vieta.

Vairākuma bojā gājušo vārdi ir iegravēti memoriāla sienās, izņemot tos 37 cilvēkus, kuru radinieki nav devuši tam piekrišanu.

Skatīt arī
----------

* Estonia (prāmis)

Atsauces
--------

1. ↑  «Minnesmärken». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2011. gada 17. jūnijā.
2. ↑  «Förlisningen - Passagerarlistor/räddade». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 12. augustā. Skatīts: 2011. gada 17. jūnijā.
3. 1 2  «Minnesmärken - Nationell minnesvård i Stockholm». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 15. augustā. Skatīts: 2011. gada 17. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Archived 2010. gada 15. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
* Archived 2010. gada 12. augustā, *Wayback Machine* vietnē.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrgordena  |
| --- |
|  |
| Apkārtne | 
* Bekholmena
* Jūrgordena
* Jūrgordstādena
* Lejonsletena
* Hazēliusportena
* Skansena kalns

 |  |
|  |
| Salas, tilti un ūdeņi | 
* Bekholmena
* Jūrgordena
* Jūrgordenas tilts

 |
|  |
| Muzeji un galerijas | 
* Bioloģijas muzejs
* Junibakena
* Kuģu muzejs
* Liljevalka galerija
* Rūsendāles pils
* Skansens
* Tabakas un sērkociņu muzejs
* Tīla galerija
* Valdemāra zemesraga pils
* Vāsas muzejs
* Ziemeļu muzejs
* Ūdens muzejs "Aquaria"

 |
|  |
| Atpūtas un izklaides vietas | 
* Junibakena
* Karaliskais Nacionālais pilsētas parks
* Tivoli Grēnalunda
* Skansena akvārijs

 |
|  |
| Celtnes | 
* Rūsendāles pils
* Valdemāra zemesraga pils
* Hazēliusa vārti

 |
|  |
| Cits | 
* "Estonia" piemiņas memoriāls

 |

 |
|  |
| --- |
| 

 |

**Nordenšelda krasts** (angļu: *Nordenskjöld Coast*, spāņu: *Costa Nordenskjöld*) ir Antarktīdas piekrastes daļa Greiema Zemes ziemeļos. Stiepjas no Fērvetera raga dienvidrietumos līdz Longinga ragam ziemeļaustrumos Antarktīdas pussalas ziemeļaustrumos Vedela jūras piekrastē. Dienvidrietumos robežojas ar Oskara II krastu, ziemeļaustrumos — ar Triniti pussalu. Krasta kopējais garums ir ap 150 km. Krasta līnija stipri izrobota, krasta ziemeļdaļā jūrā iestiepjas ap 28 km garā Sovrala pussala, dienviddaļā — ap 80 km garš pacēlums ar Sīla nunatakiem, kuru galā atrodas Robertsona sala. Līdz 1995. gadam visu Nordenšelda krasta piekrasti starp Longinga ragu un Robertsona salu aizņēma Larsena šelfa ledāja ziemeļu daļa.

Krasts 1909. gadā nosaukts par godu zviedru ģeogrāfam un polārpētniekam Oto Nordenšeldam, kura vadībā Zviedrijas Antarktiskā ekspedīcija no 1901. līdz 1904. gadam pētīja šo apvidu.[1]

Uz Larsena nunataka kopš 1961. gada darbojas Argentīnas vasaras stacija Matjenso.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Nordenšelda krasts

Koordinātas: 64°30′S 60°30′W﻿ / ﻿64.500°S 60.500°W﻿ / -64.500; -60.500
**Norbi bāka (priekšējā vaduguns)** (igauniski - *Norrby alumine tuletorn*) atrodas uz Vormsi salas Baltijas jūrā. Sala pieder Igaunijai. Bāka atrodas salas ziemeļaustrumu daļā. Bāka ir priekšējā vaduguns garākajai Igaunijas piekrastes ūdeņu vadlīnijai, kas stiepjas no kuģu kanāla starp Osmusāres salu un *Põõsaspea* zemesragu līdz Vosi kuģu kanālam.

### Vēsture

Bāka sāka darboties 1916. gadā. Tolaik šeit bija uzbūvēts koka pagaidu tornis. 1935. gadā tika uzcelts betona tornis.

