recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Harijs Laimonis Vītoliņš** (dzimis 1915. gada 17. oktobrī Zeltiņu pagastā, miris 1984. gada 29. jūlijā Rīgā) bija latviešu hokejists (spēlēja sākotnēji uzbrucēja, vēlāk aizsarga pozīcijā) un hokeja treneris. Bijis Latvijas izlases dalībnieks.

Viņa abi dēli Harijs un Edgars, kā arī mazdēls Harijs ir bijuši hokejisti.

Spēlētāja karjera
-----------------

Hokeju sācis spēlēt 1931. gadā ASK klubā, komandas pirmajā sastāvā spēlēja no 1936. gada. Divas reizes (1938. un 1939. gadā) izcīnījis uzvaru Latvijas čempionātā. 1940.—41. gada sezonā spēlēja Rīgas RDKA sastāvā, taču vācu okupācijas laikā atgriezās īslaicīgi atjaunotās ASK rindās. 1945.—46. gada sezonā Rīgas "Dinamo" sastāvā kļuva par LPSR čempionu. 1946. gadā pirms pirmā PSRS čempionāta sākuma kopā ar Edgaru Klāvu un Aleksandru Rehtšpreheru devās uz Maskavu, lai mācītu krievu hokejistus kanādiešu hokeja spēlē. No 1946. līdz pat 1956. gadam "Dinamo", "Daugavas" sastāvā spēlēja PSRS čempionātā. Vītoliņš bija komandas kapteinis, no 1951. gada arī tās spēlējošais treneris.

Latvijas hokeja izlases sastāvā piedalījies četrās spēlēs. Vītoliņš izlases sastāvā spēlēja 1939. gada pasaules čempionātā. Kā rezervists devās arī uz 1938. gada turnīru, taču laukumā tā arī nedevās.

Vēl ir tiesājis PSRS čempionāta spēles. Bijis Latvijas čempions futbolā.

Trenera karjera
---------------

Pēc spēlētāja karjeras beigām 1956. gadā Vītoliņš vēl gadu bija Rīgas "Dinamo" treneris. Turpmākajos gados trenēja dažādas Latvijas PSR čempionāta komandas, ieskaitot Rīgas RVR, Daugavas stadiona komandu, Rīgas RER un Rīgas HAR. Vairākkārt kā treneris kļuva par LPSR čempionu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Andris Zeļenkovs. *MLatvijas hokeja izlase. Sākums. 1932-1940.*, 2017. ISBN 9789934147456.
2. ↑  *Latvijas enciklopēdija*. 5. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2009. 842. lpp. ISBN 978-9934-8068-0-3.
3. ↑  Ainis Ulmanis. *Melnās ripas bruņinieki*. Latvijas Hokeja federācija, 1998. ISBN 9789984190174.
4. ↑  Anatolijs Kreipāns. «Skolotāji Vītoliņi». sportacentrs.com, 2014. gada 29. maijā. Skatīts: 2021. gada 4. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
**Nordenšelda Zeme** (norvēģu: *Nordenskiöld Land*) ir dabas apgabals Špicbergenas vidusdaļā, Svalbārā. Tā ir pussala, ko no ziemeļiem apskalo Īsfjords un tā atzars Sassenfjords, no rietumiem — Grenlandes jūra, bet no dienvidiem — Bellsunns un Van Mijena fjords. Austrumos robežojas ar Sebaina Zemi, bet dienvidaustrumos — ar Hēra Zemi. Nosaukta par godu zviedru ģeologam un Arktikas pētniekam Nilsam Ādolfam Ērikam Nordenšeldam, kurš no 1858. līdz 1873. gadam piecās ekspedīcijās pētījis Špicbergenu. 

Krasta līnija stipri izrobota ar daudziem līčiem, no kuriem ievērojamākie ir Grēnfjords un Adventfjords. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Gustava kalns (1223 m vjl) zemes dienvidaustrumos. Kalnus saposmo vairākas bijušo ledāju ielejas, no kurām ievērojamākās ir Reindālene, Adventdālene, Čelstrēmdālene un Sasendālene. Kalnos daudz nelielu ledāju.

Nordenšelda Zeme ir apdzīvotākais Svalbāras apgabals — šeit atrodas trīs lielākās no piecām pastāvīgi apdzīvotajām vietām — galvaspilsēta Longjērbīene, kā arī Barencburga rietumdaļā un Sveagruva dienvidaustrumos.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. Nordenskiöld Land

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 243071908

 |

 |
Bulgārijas Melnās jūras piekrastes karte
**Bulgārijas Melnās jūras piekraste** (bulgāru: *Българско Черноморие*) ir reģions Bulgārijā, kas ir viens no galvenajiem tūrisma industrijas objektiem valstī. Tas stiepjas no Rumānijas ziemeļos līdz Turcijai dienvidos un vasaras sezonā to apmeklē miljoniem atpūtnieku. 

No apmēram 378 kilometru garā krasta aptuveni 130 kilometrus klāj smiltis. Stara Planinas kalnu grēda nosacīti sadala piekrasti divās daļās - ziemeļu daļā un dienvidu daļā. Ziemeļu daļā raksturīgi stāvkrasti un reģionā vēsturiski dzīvojuši gagauzi. Dienvidu krastā vairāk ir smilšu pludmales, līdz 20. gadsimta sākumam daudzi no iedzīvotājiem bija grieķi. Dienvidu piekrastē atrodas vairākas vēstriskas pilsētas, tai skaitā UNESCO Pasaules mantojuma Nesebara. Galvenās piekrastes pilsētas ir Varna ziemeļos un Burgasa dienvidos.

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
* 
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85014620

 |

 |
Piena pods.
**Piena pods** (latgaliešu: *pīna pūds*), saukts arī vienkārši par **podu**, ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kas ir paredzēts govs piena uzglabāšanai.

Piena poda siluetu veido augšējās daļas plūdens ieliekums uz iekšu, bet lielākajā apakšējā daļā izliekums uz āru, kas pāriet apakšas sarāvumā. Pods sniedzas pusotra diametra augstumā. Trauka kakls ir slaids, plats un plūdeni pavērts, kas ļauj iebāzt roku, to mazgājot. Traukā ir ērti ieliet pienu, tas ir stabils, kuru tam piešķir nolaidenie pleci un lejup vērstais paplašinājums, kas pārnes piena poda smaguma centru uz trauka apakšējo daļu. Tas ir būtiski, jo trauks paredzēts ne tikai piena uzglabāšanai, bet arī tā raudzēšanai un sildīšanai. Piena podu parasti rotā tikai ar uz ripas uzvilktu baltmāla strīpiņu poda augšējā daļā. Piena podam vāpē parasti tikai iekšpusi. Tā tilpums ir aptuveni trīs litri. Raksturīgi ir piena podus pēc mazgāšanas neslaucīt, bet uzmaukt uz žoga uz leju, lai vēdinās un sildās saulē.

Piena pods ir populārākais Latgales keramikas saimniecības trauks. Mājsaimniecībā to parasti ir daudz, izmanto virtuvē un pagrabā, arī ēdienreizē vai nesot pienu uz pļavu un tam līdzīgi.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 240 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 22. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Trauku formas
**Dņestra** (ukraiņu: *Дністер*, rumāņu: *Nistru*) ir upe Austrumeiropā. Uz upes izbūvēta Dubosaru HES ar 120 km garu ūdenskrātuvi. Kuģojama no grīvas līdz Dubosariem un no Dubosariem līdz Sorokai Moldovā. Upei sniegūdeņu un lietusūdeņu pieplūde.

