recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Hanss Kmohs apsveic Mihailu Botviņņiku (1946. gads)
**Hanss Kmohs** (vācu: *Hans Kmoch*; 1894. gada 25. jūlijs Vīne - 1973. gada 13. februāris Ņujorka) bija Austrijā dzimis Nīderlandes un ASV šahists, FIDE starptautiskais meistars (IM, 1950) un starptautiskais arbitrs (1951).

Biogrāfija
----------

Labākos rezultātus šaha turnīros uzrādījis 1920. gadu beigās. 1925. gadā uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā Debrecenā. Trīs reizes pārstāvējis Austrijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs (1927, 1930-1931). 1930. gadā spēlējis pie 1. galdiņa un palīdzējis izlasei ieņemt augsto 4. vietu komandu vērtējumā. No 1932. gada līdz 1947. gadam dzīvojis Nīderlandē. 1929. un 1934. gadā bijis Aleksandra Aļehina sekundants mačos par Pasaules šaha čempiona nosaukumu pret Jefimu Bogoļubovu. 1937. gadā bijis 1. Ķemeru starptautiskajā šaha turnīra vadītājs. 1941. gadā piedalījies savā pēdējā nopietnā turnīrā Utrehtas pilsētā Bārnā, kur ieņēmis 2. vietu aiz Maksa Eives. Pēc Otrā pasaules kara kopā ar sievu pārcēlies uz dzīvi ASV. No 1951. līdz 1973. gadam bijis Manhatanas šaha kluba sekretārs, regulāri sadarbojies ar amerikāņu šaha žurnālu *Chess Review*. Bijis pazīstams arī kā šaha grāmatu autors. Sastādījis 1929. gada Karlsbādes šaha turnīra partiju izlasi. Sarakstījis grāmatas: "Die Kunst der Verteidigung" ("Aizsardzības māksla", 1929), "Rubinstein's Chess Masterpieces" ("Rubinšteina šaha meistardarbi", 1941) and "Pawn Power in Chess" ("Bandinieka spēks šahā", 1959). Bijis arī 1950. gada šaha olimpiādes un 1954. gada PSRS - ASV komandu šaha mača, kā arī daudzu citu šaha turnīru galvenais tiesnesis.

Atsauces
--------

1. ↑  Debrecen 1925
2. ↑  3rd Chess Olympiad: Hamburg 1930
3. ↑  Baarn 1941

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 10243263
* LCCN: n87878552
* ISNI: 0000 0000 7145 6874
* GND: 1015278965
* SUDOC: 070667063
* BNF: cb12616461f (data)
* NKC: mzk2009539645

 |

 |
Skolotājs Roberts Šūmanis
**Roberts Nikolajs Žanis Šūmanis** (1880—1954) bija latviešu skolotājs, Iecavas pamatskolas pārzinis (direktors).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1880. gada 3. martā Jaunpils pagastā. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās, darbojās presē.
Pēc studijām Latvijas Universitātē no 1927. gada strādāja par Iecavas pamatskolas pārzini.

Pēc R. Šūmaņa ierosinājuma Iecavas pamatskolas zālē 1934. gada rudenī atklāja piemiņas plāksne Latvijas atbrīvošanas cīņās kritušajiem skolēniem.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Šūmani atbrīvoja, bet vācu okupācijas laikā (1941—1945) atkal atjaunoja darbā.
Pēc kara beigām pārcēlās uz dzīvi Nīkrācē, tad Bikstos. Miris 1954. gadā.

Darbi
-----

* "Pēc tāliem maldu ceļiem", sena dziesma mūsdienu ritmā 3 cēlienos
* "Kas jāzina vecākiem, bērnus pamatskolā sūtot"

Apbalvojumi
-----------

* piemiņas zīme "Par Latviju 1918-1928"
* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1937)

Atsauces
--------

1. ↑  «No Iecavas vidusskolas muzeja materiāliem». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 5. oktobrī. Skatīts: 2021. gada 5. oktobrī.
**Roberts Sēlis** (1884—1975) bija latviešu rakstnieks. Viens no populārākajiem rakstnieka darbiem ir romāns "Silaines muiža", kurā aprakstīti Leišmales Bukaišu un Augstkalnes pagasti.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1884. gada 29. septembrī Bukaišu pagasta "Mašmelēs" zemnieka ģimenē. Mācījās Bukaišu pagastskolā, tad Jelgavā apguva galdnieka amatu (1900–1902).
Strādāja par galdnieku, 1903. gadā kļuva par Jelgavas sociāldemokrātu pulciņa locekli un nelegālās literatūras izplatītāju. Piedalījās 1905. gada revolūcijā, pēc revolūcijas apspiešanas apcietināts.
1911. gadā laikraksts "Laika Balss" literārajā pielikumā publicēja viņa tēlojumu "Atnāca meitenes...". Vēlāk iespiesti stāsti "Jurģu diena" (1912), "Pēc nedaudz gadiem..." (1913), "Nosala..." (1914), "Sautums" (1915), "Zem piekvēpušās debess" (1917), kas publicēti dažādos sociāldemokrātiskas ievirzes izdevumos.
Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, 1917.–1920. gadā bija lauksaimniecības mašīnu remontētājs Vitebskas latviešu komūnā "Liesma".

1920. gadā atgriezās dzimtenē, nomainīja uzvārdu uz Roberts Hermanis, strādāja par galdnieku kooperatīvā "Kultūras balss" (1920–1928), bija Rīgas pilsētas amatnieku skolas galdnieku darbnīcas vadītājs (1928–1934), līdztekus darbojās literārajā žurnālā "Domas".

Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā 1943. gadā viņu apcietināja, šajā laikā uzrakstīja savu pirmo romānu "Muiža un zeme", ko 1948. gadā publicēja ar nosaukumu "Silaines muiža". Pēc 1947. gada nodevās galvenokārt literāram darbam.

Miris 1975. gada 19. aprīlī Vecāķos, apglabāts Raiņa kapos.

Pagodinājumi
------------

* Latvijas PSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks

Darbi
-----

* "Leišmale" (1927)
* "Burši un zeļļi". 1. daļa žurnālā "Domas" (1929). Papildināts un pārstrādāts izdevums: "Burši un zeļļi" (1941); Burši un zeļļi. Gaiss viļņo. Rīga: Liesma, 1975. - 464 lpp.
* "Silaines muiža" (1948); atkārtoti izdevumi: Silaines muiža. Rīga: Liesma, 1984. - 333 lpp. 1985. - 333 lpp. un 1993. - 291 lpp.
* "Gaiss viļņo" (1954)
* "Kam vara un viltus" (1956)
* "Mūsu dārza mazie draugi: vectēva stāsts". Rīga: LVI, 1957. - 31 lpp.
* "Tanī bargā dienā". Rīga: LVI, 1963. - 631 lpp.; atkārtots izdevums 1980. - 582 lpp.
* "Ne viss ir zelts, kas spīd" (1966)
* "Es stāstu par sevi: bērnības un jaunības gadi". Rīga: Liesma, 1969. - 295 lpp.
* "Vinardu tirāns" (1971)
* "Es stāstu par sevi. Leišmalē". Rīga: Liesma, 1974. - 399 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  timenote.info
2. ↑  literatura.lv
**Simens Agdesteins** (norvēģu: *Simen Agdestein*; dzimis 1967. gada 15. maijā Ākešhusā) ir Norvēģijas starptautiskais lielmeistars šahā (1985) un futbolists.