### Raksturojums

Bākas augstums ir 22 m. Bāku veido apaļš betona tornis ar laternu un galeriju. Bākas tornis ir krāsots balts. Bākas gaismas elements atrodas 22 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta, (1 s deg, 1 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 12 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā. 2005. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu. attēlu.

### Skatīt arī

Norbi bāka (aizmugurējā vaduguns)

### Ārējās saites

* Estonian Maritime Navigation

Atsauces
--------

1. ↑  Pastmarka
**Krustpils pilsētas vadītājs** bija Krustpils pilsētas pašpārvaldes augstākās iestādes galvenā amatpersona jeb pilsētas mērs. Šis amata nosaukums dažādos laika periodos ir bijis atšķirīgs, kā, piemēram, Krustpils strādnieku deputātu padomes priekšsēdētājs, Krustpils pilsētas darbaļaužu deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētājs, Krustpils pilsētas Tautas deputātu padomes izpildkomitejas priekšsēdētājs.

Šis amats, tāpat kā pati pašpārvaldes augstākā iestāde pastāvēja līdz 1962. gadam, kad Krustpils un Jēkabpils pilsētas tika apvienotas vienā pilsētā Jēkabpils.

Krustpils pilsētas mēri
-----------------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
|  | **Vārds** | **No** | **Līdz** |
| 1 | H. Martinsons | 1920. gadi | 1920. gadi |
| 2 | Kārlis Salmiņš | 1930. gadi | 1930. gadi |
| 3 | Mārtiņš Vētra | 1941 | 1944 |
| 4 | Andrejs Doroškevičs | 1944 | 1944 |
| 5 | Antons Bērziņš | 1945 | 1945 |
| 6 | Pēteris Nazarovs | 1945 | 1945 |
| 7 | Kārlis Kurpnieks | 1945 | 1946 |
| 8 | Ivans Drogoveiko | 1946 | 1947 |
| 9 | Olga Aizpurvs | 1947 | 1950 |
| 10 | P. Zaiko | 1950 | 1953 |
| 11 | Anatolijs Antipovs, 1. reize | 1953 | 1955 |
| 12 | Artūrs Kuģenieks | 1955 | 1957 |
|  | Anatolijs Antipovs, 2. reize. | 1958 | 1961 |
| 13 | Jūlijs Čukste | 1961 | 1962 |

Ārējās saites
-------------

* Krustpils pilsētas mēri Archived 2010. gada 9. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Norberts Vēbers** (vācu: *Norbert Weber*; dzimis 1943. gadā) ir vācu mākslas vēsturnieks un kurators.

Studējis mākslas vēsturi, Eiropas etnoloģiju un arheoloģiju Maincā un Ķīlē. 1980. gadā Ekernfērdē izveidojis laikmetīgās mākslas galeriju NEMO, kas šodien ir bezpeļņas mākslas telpa. 1988.-1998. gadā lasījis lekcijas karjeras veidošanā studentiem Muthesius mākslas augstskolā Ķīlē. Kopš 2000. gada — Ķīles pilsētas mākslas krājuma pārvaldnieks. 2008. gadā pasniedzis digitālās mākslas krājuma pārvaldību Ķīles Kristiana Albrehta Universitātes Mākslas vēstures institūtā.

Veidojis vairākas Ziemeļeiropas un Austrumeiropas mākslas izstādes, piemēram, 14. Baltijas jūras biennāli (Rostoka, Vācija, 1992) kā arī bijis viens no kuratoriem Latvijas paviljonam 55. Venēcijas biennālē 2009. gadā. Kopš 2005. gada Norberts Vēbers ir Latvijas Laikmetīgās mākslas muzeja starptautiskās ekspertu komisijas loceklis.