Upes gaita
----------

Tā sākas Ukrainas Karpatos (Beskidos) netālu no Polijas robežas. Augštecē līdz Haličai strauja kalnu upe ar daudzām pietekām, lejāk upes tece lēzenāka, ieleja — šaura un dziļa. Lejpus Mohiļivas-Podiļskas ieleja paplašinās, vietām krāces.
Tālāk Dņestra tek cauri Moldovai, norobežojot pašpasludināto Piedņestras Moldāvijas Republikas teritoriju.

Lejtecē 8—16 km plašā ielejā tek pa Melnās jūras zemieni.
Ietek Dņestras limānā Ukrainas dienvidrietumos un no tā Melnajā jūrā.

Vēsture
-------

Dņestras upes nosaukums cēlies no sarmatu valodas *dānu nazdya* ("Tuvā upe"), no kā cēlies latīniskais nosaukums *Danastris*.
Hērodota darbos tā minēta kā Tira (*Τύρας*), jādomā no skitu valodas *tūra* ("krāčainā"). Upes lejtecē bija sengrieķu kolonija Tira, kas viduslaikos piederēja Austrumromas impērijai, vēlāk Dženovai ar nosaukumu Monkastro, Osmaņu impērijas laikā to pārdēvēja par Akermanu.

Pietekas
--------

Lielākās pietekas ir Strija, Reuta (labās), Sereta, Zbruča (kreisās).

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 176. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dņestra***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 234158546
* GND: 4091067-2
* NKC: ge423212

 |

 |
**Solņečnaja** (krievu: *Солнечная*), arī **Buhta Solņečnaja** (*Бухта Солнечная*) ir slēgta Krievijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļas arhipelāga otras lielākās salas Boļševikas dienvidos, Solņečnajas līča krastā Anceva ragā.

Vēsture
-------

1945. gadā Solņečnajas līča krastā tika izveidota hidrogrāfiskās ekspedīcijas bāze, kuras vajadzībām uzbūvēja dzīvojamo ēku un vairākas tehniskās ēkas. Pēc ekspedīcijas darba beigām 1947. gadā bāze tika pamesta. 1949.-1950. gada ziemā līcī bija spiesti pārziemot vairāki kuģi, kuru apgādei tika izmantota aviācija. Lidlauka darba nodrošināšanai tika izveidota meteostacija ar triju cilvēku apkalpi, ko izmitināja bijušās hidrogrāfiskās ekspedīcijas bāzē. 1951. gadā staciju pārveidoja par pastāvīgo. Tā kā ievāktie meteoroloģiskie dati nebija reprezentabli, 1952. gada vasarā tika izlemts pārcelt staciju uz netālo Anceva ragu līča austrumu galā. 1953. gada vasarā jaunā stacija tika pabeigta. 1958. gada rudenī loģistikas problēmu dēļ (apgādes kuģis ledus apstākļu dēļ nespēja piekļūt stacijai) stacija uz gadu tika slēgta. Kopš 1959. gada līdzās polārstacijai izveidoja pretgaisa aizsardzības garnizonu, kam izbūvēja kazarmas un virsnieku kopmītnes. Garnizons darbojās līdz 1993. gadam. Solņečnajā bija arī atsevišķa ģeoloģiskās izpētes ekspedīciju atbalsta bāze ar savām kopmītnēm un noliktavām. Polārstacija slēgta 1992. gada februārī.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. Бухта Солнечная (МГ-2)
2. ↑  Полярная станция Солнечная | геология

Ārējās saites
-------------

* T-48-XIII,XIV,XV полярная ст. Солнечная 1988 г
Vārti pie Impērijas vārtiem, gravīra, *Choiseul-Gouffier*.
**Ahmeda III strūklaka** (turku: *Ahmet III Çeşmesi*) ir Topkapi pils (Stambula, Turcija) galveno vārtu priekšā esošajā laukumā uzcelta rokoko stila celtne. Tās celtniecību 1728. gadā Tulpju laikmeta laikā pasūtīja Osmaņu impērijas sultāns Ahmeds III. Celtne kalpoja kā tikšanās un sabiedriskās dzīves centrs impērijas laika Konstantinopolē.

Vēsture
-------

Ahmeda III strūklaka, jeb kiosks atrodas vietā, kur agrāk bijusi Bizantijass laikā celtā strūklaka "Peraiton". Strūklakas ārienes noformējums un arhitektūra atspoguļo tradicionālās osmaņu kultūras saplūšanu ar moderno Eiropas kultūru.

Arhitektūra
-----------

Strūklakas mala tuvplānā.
Strūklaka ir kvadrāta formas ēka un tās jumtu veido pieci mazi kupoli. Katru sienu rotā divas nišas mihrābas formā un vidū ierīkoti ūdenskrāni ar ūdens tvertnēm, jeb strūklakas (turku: *çeşme*). Visu sienu rotā dažādi ziedu motīvi. Ūdens strūklakām tiek pievadīts no ēkas vidū esošas astoņstūru tvertnes, ap kuru atstāta vieta staigāšanai kiosku darbiniekiem. Katrā stūrī atrodas ūdens un šerbeta kioski (turku: *sebil*) ar trīs restotiem logiem, pa kuriem pārdevēji izsniedza glāzes ar ūdeni vai šerbetu.

Virs strūklakām katrā sienā un virs kioskiem augšpusi rotā lielas planšetes ar kaligrāfiskiem uzrakstiem, kuru malas veidotas no zilām un sarkanām flīzēm. Uz katras planšetes ir 14 rindiņu dzejas vārsma, kas veltīta ūdenim un tā piegādātājam Halepas un Kajseri galvenajam kadi (tiesnesis) Sejidam Hīsejinam Vehbi bin Ahmedam (turku: *Seyyid Hüseyin Vehbi bin Ahmed*. Ziemeļrietumu fasādes vārsmu sacerējis pats sultāns Ahmeds III un tā ir hronogramma (frāze, kurā apslēpts datums).

Literatūra
----------

* Dünden Bugüne Istanbul Ansiklopedisi. 1993. Istanbul: Türkiye Ekonomik ve Toplumsal Tarih Vakfi I, 116-117.
* Aynur, Hatice and Hakan T. Karateke. 1995. III. Ahmed devri Istanbul çesmeleri, 1703-1730. Istanbul: Istanbul Büyüksehir Belediyesi Kültür Isleri Daire Baskanligi.
* Egemen, Affan. 1993. Istanbul'un çesme ve sebilleri: resimleri ve kitabeleri ile 1165 çesme ve sebil. Istanbul: Aritan Yayinevi.
* Kara Pilehvarian, Nuran. 2000. Fountains in Ottoman Istanbul. Istanbul: Yapi-Endüstri Merkezi Yayinlari.
* Serifoglu, Ömer Faruk. 1995. Su güzeli: Istanbul sebilleri. Istanbul: Istanbul Büyüksehir Belediyesi Kültür Isleri Daire Baskanligi.

Ārējās saites
-------------

* Archnet.org | Fountain of Ahmed III
* Turcijas Republikas Tūrisma un Kultūras ministrijas interneta vietne | Strūklakas osmaņu Stambulā
**Solvita Krese** (dzimusi 1967. gadā) ir mākslas kuratore un kritiķe, dzīvo Rīgā. Kopš 1997. gada S. Krese ir Sorosa Fonds — Latvija Laikmetīgās mākslas un kultūras programmas direktore.

