recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Anabolisms** jeb **plastiskā vielmaiņa** ir vielmaiņas reakciju kopums, kurā no vienkāršākiem savienojumiem biosintēzes ceļā veidojas sarežģītāki savienojumi ar lielākām molekulām. No centrālajiem metabolītiem sintezējas vienkāršas molekulas (aminoskābes, nukleotīdi, taukskābes, monosaharīdi) kuri tālāk kalpo sarežģītāku vielu veidošanai, piemēram, olbaltumvielu sintēzei. Anaboliskās reakcijas pārsvarā ir endotermiskas - tās prasa enerģijas pievadīšanu. Šī enerģijas pievadīšana notiek lielākoties hidrolizējot adenozīntrifosfātu jeb ATP.  Pretējs process anabolismam ir katabolisms, kad sarežģītākas molekulas tiek šķeltas vienkāršākās un enerģija tiek iegūta šūnu elpošanai.

Piemērs anaboliskajiem procesiem ir kaulu augšana, mineralizācija, kā arī muskuļu masas pieaugums. Endokrinologi attiecīgi mēdz klasificēt hormonus pēc tā, vai tie ir ar anabolisku vai katabolisku darbību. Pie anaboliskiem hormoniem pieder anaboliskie steroīdi, kas stimulē proteīnu sintēzi, muskuļu augšanu un insulīna veidošanos.

Atsauces
--------

1. ↑  A.Vīgants. Cilvēka bioķīmija un molekulārā bioloģija. 2008. ISBN 978-9984-45-027-8
2. ↑  Nicholls D.G. and Ferguson S.J. (2002) *Bioenergetics* Academic press 3rd edition ISBN 0-12-518121-3
**Fenija Hēmskerka** (nīderlandiešu: *Fenny Heemskerk*); 1919. gada 3. decembris Amsterdama — 2007. gada 8. jūnijs Amersforta) bija Nīderlandes starptautiskā lielmeistare šahā (1978), daudzkārtējā Nīderlandes sieviešu šaha čempione.

Biogrāfija
----------

No 1930. gadu beigām līdz 1960. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Nīderlandes šahistēm. Desmit reizes uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātos (1937, 1939, 1946, 1948, 1950, 1952, 1954, 1956, 1958, 1961). 1937. gadā Amsterdamā uzvarējusi mačā pret savu tautieti Katarinu Rodzanti ar 4½:½ in 1937, bet 1939. gadā turpat zaudējusi maču Soņai Grafai ar 0:4.
Piedalījusies 1949.—50. gada Pasaules čempionātā šahā sievietēm Maskavā, kurā ierindojusies 8. vietā (uzvarēja Ludmila Rudenko). Piedalījusies arī 1952. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā sasniegusi savu augstāko rezultātu, dalot 2.-3. vietu kopā ar Olgu Ignatjevu (uzvarēja Jeļizaveta Bikova), 1955. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā ieņēmusi 9. vietu (uzvarēja Olga Rubcova) un 1961. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Vrņačka Baņā, kurā kopā ar Frīdlu Rinderi dalījusi 15.-16. vietu (uzvarēja Nona Gaprindašvili). Pēdējo reizi Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas ciklā piedalījusies 1967. gadā, kad pretendentu turnīrā Suboticā palikusi 13. vietā (uzvarēja Alla Kušnira). Fenija Hēmskerka četras reizes pārstāvējusi Nīderlandi sieviešu šaha olimpiādēs (1957, 1963, 1966, 1969).

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā viņai kā vienai no pirmajām piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1978. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu. Apbalvota ar vienu no augstākajiem Nīderlandes apbalvojumiem - Orānijas-Nasavas ordeni (nīderlandiešu: *Orde van Oranje-Nassau*).

Atsauces
--------

1. ↑  «1949-50 Title Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
2. ↑  «1952 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
3. ↑  «World Chess Championship (women) : 1955 Candidates Tournament». Mark-weeks.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-06-12. Skatīts: 2011-12-20.
4. ↑  «World Chess Championship (women) : 1961 Candidates Tournament». Mark-weeks.com. Skatīts: 2011-12-20.
5. ↑  «World Chess Championship (women) : 1967 Candidates Tournament» (angļu). Mark-weeks.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-03-03. Skatīts: 2018-07-08.
6. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Fenny Heemskerk

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Venjamins Blūms** (krievu: *Блюм, Вениамин Иосилевич*, dzimis 1861. gadā, miris 1919. gadā) bija gleznotājs un pedagogs, Venjamiņa Blūma zīmēšanas un gleznošanas skolas Rīgā īpašnieks.

Dzīvesgājums
------------

Venjamins Blūms ar saviem audzēkņiem (ap 1900).
Dzimis 1861. gadā Odesas karaīmu ģimenē, pārgājis pareizticībā. Mācījās Pēterburgas Mākslas akadēmijā (1879-1886), kur ieguva divas sudraba medaļas (1883, 1885). 1895. gadā ieradās Rīgā un atvēra savu zīmēšanas un gleznošanas skolu Pauluči ielā 15, kas tajā laikā bija nozīmīgākā mākslas mācību iestāde līdzās Rīgas vācu amatnieku biedrības amatniecības skolai. Kā gleznotājs mazpazīstams, darinājis žanra ainas, kas daiļradē bija tuvas peredvižņikiem, konservatīvs, neatzina jaunu izteiksmes līdzekļu meklējumus, karoja pret impresionistu paleti, viņu paņēmieniem un atklājumiem. 

Miris pilsoņu kara laikā 1919. gadā Krievijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Red. Vilsons, A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga: Ltvijas enciklopēdija, 1995. 72. lpp.
2. ↑  Red. Bēms, R. Latviešu tēlotāja māksla. 1860-1940. Rīga:Zinātne, 1986. 74. lpp.
***An-225 Mrija*** (ukraiņu: *Mрія* — ‘sapnis’) bija transporta reaktīvā lidmašīna, kura izstrādāta PSRS 1980. gados Antonova konstruktoru birojā. To darbināja seši turboventilatora dzinēji, un tā bija garākā un smagākā (maksimālā pacelšanās masa 640 t) lidmašīna, kas jebkad uzbūvēta. Tai ir lielākais spārnu plētums no mūsdienās aktīvajām lidmašīnām. Izgatavots tikai viens *An-225* eksemplārs (sērijas numurs *UR-82060*), un to izmantoja Ukrainas operators. Lidmašīna tika iznīcināta Krievijas iebrukuma laikā 2022. gada februārī, Krievijas gaisa spēkiem uzbrūkot Hostomeļas lidlaukam.