Atsauces
--------

1. ↑  Māksla kolekcionēt laikmetīgo mākslu
2. ↑  Rīgas biržā atklās laikmetīgās mākslas izstādi «Ar septiņjūdžu zābakiem. Pirmā pietura — Dānija» lsm.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 29066432
* LNB: 000222016
* LCCN: nb2008015441
* ISNI: 0000 0000 4332 5631
* GND: 1056052953
* BIBSYS: 90712382

 |

 |
***Nordica*** (uzņēmuma nosaukums ***AS Nordic Aviation Group***) ir Igaunijas valstij piederoša lidsabiedrība. Dibināta 2015. gadā.
*Nordica* gaisa flotē ir septiņas īrētas lidmašīnas (2017. gada sākuma dati). Lidmašīnu parku pārvalda meitas uzņēmums *Regional Jet*.

*Nordica* sadarbojas ar Polijas lidsabiedrību *LOT*, ar kuru kopš 2016. gada novembra izveidota kopīga komerciālā platforma, biļešu pārdošanas sistēma un aviomaršrutu kodi.

Vēsture
-------

2015. gada novembrī izveidota lidsabiedrība ***Nordic Aviation Group***, lai pārņemtu bankrotējušās *Estonian Air* funkcijas. Lidsabiedrības sākuma posmā tā izmantoja īrētas lidmašīnas, un pārejas periodā tās darbību uzturēja Slovēnijas lidsabiedrība *Adria Airways*.

2016. gada 30. martā lidsabiedrības zīmols mainīts uz ***Nordica***.

2016. gada novembra sākumā paziņots, ka *Nordica* pārtrauc pagaidu sadarbību ar *Adria Airways*, lai sāktu sadarbību ar Polijas lidsabiedrību *LOT*. Tā tika piesaistīta, lai papildinātu *Nordica* lidmašīnu floti, kuru pārvalda meitas uzņēmums *Regional Jet*. 30. decembrī Igaunijas Konkurences padomei iesniedza pieteikumu, lai ļautu *LOT* iegūt 49 % *Nordic Aviation Group* meitasuzņēmuma *Regional Jet* kapitāldaļu. 2017. gada janvārī Igaunijas Konkurences padome atļāva šo darījumu.

Lidojumu galamērķi
------------------

Nordica Lidojumu galamērķi
*Bombardier CRJ900*
2018. gada Nordica piedāvāja lidojumus uz 19 galamērķiem.

### Koda koplietošanas līgumi

* *Croatia Airlines*
* *LOT Polish Airlines*
* *Lufthansa*
* *TAP Air Portugal*
* *Turkish Airlines*

Flote
-----


***Nordica* Flote**| Lidmašīnas tips | Tiek izmantotas | Pasūtītas | Sēdvietas |
| *ATR 72-600* | 7 | — | 70 |
| *Bombardier CRJ700* | 2 | — | 70 |
| *Bombardier CRJ900*  | 10 | 3 | 90 |
| Kopā | 19 | 3 |  |

Atsauces
--------

1. 1 2  Igaunija atļauj «Nordica» 49% meitasuzņēmuma nodot Polijas LOT LETA - BNS, 2017. gada 30. janvārī
2. ↑  «EK liek Estonian Air atmaksāt valsts palīdzību; avikompānija izbeidz darbību». Diena\_(laikraksts). 2015-11-07. Skatīts: 2015-11-08.
3. ↑  «About Nordic Aviation Group». 2015-11-07. Skatīts: 2015-11-08.
4. ↑  Igaunijas nacionālā aviokompānija «Nordic Aviation Group» mainīs nosaukumu pret «Nordica»  BNS, 08.03.2016
5. ↑  Igaunijas nacionālā lidsabiedrība «Nordica» pāriet uz jauno zīmolu BNS, 30.03.2016
Šis raksts ir par polārstaciju. Par citām jēdziena **Lazareva** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Lazareva** (krievu: *Cтанция Лазарев*) bija PSRS polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Lazareva šelfa ledāja tā rietumu malā un bija vienīgā uz šelfa ledāja ierīkotā pastāvīgā padomju polārstacija. Ierīkota 4. padomju antarktiskās ekspedīcijas gaitā, atvērta 1959. gada 10. martā un nosaukta par godu vienam no Antarktīdas pirmatklājējiem Mihailam Lazarevam.