Biogrāfija
----------

Jaunībā vienādi veiksmīgi nodarbojies ar šahu un futbolu. 1982. gadā kļuvis par jaunāko Norvēģijas šaha čempionāta uzvarētāju, vēlākajos gados vēl sešas reizes atkārtojis šo panākumu (1986, 1988, 1989, 2000, 2002, 2005). 1984. gadā Groningenā kļuvis par Eiropas junioru šaha čempionāta vicečempionu (uzvarēja Valērijs Salovs). 1985. gadā Meksikā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kur ieņēmis 6. vietu, tikai nedaudz atpaliekot no iekļūšanas pretendentu skaitā. Vēlāk vēl trīs reizes piedalījies starpzonu un atlases turnīros (1990, 1993), taču nav atkārtojis šo sasniegumu. Par panākumiem turnīros FIDE 1983. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1985. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais Norvēģijas šahists, kas saņēmis lielmeistara nosaukumu. 1986. gadā bijis otrais Pasaules junioru šaha čempionātā vecuma grupā līdz 20 gadiem.

No 1984. gada bijis Norvēģijas otrās līgas futbola kluba *Lyn Toppfotball* (Oslo) spēlētājs. No 1988. līdz 1989. gadam aizvadījis 8 spēles Norvēģijas futbola izlases rindās un guvis vienus vārtus. Futbola karjeru beidzis 1992. gadā ceļgala traumas dēļ.

1995. gadā kā diplomēts sociologs beidzis Oslo Universitāti un atsācis nopietni nodarboties ar šahu. 1996. gadā dalījis pirmo vietu Reikjavikas starptautiskajā šaha turnīrā *Reykjavík Open*. 2004. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Kannās. 2013. gadā uzvarējis šaha turnīros Oslo un Barselonā, kā arī piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā, kur pirmajā kārtā zaudējis Etjēnam Bakro.

Pārstāvējis Norvēģijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 9 reizes (1982-1984, 1988-1990, 1996, 2004-2008, 2014). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1982) medaļu.

Pazīstams arī kā šaha un futbola treneris. Bijis viens no pirmajiem nākamā Pasaules šaha čempiona Magnusa Karlsena treneriem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Tidligere-vinnere av NM». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. martā. Skatīts: 2016. gada 26. augustā.
2. ↑  1985 Taxco Interzonal Tournament
3. ↑  1990 Manila Interzonal Tournament
4. ↑  1993 Biel FIDE Interzonal Tournament
5. ↑  1993 Groningen PCA Qualifying Tournament
6. ↑  Simen Agdestein som Lynspiller
7. ↑  The Cannes Open 2004
8. ↑  «World Chess Championship 2013 World Cup». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 21. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 26. augustā.
9. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Simen Agdestein

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Simens Agdesteins***.
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* FIDE profils (angliski)
* *Chess Games* profils (angliski)
* *365Chess.com* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 172682817
* LCCN: nb2013002228
* ISNI: 0000 0001 2275 1073
* GND: 1013468619
* BIBSYS: 90073326

 |

 |
**Roberts Kempiņskis** (poļu: *Robert Kempiński*; dzimis 1977. gada 11. jūlijā Gdaņskā) ir Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (1996).

Biogrāfija
----------

1991. gadā uzvarējis Polijas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. Pēc gada bijis labākais Polijas jauniešu šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Sekmīgi pārstāvējis Poliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Trīs reizes pēc kārtas uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: U16 vecuma grupā (1993) un U18 vecuma grupā (1994, 1995). 1995. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Daudzkārtējais Polijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis sešas medaļas: divas zelta (1997, 2001), sudraba (1999) un trīs bronzas (1998, 2004, 2005). Divkārtējais bronzas medaļists Polijas ātrā šaha čempionātos (1997, 2015), kā arī ieguvis bronzas medaļu (1999) Polijas čempionātā šaha ātrspēlē.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1994. gadā uzvarējis Zlīnā, 1995. gadā - Česke Budejovicē. 2001. gadā dalījis pirmo vietu Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā, bet 2006. gadā uzvarējis šajā turnīrā. 2007. gadā uzvarējis Drēzdenes starptautiskajā šaha turnīrā *ZMD*, bet 2008. gadā bijis labākais citā Drēzdenes starptautiskajā šaha turnīrā *Porzellan-Cup*. 2009. gadā dalījis pirmo vietu Spānijas pilsētas Benidormas tradicionālajā šaha festivālā. 2011. gadā Varšavā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas ātrā šaha čempionātā un dalījis pirmo vietu Bavārijas atklātajā šaha čempionātā Bādvīsē.

2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā zaudējis 1. kārtā.

Pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1996-2006);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (1997-2005, 2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1999, 2015) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1996. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «XLIII Memoriał Akiby Rubinsteina Polanica Zdrój 2006». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 22. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 22. decembrī.
2. ↑  «ZMD Schachfestival 2007». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 6. decembrī. Skatīts: 2017. gada 22. decembrī.
3. ↑  Robert Kempinski gewinnt Porzellan-Cup 2008
4. ↑  «Ikaros Chess Festival - Aegean Chess Championship 2009». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 19. septembrī. Skatīts: 2017. gada 22. decembrī.
5. ↑  «2004 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 22. decembrī.
6. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Robert Kempiński
7. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Robert Kempiński

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par 2004. gada viesuļvētru. Par citām jēdziena **Aivens** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

 Viesuļvētras Aivens ceļš.
**Aivens** (angļu: *Ivan*) bija visspēcīgākā viesuļvētra 2004. gada Atlantijas okeāna viesuļvētru sezonā. Viesuļvētra izveidojās 2. septembrī un kļuva par sezonas devīto nosaukto vētru, sesto viesuļvētru un ceturto lielo viesuļvētru tajā gadā. Viesuļvētra sasniedza augstāko, 5. kategoriju un kļuva par sesto (patlaban devīto) visspēcīgāko Atlantijas viesuļvētru, kopš novērojumu sākuma. Aivens kļuva arī par vienīgo 5. kategorijas viesuļvētru 2004. gada sezonā.

Attīstības hronoloģija
----------------------

Aivens izraisīja katastrofālus postījumus Grenādā, kuru viņš sasniedza kā 3. kategorijas viesuļvētra. Nopietni postījumi tika izraisīti arī Jamaikā, Lielajās Kaimanu salās kā arī Kubas rietumu daļā. Pēc tam viesuļvētra turpināja savu ceļu ziemeļ—ziemeļrietumu virzienā un šķērsojot Meksikas līci kā 3. kategorijas viesuļvētra triecās pret ASV krastiem netālu no Gulfšoras *(Gulf Shores)* pilsētiņas Alabamas štatā izraisot ļoti smagus postījumus. Aivens pavadīja ļoti spēcīgs lietus pār visu ASV dienvidaustrumu daļu. Tad viesuļvētra mainīja virzienu, šķērsojot Floridu un atkārtoti nedaudz uzņemot spēku virs Meksikas līča sasniedza Teksasas un Luiziānas štatus izraisot nenozīmīgus postījumus. Viesuļvētra Aivens izraisīja 13 miljoni ASV dolāru lielus zaudējumus un kļuva par piekto visdārgāko viesuļvētru ASV vēsturē.
Baltsarkanbaltais karogs
**Baltkrievu baltsarkanbaltais karogs** (baltkrievu: *Бела-чырвона-белы сцяг*) ir baltkrievu nacionālais karogs, no 1991. līdz 1995. gadam bija Baltkrievijas valsts karogs, kā arī Baltkrievijas Tautas Republikas karogs (1918 – 1919).