Biogrāfija
----------

S. Krese ir studējusi mākslas zinātni Latvijas Mākslas akadēmijā un kultūras menedžmentu *Marcel Hicter* institūtā. Kad Sorosa fonds – Latvija, Kultūras ministrija un Rīgas dome 2000. gadā nolēma veidot Latvijas Laikmetīgās mākslas centru (LLMC), S. Krese vadīja tā izveides procesu un kļuva par direktori.

S. Krese ir bijusi iniciatore un kuratore vērienīgiem starptautiskiem mākslas projektiem. Kopš 2009.gada S. Krese rīko laikmetīgās mākslas festivālu *Surival kit*. 2010.—2013.gadā pēc ekonomiskās krīzes kopā ar Sorosa fondu — Latvija S. Krese organizēja programmu "Brigāde", lai atbalstītu radošu un ilgtspējīgu uzņēmējdarbību, kas balstīta mākslā un kultūrā, S. Kreses vadībā Latvijas Laikmetīgās mākslas centrs organizēja Latvijas mākslinieku dalību 56. Venēcijas mākslas biennālē. un S. Krese bija Latvijas paviljona komisāre. 

S. Krese ir daudzu mākslas pētniecības rakstu, mākslas izstāžu un mākslinieku katalogu tekstu autore. S. Kreses profesionālās intereses ir saistītas ar mākslas un urbānās vides attiecībām, mākslas sociālpolitisko kontekstu, kā arī Latvijas laikmetīgās mākslas mantojuma apzināšanu un popularizēšanu.

Kuratores darbs
---------------

S. Krese ir bijusi kuratore daudzām liela mēroga starptautiskām izstādēm, tai skaitā, 

* "Identitāte. Aiz neskaidrības priekškara" Ukrainas Nacionālais mākslas muzejs, Kijeva, 2016,
* *Re: visited*, Rīgas mākslas telpa, Rīga (2014)
* "Alternativa", Wyspa, Gdaņska (2013),
* "Robežpārkāpēji. Laikmetīgā māksla no 80tiem" LNMM, Rīga (2005);
* "Mobilais muzejs ", Rīga (2007)
* "Ķermenis Baltijas fotogrāfijā", Berlīne (2005);
* *Faster than history*, Kiasma, Helsinki (2004).

Atsauces
--------

1. ↑  , ISSP Skola
2. ↑  , Studija.lv
3. ↑  , Survival Kit
4. ↑   Archived 2018. gada 24. februārī, *Wayback Machine* vietnē. Brigade.lv
5. ↑  , Brigādes konkursa uzvaretaji
6. ↑  , Venecijas Mākslas biennale
7. ↑
8. ↑
9. ↑   Archived 2018. gada 13. februārī, *Wayback Machine* vietnē. Kiev.ua
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 171175359
* LCCN: nb2011011653
* ISNI: 0000 0001 2010 792X
* SUDOC: 24945730X

 |

 |
**Agņeška Brustmane** (poļu: *Agnieszka Brustman*; dzimusi 1962. gada 31. jūlijā Varšavā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (WGM, 1985).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt 10 gadu vecumā, pirmais treneris ir bijis tēvs. 13 gadu vecumā piedalījusies Polijas junioru šaha čempionātā. 1978. gadā debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionātā, kurā palikusi 9. vietā. Vēlākajos gados vēl desmit reizes piedalījusies Polijas sieviešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi 8 medaļas: 4 zelta (1982, 1984, 1987, 1996), 2 sudraba (1980, 1999) un 2 bronzas (1983, 1995).

Savā šahistes karjerā guvusi vairākus starptautiskus panākumus. 1980. gadā uzvarējusi Eiropas junioru šaha čempionātā, bet 1982. gadā - Pasaules junioru šaha kausā. Par šiem panākumiem FIDE Brustmanei piešķīra starptautiskās meistares nosaukumu (WIM, 1982).

Divas reizes Brustmane ļoti sekmīgi piedalījusies Pasaules čempiones nosaukuma izcīņas ciklos. 1986. gadā viņa ieņēma 6. vietu pretendentu turnīrā Malmē, bet 1988. gadā pretendentu turnīrā Gruzijā atkārtoja šo rezultātu, būdama vienīgā no turnīra dalībniecēm, kas tolaik nepārstāvēja Padomju Savienību.

Deviņas reizes pārstāvējusi Polijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs. Lielākais panākums ir bijis 1980. gada olimpiādē Valletā, kur izcīnījusi sudraba medaļu pie sava galdiņa, kā arī palīdzējusi Polijas komandai iegūt bronzas medaļas kopvērtējumā.

Pēc aktīvās šahistes gaitu beigām pievērsusies šaha sacensību tiesāšanai un 2011. gadā ieguvusi FIDE starptautiskā tiesneša nosaukumu.

2004. gadā ieguvusi maģistra grādu Varšavas Sociālo un humanitāro zinātņu universitātē.

Atsauces
--------

1. ↑  1986 Malmo Candidates Tournament
2. ↑  1988 Chaltubo Candidates Tournament

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Jirki Juhani Jervilehto** (somu: *Jyrki Juhani Järvilehto*), sacensībās pazīstams kā **JJ Lehto** (dzimis 1966. gada 31. janvārī, Espo, Somijā) ir Somijas sacīkšu pilots, zināms kā Formula 1 un Lemānas 24 stundu sacīkšu pilots. 

Jirki F1 piedalījās no 1989. līdz 1994. gadam. Viņš bija Kekes Rosberga protežē un tieši Rosbergs ieteica Jervilehto izmantot viegli izrunājamu pseidonīmu, kā agrāk to izdarīja pats Rosbergs (Keke ir vārda Keijo saīsinājums). Uz goda pjedestāla viņš kāpa vienu reizi. Viņa lielākie panākumi gan nesaistās tieši ar šo sacīkšu klasi, jo soms divkārt ir uzvarējis slavenajās Lemānas sacīkstēs, pirmo reizi 1995. gadā (pirmajā gadā pēc F1) kopā ar Janiku Dalmā un Masanori Sekiju un otro reizi tieši pēc desmit gadiem, 2005. gadā kopā ar Marko Verneru un Tomu Kristensenu. Viņš ir beidzis savu karjeru un pašlaik strādā par ekspertu-komentētāju savā dzimtenē, Somijā. Viņš to sāka darīt vēl pirms karjeras beigām, 2001. gadā.
1918. gada 19. februārī dibinātās Igaunijas Glābšanas komitejas locekļi.
**Jiri Vilmss** (igauņu: *Jüri Wilms*; 1889—1918) bija igauņu jurists un politiķis. 
Igaunijas Glābšanas komitejas loceklis (1918).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1889. gada 13. martā (1. martā pēc VS) Pilistveres pagasta (tagad Tiri pagasts) Arkmas ciemā zemnieka Reina Vilma un viņa sievas Marijas ģimenē. 
Mācījās Pilistveres draudzes skolā, no 1901. gada Pērnavas zēnu ģimnāzijā. Pēc 1905. gada revolūcijas apspiešanas 1906. gada martā Vilmsu izslēdza no ģimnāzijas, bet rudenī viņam atļāva turpināt mācības kā eksternam. 1907. gadā viņš sāka studijas Tērbatas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuras pabeidza 1911. gadā. Studiju laikā iestājās Igaunijas Studentu biedrībā un iepazinās ar savu nākamo sievu Mariju Obersti. No 1912. līdz 1914. gadam Vilmss strādāja par advokātu Tallinā un bija satīriskā laikraksta *Kilk* redaktors.