*An-225* ar kosmoplānu *Buran*
Lidmašīna var veikt dažādus kravu pārvadājumus:

* plaša veida (palielināta izmēra, smaguma un garuma) kravas ar kopējo masu līdz 250 t;
* iekškontinentālus beznosēšanās lidojumus ar kravas masu no 180 līdz 200 t;
* starpkontinentālus lidojumus ar kravas masu līdz 150 t;
* lielgabarīta kravu pārvadājumi lidmašīnas ārpusē ar masu līdz 200 t.

Izveides vēsture
----------------

*An-225* tika izstrādāts no 1984. līdz 1988. gadam padomju kosmisko transportsistēmu vajadzībām. Tuvākais mērķis bija kosmoplānu *Buran* un nesējraķetes *Energija* sastāvdaļu transportēšana uz kosmodromu. Tālākais mērķis bija lidmašīnu izmantot kā pirmo pakāpi kosmiskā gaisa starta sistēmā, tādēļ *An-225* tika paredzēta celtspēja līdz 250 t.

Lidmašīna tika izstrādāta uz *An-124* bāzes. Galvenās izmaiņas:

* pagarināta fizelāža,
* garāki spārni ar diviem papildu dzinējiem (pavisam seši),
* astes daļa izveidota ar diviem ķīļiem, lai ārējās kravas gaisa plūsma neietekmētu gaisa kuģa vadītspēju,
* likvidēta aizmugurējā kravas lūka,
* šasijas riteņu skaita palielināšana.

Atsauces
--------

1. ↑  "Мрия" сгорела. Самый большой в мире самолет Ан-225 уничтожен при атаке на Гостомель

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***An-225***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* AN-225 oficiālā vietne
**Surinamas pipa** (*Pipa pipa*) ir bezmēles varžu dzimtas (*Pipidae*) abinieku suga, kas sastopama Dienvidamerikas tropu un subtropu zemieņu lietus mežos un purvos. Sugas pastāvēšanu apdraud mežu izciršana un piemērotu dzīves platību izzušana.

Izplatība
---------

Surinamas pipas ķermenis ir ekstrēmi plakans, pakaļkāju pēdas platas un pleznotas, bet priekškāju pirksti gari kā stari
Plaši sastopama Amazones baseinā Kolumbijā, Venecuēlā, Gajanā, Surinamā, Franču Gviānā, Ekvadorā, Peru. Bolīvijā un Brazīlijā. Atsevišķas populācijas izkaisītas Trinidadas dienvidos un austrumos.

Izskats
-------

Surinamas pipai ir plakans ķermenis un plata, trīsstūraina galva. Garumā parasti 10—13 cm, taču var sasniegt arī 20 cm. Ķermeņa virspuses krāsa atgādina raibi brūnganu vai olīvkrāsas lapu, apakšpuse gaišāka. Tāpat kā citiem dzimtas pārstāvjiem, arī Surinamas pipai ir sīciņas acis, iztrūkst mēle un zobi. Pakaļkāju pēdas platas, pirkstus savieno peldplēve, priekškāju pirksti gari, bez peldplēvēm un atgādina zvaigžņu starus.

Dzīvesveids
-----------

Dzīvo tropu lietus mežu duļķainos, dūņainos, lēni tekošos ūdeņos, dīķos, lāmās un ir labi pielāgota šādai videi. Viņas spēcīgās pakaļkājas atvieglo peldēšanu, sānos novietotie maņu orgāni uztver duļķainā ūdens vibrācijas, taustekļiem līdzīgie izaugumi uz pieres satausta laupījumu, bet ar augšup vērstajām acīm pipas var redzēt virs ūdens. Slēpjas zem izkaisītām, pusnogrimušām lapām.

Barība
------

Pārtiek no tārpiem, kukaiņiem, vēžveidīgajiem un mazām zivtiņām. Medī un meklē barību naktīs.

Vairošanās
----------

Surinamas pipa ūdenstilpē cenšas paslēpties zem dažādiem priekšmetiem
Pipām ir ļoti neparasts vairošanās process. Tēviņš no augšas satver mātīti, un pāris atkārtoti griežas augšpēdus un atpakaļ. Ikri tiek iznērsti, apaugļoti un noturēti spraugā starp mātītes muguru un tēviņa vēderu. Tad tie iespiežas mātītes muguras ādā. Šāds nārsts var atkārtoties 15 — 18 reizes, kura laikā tiek iznērsti un apaugļoti ap 100 ikru. Pēc nārsta mātītes un tēviņi dzīvo atsevišķi.

Ikru attīstība noris kapsulās mātītes mugurā. Tur tie pārvēršas no ikriem kurkuļos, no kurkuļiem krupjos. Kad mazuļi paaugušies, tie pašu spēkiem pārplēš kupolu virs kabatiņas, pārrāpjas pāri mātes raupjajai, caurumotajai mugurai un ieslīd ūdenī, kur spēj ātri un sparīgi peldēt un nirt. Tās ir sīciņas, ap 2 cm garas pieaugušu pipu kopijas. Akvārijos mātes neēd jaunās vardītes, pat ja tās peld gar viņas muti vai tai pieskaras.

Atsauces
--------

1. ↑  Amphibiaweb
2. 1 2  Animal Diversity Web
3. ↑  IUCN: Pipa pipa
4. 1 2  *Pipa pipa*, Sarkanā grāmata
5. 1 2  Rainforest Alliance

Ārējās saites
-------------

* Surinamas pipa
* ARKIve: Suriname toad (Pipa pipa)
* Common Suriname toad (Pipa pipa)
**Fenolftaleīns** (С20Н14O4) ir trifenilmetāna grupas krāsviela. Tas ir pH indikators, kas sārmainā vidē maina krāsu no bezkrāsainas uz purpurvioletu. Koncentrētos sārmos tas no jauna kļūst bezkrāsains, bet koncentrētās skābēs veido oranžsarkanu katjonu. Tīrā veidā fenolftaleīns ir balta pulverveida viela, kas slikti šķīst ūdenī, bet labi — spirtā un ēterī.