Vēsture
-------

Pastāv vairākas versijas karoga izcelsmi. Baltā un sarkanā krāsa ir raksturīgas baltkrievu kultūrai, piemēram, sarkani elementi uz balta pamata tiek uzskatīti par visizplatītāko krāsu kombināciju baltkrievu ornamentos.

Šo karogu izmantoja Baltkrievijas demokrātiskā republika jeb Baltkrievijas Tautas Republika, kas dibināta 1918. gadā, vēl pirms Baltkrievija kļuva par Padomju Savienības republiku.

20. gadsimta 50.-80. gados karogu aktīvi izmantoja baltkrievu emigrācija. 80. gadu beigās karogs kļuva par neoficiālu Baltkrievijas cīņas simbolu par valsts neatkarību.

Kad Baltkrievija atguva neatkarību 1991. gadā tieši baltsarkanbaltais karogs atguva valsts simbola godu. Baltsarkanbaltais karogs tika nomainīts referendumā 1995. gadā, pēc tam, kad pie varas nāca Aleksandrs Lukašenko.

Mūsdienās
---------

Mītiņš Minskā 2020. gadā
Baltsarkanbaltais karogs Baltkrievijā jau sen tiek uztverts kā Lukašenko opozīcijas simbols, protestu laikā tas piedzīvojis strauju popularitātes kāpumu. Šodien Baltkrievijas vara vajā pilsoņus par šī karoga lietošanu.

### Latvijā

2021. gadā Rīgas mērs Mārtiņš Staķis kopā ar ārlietu ministru Edgaru Rinkēviču pašrocīgi nomainīja Baltkrievijas oficiālo karogu pret sarkanbalto karogu, vēlāk Baltkrievijā ierosināja krimināllietu pret Staķi un Rinkēviču par «nacionālā naida kurināšanu».

Karogu izmanto arī Latvijas baltkrievu diaspora.

Atsauces
--------

1. ↑  «Флаг белорусского протеста — бело-красно-белый. А почему? Откуда он взялся?». *Meduza* (krievu). Skatīts: 2023-03-11.
2. ↑  «Kādēļ protestētāji Baltkrievijā izmanto baltsarkanbalto karogu?». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-03-11.
3. ↑  Lociks, Ainis (2010-01-01). "Baltkrievijas Tautas Republika mūsdienu baltkrievu vēsturnieku un publicistu skatījumā". *Referāts, Rīga: Latvijas Universitāte, 2010*.
4. ↑  «Бело-красно-белый флаг в Беларуси: что это за символ – DW – 30.01.2021». *dw.com* (krievu). Skatīts: 2023-03-11.
5. ↑  «Why wearing the wrong socks is risky in Belarus». *BBC News* (en-GB). 2021-05-06. Skatīts: 2023-03-11.
6. ↑  «Pēc Baltkrievijas karoga samainīšanas Rīgā noņem Starptautiskās Hokeja federācijas karogu». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-03-11.
7. ↑  «Baltkrievijā ierosināta krimināllieta pret Staķi un Rinkēviču par «nacionālā naida kurināšanu»». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-03-11.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Baltkrievu baltsarkanbaltais karogs***.
***Kuhu põgenevad hinged*** ir 2007. gada igauņu drāma par kļūšanu par pieaugušiem cilvēkiem un par mīlestību starp divām pusaudzēm. Filmā atklājas slepenās filmas varoņu bailes un vajadzības, kas parādās, kad cilvēks beidzot ir pilnībā pieaudzis un kad sāk parādīties atbildība par pašu padarīto. Greizsirdība, vientulība un uzmanības nepieciešamība ir cilvēku dabas nozīmīgas sastāvdaļas, taču filmas varoņi mācās kontrolēt šīs emocijas. Filmas režisors ir Rainers Sarnets, filma uzņemta pēc igauņu autora Aidi Vallika grāmatas "*Mis sinuga juhtus, Ann?*". Filmas tituldziesmu "Saatus naerdes homse toob" izpilda viena no filmas galvenajām varonēm, grupas Vanilla Ninja vokāliste Lenna Kūrmā.

Sižets
------

Annai (Ragne Vēnsalu), vienīgajam bērnam ģimenē, nu būs jāsadzīvo ar jaunāko brālīti un viņa apzinās, ka vairs nebūs uzmanības centrā un nesaņems visu vecāku mīlestību. Vientulība viņu pārņem un iespaidojoties no dusmu uzliesmojuma viņa lūdz Sātanu, lai viņas brālītis nomirst. Kad brālim patiešām paliek slikti un viņš saslimst ar sirds slimību, Anna jūtas līdzvainīga un sāk meklēt risinājumu. Drīz pēc tam uz Annas klasi pāriet savāda meitene - Maija (Lenna Kūrmā). Neskatoties uz viņu abu dažādo raksturu un dabu, abas galvenās varones spēj saprasties, lai gan sākumā tas nākas ar grūtībām.

Filmas aktieri
--------------

| Aktieris | Loma |
| --- | --- |
| Ragne Vēnsalu | Anna |
| Lenna Kūrmā | Maija |
| Andreass Leo | Zeds |
| Vīre Valdma | Kerta |
| Ivo Ūkkivi | Ants |
| Ene Remmelda | Dora |
| Tīta Lilleorga | Vanaisa |
| Argo Ādli | Ervīns |
| Rene Markovs | Orgots |
| Tēle Keplers | Devijs |
| Birgita Halliste | Margota |

Tehniskais personāls
--------------------

* Anneli Ahvens - Producents
* Aleksandrs Vīzers - Producents
* Janeks Murds - Mūzikas autors
* Maits Mēkivi - Operators
* Haralds Aue - Montāža
* Tambets Tasuja - Montāža
* Rēts Aus - Kostīmu mākslinieks
* Anu Konze - Stilists

Ārējās saites
-------------

* Filmas oficiālā mājaslapa (igauniski)
* *IMDb* profils (angliski)

* *AllMovie* profils (angliski)
**Kuibiševas ūdenskrātuve** (krievu: *Куйбышевское водохранилище*) ir ūdenskrātuve Volgas upes vidustecē, Krievijā. Pēc platības lielākā ūdenskrātuve Eirāzijā un trešā lielākā pasaulē pēc Voltas ūdenskrātuves un Smolvuda ūdenskrātuves. Ūdenskrātuve stiepjas 500 km garumā un administratīvi ietilpst Samaras un Uļjanovskas apgabalos un Tatarstānas, Marijelas un Čuvašijas republikās. Nodēvēta pēc Samaras pilsētas agrākā nosaukuma «Kuibiševa».

Ūdenskrātuve izbūvēta 1955.—1957. gados, pabeidzot Volgas V. Ļeņina HES būvniecību pie Toljati pilsētas. Hidroelektrostacijas aizsprosta augstums ir 29 m, kas Volgas upē un tās pietekās (Kama, Svijaga, Kazanka u.c.) izveidoja ūdenstilpi ar kopējo tilpumu ap 58 km³. Platākās vietas ūdenskrātuvē ir pie Kamas pietekas (40—44 km) un augšpus Uļjanovskas (27 km). Ūdenskrātuve izbūvēta elektroenerģijas ražošanai, kuģniecības nodrošināšanai un palu regulēšanai.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 397. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kuibiševas ūdenskrātuve***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Šis raksts ir par upi. Par citām jēdziena **Sventāja** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Šventoja** (lietuviešu: *Šventoji*), agrāk arī **Sventa**, ir upe, kas tek caur Lietuvas ziemeļaustrumu daļu. Upe ir 242 km gara, tās izteka atrodas pie Dūkštas pilsētas Ignalinas rajona pašvaldībā. Ietek Neres upē pie Jonavas.