Pēc Februāra revolūcijas gadā Vilmss piedalījās Igaunijas Darba partijas (*Eesti Tööerakond*), viņu ievēlēja pa par Autonomā Igaunijas guberņa Pagaidu zemes padomes deputātu un priekšsēdētāja vietnieku.
Kādu brīdi Jiri Vilmss bija laikraksta *Päevaleht* ("Dienas lapa") redaktors, bet tad sāka izdot Igaunijas Darba partijas laikrakstu *Vaba Maa*. 1917. gada novembrī viņu ievēlēja par Viskrievijas Satversmes sapulces deputātu. Kad 1918. gada 18. februārī sākās plašs vācu armijas uzbrukums (operācija "Dūres sitiens") no pozīcijām Latvijā un Igaunijas arhipelāga salās, Pagaidu zemes padomes Vecāko padome izveidoja darba grupu patstāvīgas valsts proklamēšanas sagatavošanai, kuras sastāvā bija Karls Asts, Jiri Jāksons, Juhans Kuks un Jiri Vilmss, 19. februārī Vecāko padome izveidoja Igaunijas Glābšanas komiteju trīs cilvēku sastāvā bija Konstantīns Petss, Jiri Vilmss un Konstantīns Koniks. Vilmss piedalījās Igaunijas patstāvības manifesta izstrādē.

Vācu okupācijas laikā 1918. gada martā Vilmss kopā ar trīs biedriem devās pāri aizsalušajam Somu līcim uz pilsoņu kara pārņemto Somiju, viņu tālākais liktenis ilgu laiku bija nezināms. Uzskatīja, ka 24. martā viņus Hoglandes salā apcietinājuši un 13. aprīlī pie Helsinkiem nogalinājuši vācu kareivji, taču 2015. gadā publicētajā Zviedrijas brigādes kareivja dienasgrāmatā aprakstīta trīs igauņu nošaušana 1918. gada 2. maijā Hauho pie Hemēnlinnas, ko uzskata par Vilmsa un viņa biedru nogalināšanas aprakstu.

Atsauces
--------

1. ↑  «estonica.org». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2021. gada 13. februārī.
2. ↑  Kuusela, Kari (2015), Jüri Vilmsin mysteeri. In: Nieminen, J. (ed.) Helsinki ensimmäisessä maailmansodassa, pp. 42–43, Helsinki: Gummerus Kustannus Oy

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 57419326
* LCCN: n91111386
* ISNI: 0000 0000 7370 3242
* GND: 119186659
* SELIBR: 255142
* BNF: cb16170034x (data)

 |

 |
**Stāvais žibulītis**, arī **ārstniecības žibulītis** (latīņu: *Euphrasia stricta*) ir augu suga brūnkāšu dzimtā. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā — pļavās, atmatās, ceļu un dzelzceļu malās.

Morfoloģija
-----------

Stāvais žibulītis ir viengadīgs, 5—30 cm garš lakstaugs, kuram ir stāvs, stingrs, vienkāršs vai zarojošs stublājs ar stāviem zariem. Stublājs ir klāts ar īsiem, skrajiem matiņiem — parasti ar brūnganu nokrāsu.

Lapas ir kailas vai gandrīz kailas, olveidīgas, aptuveni 0,6—1,1 cm garas un 0,4—0,7 cm platas, ar 3—5 dzeloņsmailiem zobiņiem katrā lapas pusē. Lapas plātnes pamats ir plati ķīļveidīgs, un lapas gals ir smails. Ziedi ir izvietoti blīvā ziedkopā stublāja un zaru galā. Kauss ir smailzobains un parasti kails. Vainags ir aptuveni 0,6—1 cm garš, ar tumšākām svītrām un dzeltenu plankumu uz apakšlūpas. Seglapu dzīslas ir apmatotas. Ziedēšanas laikā stublāja apakšējās lapas ir jau atmirušas. Auglis ir divvāršņu pogaļa. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «stāvais žibulītis - Euphrasia stricta D.Wolff ex J.F.Lehm. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-14.
**Aidins Aimbetovs** (*Айдын Ақанұлы Айымбетов*, dzimis 1972. gada 27. jūlijā) ir Kazahstānas kosmonauts, lidotājs. 

1993. gadā Aimbetovs pabeidza Armaviras augstāko kara lidotāju mācību iestādi. Pēc tam dienēja Kazahstānas Gaisa spēkos.

1993. gadā iesniedza iesniegumu uzņemt viņu kosmonautu rindās. 2001. gadā atkārtoti lūdza pieņemt viņu kosmonautos. 2002. gada vasarā saistībā ar Krievijas un Kazahstānas kopēja kosmiskā lidojuma realizēšanu Aidins Aimbetovs Maskavā izgāja medicīnisko komisiju. 2003. gada maijā kopā ar Muhtaru Aimahanovu sāka apmācību Kosmonautu sagatavošanas centrā.

2006. gadā pabeidza Žetisu valsts universitāti fizikas un informātikas specialitātē.

2008. gadā Aimbetovs tika virzīts kā kandidāts 2009. gada rudenī plānotam kosmiskajam lidojumam. 2009. gada aprīlī Kazahstāna atteicās no sava kosmonauta sūtīšanas kosmosā finansiālu problēmu dēļ.
2009. gada decembrī Aimbetovs sāka strādāt Kazahstānas kosmosa aģentūrā.
2014. gada maijā paziņots, ka Aimbetovs ir pirmais kandidāts 2017. gadā plānotajam Kazahstānas kosmonauta lidojumam.

2015. gada jūnijā Aidins Aimbetovs tika izvēlēts lidojumam ar kosmosa kuģi *Sojuz TMA-18M* angļu dziedātājas Sāras Braitmenas, kas maijā atteicās no lidojuma kosmosā, vietā.

Aimbetova kosmiskais lidojums sākās 2015. gada septembrī, kosmosa kuģī *Sojuz TMA-18M* dodoties uz Starptautisko kosmosa staciju SKS 18. Krievijas viesekspedīcijas sastāvā. Uz Zemes viņš atgriezās pēc gandrīz desmit dienām ar *Sojuz TMA-16M*

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aidins Aimbetovs*** |

* Biogrāfija Gagarina kosmonautu sagatavošanas centra mājaslapā (krieviski)
**Miļģerīns** (lietuviešu: *Milgerinas, Milgerynas, Milgrinas*, vācu: *Milgerîn*) bija sēļu vai aukštaišu kunigaitis no apmēram 1240. līdz vismaz 1255. gadam, Livonijas ordeņa vasalis (no 1245), Atskaņu hronikas tekstā raksturots kā "uzticīgs un godprātīgs, tam riebās tikums izlaidīgs."

Vēsture
-------

Kopā ar saviem brāļiem Tūši (vācu: *Tûsche; Tusze*, lietuviešu: *Tuče, Duče*) un Ģiņģeiķi (vācu: *Gingeike; Gingeke*, lietuviešu: *Gineika*) piederēja pie kunigaišu klana, kas pretojās Lietuvas valdnieka Mindauga centieniem pakļaut savai kontrolei zemes, kas atradās starp Nalsenes zemi un Daugavas kreisā krasta sēļu zemēm, kurās "dzīvoja kristīgie visgarām". Miļģerīns vadīja Nalsenes valdnieka Lengvīna sagūstīšanu, kurš pēc tam tika nogādāts Miļģerīna zemē (vācu: *Milgerînes lant*). No tā var spriest, ka šī zeme ir atradusies vistuvāk galvenajam Lengvīna pilskalnam. Pēc tam Miļģerīns kopā ar saviem ļaudīm un iedzīvi apmetās iepretim Aizkrauklei un kristījās katoļu ticībā. Pēc tam viņš kopā ar brāļiem piedalījās ordeņa karagājienā uz Nalseni 1245. gadā.