Vēsture
-------

Fenolftaleīnu pirmais ieguvis vācu ķīmiķis, Nobela prēmijas laureāts Ādolfs fon Beiers 1871. gadā.

Iegūšana
--------

Fenolftaleīnu iegūst kondensācijas reakcijā starp fenolu un ftalskābes anhidrīdu 105—110 °C temperatūrā cinka hlorīda vai koncentrētas sērskābes klātienē. Pateicoties šim iegūšanas paņēmienam, ir radies vielas triviālais nosaukums.

Īpašības
--------

Sakausējot fenolftaleīnu kopā ar nātrija hidroksīdu, rodas 4,4'-dihidroksibenzofenons, bet sildot kopā ar koncentrētu sērskābi — fenols un 2-hidroksiantrahinons.

Fenolftaleīns maina krāsu atkarībā no vides pH. Tabulā dotas aptuvenas pH robežas, pie kādām pastāv dažādas fenolftaleīna formas. Mainoties vides skābumam, šīs formas pakāpeniski pāriet viena otrā.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Forma | H3In+ | H2In | In2− | In(OH)3− |
| Struktūrformula |  |  |  |  |
| pH | 0—3 | 4—7 | 8—10 | 12—14 |
| Vides reakcija | stipri skāba | vāji skāba un neitrāla | sārmaina | stipri sārmaina |
| Krāsa | Oranža | Nav krāsas | Purpurvioleta | Nav krāsas |
| Attēls |  |  |  |  |

Izmantošana
-----------

Etanola šķīduma veidā izmanto analītiskajā ķīmijā ūdens šķīdumu titrēšanai. Fenolftaleīns kopā ar metilsarkano, bromtimolzilo un timolzilo ietilpst universālā indikatora sastāvā.

Medicīnā fenolftaleīnu izmanto par caurejas līdzekli ar nosaukumu **purgēns** (arī darolakss, laksogēns, merilakss, purgofēns, trilakss). Purgēns uzsūcas tievajā zarnā, bet izdalās resnajā zarnā. Kairinot resnās zarnas receptorus, tas izraisa caureju. Caureju izraisošā iedarbība tika atklāta nejauši — Ungārijas valdība lika pievienot šo vielu mākslīgiem sliktas kvalitātes vīniem, lai tos varētu viegli identificēt (pievienojot šādam vīnam sārmu, tas nokrāsojas rozā krāsā) un atšķirt no oriģinālā ungāru vīna (tokajieša). Cilvēkiem, kas dzēra šādu vīnu, bieži radās caureja. Mūsdienās vairākās valstīs fenolftaleīnu medicīnā vairs nelieto, jo tam ir iespējamas kancerogēnas īpašības.

|  |
| --- |
| PP startAnimGif |
| Animācija, kas parāda dažādās no pH atkarīgās reakcijas: H3In+ → H2In → In2− → In(OH)3− |

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***fenolftaleīns*** |

1. ↑  «Universal Indicator». *ISCID Encyclopedia of Science and Philosophy*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 25. septembris.
2. ↑  Indulis Purviņš, Santa Purviņa. *Praktiskā farmakoloģija*. Rīga : Zāļu infocentrs, 2011, 598.—599. lpp. ISBN 978-9984-854-20-5
**Stanica Luhanska** (ukraiņu: *Станиця Луганська*) ir pilsētciemats Ukrainas austrumos Luhanskas apgabala Ščastjas rajonā. Izvietojusies apgabala austrumdaļā, Siverskijdoņecas kreisajā krastā iepretī Luhanskas pilsētai. Stanicja Luhanska ir viena no divām Ukrainas apdzīvotajām vietām, ko dibinājuši Donas kazaki.

Apdzīvotā vieta dibināta 17. gadsimta otrajā pusē kā Luhanas nocietinātā pilsētiņa. 1684. gadā to nodedzināja tatāri, bet 1688. gadā to atjaunoja kā Luhanskas staņicu un šis gads tiek uzskatīts par dibināšanas gadu. Krievijas Impērijā staņica ietilpa Donas karaspēka apgabalā. 1920. gadā pēc kazaku karaspēka sakāves staņica tika iekļauta Doņeckas guberņā un pārdēvēta par **Staničnoluhanski** (*Станично-Луганське*). 1938. gadā piešķirts pilsētciemata statuss. 2007. gadā atjaunots vēsturiskais kazaku nosaukums. No 1923. līdz 2020. gadam bija rajona centrs. 2014. gada Donbasa kara laikā staņica smagi cieta kaujās ar separātistiem.

Pilsētā ir dzelzceļa apkalpošanas, pārtikas, zivju pārstrādes uzņēmumi. Liela lauksaimniecības rajona centrs.

Atsauces
--------

1. ↑  Как сгорела Станица Луганская: трагедия, где погибли от 14 до 26 человек (фото, видео)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Stanica Luhanska***.
**Edvards Laskers** (angļu: *Edward Lasker*; 1885. gada 3. decembris, Kempno - 1981. gada 25. marts, Ņujorka) bija ebreju tautības Vācijas un ASV šahists, FIDE starptautiskais arbitrs (1956) un starptautiskais meistars (1963). Pēc profesijas mašīnbūves inženieris. Pazīstams arī kā go spēlētājs.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Vācijas impērijas Prūsijas daļā. Studējis Breslavā un Berlīnē. Pirms Pirmā pasaules kara sākuma emigrējis no Vācijas uz ASV. 1917. gadā saņēmis ASV pilsonību un līdz kara beigām iesaistījies militārā dienestā.

Inženieris
----------

Berlīnes Tehniskajā universitātē ieguvis bakalaura grādus mašīnbūvē un elektrotehnikā. 1923. gadā patentējis krūts sūkni, kas izglābis daudzu bērnu dzīvības un materiāli nodrošinājis savu autoru.