Stacija ierīkota 1,3 km no ledāja malas. Šelfa ledāja biezums stacijas rajonā ir ap 140 m un tas pārvietoja rietumu virzienā ar ātrumu 70 m/a-1. Gada vidējā gaisa temperatūra -16 °C, vidējais vēja ātrums — 9 m/s. Polārā nakts ilgst no 24. maija līdz 19. jūlijam.

Stacija kalpoja par bāzes vietu PSRS pētījumiem Karalienes Modas Zemē, kā arī šeit tika īstenotas patstāvīgas novērojumu programmas meteoroloģijā, aeroloģijā, aktinometrijā, glacioloģijā, ģeomorfoloģijā un okeanoloģijā. Pirmajā sezonā stacijā ziemoja 7 cilvēki, otrajā — 11.

Par galveno draudu stacijas pastāvēšanai tika uzskatīts šelfa ledāja aplūšanas apdraudējums, tādēļ 9 km no galvenās stacijas tika ierīkota avārijas nometne ar elektrostaciju, radiostaciju un degvielas un pārtikas krājumiem. Tomēr par galveno apgrūtinājumu kļuva intensīvie nokrišņi, kuru rezultātā jau otrajā sezonā stacija bija ieputinātu vairākus metrus biezā sniega slānī.

1961. gada 26. februārī stacija tika slēgta un viss aprīkojums pārcelts uz jauno, 100 km uz dienvidiem Širmahera oāzē ierīkoto Novolazarevskas staciju. 1980. gados Lazarevas stacija tika apsekota un tās būves vēl bija veselas un sasniedzamas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Л.И.Дубровин. Cтанция Лазарев.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 14. aprīlī. Skatīts: 2010. gada 15. novembrī.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Krievijas Valsts karogs: Krievija un PSRS Valsts karogs: Padomju Savienība polārstacijas Antarktikā |
| --- |
|  |
| 
* **Belinshauzena**
* *Družba*
* *Družnaja*
* *Družnaja II*
* *Družnaja III*
* Družnaja IV
* *Komsomoļska*
* *Lazareva*
* Ļeņingradska
* *Mira*
* **Mirnija**
* Molodjožnaja
* **Novolazarevska**
* Oazisa1
* *Pioņerska*
* *Pobeda*
* *Poļus Ņedostupnosti*
* **Progresa**
* *Ruskaja*
* *Saļuta*
* *Sojuza*
* *Sovetska*
* **Vostoka**
* *Vostoka I*

 |
|  |
| 1 - nodota Polijai — — — Stacijas: **vissezonas** / vasaras / *slēgtās un iekonservētās* |

 |
**Ziemeļu madara** (*Galium boreale*) ir mainīga izskata augu suga rubiju dzimtas madaru ģintī. Savvaļā tā ir plaši sastopama Ziemeļpolam tuvos apvidos, tostarp, Latvijā, pļavās, atmatās, ceļmalās un skrajos mežos.

Morfoloģija
-----------

Ziemeļu madara ir daudzgadīgs, 20-50 cm augsts lakstaugs ar stāvu, stīvu, četršķautņainu, zarainu stublāju, kurš dažreiz ir klāts ar īsiem matiņiem. Stublājs pie pamata ir mazliet pacils un tam mēdz būt neziedoši zari.

Lapām ir 3 dzīslas un tās ir izvietotas neīstos mieturos pa 4. Pēc formas tās ir lancetiskas, 2—4 cm garas un 0,3—0,8 cm platas, raupjas, tās ir visplatākās lapu apakšdaļā. Lapas apakšpusē uz dzīslām var būt sīki dzelonīši.

Ziedi ir izvietoti blīvās, skarveidīgās ziedkopās stublāja un zaru galā. Vainags ir balts un četrdaļīgs.

Auglis ir riekstiņš skaldauglī, kas ir blīvi klāts ar atliektiem, cietiem matiņiem. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «ziemeļu madara - Galium boreale L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-08.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ziemeļu madara***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Dens Heringtons** (angļu: *Dan Harrington*; dzimis 1945. gada 6. decembrī Keimbridžā) ir ASV profesionāls pokera spēlētājs.