Vēsture
-------

13. gadsimtā Šventojas upes baseinā atradās ķēniņam Mindaugam pakļautā Lietavas zeme, pie Anīkšču pilsētas atrodas Šeimīnišķēļu pilskalns, viena no visiespējamākajām vietām, kur atradusies Mindauga pils Voruta. 
Pēc Mindauga kristīšanās viņš 1255. gadā atteicās no Sēlijas zemes par labu Rīgas arhibīskapam. Dāvinātās teritorijas dienvidu robeža gāja pa Sventas (tagad Šventojas) upi, Latuvas upi, Lavenas upi līdz Mūsas upei. 

Līdz 14. gadsimta sākumam Šventojas upes labā krasta zemes atradās žemaišu pakļautībā, bet vēlāk Lietuvas dižkungs Vītenis Žemaitijas robežu atvirzīja līdz Nevēžas upei.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šventoja (upe)***.
**Bačana** (indonēziešu: *Pulau Bacan*) ir sala Indonēzijā, Moluku arhipelāgā ietilpstošo Bačanu salu grupas lielākā sala. Administratīvi ietilpst Ziemeļmoluku provincē, daļa no Dienvidhalmaheras apriņķa. Lielākā pilsēta ir apriņķa centrs Labuha. Vēsturiski salā līdz pat 19. gadsimta beigām pastāvēja neatkarīgs Bačanas sultanāts.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Indonēzijas austrumdaļā uz dienvidrietumiem no Halmaheras. Dienvidos Obi šaurums to atdala no Obi salām, bet Patinti šaurums austrumos — no Halmaheras. Rietumu piekrastē citas Bačanu grupas salas — Kasiruta, Mandioli, Obita un citas mazākas saliņas. Krasti stipri izroboti ar daudziem līčiem un pussalām. Sala ir vulkāniskas izcelsmes, reljefā pauguraini līdzenumi un kalni; augstākā virsotne ir Batusibela (1611 m vjl) salas dienviddaļā. Kalna apkārtnē izveidots Sibelas dabas rezervāts.

Salā valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bačana***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242317717
* GND: 4820068-2

 |

 |
Brūnkrūtainais ezis (*Erinaceus europaeus*)
Dienvidu īsastes cirslis (*Blarina carolinensis*)
**Kukaiņēdāji** (*Eulipotyphla*) ir Laurāzijas placentāļu (*Laurasiatheria*) kārta, kuru mūsdienu sistemātikā vairs nelieto kā taksonomisku vienību. Šī kārta kādreiz apvienoja 5 mūsdienās dzīvojošas zīdītāju dzimtas.

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Kukaiņēdāju kārtas zinātniskais nosaukums pirms 1999. gada bija *Insectivora*. Kārta bija plašāka un kopumā apvienoja 10 dzimtas. Šo dzimtu kopība bija samērā nosacīta, tās bija dažādas primitīvu, maza auguma, kukaiņus ēdošu zīdītāju dzimtas, kurām citās zīdītāju kārtās īsti nebija vietas. Tika pieņemts, ka šīs dzimtas ir kalpojušas kā evolucionārs pakāpiens pārējām dzimtām.

Attīstoties ģenētiskajiem pētījumiem, kukaiņēdāju kārta tika reorganizēta. Tai mainījās zinātniskais nosaukums uz *Eulipotyphla* un Āfrikas kukaiņēdāju virskārtā (*Afroinsectiphilia*) tika izdalītas 3 dzimtas: lēkātāju dzimta (*Macroscelidea*), tenreku dzimta (*Tenrecidae*) un zeltaino kurmju dzimta (*Chrysochloridae*); bet pirmprimātu placentāļu virskārtā (*Euarchontoglires*) 2 dzimtas: ciršļpērtiķu dzimta (*Tupaiidae*) un ādlidoņu dzimta (*Cynocephalidae*). Tomēr arī šī jaunā kukaiņēdāju kārta pēc neilga laika tika izmainīta, tā tika sadalīta 2 jaunās kārtās: ežveidīgo kārtā (*Erinaceomorpha*) un ciršļveidīgo kārtā (*Soricomorpha*).[1]

Tomēr mūsdienu DNS jaunākie pētījumi zinātniekus atkal liek pārvērtēt esošo sistemātiku. Molekulāros pētījumos ir noskaidrojies, ka ciršļu dzimtai un ežu dzimtai ir bijis kopīgs priekštecis un ka ciršļi ir tuvāk radniecīgi ežiem nekā pārējām ciršļveidīgo kārtas dzimtām, abas šīs dzimtas ir monofilētiskas.[2][3]

### Vecā sistemātika pirms tika izdalīti Āfrikas kukaiņēdāji

* **Kukaiņēdāju kārta** (*Insectivora*)
	+ †Amerikas ciršļu dzimta (*Nesophontidae*)
	+ Ciršļu dzimta (*Soricidae*)
	+ Ežu dzimta (*Erinaceidae*)
	+ Kurmju dzimta (*Talpidae*)
	+ Lēkātāju dzimta (*Macroscelidea*)
	+ Šķeltzobju dzimta (*Solenodontidae*)
	+ Tenreku dzimta (*Tenrecidae*)
	+ Zeltaino kurmju dzimta (*Chrysochloridae*)

### Vecā sistemātika

* **Kukaiņēdāju kārta** (*Eulipotyphla*)
	+ †Amerikas ciršļu dzimta (*Nesophontidae*)
	+ Ciršļu dzimta (*Soricidae*)
	+ Ežu dzimta (*Erinaceidae*)
	+ Kurmju dzimta (*Talpidae*)
	+ Šķeltzobju dzimta (*Solenodontidae*)

### Jaunā sistemātika

* Ciršļveidīgo kārta (*Soricomorpha*)
	+ †Amerikas ciršļu dzimta (*Nesophontidae*)
	+ Ciršļu dzimta (*Soricidae*)
	+ Kurmju dzimta (*Talpidae*)
	+ Šķeltzobju dzimta (*Solenodontidae*)
* Ežveidīgo kārta (*Erinaceomorpha*)
	+ Ežu dzimta (*Erinaceidae*)

Atsauces
--------

1. ↑  «INSECTIVORA (Eulipotyphla)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. janvārī. Skatīts: 2013. gada 18. maijā.
2. ↑  A higher-level MRP supertree of placental mammals
3. ↑  Roca, A.L. G.K. Bar-Gal, E. Eizirik, K.M. Helgen, R. Maria, M.S. Springer, S.J. O'Brien, and W.J. Murphy (2004). "Mesozoic origin for West Indian insectivores". Nature 429 (6992): 649–651. doi:10.1038/nature02597. PMID 15190349

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4161841-5
* NDL: 00572226

 |

 |
**Vladislava Kaļiņina** (ukraiņu: *Владислава Калініна*; dzimusi 1980. gada 25. februārī) ir Ukrainas starptautiskā meistare šahā (1999).