Šahista karjera
---------------

1909. gadā bijis Berlīnes šaha čempions. 1913. gadā starptautiskajā turnīrā Ševeningenā (Nīderlande) dalījis 3. vietu un ieguvis meistara nosaukumu. ASV uzvarējis Ņujorkas (1915) un Čikāgas (1916) šaha čempionātos. Piecas reizes uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos (1916, 1917, 1919, 1920, 1921). 1923. gadā zaudējis maču par ASV šaha čempiona nosaukumu Frenkam Māršalam - 8½:9½ (+4−5=9).Viens no galvenajiem Ņujorkas 1924. starptautiskā turnīra organizētājiem, kurā pats ierindojies 10. vietā. Turnīros aktīvi piedalījies līdz 1953. gadam. Pēc tam iesaistījies šaha turnīru tiesāšanā un pirmo šaha datorprogrammu izstrādē.

Go spēlētājs
------------

Bijis arī viens no go spēles popularizētājiem. 1911. gadā iepazinies ar go spēli komandējuma laikā Japānā. 1914. gadā uzvarējis Londonas go spēles čempionātā. Ņujorkā bijis viens no ASV go spēles federācijas dibinātājiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Patent No. 1,644,257 issued by U.S. Patent Office
2. ↑  Scheveningen (1913)
3. ↑  USA-ch m 1923
4. ↑  New York 1924

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 62437767
* LCCN: n50037730
* ISNI: 0000 0000 8388 1675
* GND: 122757491
* SUDOC: 083830871
* BIBSYS: 90080345
* NKC: mzk2006337259

 |

 |
Ielas kanjons 42. ielā Manhatanā
**Ielas kanjons** (angļu: *street canyon*), arī **pilsētas kanjons**, ir vieta pilsētā, kur ielas malās atrodas vairākas augstceltnes vai debesskrāpji, kas rada kanjonam līdzīgus apstākļus šajā vietā. Bieži šādi veidojas vietās, kur kāda iela atdala kvartālus vai vairāku lielu ēku kompleksus. Šādas vietas ir, piemēram, *Magnificent Mile* iela Čikāgā, "Varoņu kanjons" Manhatanā un Honkongas centrālajā un Kouluņas apkārtnē. Šādiem kanjoniem ir ietekme uz vietējo mikroklimatu — temperatūru, vēju, gaisa kvalitāti, kā arī GPS un radio uztveramību. Tāpat kā dabas radītiem kanjoniem, ielu kanjonus iedala vairākos veidos, kā, piemēram, simetriskie un asimetriskie kanjoni, kuros celtnes ielu malās ir vai nav aptuveni viena augstuma, īsie, vidēji garie un garie kanjoni, kuru veids ir atkarīgs no ielas daļas garuma, kur abās malās ir augstceltnes, kā arī to iedala regulāros, avēnijas un dziļajos pēc kanjona augstuma un platuma attiecības.

Atsauces
--------

1. ↑  Pētījums par temperatūru ielas kanjonos
2. ↑  Lien, F.S.; E. Yee; Y. Cheng (2004). "Simulation of mean flow and turbulence over a 2D building array using high-resolution CFD and a distributed drag force approach". *Journal of Wind Engineering and Industrial Aerodynamics* 92: 117–158. doi:10.1016/j.jweia.2003.10.005.
3. ↑  MISRA, P. P. ENGE. *Global Positioning System: Signals, Measurements, and Performance, Second Edition*. Lincoln (MA), U.S.A : Ganga-Jamuna Press, 2006.
4. ↑  Vardoulakis, Sotiris; Bernard E.A. Fisher; Koulis Pericleous; Norbert Gonzalez-Flesca (2003). "Modelling air quality in street canyons: a review". *Atmospheric Environment* 37: 155–182. doi:10.1016/s1352-2310(02)00857-9.
**Atka** (angļu: *Atka Island*, aleutu: *Atx̂ax̂*) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga ceturtā lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, vienīgā apdzīvotā vieta Atka ar 53 iedzīvotājiem (2020), pārsvarā aleutiem, atrodas salas austrumu krastā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga vidusdaļā Andrejanova salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, to veido galvenokārt 1533 m augstais Korovina vulkāns salas ziemeļaustrumos. Vulkāns aktīvs — kopš 1750. gada novēroti 35 izvirdumi; lielākie 1829. 1844. 1907. 1951. 1953. 1973. 1976. 1986. 1987. 1996. 1998. 2005. un 2006. gadā. Salas krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu, piekrastē vairākas mazākas saliņas un šēras.

Atsauces
--------

1. ↑  Global Volcanism Programm. Atka Volcanic Complex

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Atka***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 243855712
* LCCN: sh85009163
* GND: 4518809-9

 |

 |
**S. Loids**  
 *London Era*, 1861**Mats 5 gājienos**
**Ekscelsior** (*excelsior* — latīņu: *uz augšu*) ir viens no populārākiem Sema Loida šaha uzdevumiem, kas pirmoreiz publicēts 1861. gadā laikrakstā *London Era* ar devīzi *Excelsior* pēc Henrija Longfelova poēmas nosaukuma.

Priekšvēsture
-------------

Uzdevums ticis sastādīts 1858. gadā Pola Morfija vārdā nosauktajā šaha klubā ar mērķi izjokot draugu, problēmistu Denisu Džuljēnu, kas mēdzis slēgt derības, ka katram uzdevumam varot norādīt matojošo figūru. Loids sastādījis uzdevumu un piedāvājis draugam noteikt, kura figūra **nevarēs** pieteikt matu. Džuljēns tūlīt norādījis uz bandinieku b2, kā vismazāk ticamo figūru šim mērķim.

Uzdevuma atrisinājums parāda, ka Džuljēns šoreiz derības zaudēja.

Uzdevuma atrisinājums
---------------------

**1. b2-b4!**

Draud 2.Tf5(Td5) ~ (jebkurš gājiens) 3.Tf1(Td1)#.
**1. ... Tc8-c5+ 2. b4xc5!** Draud 3.Tb1#.