Vēsturiskajos tekstos pieminēts trīs reizes — Atskaņu hronikas vēstījumā par Lengvīna karu ar kaimiņu zemēm (pirms 1245) un krustnešu otro karagājienu uz Nalseni (1245) un karagājienu uz Žemaitiju (1255).

Jādomā, ka Miļģerīna zeme bija starp tām Sēlijas zemēm, ko Mindaugs 1255. gada oktobrī, pateicībā par Vācu ordeņa starpniecību, kuras dēļ pāvests licis viņu kristīt un kronēt par visas Lietuvas pirmo karali, dāvināja ordeņa Livonijas mestram, proti Medeni, Peloni, Maleisini un Tovraksti.

Miļģerīna zemes lokalizācija
----------------------------

Lietuviešu vēsturnieki J.Stakausks un pēc viņa E.Gudavičs lokalizēja kādā Lietuvas ziemeļdaļā, izsakot pieņēmumu par tagadējiem Pasvales un Pakrojas rajoniem, kas atradās vistuvāk Aizkrauklei un piederēja sēļu Medenes zemei vai zemgaļu Upmalei.

Turpretī pēc Atskaņu hronikas ziņām Miļģerīna zemei jāatrodas tuvāk Lengvīna galvenajam pilskalnam, kurā viņš tapa sagūstīts. Tā kā mūsdienās par Nalsenes galveno pilskalnu tiek uzskatīts Ginuču pilskalns (Ginučių piliakalnis) Ignalinas rajona rietumos, tad Miļģerīna zeme lokalizējama ar Tovrakstes zemi tagadējā Utenas rajonā.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika, 02955.-03058. rindas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. decembrī. Skatīts: 2010. gada 4. augustā.
2. ↑  Latvijas vēstures avoti. 2.sējums: Senās Latvijas vēstures avoti. 2.burtnīca. Red. Švābe, A. Rīga: Latvijas Vēstures institūta apgādiens, 1940. [389.—390.lpp.]
3. ↑  Stakauskas J. Lietuva ir Vakarų Europa XIII-me amžiuje. - Kaunas, 1934. - 275 p.
4. ↑  Gudavičius E. Bandymas lokalizuoti XIII a. lietuvių kunigaikščių valdas. Lietuvos TSR mokslų akademijos darbai. A serija, 1984. T. 3. - P. 69-79.
**Valērijs Loginovs** (krievu: *Валерий Александрович Логинов*; dzimis 1955. gada 13. decembrī Sizraņā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1991), kas no 1992. līdz 1995. gadam pārstāvēja Uzbekistānu.

Biogrāfija
----------

Pēc Ļeņingradas celulozes un papīra rūpniecības Tehnoloģiskā institūta beigšanas daudzus gadus strādājis Uzbekistānā. Trīs reizes uzvarējis Uzbekistānas šaha čempionātos (1976, 1982, 1984). 1991. gadā pēdējā PSRS komandu šaha čempionātā Uzbekistānas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu. Vairākkārt uzvarējis Budapeštas starptautiskajos šaha turnīros (1990, 1991), kā arī Budapeštas šaha turnīru sērijās *First Saturday* (1993, 1994) un *Spring Open* (1994). Tāpat uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Ļubļanā (1995), Grācā (1998), Sanktpēterburgā (1999). Pēc pārcelšanās uz Krieviju trīs reizes uzvarējis Sanktpēterburgas pilsētas šaha čempionātos (2000, 2004, 2005). Par panākumiem turnīros FIDE 1989. gadā Loginovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1991. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pārstāvējis Uzbekistānas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1992-1994). 1992. gadā komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  19th Soviet Team Chess Championship: Azov 1991
2. ↑  «OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Valery Loginov». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 28. martā. Skatīts: 2016. gada 14. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Abu Bakrs Muhameds bin Jahja al-Suli** (arābu: أبو بكر محمد بن يحيى الصولي; aptuveni 880. gads — 946. gads Basra) bija arābu šahists.

Biogrāfija
----------

Dzīvojis Abāsīdu kalifāta laikā. Sarakstījis kalifāta sava laika dzejas vēsturi vairākos sējumos. Kļuvis slavens ar savu šatrandža spēles (mūsdienu šaha priekštece) prasmi, Bagdādes kalifu galmā ilgu laiku bijis labākais šahists. Bijis arī autors diviem traktātiem par šatrandžu, kuri nav saglabājušies līdz mūsdienām. Kalifāta galma intrigu dēļ bijis spiests pamest Bagdādi un bēgt uz Basru, kur nomiris trūkumā.

Sastādījis šatrandžas pozīcijas - mansubas, dažas no kurām ir saglabājušās līdz mūsdienām.

 Baltie sāk un uzvar
Šatrandža noteikumi ir atšķīrušies no mūsdienu šaha noteikumiem. Lai uzvarētu, bija pieteikami paņemt pretinieka pēdējo figūru. Figūru gājieni arī bija atšķirīgi - tā ar mūsdienu dāmas priekšteci gājienus varēja izdarīt tikai uz blakus esošo diagonālo lauciņu un tika uzskatīta par vāju figūru.

**1. Kf8 Kf5 2. Kf7! Kg4 3. Kg8 Kh5 4. Kh7!**, un baltie uzvar.

Atsauces
--------

1. ↑  Chess Variants

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija islāma enciklopēdijā (vāciski)
**Ameles pacēlums** vai **Ameļu pacēlums** lēzeni viļņots, austrumu—rietumu virzienā izstiepts morēnas līdzenums Kursas zemienes ziemeļos. Izvietojies Ventspils novada Puzes pagastā Raķupes kreisajā krastā. Relatīvais augstums līdz 16 m. Leduslaikmeta beigās Baltijas ledus ezera divu agrīno stadiju laikā Ameles pacēlums bijis sala. No ziemeļos esošā Rindas līdzenuma to norobežo stāvkrasts, dienvidos pāreja uz Ugāles līdzenumu pakāpeniska. Pakājē vairāki purvi: ziemeļos — Dūmiņu purvs, dienvidos — Vasenieku purvs un Pumpura purvs. Pacēlumu šķērso autoceļš V1411, uz tā izvietojušies Ameles un Grūžu ciemi.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 216. lpp. ISBN 9984-00-436-8.
2. ↑  «Ameļu pacēlums». *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 53. lpp.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kursas zemiene |
| --- |
|  |
| Līdzenumi | 
* Pieventas
* Ugāles

 |
|  |
| Pacēlumi | 
* Ameles pacēlums

 |

 |
**Nora** (IPA: [nɔra] vai [nʊɔ͡ra]) ir latviešu sieviešu priekšvārds; tas sastopams arī citās valstīs, piemēram, Vācijā, Anglijā un Īrijā.

Vārda cilme
-----------

Vārdam "Nora" ir divējāda izcelsme. Ziemeļvalstīs lietotais personvārds radies no sena ķeltu un normāņu vārda *Honora* vai *Honoria*, kas savukārt ir atvasinājums no latīņu vārda "gods" (*Honor*). 