Biogrāfija
----------

Harkivas šaha skolas audzēkne. Vairākkārt pārstāvējusi Ukrainu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 1996. gadā Rimavska Sobotā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā. 1998. gadā Bukarestē starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā bijusi otrā aiz Annas Zatonskihas. 1999. gadā Eiropas šaha klubu izcīņā sievietēm Kijivas lielmeistaru skolas komandas sastāvā izcīnījusi trešo vietu komandu vērtējumā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā Kaļiņinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Kopš 2005. gada reti piedalās šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  «Харьковская федерация шахмат». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 6. martā. Skatīts: 2018. gada 15. janvārī.
2. ↑  Bucharest 1998
3. ↑  OlimpBase :: 4th European Chess Club Cup (women), Nova Gorica 1999, Grandmaster School Kyiv

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Kuka sala** (angļu: *Cook Island*) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi sala ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojusies arhipelāga dienvidrietumos Dienvidu Tules salu grupā. Sanlesmesa šaurums un Duglasa šaurums to atdala no Tules salas rietumos, bet Morisa šaurums — no Belinshauzena salas ziemeļaustrumos. Sala tiek uzskatīta par aktīvu vulkānu, lai arī dokumentētas vulkāniskās aktivitātes nav novērotas.

Salu, domājams, 1775. gada 31. janvārī pirmie ieraudzīja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcijas dalībnieki, pie kam Dienvidu Tules salu grupa tika atzīmēta kopā, jo nebija iespējams veikt to detalizētu izpēti. Salas atsevišķo statusu 1819. gadā precizēja Krievijas ekspedīcija jūrasbraucēja Fabiāna fon Belinshauzena vadībā un salu nosauca pirmatklājēja Kuka vārdā. Salas krasti ir stāvi un nepieejami, pirmie cilvēki krastā izsēdās ar helikoptera palīdzību tikai 1962. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Cook Island - John Seach». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 20. novembrī. Skatīts: 2013. gada 12. decembrī.
2. ↑  William James Mills. Exploring Polar Frontiers A Historical Encyclopedia
Šis raksts ir par senprūšu zemi. Par citām jēdziena **Bārta** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Bārta starp pārējām prūšu zemēm
Sadalītā Bārtas zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Bārta** (vācu: *Bartenland*, latīņu: *Barthonia*) bija viena no senprūšu zemēm, kas atradās mūsdienu Polijas un Krievijas Kaļiņingradas apgabala teritorijās. Bārtas robežas ir diezgan precīzi aprakstītas Duisburgas Pētera Prūšu zemes hronikā (*Chronicon Terrae Prussiae*). Tās stiepās gar Linas upes vidusteci un lejteci līdz Svinas upei un Mamrija ezeram austrumos. Dienvidos Bārta robežojās ar Galindas zemi.

Vēsture
-------

No Prūšu zemes hronikas ir zināms, ka Bārta iedalījās Lielajā Bārtā un Mazajā Bārtā. No daudzajiem arheoloģiskajiem pieminekļiem zināms, ka Bārtas zeme bija diezgan blīvi apdzīvota. Tiek lēsts, ka pirms Krusta karu sākuma tajā varēja dzīvot aptuveni 17 000 bārtiešu.

No 1238. līdz 1240. gadam Bārtu līdz ar Notangu un Varmiju iekaroja Vācu ordenis. Bārtas zemē uzcēla Bārtenšteinas un Rešelas pilis. Jau 1242. gadā bārtieši sacēlās un pretojās ordenim līdz pat 1252. gadam.
Lielās prūšu sacelšanās laikā bārtieši par savu vadoni ievēlēja Divonu (*Diwanus*) un 1264. gadā ieņēma un iznīcināja Bārtenšteinas pili. Līdz ar citu prūšu zemju iedzīvotājiem bārtieši Divoņa vadībā regulāri uzbruka Kulmai un Kristburgai. Pēc citu prūšu zemju sakāves bārtieši palika vieni no pēdējiem, kas turpināja sacelšanos līdz 1273. gadā tika nogalināts Divons un arī bārtieši izstājās no tālākas cīņas.

Lai arī kaujas ar Vācu ordeni prasīja lielus upurus, Bārta, atšķirībā no citām prūšu zemēm, nekļuva tukša un neapdzīvota. Tās iedzīvotāji joprojām nespēja pieņemt ordeņa virskundzību un nākamajos gados notika vēl divi bārtiešu sacelšanās mēģinājumi. No sākuma 1286. gadā palīdzība tika lūgta Rīgenes hercogam, savukārt otrajā mēģinājumā 1293. gadā palīdzība cīņai pret Vācu ordeni tika lūgta Lietuvas dižkunigaitim Vītenim.

Nākamajos gadsimtos notika strauja Prūsijas zemju kolonizēšana un prūšu pārtautošana, un senās Bārtas iedzīvotāji izzuda ap 16.—17. gadsimtu.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Senās Prūsijas zemes |
| --- |
|  |
| 
* Bārta
* Galinda
* Lubava
* Kulma
* Nadruva
* Notanga
* Pagude
* Pamede
* Sasna
* Semba
* Vārme

 |

 |
**Ata Kronvalda fonds** ir sabiedriska organizācija, kuras uzdevums ir Latvijas talantīgāko skolēnu apzināšana un viņu izglītības sekmēšana. 

Ik gadu Ata Kronvalda fonds aicina izvirzīt skolotājus, kuru ieguldījums talantīgo skolēnu apzināšanā un viņu tālākizglītošanā, kā arī skolēnu zinātniskās pētniecības darba vadīšanā ir nozīmīgs visā valstī, lai viņiem pateiktu paldies un pasniegtu Ata Kronvalda fonda prēmiju. 
Tradicionāli apbalvošanas ceremonija notiek Latvijas Valsts prezidenta pilī.

Dibinātāji
----------

Fondu 1993. gadā dibināja Latvijas Republikas Izglītības ministrija, Latvijas Skolēnu zinātniskā biedrība, akciju sabiedrība "Izglītība", Agnis Andžāns (Latvijas Universitāte), Henriks Danusēvičs (Latvijas Tirgotāju asociācija), Dzintra Paegle (Latvijas Universitāte), Andris Tomašūns (Vidzemes augstskola), Ināra Akmene un Aija Ozola (LR Izglītības un zinātnes ministrija).

Balvas
------

Labākajām skolām par sasniegumiem skolēnu zinātniski pētnieciskajā darbībā, mācību priekšmetu olimpiādēs un radošajās skatēs pasniedz balvas "Lielā Pūce" un "Mazā Pūce".

Skatīt arī
----------

* Latvijas skolu reitings

Atsauces
--------

1. ↑  Par fondu

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
Atakamas radioteleskopi naktī
**Atakamas Lielā milimetru ierinda** (*Atacama Large Millimeter/submillimeter Array*, ALMA) ir starptautisks astronomisks projekts — milimetru un submilimetru diapazona radioteleskopi, kas apvienoti vienotā radiointerferometrā. ALMA atrodas Atakamas tuksnesī Čīles ziemeļos. Tā kā atrašanās sausos apstākļos lielā augstumā ir absolūti nepieciešama darbībai milimetru viļņu diapazonā, teleskopu ierinda ir izveidota uz Čahnantora plato 5000 metru augstumā virs jūras līmeņa netālu no Jano de Čahnantoras observatorijas (*Llano de Chajnantor Observatory*) un APEX (*Atacama Pathfinder Experiment*) teleskopa. Ir cerība, ka ALMA, kura sastāv no 66 radioteleskopiem 12 m (39 pēdu) un 7 m (23 pēdu) diametrā, kas uztver milimetru un submilimetru viļņu garumā, sniegs ieskatu zvaigžņu izcelsmē agrīnajā Visumā, kā arī detalizētus vietējo zvaigžņu un planētu formācijas attēlus.