1. ... Txc2 2. Zxc2! a2 3. Td5 (vai Tf5) a1D 4. Zxa1 ~ 5.T mats (blakus variants).
**2... a3-a2 3. c5-c6!**

Atkal draud 4.Tf5(Td5) ~ 5.Tf1(Td1)#.
**3...Ld8-c7**

Gājieni 3.... Lf6 un 3.... Lg5 spēj katrs novērst tikai vienu no draudiem.
**4.c6xb7 jebkurš 5.b7xa8D(L)#**

Mats tika pieteikts ar no sākuma lauciņa (uz otrās horizontāles) startējušu bandinieku.
Tagad pieņemts, ka šaha kompozīcijas, kurās bandinieks pārvietojas no sākuma lauciņa līdz pārvēršanās lauciņam, pieder  *Ekscelsior*  tēmai. Mūsdienās šo tēmu visbiežāk sastopam palīgmatos.

Atsauces
--------

1. ↑  Р. Кофман. *Избранные задачи С. Лойда*. Москва : Физкультура и спорт, 1960. 75.—76. lpp. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Krustamīkla, Šahs, Bridžs Nr. 13 (30.03.1935) 203.—204. lpp.
Stikla eksikators. Apakšā ir iebērts violetas krāsas silikagels, virs tā atrodas caurumots keramikas disks (restes), uz kura ir paredzēts likt eksikatorā uzglabājamos objektus. Šim eksikatoram nav iespēju pieslēgt vakuumu (tam paredzētais savienojums parasti ir pašā vāka augšā, roktura vietā)
**Eksikators** (no latīņu: *exsiccare* — 'izkaltēt') ir bieza stikla vai plastmasas trauks ar blīvi noslēdzamu vāku, kuru parasti lieto, lai vielas pasargātu no mitruma, kā arī vielu žāvēšanai laboratorijās. Parasti eksikators sastāv no dziļas stikla bļodas, kurai apakšā var iebērt vai ieliet kādu higroskopisku vielu (silikagelu, sērskābi, kalcija hlorīdu, fosfora pentoksīdu), virs šī nodalījuma ir paplašinājums, uz kura ir restes (vai kaut kas tamlīdzīgs), uz kā liek uzglabājamos objektus. Eksikatoram parasti ir pieslīpēts vāks, kam var būt iespēja pieslēgt vakuumu. Atverot eksikatoru, tajā esošais gaiss lielā mērā sajaucas ar apkārtējo gaisu un mitruma saturs samazinās relatīvi lēni, tāpēc eksikatori nav piemēroti ļoti higroskopisku vielu glabāšanai (sārmu metāli).

Lielie stikla eksikatori ir smagi un to vāki ir trausli. Ja ūdensatņēmēju vielu vietā iepilda kaut ko citu, var panākt cita sastāva atmosfēru (piemēram, dažreiz lieto ūdeni, lai objektus uzglabātu 100% mitrumā, vai arī noteikta veida mitrus sāļus, lai nodrošinātu noteiktu gaisa mitrumu).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Eksikatori*** |
**Japānas melnais lācis** (*Ursus thibetanus japonicus*) ir Āzijas melnā lāča (*Ursus thibetanus*) pasuga. Japānā to mēdz saukt par **mēness lāci** (japāņu: tsukinovaguma).

Japānas melnais lācis mūsdienās pamatā vairs ir sastopams tikai Honsju salas austrumu kalnu mežos izolētās, nelielās grupās. Tas gandrīz ir izmiris Sikoku salā, kurā ir palikuši apmēram 20 lāči, un vairs nav sastopams Kjusju salā. Lai izdzīvotu un izvairītos no cilvēka, Japānas melnais lācis veic garus pārceļojumus barības un vientulības meklējumos. Ir uzskats, ka Honsju salā dzīvo mazāk kā 10 000 lāču, lai gan 1970.
gados to bija apmēram 150 000.

Izskats un ieradumi
-------------------

Japānas melnais lācis ir viens no mazākajiem Āzijas melnajiem lāčiem, tā ķermeņa garums ir 110—150 cm, svars 60—120 kg. Mātītes ir mazākas par tēviņiem. To kažoki ir melni ar gaiši dzeltenu mēness formas zīmi uz krūtīm.

Lielākā daļa Japānas melno lāču ir nakts dzīvnieki, lai izvairītos no saskarsmes no cilvēkiem. Ziemas laikā Japānas melnais lācis alās guļ ziemas miegu. Kalnos parasti uzsnieg sniegs, kas kalpo kā silta sega aukstajā laikā. Japānas melnais lācis ir veikls kokos kāpējs, tie mēdz kokos būvēt ligzdas, kuras izmanto, lai atpūstos, gulētu vai paēstu, kā arī migas tiek ierīkotas koku dobumos un alās.

Japānas melnais lācis ir gandrīz veģetārietis, tas barojas ar zīlēm, dižskābarža riekstiem, jaunajiem dzinumiem, ķiršiem, skudrām un citiem kukaiņiem. Visvairāk savā diētā lāči patērē zīles, kas ir īpaši svarīgi rudenī, lai pieaudzētu masu pirms došanās ziemas guļā. Bet Japānas melnais lācis pie iespējas nomedīs kādu vardi, ķirzaku, krabjus un ēdīs arī maitu.

Dzimumbriedumu Japānas melnais lācis sasniedz 3—4 gadu vecumā. Riesta laiks ir no maija līdz augustam, grūsnības periods ilgst 6—7 mēnešus, bet lācene spēj atlikt embrija attīstību līdz 4—5 mēnešiem, izvēloties piemērotu laiku mazuļa attīstībai. Tas parasti ir rudens, kad ir uzkrātas tauku rezerves. Divi līdz trīs mazuļi dzimst februārī ziemas miega laikā. Mazuļi paliek kopā ar māti divus gadus.