Savukārt Viduseiropā un Dienvideiropā lietotais vārds ir radies no senebreju vārda *Norah* (ivritā:  נורא — ‘mirdzošā’) vai arābu *Nūrah*, (arābu:  نورة ‎ — ‘gaisma’). Līdzīga izcelsme arī sieviešu personvārdam Eleonora, kas Eiropā pirmo reizi parādījās kā vairāku viduslaiku karalieņu vārds 11.—12. gadsimtā. 

Latvijas teritorijā vārds pirmoreiz reģistrēts Matīšos 1792. gadā. Latvijā kļuva populārs saistībā ar norvēģu rakstnieka Ibsena lugas "Leļļunams" (1879) galvenās varones Noras vārdu.

Pēc Latvijas vārdu kalendāra šim vārdam vārdadiena tiek svinēta 12. jūnijā. 2013. gadā Latvijā bija reģistrētas 911 personas ar vārdu Nora.

Atsauces
--------

1. ↑  Klāvs Siliņš, «Latviešu personvārdu vārdnīca», Latvijas PSR Zinātņu akadēmija, Andreja Upīša Valodas un literatūras institūts, Izdevniecība «Zinātne», Rīga, 1990, ISBN 5796602780, 251. lpp
2. ↑  PMLP Personvārda apraksts[novecojusi saite]
|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| 2016. gada Flandrijas tūre |  |

 |
| Sacensību informācija |
| Sacensības | 100. Flandrijas tūre |
| Kategorija | 2016. gada UCI Pasaules tūre 1.UWT |
| Datums | 2016. gada 3. aprīlis |
| Distance | 255 km |
| Valsts | BEL Beļģija |
| Starts | Brige |
| Finišs | Audenārde |
| Komandas | 25 |
| Braucēji startā | 199 |
| Braucēji finišā | 118 |
| Vidējais ātrums | 41,283 km/h |
| Rezultāti |
| Uzvarētājs | SVK Peters Sagans (Tinkoff) |
| Otrais | SUI Fabians Kančellāra (Trek-Segafredo) |
| Trešais | BEL Seps Vanmarke (LottoNL-Jumbo) |
| ◀ 2015 | 2017▶ |
|  | Dokumentācija  |

**2016. gada Flandrijas tūre** bija viendienas klasiskās riteņbraukšanas sacensības, kas 2016. gada 3. aprīlī notika Beļģijā. Tās bija 100. Flandrijas tūres sacensības, astotās sacensības 2016. gada UCI *World Tour* kalendārā un otrais no sezonas klasiku "pieminekļiem".

Sacensības sākās Brigē un noslēdzās Audenārdē. Kopējais distances garums bija 255 kilometri, tajā bija iekļauti 18 kategorizēti kāpumi un septiņi līdzeni bruģa segmenti. Par pirmsstarta favorītiem tika uzskatīti Fabians Kančellāra (*Trek–Segafredo*), Peters Sagans (*Tinkoff*), kā arī Toms Bonens (*Etixx-Quick Step*).

Pēc tam, kad vairāki braucēji bija izstājušies kritienu un savainojumu dēļ, izšķirošais atrāviens izveidojās 30 kilometrus līdz finišam, tajā atradās Sagans, Mihals Kvjatkovskis (*Team Sky*) un Seps Vanmarke (*LottoNL-Jumbo*). Pēdējā *Oude Kwaremont* kāpumā atkrita Kvjatkovskis; Paterberga kāpumā, kurš sekoja neilgi pēc tam un bija pēdējais kāpums sacensībās, Sagans atrāvās no Vanmarkes un vienatnē devās uz finišu. Vanmarke sastrādājās ar Kančellāru, lai noķertu Saganu, bet viņš spēja finišēt vienatnē. Kančellāra finišēja otrais un Vanmarke trešais, abi vairāk kā 20 sekundes aiz Sagana.

Rezultāti
---------

Rezultāti (pirmie 10)| Rangs | Braucējs | Komanda | Laiks |
| --- | --- | --- | --- |
| 1 |  Peters Sagans (SVK) | Tinkoff | 6hr 10' 37" |
| 2 |  Fabians Kančellāra (SUI) | Trek–Segafredo | + 25" |
| 3 |  Seps Vanmarke (BEL) | LottoNL-Jumbo | + 28" |
| 4 |  Aleksanders Kristofs (NOR) | Team Katusha | + 49" |
| 5 |  Lūks Rovs (GBR) | Team Sky | + 49" |
| 6 |  Dilans van Bārle (NED) | Cannondale–Drapac | + 49" |
| 7 |  Imanols Erviti (ESP) | Movistar Team | + 49" |
| 8 |  Zdeņeks Štibars (CZE) | Etixx-Quick Step | + 49" |
| 9 |  Dimitri Klaiss (BEL) | Wanty–Groupe Gobert | + 49" |
| 10 |  Niki Terpstra (NED) | Etixx-Quick Step |  + 49" |

Atsauces
--------

1. ↑  «Ronde van Vlaanderen / Tour des Flandres». *ProCyclingStats*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 2. janvārī. Skatīts: 2016. gada 9. aprīlis.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***2016. gada Flandrijas tūre***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
**Acetonilacetons** (2,5-heksāndions, diacetonils, СН3–СО–СН2–СН2–СО–СН3) ir vienkāršākais γ-diketons — savienojums ar divām karbonilgrupām molekulā, starp kurām ir divas metilēngrupas. Acetonilacetons ir bezkrāsains šķidrums ar patīkamu smaržu.

Atrašanās dabā
--------------

Acetonilacetons ir heksāna metabolisma produkts un nosaka heksāna toksiskumu, hroniski iedarbojoties uz organismu.

Iegūšana
--------

γ-Diketonus iegūst, kondensējot nātrija acetilacetonātu ar α-hlorketoniem. Radušos triketonus sadala ar sārmu — veidojas γ-diketoni un acetāti.

Acetonilacetonu var iegūt, karsējot diacetildzintarskābi:

HOOC−CH(СН3CO)−CH(СН3CO)−COOH → СН3–СО–СН2–СН2–СО–СН3 + 2CO2

Īpašības
--------

Acetonilacetons un citi γ-diketoni viegli veido pieclocekļu heterociklus, jo reaģē dienolu veidā. 

Ar amonjaku acetonilacetons veido dimetilpirolu, ar fosfora sulfīdu — dimetiltiofēnu. Iedarbojoties ar ūdeni atņemošām vielām (fosfora pentoksīdu, ZnCl2), no acetilacetona rodas dimetilfurāns.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie ketoni |
| --- |
|  |
|  | 
* Acetons
* Metiletilketons
* Mezitiloksīds
* Forons
* Acetols
* Acetoīns
* Metilglioksāls
* Diacetils
* Acetilacetons
* Acetonilacetons
* Acetofenons
* Benzofenons
* Benzils
* Halkons

 |

 |
**Iškošimas grēda** (tadžiku: *қаторкӯҳи Ишкошим*) ir kalnu grēda Pamirā, Tadžikistānā. Izvietojusies Pamira dienvidrietumos, stiepjas ziemmeļu—dienvidu virzienā 95 km garumā starp Pandžas ieleju rietumos un Šohdaras ieleju ziemeļaustrumos. Austrumos paceļas Šohdaras grēda, par kuras daļu dažkārt tiek uzskatīta. Grēdas augstākā virsotne ir Majakovska smaile (6096 m). Grēda veidota galvenokārt no gneisiem, amfibolītiem un citiem pirmskembrija metamorfiskajiem iežiem; korē ap 315 ledāju ar kopējo platību ap 165 km². Nogāzēs kalnu stepes un tuksnesis, ielejās skrajas paegļu audzes. Grēdas rietumdaļā zināmi termisko minerālūdeņu avoti, pie viena no kuriem ierīkots Garmčašmas balneoloģiskais kūrorts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Šahdaras grēda». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 669. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Topokarte J-42-96 ХОРОГ
* Topokarte J-42-108 РОШТКАЛА
* Topokarte J-42-120 ИШКАШИМ
**Nora Ģakova** (albāņu: *Nora Gjakova*; dzimusi 1991. gada 9. maijā) ir albāņu tautības Kosovas džudiste, kas līdz 2011. gadam pārstāvējusi Albāniju. Viņa startē vieglajā svarā — klasē līdz 57 kg.