ALMA ir starptautisks Eiropas, ASV, Kanādas, Japānas, Taivānas un Čīles sadarbības produkts. Ar izmaksām, kas mērāmas ap 1,4 miljardiem ASV dolāru, tas ir visdārgākais uz Zemes ekspluatācijā esošais teleskops. ALMA uzsāka zinātniskos novērojumus 2011. gada otrajā pusē, un pirmie attēli presei tika izlaisti 2011. gada 3. oktobrī. Ierinda ir pilnīgā darba kārtībā kopš 2013. gada marta.

Atsauces
--------

1. ↑  Letonika.lv ieraksts
**Aivars Zahārovs** (dzimis 1978. gada 25. novembrī Rīgā) ir latviešu sporta žurnālists un televīzijas komentētājs. Pārsvarā komentē hokeju, futbolu, boksu. Strādājis Latvijas Televīzijā, TV3, TV6, *Viasat Sport Baltic*.

Biogrāfija
----------

Aivars Zahārovs mācījies Rīgas 85. vidusskolā, absolvējis Latvijas Policijas akadēmiju (LPA), studējis žurnālistiku un sabiedriskās attiecības Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē. Skolas laikā ne bez panākumiem trenējies galda tenisā (Latvijas PSR Spartakiādes uzvarētājs, Latvijas čempionātu medaļnieks vairākās vecuma grupās) un futbolā ("Daugava-Juniors").

Televīzija
----------

Pēc vidusskolas absolvēšanas 1996. gadā Zahārovs studēja LPA un uzsāka darbu Valsts policijā, kur nostrādāja līdz 2003. gadam. Vēloties darboties sporta žurnālistikā, Zahārovs sāka strādāt nacionālajā ziņu aģentūrā LETA Sporta un Ārzemju ziņu nodaļā. Sekoja moderatora darbs jaunizveidotajā TV24 ziņu kanālā un pārcelšanās uz TV3, kur Zahārovs bija sporta ziņu redaktors un moderators. Pēc sporta ziņu bloka slēgšanas TV3 Zahārovs neilgu brīdi darbojās TV3 ziņu dienestā kā korespondents, kā arī radio *StarFm*.

No nozīmīgākajiem sporta pasākumiem Zahārovs komentējis vairākas olimpiskās spēles, desmit pasaules čempionātus hokejā (no 2008. gada līdz 2017. gadam), Pasaules Kausu un Eiropas čempionātu futbolā.
Kopš 2009. gada Zahārovs ir pastāvīgs komentētājs specializētajā sporta kanālā Viasat Sport Baltic (VSB), kur komentē hokeja, futbola, biljarda, boksa un citas sacensības.

Atsauces
--------

1. ↑  Daru to, par ko esmu sapņojis. Saruna ar sporta žurnālistu Aivaru Zahārovu
2. ↑  Viasat Sport Baltic komentētāji[novecojusi saite]
***At Long Last Leave*** ir amerikāņu animētā seriāla "Simpsoni" 23. sezonas 14. sērija un seriāla 500. sērija. Pirmoreiz tā tika pārraidīta *Fox Network* televīzijas kanālā 2012. gada 12. februārī. Šajā sērijā Simpsonu ģimene uzzina, ka Springfīldas iedzīvotāji slepeni ir nolēmuši patriekt viņus no pilsētas.

Sērijas ievadā tika apkopoti iepriekšējo sezonu dīvāna joki.

Lai popularizētu 500 sēriju robežas sasniegšanu *Fox* kanāls vēlējās pārspēt Ginesa rekordu par pasaulē ilgāko televīzijas skatīšanos (bija jāpārspēj 86 stundas, 6 minūtes un 41 sekunde). Rekorda pārspēšana tika uzsākta 2012. gada 8. februārī ar seriāla pirmo sēriju *Simpsons Roasting on an Open Fire* un noslēdzās 12. februārī ar 11. sezonas 11. sēriju *Faith Off*. Tajā brīdī tika sasniegts 86 stundu un 37 minūšu ilgs brīdis, līdz ar to tika pārspēts Ginesa rekords.

Ārējās saites
-------------

* *The Simpsons* profils (angliski)
* TV profils (angliski)
* *IMDb* profils (angliski)
**Raundas gekons**, arī **Gintera gekons** (*Phelsuma guentheri*) ir gekonu dzimtas felsuma, kas endēma nelielajai Raundas salai.

Nosaukums
---------

Sugas latīniskais nosaukums piešķirts par godu vācu zoologam Albertam Ginteram (1830—1914), kurš aprakstījis vairāk nekā 350 rāpuļu sugas.

Izskats
-------

Tēviņu garums līdz 30 cm, taču parasti īsāki. Mātītes mazākas. Raundas gekons ir lielākais ģints pārstāvis, izņemot izmirušo Maurīcijas milzu scinku.

Ķermenis pelēks vai pelēcīgi brūns, dažkārt tumšiem plankumiem. No nāsīm līdz ausu atverei stiepjas tumši brūna 
strīpa. Vēders dzeltenīgs. Šādi grāmatā "Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži" Raundas gekonu apraksta Džeralds Darels:

> *"...palūkojos augšup un beidzot ieraudzīju ķirzaku, kas ieplestām kājām bija pieplakusi ar pelēkbrūno, ķērpja krāsas plankumiem izraibināto ķermeni pie koka stumbra un acīmredzot jutās pārliecināta, ka krāsa saplūst ar koka mizu. Tas bija ļoti liels gekons, apmēram astoņas collas garš, ar lielām zeltainām acīm un mazītiņam šķīvītim līdzīgu paplašinājumu katra pirksta galā; ar šiem piesūcekņiem ķirzaka tikpat kā muša spēj noturēties uz pilnīgi gludas virsmas. Ķirzaka turējās pie koka, juzdamās pietiekami labi nomaskēta un vērodama mūs ar zeltainām, brūni punktotām acīm, kurām bija vertikāli redzokļi, kas tām piešķīra zināmu līdzību ar kaķa acīm".*
> 
>

Izplatība
---------

Agrāk ķirzaka bija sastopama visā Maurīcijā, taču kolonizācijas laikā izdzīvoja vienīgi nelielajā Raundas saliņā, kuras platība ir tikai 1,5 kvadrātkilometri. Maurīcijas savvaļas fonda vadībā suga sekmīgi reintroducēta Egretā.

Barība un uzvedība
------------------

Visēdāji, pārtiek no kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī saldiem augļiem, putekšņiem un nektāra. Bieži dzīvo uz pudeļpalmām, latānijas palmām un pandāniem.

Aizsardzība
-----------

IUCN Sarkanajā grāmatā Raundas gekons ierindots apdraudēto sugu sarakstā. Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trestā ir panākta sugas pavairošana nebrīvē.