Atsauces
--------

1. ↑  Japan's black bears 'face extinction' | Environment | guardian.co.uk
2. 1 2  «Bear Classification - Ursidae Family - Bears of the World». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 7. februārī. Skatīts: 2009. gada 19. jūnijā. Archived 2009. gada 7. februārī, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Japānas melnā lāča foto
* Population viability analysis of a Japanese black bear population
* Chinese medicine proves deadly for Japanese bears
Stūķu alas ieeja 2023.g. Maijs.
Skats Stūķu alas dziļumos.
**Stūķu ala** ir garākā ala Amatas baseinā. Ala ir izveidojusies gaiši irdenā smilšakmenī. Alai bija šaura ieeja, zema un mālaina, bet pa gadiem tā bija palikusi lielāka, pēc Anša Opmaņa veiktajiem mērījumiem šīs alas visu eju kopgarums bija 43 metri, bet pēc 2022.g. atrakšanas alas garums bija 40 metri. Iekšpusē lielākajai telpai griestu augstums ir 4,5 metri (mērīta 2002. gadā). Alā ir avots, tādēļ tā turpina veidoties.

Atrasties alā ir bīstami, jo tā ir izveidojusies irdenā un nenoturīgā smilšakmenī, kas var nobrukt jebkurā brīdī. 2007 gadā bija ievērojams nobrukums. Nobrukumu dēļ alai izveidojās divas ieejas, bet alas garums samazinājās par 6-8 metriem. Tagad atkal ir viena ieeja.  Alu atklāja Sandis Laime 2002 gadā.[*nepieciešama atsauce*]

Gunta Eniņa grāmatā "Latvijas alas" šo alu autors nosaucis par nāvinieku alu bīstamības dēļ.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Latvijas alas». *web.archive.org*. Skatīts: 2023-02-15.

Ārējās saites
-------------
*Surveyor* modelis uz Zemes

***Surveyor*** bija ASV kosmosa aģentūras NASA automātisko Mēness nolaižamo aparātu programma, kas realizēta no 1966. līdz 1968. gadam. Tās primārais mērķis bija pierādīt iespējamību mīksti nosēsties uz Mēness, gatavojoties *Apollo* pilotējamiem lidojumiem. Programmu īstenoja *NASA* Reaktīvās kustības laboratorija. Kosmiskos aparātus izstrādāja un izgatavoja uzņēmums *Hughes Aircraft*.

No septiņiem palaistajiem *Surveyor* pieci veiksmīgi nosēdās uz Mēness virsmas. *Surveyor 3* 2,5 gadus pēc nosēšanās apmeklēja *Apollo 12* apkalpe.

Visiem nolaižamajiem aparātiem bija uzstādītas televīzijas kameras. Trešajam, ceturtajam un septītajam *Surveyor* bija grunts paraugu ņemšanas ierīces. Piektajam, sestajam un septītajam bija alfa analizators, ar kuru varēja noteikt grunts ķīmisko sastāvu. Piektajam, sestajam un septītajam *Surveyor* bija ierīces, ar kurām varēja noteikt magnētiskās vielas gruntī.

Lidojumi
--------

| Nosaukums | Starta datums | Nosēšanās datums | Nosēšanās vieta | Darbības beigu datums | Rezultāts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Surveyor 1* | 30.05.1966. | 02.06.1966. | Vētru okeāns | 07.01.1967. | **Veiksmīgs**. Pirmais ASV kosmiskais aparāts, kas mīksti nosēdies uz ārpuszemes objekta |
| *Surveyor 2* | 20.09.1966. |  |  | 22.09.1966. | **Neeiksmīgs**. Zaudēti sakari pusceļā uz Mēnesi. Ietriecās Kopernika krāterī. |
| *Surveyor 3* | 14.04.1967. | 20.04.1967. | Vētru okeāns | 03.05.1967. | **Veiksmīgs**. |
| *Surveyor 4* | 14.07.1967. | 27.07.1967. | *Sinus Medii* | 27.07.1967. | **Neiksmīgs**. Īsi pirms nosēšanās zaudēti sakari. |
| *Surveyor 5* | 08.09.1967. | 11.09.1967. | Miera jūra | 17.12.1967. | **Veiksmīgs**. |
| *Surveyor 6* | 07.11.1967. | 10.11.1967. | *Sinus Medii* | 14.12.1967. | **Veiksmīgs**. |
| *Surveyor 7* | 07.01.1968. | 10.01.1968. | Tiho krāteris | 21.02.1968. | **Veiksmīgs**. |

 

{{{annotations}}}

*Apollo*, *Luna*, *Surveyor* nosēšanās vietas

Ārējās saites
-------------

* Surveyor (1966 - 1968) NASA
* Surveyor Program Results (PDF) 1969
* Surveyor 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7 Gunter Dirk Krebs


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Surveyor* programma |
| --- |
|  |
| 
* Surveyor 1
* Surveyor 2
* Surveyor 3
* Surveyor 4
* Surveyor 5
* Surveyor 6
* Surveyor 7

 |

 |
**Narinas apgabals** (kirgīzu: *Нарын облусу*) ir viena no Kirgizstānas pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Izvietojusies valsts vidusdaļā Tjanšana rietumos. Ziemeļos robežojas ar Čujas apgabalu, ziemeļaustrumos — Isikula apgabalu, dienvidaustrumos — Ķīnas Siņdzjanas Uiguru autonomo reģionu, dienvidrietumos — Ošas apgabalu, rietumos — Džalalabadas apgabalu. Apgabala centrs un lielākā pilsēta ir Narina. Iedzīvotāju lielākā daļa ir kirgīzi (99,2%; 2009).

Ģeogrāfija
----------

Ģeogrāfiski apgabals izvietojies tā sauktajā Iekšējā Tjanšanā, ko veido plašu ieleju un ieplaku nodalītas grēdas augstumā līdz 5982 m vjl (Dankova smaile). Ziemeļos uz robežas ar Čujas apgabalu paceļas Kirgīzu Alatau un uz robežas ar Isikula apgabalu — Terskeja Alatau; dienvidos — viena no Tjanšana galvenajām grēdām — Kakšaltau. Starp tām izvietojušās Džumgaltau, Moldotau, Narintau, Džamantau, Atbaši grēda, kā arī Narinas ieplaka un Aksajas ieleja. Apgabalam raksturīgs krasi kontinentāls klimats; nokrišņi 200—300 mm gadā. Lielākā upe ir Sirdarjas baseinam piederīgā Narina ar pietekām, kā arī Tarimas baseinam piederīgā Aksaja. Lielākie ezeri ir Sonkels un Čatirkels.