Biogrāfija
----------

Jaunībā nodarbojies ar šahu, bijis vietējā Bolistonas šaha kluba (angļu: *Bolyston Chess Club*) čempions. 1971. gadā uzvarējis Masačūsetsas štata šaha čempionātā. Pēc tam nopietni pievērsies bekgemonam un 1981. gadā uzvarējis Pasaules kausa izcīņā bekgemonā. Strādājis par advokātu un nekustamo īpašumu aģentu.

1980. gadu vidū kļuvis par profesionālu pokera spēlētāju. 1995. gadā uzvarējis Pasaules pokera sērijas (WSOP) galvenajā turnīrā. Vēl trīs reizes (1987, 2003, 2004) iekļuvis WSOP galvenā turnīrā finālā. 2007. gadā uzvarējis Pasaules pokera tūres (WPT) galvenajā turnīrā. Ir viens no pieciem profesionālā pokera spēlētājiem, kas uzvarējuši WSOP un WPT galvenajos turnīros. 2010. gadā uzņemts Pasaules pokera slavas zālē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Dan Harrington Profile». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 6. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 3. aprīlī.
2. ↑  «Dan Harrington Vol. 17, No. 19 Card Player Magazine». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 9. septembrī. Skatīts: 2017. gada 3. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
**Harijs Lazdiņš** (dzimis 1910. gada 25. jūlijā Liepājā, miris 1988. gada 23. augustā Kanādā) bija Latvijas futbolists, vārtsargs.

Biogrāfija
----------

Dzimis Liepājā Jēkaba Lagzdiņa un viņa sievas Alvīnes (meitas uzvārds Vilcēns) ģimenē. Trīsdesmitajos gados strādāja kā kasieris Ploču kūdras fabrikā.

Ar sportu sāka nodarboties 1925. gadā — sākumā ar ātrslidošanu un vieglatlētiku (lodes grūšanu, diska mešanu), bet pēc iestāšanās "Olimpijas" rindās sāka spēlēt bendiju, spēlēja arī hokeju, bija viens no Olimpijas labākajiem uzbrucējiem.

Liepājas "Olimpijas" pirmās komandas vārtos debitēja 1927. gadā, sākotnēji bija Kārļa Minsterjāņa dublieris, bet jau 1928. gada Virslīgas sezonā kļuva par tās pamatvārtsargu un šo posteni nemainīgi saglabāja līdz pat Latvijas okupācijai 1940. gadā. Šo gadu laikā sešas reizes izcīnīja Latvijas meistara titulu (1928, 1929, 1933, 1936, 1938, 1939), trīs reizes ieguva Rīgas kausu (1928—1930). Latvijas izlases sastāvā divas reizes ieguva Baltijas kausu (1936, 1937). Līdzās 18 spēlēm, ko Lazdiņš aizvadīja Latvijas izlases vārtos, daudzas reizes viņš tās spēlēs bija rezerves vārtsargs. Viņa spēles maniere nebija spilgta — Lazdiņš nežilbināja ar akrobātiskiem lēcieniem, toties bija drošs gan tverot augstas bumbas, gan metoties uzbrucējiem kājās.

Lazdiņam bija daudzas izcilas sezonas, bet spožākā bija 1936. gadā, kad Latvijas Virslīgā sešās spēlēs pēc kārtas nosargāja savus vārtus neieņemtus un visā turnīra 2. riņķī ielaida tikai vienus vārtus, kā arī sargāja Latvijas izlases vārtus visās 5 tās spēlēs.

Otrā pasaules kara laikā turpināja spēlēt Liepājā, pārstāvot "Dinamo" (padomju okupācijas gadā), bet tad atkal "Olimpiju" (nacistu okupācijas gados).