Atsauces
--------

1. 1 2  The Reptile Database: *Phelsuma guentheri* BOULENGER, 1885
2. 1 2  «Wildscreen Arkive: Round Island day gecko(*Phelsuma guentheri*)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 3. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Raundas gekons*** |

* Phelsuma guentheri, Sarkanā grāmata

Literatūra
----------

* Džeralds Darels. Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Rīga. Zinātne. 1981
* Džeralds Darels. Šķirsta jubileja. Nordik. 2003. ISBN 9984-751-12-0
***Rostest*** (krievu: *Ростест*) ir Krievijas Federācijas lielākā praktiskās metroloģijas un sertifikācijas organizācija. *Rostest* galvenais pienākums ir metroloģijas valsts uzraudzība, lai nodrošinātu un uzturētu vienotu mērījumu sistēmu rūpniecībā, veselības aprūpē, sakaru sistēmās, tirdzniecībā, militārajā aizsardzībā, resursu uzskaites procesā, kā arī dabas aizsardzībā un citu veidu saimnieciskajā darbībā.

Darbība
-------

*Rostest* speciālisti veic dažādu mērīšanas līdzekļu pārbaudes, kalibrēšanu un testēšanu, lai apstiprinātu to veidus un testēšanas iekārtu, kā arī mērījumu izpildes metožu lietošanu.

Sertifikācija Krievijā
----------------------

Lai importētu un pārdotu preces Krievijā, ir jāsaņem atļaujas dokumenti. Šos dokumentus izsniedz akreditētā centrā Rīgā. Tie ietver atbilstības sertifikātus, atbilstības deklarācijas un atbrīvojuma vēstules. *Rostest* galvenais uzdevums ir atļaujošo sertifikācijas dokumentu sagatavošana. Institūcijas, kas sadarbojas ar *Rostest* Krievijā, ir Tehniskās regulēšanas un metroloģijas federālā aģentūra, Ārkārtas situāciju ministrija, Patērētāju tiesību aizsardzības un cilvēku labklājības federālais uzraudzības dienests, Viskrievijas sertifikācijas zinātniskās pētniecības institūts. Saņemot vajadzīgos Krievijas sertifikātus, ārvalstu ražotāji iegūst priekšrocības salīdzinājumā ar citiem ražotājiem: viņi var nodrošināt savas piedāvātās preces ar vajadzīgajiem dokumentiem, tādējādi ietaupot izplatītāju naudu. Agrāk ārzemju produkcijas izplatītāji un pircēji Krievijā paši sagatavoja sertifikācijas dokumentus, bet tagad vairums klientu Krievijā vēlas iegādāties preces, kam jau ir visi vajadzīgie Krievijas sertifikāti. *Rostest* sertifikācijas centrs sadarbojas tieši ar ražotājiem un sagatavo sertifikātus saskaņā ar dažādām sertifikācijas shēmām. Viena no tām ir dokumentu izstrāde produkcijas sērijai. Šī shēma ļauj nodot sertifikāta kopiju jebkuram pircējam vai izplatītājam Krievijā.

Funkcijas
---------

Viena no pirmajām preču, pakalpojumu un kvalitātes sistēmu sertifikācijas institūcijām obligātās sertifikācijas sistēmas ietvaros uz *Rostest* bāzes Maskavā tika izveidota 20. gadsimta 90. gadu sākumā. Sertifikācija obligātajā sertifikācijas sistēmā apstiprina preču un pakalpojumu drošumu cilvēkiem un videi. Šāda veida sertifikācija ir nepieciešama, lai importētu un pārdotu savus ražojumus Krievijas Federācijas teritorijā. Turklāt *Rostest* pieder viens no Eiropā lielākajiem testēšanas centriem, kur tas var testēt produktu, sadzīves tehnikas un patēriņa preču lietderības un kvalitātes atbilstību Krievijas, kā arī starptautisko standartu prasībām.

Iespējas
--------

*Rostest* pieder mūsdienīga testēšanas bāze un visjaunākais aprīkojums. *Rostest* aktīvi sadarbojas ar ievērojamiem testēšanas centriem un laboratorijām Krievijā un ārvalstīs. *Rostest* laboratorijās tiek veikti gan obligātās, gan brīvprātīgās sertifikācijas testi, lai apstiprinātu ražojumu drošuma un kvalitātes atbilstību normatīvajiem dokumentiem.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* *Rostest* oficiālā mājaslapa (krieviski)
* *Rostest* oficiālā tīmekļa vietne Latvijā (latviski)/(krieviski)/(angliski)
**Božu ūdenskrātuve** (tautā pazīstama arī kā **Vosa dīķis** vai **Voss**) ir privāta mākslīga ūdenstilpe Mārupes novada Babītes un Mārupes pagastos. Izvietojies Babītes pagasta vidusdaļā uz dienvidiem no Dzilnuciema. Ūdenskrātuve uzstādināta uz Dzilnupes 1970. gadu beigās, applūdinot upes palieni un izmantotu smilšu karjeru. Krasti slīpi, pieejami, dibens — smilšains. Ūdenskrātuvē izveidotas divas salas 1,9 ha platībā ūdensputnu ligzdošanai. Ziemeļaustrumu krasts apbūvēts — tur atrodas Dzilnuciema daļa Taureņi, dienvidaustrumu krastā peldvieta. Dienvidu krastā atrodas atpūtas komplekss un kempings "Bejas". Mīt sapals, ālants, zutis, rudulis, karūsa, plicis, rauda, plaudis, līdaka, līnis, karpa, asaris.

Ūdenskrātuve, kad aizsalusi, iecienīta kā nelegāla autotrase.

Atsauces
--------

1. ↑  «BOŽU ŪDENSKRĀTUVE (VOSA DĪĶIS)». *Mārupes novads*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-07-01. Skatīts: 2018-06-18.
2. ↑  ezeri.lv
3. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 159. lpp.
4. ↑  «Tēma: Vosa dīķis jau ir aizsalis?». *BMW Power*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-07-02. Skatīts: 2018-06-18.
Sauga video no drona, 2022
**Sauga** (igauņu: *Sauga jõgi*) ir upe Igaunijas dienvidrietumos, Pernu labā krasta pieteka. Sauga tek caur Raplas un Pērnavas apriņķiem. Saugas garums — 78,4 km. Sateci ar Pernu veido Pērnavas pilsētas teritorijā, īsi pirms Pernu ieteces Pērnavas līcī (1,3 km).

Upes apraksts
-------------

Sauga iztek Lokutas ciemā (*Lokuta küla*), aptuveni 6 km uz austrumiem no Jervakandi (*Järvakandi alev*), Raplas apriņķī un savu gultni veido galvenokārt pa purvainām jomām. Augštecē un vidustecē taisnota, tek cauri Nelvaso (*Nõlvasoo*) un Tārikennu (*Taarikõnnu soo*) purviem. Vidustecē tek caur Merdamas purvu (*Mõrdama raba*), upi divreiz šķērso dzelzceļa iecirknis Lelle—Pērnava. 

Lejtecē tek gar Nurmes purva (*Nurme raba*) austrumu un dienvidu malu, purvainās jomas nomaina smilšu kāpas. Tek cauri Pērnavas pilsētas Vecpērnavas (*Vana-Pärnu*) un Ilejē (*Ülejõe*) rajoniem. Upes kreisajam krastam piekļaujas Vecpērnavas kapsēta (*Vana-Pärnu kalmistu*). 