Vēsture
-------

Apgabals pirmoreiz izveidots 1939. gadā kā **Tjanšana apgabals** *(Тянь-Шанская область)*. Likvidēts 1962. gadā, teritoriju reorganizējot par republikas pakļautības rajoniem. Apgabals atjaunots 1970. gadā ar tagadējo nosaukumu, bet likvidēts 1988. gadā, teritorijas lielāko daļu pievienojot Isikula apgabalam. Vēlreiz atjaunots tagadējās robežās 1990. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 501. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Narinas apgabals***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kirgizstānas administratīvais iedalījums Valsts karogs: Kirgizstāna |
| --- |
|  |
| Apgabali | 
* Batkenas apgabals
* Čujas apgabals
* Isikula apgabals
* Džalalabadas apgabals
* Narinas apgabals
* Ošas apgabals
* Talasas apgabals

 |  |
|  |
| Republikas pilsētas | 
* Biškeka
* Oša

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 127913055
* GND: 4701309-6

 |

 |
**Napoleons Hills** (angļu: *Napoleon Hill*; dzimis 1883. gada 26. oktobrī, miris 1970. gada 8. novembrī) bija amerikāņu Jaunās domāšanas (*New Thought*) kustības personālās attīstības grāmatu autors. Viņa 1937. gadā publicētā "Domā un kļūsti bagāts" (*Think and Grow Rich*) Hilla nāves brīdī bija publicēta 20 miljonos eksemplāru.

Dzimis Virdžīnijas štatā, nabadzīgā ģimenē. 1908. gadā, strādādams par reportieri, intervēja Endrū Kārnegiju, kurš esot ieteicis Hillam veikt pētījumu par bagātu un ietekmīgu cilvēku rakstura īpašībām, tos intervējot. To darīdams, Hills esot nonācis pie secinājumiem, kurus izklāstījis savās grāmatās. No 1933. līdz 1936. gadam bija prezidenta Franklina Rūzvelta padomnieks.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Napoleons Hills***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 2471835
* LNB: 000012048
* LCCN: n91042381
* ISNI: 0000 0001 1436 6941
* GND: 120892928
* SELIBR: 368605
* SUDOC: 026922207
* BNF: cb11907523k (data)
* BIBSYS: 90115333
* NLA: 35195022
* NDL: 00443335
* NKC: jn20000700715
* BNE: XX853759
* CiNii: DA05251096

 |

 |
Melnstrādnieki no vairākām komandām veido rindas peletona priekšā, lai savus līderus izvirzītu sacensību priekšgalā. Džordžs Hinkapī strādā savas komandas līdera Lānsa Ārmstronga (dzeltenajā *Tour de France* līdera krekliņā) labā.
Riteņbraukšanas ***gregari*** jeb **melnstrādnieks** ir šosejas riteņbraukšanas termins, ar ko apzīmē sportistu, kurš strādā savas komandas un līdera labā. 

Franču valodā tiek izmantots termins *domestique*, kura nozīme ir "kalps". Itālijā un Spānijā tiek izmantots termins *gregario* (kareivis Romas leģionā, "viens no grupas"), bet Beļģijā un Nīderlandē to apzīmē ar *knecht* ("kalps") vai *helper* ("palīgs"). Pirmoreiz šis apzīmējums franču valodā pielietots 1911. gadā, lai arī šāda veida braucēji ir pastāvējuši arī pirms tam.

Pamata atbalsts
---------------

*Gregari* saņem no pavadošā auto ūdeni komandas biedriem
*Gregari* komandas biedriem no pavadošā auto nogādā ūdeni un pārtiku, kā arī dod aizvēju saviem komandas līderiem. Viņi palīdz arī saviem biedriem mehānisku problēmu gadījumā, gan aizdodot ekipējumu kā velosipēdu vai ratu, gan palīdzot atkal atgūt pozīciju, savā aizvējā palīdzot panākt grupu.

Atsauces
--------

1. ↑  Gregari gandarījums, laikraksts "Diena"
2. ↑  Etimologia
**Itālijas fašistu celtās pilsētas** attiecas uz lauku pilsētiņu un pilsētciematu celtniecības programmu Itālijas karalistē un Itālijas koloniālajā impērijā, kas tika īstenota fašistiskās Itālijas laikā. Lai arī arhitektūras uzsvari gadu laikā nedaudz mainījās, jaunās pilsētiņas tika celtas vienkāršajā, fašismam raksturīgajā modernā racionālisma un neoklasicisma stilu sajaukumā, izmantojot līdzīgus plānošanas principus. Centrā atrodas fašistu partijas nams, municipalitāte un baznīca. Ēkām ir tikai daži stāvi, bet vertikālos akcentus iezīmē centrālo ēku torņi.

Latīnas provincē
----------------

Viens no fašisma redzamākajiem panākumiem bija Pontinas purvu nosusināšana un jaunu agropilsētiņu celtniecība mūsdienu Latīnas provincē. Lauksaimniecības centru veidošana turpināja iepriekš iesāktās "Kaujas par kviešiem" uzsvaru uz lauksaimniecības attīstību. 1932. gadā uzsāka Pontinas purvu nosusināšanas kampaņu, grāvju rakšanā un jaunu pilsētiņu celšanā iesaistot vismaz 50 000 strādnieku. Iepriekš gandrīz neapdzīvotajos un malārijas odu pilnajos purvos nodibinātas Litorija (tagad Latīna,1932), Pontīnija (1933), Sabaudija (1934), Aprīlija (1937), Pomēzija (1939). Pilsētiņas plānotas ne vairāk kā 3000 iedzīvotāju vajadzībām. Jauno pilsētiņu celtniecība arī kalpo kā piemērs nākotnē plānotajam un daļēji īstenotajam itāļu kolonistu vilnim uz Itālijas kolonijām Āfrikā, kur tie apmestos līdzīgi jaunbūvētās pilsētiņās.