Karjera
-------

2010. gadā Nora Ģakova kā neatkarīga dalībniece piedalījās Pasaules džudo U20 meistarsacīkstēs un ieņēma tur septīto vietu. 2011. gadā, pārstāvot Albāniju, viņa uzvarēja divus starptautiskus U20 turnīrus Leibnicā un Pakšā. Pārstāvot Kosovu 2012. gadā viņa uzvarēja Šveices atklātajās džudo meistarsacīkstēs Ženēvā. 2012. gada Pasaules kausa izcīņas sacensībās Roma viņa izcīnīja trešo vietu, šeit startējot kā neatkarīga sportiste.

2013. gadā kā kosoviete viņa ieguva septīto vietu Pasaules meistarsacīkstēs. No šī brīža turpmāk viņa startējusi tikai kā Kosovas pārstāve. 2014. gadā Vroclavā viņa ieguva U23- Eiropas meistartitulu. 2015. gada Eiropas meistarsacīkstes bija iekļautas Eiropas spēļu programmā un notika Baku. Ģakova pusfinālā zaudēja ungārietei Hedvigai Karakasai un ieguva bronzas medaļu. Gadu vēlāk Eiropas meistarsacīkšu pusfinālā Kazaņā viņa piekāpās bulgārietei Ivelinai Iljevai un, tāpat kā pirms gada, mājup atveda bronzas medaļu.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs no Kosovas piedalījās divas džudistes: Majlinda Kelmendi ieguva zelta medaļu pusvieglā svarā, bet Nora Ģakova piedzīvoja zaudējumu pret rumānieti Korinu Keprioriu un ieņēma devīto vietu vieglajā svarā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Noras Ģakovas rezultāti olimpiskajās spēlēs. Archived 2017. gada 20. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
2. ↑  Pasaules džudo U20 meistarsacīkšu rezultāti.
3. ↑  2011. gada Eiropas kausa izcīņas U20 rezultāti.
4. ↑  2012. gada Šveices džudo meistarsacīkšu rezultāti.
5. ↑  2012. gada pasaules kausa izcīņas rezultāti Romā.
6. ↑  2013. gada Pasaules meistarsacīkšu rezultāti.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *JudoInside* profils (angliski)
* Noras Ģakovas profils mājas lapā *JudoInside.com* (angliski)
* Noras Ģakovas profils Starptautiskās Džudo federācijas mājas lapā. (angliski)
**Acetoetiķskābe** (3-oksobutānskābe, acetiletiķskābe, dietiķskābe, CH3−CO−CH2−СООН) ir vienkāršākā β-ketokarbonskābe. Acetoetiķskābe ir bezkrāsains, viskozs, nestabils šķidrums, kas jaucas ar ūdeni jebkurās attiecībās. Acetoetiķskābes sāļus un esterus sauc par **acetoacetātiem**. Svarīgākais acetoetiķskābes esteris ir etilacetoacetāts.

Atrašanās dabā
--------------

Nelielā daudzumā acetoetiķskābe atrodas organismā kā glikozes veidošanās starpprodukts. Diabēta slimniekiem vielmaiņas traucējumu rezultātā acetoetiķskābe rodas lielākā daudzumā. Acetoetiķskābe un tās dekarboksilēšanās produkts - acetons - izdalās ar urīnu, tādēļ diabēta slimnieku urīnam ir acetona aromāts.

Iegūšana
--------

Iegūst, hidrolizējot etilacetoacetātu.

Īpašības
--------

Kā visas β-ketokarbonskābes, acetoetiķskābe ir nestabila viela un jau istabas temperatūrā sadalās par acetonu un ogļskābo gāzi.

Izmantošana
-----------

Nestabilitātes dēļ β-ketokarbonskābes praktiski neizmanto. Etilacetoacetātu plaši lieto preparatīvajā ķīmijā.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās ketokarbonskābes un aldehīdkarbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Glioksilskābe
* Pirovīnogskābe
* Acetoetiķskābe
* Levulīnskābe

 |

 |
***NORDEUROPAforum*** ir zinātnisks žurnāls vācu valodā, kas tiek izdots Berlīnē kopš 1991. gada. Materiāli tajā tiek regulāri publicēti digitālā formā un ir brīvi pieejami. Pašlaik redakcija sastāv no 9 redaktoriem un redaktorēm, kā arī 20 redakcijas darbiniekiem un darbiniecēm no Vācijas, Eiropas un ASV.

Vēsture
-------

Žurnālu izveidoja Bernds Henningsens (*Bernd Henningsen*) und Reinholds Vulfs (*Reinhold Wulff*) 1991. gadā Berlīnes Brīvajā Universitātē (*Freie Universität Berlin*). Tā mērķauditorija bija lasītāji, kuri interesējas par visdažādākajām tēmām saistībā ar Ziemeļeiropas ģeogrāfisko un politisko telpu. Finansiālo atbalstu nodrošināja Ziemeļeiropas valstis. Līdz ar Berlīnes skandināvistikas reformām un Ziemeļeiropas Institūta (*Nordeuropa-Institut*) nodibināšanu Berlīnes Humboltu Universitātē (*Humboldt-Universität zu Berlin*) redakcija pārcēlās uz šo universitāti un kopš 1998. gada sāka izdot žurnālu jaunā formātā. Kopš tā laika žurnālā tiek publicēti tikai zinātniski raksti vācu un angļu valodā. 

Sākot ar 2006. gadu, *NORDEUROPAforum* iznāk vienīgi kā zinātnisks atvērtās piekļuves žurnāls, kura raksti var tikt lasīti bez maksas. Arī rakstu autoriem un autorēm publicēšanās ir bez maksas. Lai uzrunātu lielāku lasītāju loku, kā arī lai atbilstu aktuālajām tendencēm zinātnē un izdevējdarbībā, 2013. gada rudenī tika pieņemts lēmums paplašināt žurnāla saturiskos virzienus, kā arī redakcijas darbinieku un izdevēju loku. No šī laika žunālam ir apašvirsraksts „Kultūras studiju žurnāls" un mainīts iznākšanas formāts. Vairs neiznāk divi numuri gadā, bet raksti un recenzijas tiek publicēti nepārtraukti.

Profils
-------

Žurnāls ir starpdisciplinārs forums ar mērķi veicināt dialogu starp Vāciju, Eiropu un Skandināviju un zinātnisku viedokļu apmaiņu Baltijas jūras reģionā. Šajā divkārši anonīmi recenzētajā atvērtās piekļuves žurnālā Ziemeļeiropa tiek aplūkota kultūrzinātnes aspektā, ietverot rakstus par politiku, ekonomiku un kultūru, kā arī diskusijas par kultūras un sociālo zinātņu metodēm un teorijām. Lai nodrošinātu rakstu kvalitāti, tie tiek vērtēti pēc *peer review* metodes. Raksti tiek publicēti tādās nozarēs kā valodniecība un literatūrzinātne, socioloģija, antropoloģija, medievistika, vēsture, politoloģija, kā arī mediju zinātnes, kino zinātne un mākslas vēsture. Ģeogrāfiskā ziņā žurnāls pievēršas Ziemeļeiropai plašā nozīmē: rakstos tiek aplūkota ne tikai Dānija, Zviedrija, Norvēģija, Somija un Islande, bet arī Grenlande un Fēru salas, Baltijas valstis, Krievijas ziemeļrietumu daļa, Baltijas jūras valstu padomes valstis un starpreģionālas saiknes.