Tieši pirms ietekas Pernu Saugu šķērso Sīmu tilts (*Siimu sild*) — inženiertehniskā būve, kas pazīstama ar savu eleganto arkveida dzelzs fermu. Tilts atklāts 1937. gadā, sagrauts Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā un atkal atjaunots 1958. gadā.

Sākotnēji Sauga tikusi saukta par Pērnavas upi.

Saugas lejtece, Pērnavas pilsētas teritorijā

Apdzīvotas vietas
-----------------

Upes tecējumā atrodas vairāki ciemi — Are, Kurena, Leplāne, Murru, Perivere, Suigu, Vella, Lemmetsa, Papsāre, Eametsa, Nurme, Rēgu, Elbi, Aluste, Kennu, Lūri, Pernjē, Viluvere, Innaste, Ellamā, Kenni, Lokuta, Reonda un Sārenpellu, kā arī Pērnavas pilsēta.

Pietekas
--------

| Nosaukums | Pietekas virziens | Garums  (km) | Baseins  (km²) |
| --- | --- | --- | --- |
| Eidaperes grāvis (*Eidapere kraav*) | kreisā pieteka  | 5,7 | 6,2 |
| Kinnapas grāvis (*Künnapa kraav*) | labā pieteka  | 0,9 | 1,5 |
| Risturi (Ristoras) strauts  (*Risturi oja (Ristora oja)*) | kreisā pieteka  | 2,7 | 8 |
| Hirves grāvis (*Hirve peakraav*) | labā pieteka  | 37,8 | 76,9 |
| Roigu strauts (*Roigu oja*) | labā pieteka  | 4,9 | 4,5 |
| Tomingas strauts (*Toominga oja*) | kreisā pieteka  | 6 | 12,1 |
| Are (*Are jõgi*) | labā pieteka  | 29,1 | 127,9 |
| Kaldaoja (*Kaldaoja*) | labā pieteka  | 8 | 13,8 |
| Elbu strauts (*Elbu oja*) | labā pieteka  | 21,7 | 121,3 |
| Rēgu strauts (*Räägu oja*) | kreisā pieteka  | 13,8 | 39,5 |
|

Atsauces
--------

1. ↑   www.keskkonnainfo.ee (igauniski)
2. ↑  [novecojusi saite] www-wxyz.parnupostimees.ee (igauniski)
3. ↑   Archived 2013. gada 1. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. *Eesti Entsüklopeedia*. Sauga. (igauniski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sauga***.
**Braiens Patriks Rīlijs** (angļu: *Brian Patrick Reilly*; 1901. gada 12. decembris Mentona — 1991. gada 29. decembris Hastingsa) bija Īrijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Mentonā Franču Rivjērā. Ar Īriju bijis saistīts caur savu vectēvu no tēva puses, kas cēlies no Kelsas pilsētas Mitas grāfistē.

1920. gadu sākumā Rīlijs pievienojies sava tēva firmai, kura nodarbojusies ar farmācijas biznesu. Sākumā firma bijusi samērā veiksmīga, taču pēc tam tā ievērojami cietusi no Lielbritānijas atteikšanās no zelta standarta 1930. gadu sākumā. Otrā pasaules kara laikā Višī režīms internējis Rīliju. Viņš atgriezies Anglijā tikai pēc kara beigām un kļuvis par pastāvīgu šaha žurnālistu un redaktoru.

1924. gadā uzvarējis Nicas šaha kluba čempionātā. 1927. gadā dalījis 5. vietu šaha turnīrā Jerā. 1930. gadā Nicas starptautiskajā šaha turnīrā ierindojies 10. vietā (turnīrā uzvarējis Savelijs Tartakovers). 1931. gadā uzvarējis Nicas šaha turnīrā un bijis piektais citā turnīrā šajā pašā pilsētā, kurā uzvarējis Aleksandrs Aļehins. 1935. gadā dalījis 4.—6. vietu Margitas starptautiskajā šaha turnīrā (turnīrā uzvarējis Semjuels Reševskis). Tajā pašā 1935. gadā ieņēmis 5. vietu Barselonas šaha turnīrā, kurā uzvarējuši Salo Flors un Džordžs Koltanovskis, un dalījis 5.—7. vietu Rosasas šaha turnīrā, kurā uzvarējis Flors. 1937. gadā bijis ceturtais Nicas šaha turnīrā (turnīrā uzvarējis Aļehins). 1938. gadā bijis otrais Nicas turnīrā aiz uzvarētāja Karela Opočenska. 1959. un 1960. gadā uzvarējis Īrijas šaha čempionātos.

Pārstāvējis Īrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 9 reizes (1935, 1954—1968). Ļoti lepojies ar savu uzvaru par vienu sava laika vadošajiem šaha lielmeistariem Rubenu Fainu 6. šaha olimpiādē 1935. gadā Varšavā.

No 1949. līdz 1981. gadam bijis britu šaha žurnāla *British Chess Magazine* redaktors, uzstādot savdabīgu ilgstošas atrašanās rekordu šajā amatā. 1950. gadu sākumā faktiski ieguvis kontroli pār šo izdevumu, izmantojot žurnāla finansiālās grūtības, un pārvērtis šaha žurnālu par sekmīgu biznesu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Brian Reilly». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006-07-10. Skatīts: 2007-01-28.
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Brian Patrick Reilly[novecojusi saite]
3. ↑  Brian Patrick Reilly vs Reuben Fine "Luck of the Irish" Olympiad, Warsaw (Poland) (1935), rd 6, Aug-20
4. ↑  «British Chess Magazine», vol. 101, no. 9, September 1981, pp. 352-369

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Džordžs Makenzijs** (angļu: *George Henry Mackenzie*; 1837. gada 24. marts, Aberdīna — 1891. gada 14. aprīlis, Ņujorka) bija Lielbritānijas un ASV šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Skotijā, mācījies Aberdīnas universitātē, vēlāk turpinājis izglītoties Francijā un Prūsijā. 1856. gadā iestājies Britu armijā, dienējis Indijā un ieguvis leitnanta pakāpi. 1861. gadā atvaļinājies no dienesta, taču 1863. gadā devies uz ASV, lai piedalītos Amerikas pilsoņu karā Ziemeļu pusē. Šajā karā ieguvis kapteiņa dienesta pakāpi, lai gan 1864. gadā ticis apvainots kā dezertieris un kādu laiku pavadījis apcietinājumā. 1865. gadā apmeties uz dzīvi Ņujorkā.

No 1865. gada līdz pat savai nāvei 1891. gadā bijis viens no vadošajiem ASV šahistiem. Trīs reizes uzvarējis ASV šaha kongresos: 1871. gadā Klīvlendā, 1874. gadā Čikāgā un 1880. gadā Ņujorkā. Sekmīgi spēlējis arī turnīros Eiropā, kur lielākais panākums bijusi uzvara 1887. gada 5. Vācijas šaha kongresā Frankfurtē pie Mainas. Bijis Vilhelma Steinica pozicionālās skolas piekritējs, izcēlies ar asu taktisku redzi un dinamisku pozīcijas izpratni. Pāragri miris no tuberkulozes. 1992. gadā uzņemts ASV šaha slavas zālē.

Atsauces
--------

1. ↑  2nd American Chess Congress (1871)
2. ↑  3rd American Chess Congress (1874)
3. ↑  5th American Chess Congress (1880)
4. ↑  DSB-05.Kongress Frankfurt 1887

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 283826423
* ISNI: 0000 0003 9029 9343

 |

 |