1945. gada rudenī Baltijas tautu sporta sacīkstēs bija Latvijas karognesējs un sargāja vārtus futbola turnīrā, kurā Latvija uzvarēja (to pašu — karoga nesēja pienākumu pildīšanu un uzvaru turnīrā Lazdiņš atkārtoja 1947. gadā). 1946. gada pavasarī organizēja latviešu futbola izlasi Vācijas amerikāņu zonā. Spēlēja reģiona augstākajā līgā *Schwaben Augsburg* sastāvā. 1947. gada nogalē pārcēlās uz Ljēžu, Beļģijā, kur pārstāvēja augstākās līgas komandu *RFC Liege* un strādāja kā ogļracis. No turienes izceļoja uz Kanādu, kur strādāja metāllietuvē kā veidotājs Sentkaterinsā. Mūža nogalē bija aizrautīgs makšķernieks, Kingstonas kluba biedrs. Kanādā pirmos gadus bija vietējās arodbiedrības komandas vārtsargs, no 1950. līdz 1952. gadam spēlēja Toronto latviešu futbola komandā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Harijs Lazdiņš. Futbols Latvijā 1907-1940». kazhe.lv. Skatīts: 2020. gada 23. oktobrī.
**Moločna** (ukraiņu: *Молочна*) ir upe Ukrainā, Zaporižjas apgabalā. Sākas ziemeļos no Moločanskas pilsētas, saplūstot Tokmakas un Činhulas upītēm. Tek dienvidu virzienā pa Pieazovas zemieni. Ietek Azovas jūras Moločnas limānā. Upes garums kopā ar no Pieazovas augstienes iztekošo Tokmaku ir 197 km. Ziemā upe bieži izžūst, veidojot purvu, kas aizaug ar niedrēm. Pārsvarā sniega barošanās (līdz 80% no gada noteces pavasara periodā). Moločnas ūdenim raksturīga augsta mineralizācija. Ledus sega ir nestabila. Nozīmīgs upes posms ir regulēts (3 ūdenskrātuves un daudzi dīķi). Ūdens tiek izmantots sadzīves patēriņam un lauksaimniecībai; zivju audzēšana. Lielākās pilsētas krastos ir Melitopole, Moločanska un Tokmaka. Lejpus Melitopoles upes ielejā vairākas aizsargājamās dabas teritorijas. Pie Mirnes pilsētciemata upes labajā krastā arheoloģisks piemineklis Kamjana Mohila; tajā atrasti petroglifi, kas datēti sākot no vēlā paleolīta līdz viduslaikiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Archaeological Site "Stone Tomb"

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Moločna***.
**Mona Meja Karfa** (angļu: *Mona May Karff*, dzimusi kā **Ratnere** (angļu: *Ratner*); 1914. gada 20. oktobris Besarābijas guberņa — 1998. gada 10. janvāris Ņujorka) bija ebreju izcelsmes ASV starptautiskā meistare šahā (1950).

Biogrāfija
----------

Piedzimusi bagāta zemes īpašnieka ģimenē. Pēc 1917. gada Krievijas revolūcijas ģimene emigrējusi uz Palestīnu, bet 1930. gados pārcēlusies uz ASV. Septiņas reizes uzvarējusi ASV sieviešu šaha čempionātos (1938, 1941, 1942, 1946, 1948 - kopā ar Gizelu Greseri, 1953, 1974). No 1938. līdz 1950. gadam četras reizes uzvarējusi ASV atklātājos sieviešu šaha čempionātos (angļu: *U.S. Women's Open Chess Championship*). Trīs reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos: 1937. gadā Stokholmā dalījusi 6.-7. vietu, 1939. gadā Buenosairesā ieņēmusi 5. vietu, bet 1950. gadā Maskavā palikusi 14. vietā. Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīros: 1952. gadā bijusi 11. vietā, bet 1955. gadā palikusi 17. vietā. 1971. gadā Ohridā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojusies 15. vietā.

Pārstāvējusi ASV komandu Pasaules šaha olimpiādē 1974. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Karfai kā vienai no četrām pirmajām ASV šahistēm piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 2013. gadā uzņemta ASV šaha slavas zālē.

Atsauces
--------

1. ↑  U.S. Women's Champions
2. ↑  Campeona del Mundo Estocolmo 1937
3. ↑  Campeona del Mundo Buenos Aires 1939
4. ↑  1949-50 Title Tournament
5. ↑  1952 Candidates Tournament
6. ↑  «1955 Candidates Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 26. aprīlī.
7. ↑  1971 Ohrid Interzonal Tournament
8. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Mona Karff
9. ↑  «U.S. Chess Hall of Fame». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 18. martā. Skatīts: 2017. gada 26. aprīlī. Teksts "World Chess Hall of Fame "ignorēts

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)