Saites
------

NORDEUROPAforuma mājaslapa
***J.M.K.E.*** ir igauņu pankroka grupa, kas tika dibināta Tallinā, 1986. gada 18. janvārī.

Vēsture
-------

1980. gados Igaunijā parādījās ne tikai pankroks, bet arī smagais metāls, jaunais romantisms un jaunais vilnis. Neskatoties uz to, ka Igaunijā žanri parādījās vairākus gadus pēc tam, kad tas bija noticis pārējā pasaulē, Igaunija joprojām palika soli priekšā citām Padomju Savienības republikām.

Grupa *J.M.K.E.* tika dibināta 1986. gada 18. janvārī, popularitāti ieguva 1987. gadā pēc uzstādīšanas Podoļskas rokfestivālā. Pašlaik grupai ir 9 studijas albumi. *J.M.K.E.* ir uzstājušies Baltijas valstīs, Skandināvijā, Centrāleiropā un Krievijā. Dalībnieku pašreizējais sastāvs nav mainījies kopš 2000. gada.

Diskogrāfija
------------

### Studijas albumi

* *Külmale maale* (1989)
* *Gringode Kultuur* (1993)
* *Sputniks In Pectopah* (1994)
* *Rumal nali 1986-1989* (1996)
* *Jäneste invasioon* (1996)
* *Totally Estoned - The Best Of J.M.K.E* (1997)
* *Õhtumaa viimased tunnid* (2000)
* *Ainult planeet* (2002)
* *Mälestusi Eesti NSV-st* (2006)
* *Jasonit ei huvita* (2011)

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 135941577
* ISNI: 0000 0000 9264 652X

 |

 |
**Acetols** (oksiacetons, acetilkarbinols, 1-oksi-2-propanons, CH3COCH2OH) ir vienkāršākais oksiketons jeb ketols. Acetols ir bezkrāsains šķidrums ar saldu un vienlaicīgi asu garšu. Labi jaucas ar ūdeni. Šķīdumos acetols eksistē pārsvarā tautomērā formā kā ciklisks pusacetāls.

Atrašanās dabā
--------------

Acetols var veidoties no propilēnglikola sorbozes baktēriju iedarbībā (šādas baktērijas iedarbojas tikai uz otrējām spirtu hidroksilgrupām).

CH3CHOHCH2OH → CH3COCH2OH

Iegūšana
--------

Iegūst, iedarbojoties uz hloracetonu ar nātrija formiātu un pārziepojot iegūto acetolesteri:

CH3COCH2Cl + NaOCHO → CH3COCH2OCHO + H2O → CH3COCH2OH + HCOOH

Īpašības
--------

Oksiketoni, tāpat kā α-oksialdehīdi (sk. glikolaldehīds), reducē Fēlinga šķīdumu un ar fenilhidrazīnu veido ozazonus.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie ketoni |
| --- |
|  |
|  | 
* Acetons
* Metiletilketons
* Mezitiloksīds
* Forons
* Acetols
* Acetoīns
* Metilglioksāls
* Diacetils
* Acetilacetons
* Acetonilacetons
* Acetofenons
* Benzofenons
* Benzils
* Halkons

 |

 |
**Rusteiki** ir daļēji izzudis ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos, blakus pašvaldības ceļam Varnaviči — Rusteiki. Ietilpst īpaši aizsargājamajā dabas teritorijā Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū.

Uz austrumiem no ciema plūst Šaltupe, uz dienvidaustrumiem izvietojies Dubinkas ezers. Tuvākais ciems ir Varnaviči, kas atrodas 2 km uz dienvidiem, no tā pa valsts vietējo autoceļu (V633) Krāslava— Varnaviči—Robeždaugava tiek nodrošināts sabiedriskais transports autobusu maršrutā Krāslava — Varnaviči — Krāslava. Attālums līdz novada centram Krāslavai 18 km.

Uz dienvidaustrumiem no ciema atrodas arheoloģijas pieminekļi — vietējas nozīmes Podvinku baznīcas kalns ar viduslaiku kapsētu un baznīcas vietu, kā arī valsts nozīmes Podvinku senkapi, kas liecina par senu apdzīvotību šajā apvidū.

Atsauces
--------

1. ↑  Kaplavas pagasta teritorijas plānojums 2007 - 2019 Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. www.kraslava.lv

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kaplavas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Bangas
* *Boltriški*
* Teņki
* Dvorišči
* Gaiseļi
* Gandeļi
* Gaspari
* **Kaplava**
* Matulišķi
* Māliņi
* Novoseļci
* *Putremiški*
* Rožupole
* Rusteiki
* Saulkrasti
* *Smetani*
* Stirbļi
* Upmalieši
* Upmale
* Varnaviči
* Vecborne
* Veckaplava
* Zimaši

 |

 |
**Nācija** (no latīņu: *natio* — 'cilts, tauta') ir vēsturiski izveidojusies cilvēku kopība, kurai ir kopīga valoda, teritorija, saimnieciskā dzīve, kultūra un psiholoģijas īpatnības.

Nācijai ir raksturīga vienota politiskā, ekonomiskā sabiedrības struktūra. Tās locekļiem piemīt kopības un solidaritātes izjūta. Nācija ir nākamā tautas attīstības pakāpe,[*nepieciešama atsauce*] kad tā sasniedzot noteiktas organizētības, vienotības pakāpi, spēj izveidot savu valsti. Bez savas valsts tautu nevar uzskatīt par nāciju.[*nepieciešama atsauce*]

Ļoti svarīga loma solidarizācijas un vienotības panākšanai ir valodai, vēsturiskajai apziņai, kultūrai, noteiktai dzīves teritorijai. Arī vienota reliģija var būt spēcīgs nācijas attīstības dzinējs. Nācijai tapšanas stadijā ļoti liela loma ir bijusi valodniekiem, etnogrāfiem, literātiem. Nācijas idejai ir ļoti svarīga loma nacionālisma ideoloģijā.

Pastāv trīs pamatviedokļi par nācijas tapšanu

* Sociobioloģiskais — nācijas tapšanas pamatā ir indivīdu bioloģiskā kopība.
* Sociopsiholoģiskais — svarīga loma tiek piedēvēta iedomām, respektīvi, identifikācijai ar noteiktu nāciju.
* Instrumentālais — nācijas veidošanās ir atkarīga pamatā no ekonomiskajiem un politiskajiem apstākļiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «vārds NĀCIJA | definīcija Latviski valodā - Oxford Living Dictionaries». *Oxford Dictionaries | Latviski*. Skatīts: 2018-11-20.[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Latviešu nācija tapa. Latviešu nācija top...(Diena)[novecojusi saite]
* Jaunlatvieši un latviešu valodas attīstība
* Kā tapa amerikāņu nācija
* Jaunā polītiskā nācija — jeb negātīvā brīvība un iedomātā kopiena

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4041279-9
* HDS: 017437
* NKC: ph115507

 |

 |