* Stilizēta kviešu strūklaka LatīnāStilizēta kviešu strūklaka Latīnā
* Litorijas oficiālā dibināšana, 1932Litorijas oficiālā dibināšana, 1932
* Sabaudijas municipalitātes tornisSabaudijas municipalitātes tornis
* Baznīca SabaudijāBaznīca Sabaudijā
* Baznīca PontīnijāBaznīca Pontīnijā
* Pontīnijas municipalitātes tornisPontīnijas municipalitātes tornis
* Bijušais fašistu partijas nams PomēzijāBijušais fašistu partijas nams Pomēzijā
* Pomēzijas centrālais laukumsPomēzijas centrālais laukums

Citur Itālijā
-------------

Fašisma gados jaunu pilsētiņu celšana notika visā Itālijā un tās kolonijās. Sardīnijā 1928. gadā tika nodibināta Musolīnija (tagad Arboreja) un 1938. gadā atklāta ogļraču pilsētiņa Karbonija. Kara aviācijas vajadzībām 1937. gadā atklāta Guidonija.

Atsauces
--------

1. 1 2  Destructive Creation: Fascist Urban Planning, Architecture and New Towns
Maksis fon Galvics
**Narevas ofensīva** (vācu: *Narew-Offensive*) bija Vācijas impērijas uzbrukuma operācija Krievijas impērijai no 1915. gada 13. jūlija līdz 24. augustam. Lai arī kaujas Narevas upes apkārtnē bija notikušas jau 1915. gada februārī, un vāciešu uzbrukums šeit, kopā ar jau pakāpeniski kopš aprīļa-maija izvērstajām Bugas ofensīvu un Kurzemes ofensīvu turpinājās līdz 1915. gada septembra beigām, kad apstājās Krievijas Lielā atkāpšanās. Narevas upe atrodas dažus desmitus kilometrus uz ziemeļiem no Varšavas, kas bija Krievijas pārvaldītās Polijas karalistes galvaspilsēta. Ofensīvas mērķis bija ielauzties Polijā no ziemeļiem, kamēr Bugas ofensīvas spēki ielauzās tajā no dienvidiem, tādējādi ielencot un iznīcinot Krievijas armijas galvenos spēkus. Lai arī vāciešiem izdevās izspiest krievus no Polijas un sagūstīt lielu daļu armijas, krieviem netika dots nāvējošs trieciens un karš turpinājās.

Plānošana
---------

Pirmais vāciešu uzbrukums Narevas apkārtnē 1915. gada februārī bija preventīvi apturējis plānotu Krievijas uzbrukumu Austrumprūsijai, nodarot krievu armijai lielus skaitliskos zaudējumus, bet nebija vainagojies ar teritorijas iegūšanu. Vasaras ofensīvu organizēja ģenerālis Maksis fon Galvics, kurš izveidoja 20 divīziju armijas grupu ar 200 000 kareivjiem un 1000 lielgabaliem. Uzbrukuma centrs bija vērsts pret rajonu, kurā saskārās krievu 1. un 12. armijas frontes līnijas. Šeit atradās 100 000 krievu kareivju ar 377 lielgabaliem, kam vidēji bija tikai 40 lādiņi.

Norise
------

Narevas ofensīva sākās 13. jūlijā ar četras stundas ilgu artilērijas apšaudi, kam sekoja kājnieku uzbrukums, kas izrāva vairākus desmitus kilometrus platu robu frontē starp abām krievu armijām. 17. jūlijā vācieši bija iznīcinājuši ap 70% krievu aizsardzības līnijas kareivju, sagrābuši 24 000 karagūstekņu, un pavirzījušies uz priekšu vairākus kilometrus. Armijas ģenerālštāba priekšnieks Mihails Aleksejevs pavēlēja sākt atkāpšanos, ko pavadīja atkāpšanās arī frontes flangos. Veiksmīgie vācu uzbrukumi visā Austrumu frontē spieda Krievijas virspavēlniecību 22. jūlijā pieņemt lēmumu par Lielo atkāpšanos, kas skāra arī Narevas frontes sektoru. Naktī uz 24. jūliju vāciešiem izdevās šķērsot Narevas upi. Krievi atkāpās no Polijas, ļaujot vāciešiem 4. augustā ieņemt Varšavu. 7. augustā Galvica armijas grupu pārveidoja par Vācijas 12. armiju.

Atsauces
--------

1. ↑  World War I: Encyclopedia, Volume 1
**Čaunas līcis** (krievu: *Чаунская губа*) ir Austrumsibīrijas jūras līcis tās dienvidaustrumu piekrastē, vistālāk uz dienvidiem izvirzītā jūras daļa. Administratīvi ietilpst Krievijas Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā. Ziemeļrietumos līci norobežo Kitikas pussala un Ajonas sala, ziemeļaustrumos — Šelagu rags. Ar jūru līci savieno 30 km platais Sredņijas šaurums ziemeļos un 2—10 km platais un seklais Mazais Čaunas šaurums ziemeļrietumos. Rietumu krasts zems, austrumu — stāvāks. Līcī ietek vairākas nelielas upes, tajā skaitā Čauna, kas devusi līcim nosaukumu. Līča austrumu un dienvidu piekrastē kopš 1974. gada izveidots Čaunas līča dabas liegums migrējošo ūdensputnu aizsardzībai.

Krasti mazapdzīvoti, ziemeļaustrumu piekrastē atrodas nozīmīga jūras osta Peveka un pamestais Valkumejas kalnraču ciemats, dienvidos Čaunas grīvā — Ritkuču ciems un Ustjčaunas polārstacija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Čaunas līcis». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 142. lpp.
2. ↑  Определение "Чаунская губа" в Большой Советской Энциклопедии
3. ↑  ООПТ России. Чаунская губа

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 7804148574367724430003
* SUDOC: 177389702

 |

 |
**Aleksandera sala** (angļu: *Alexander Island*) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Karalienes Elizabetes salu Perija salu grupā. Baiama Mārtina šaurums rietumos salu atdala no Melvila salas, Bojera šaurums ziemeļos — no Mesija salas, Erskina līcis austrumos un Pella līcis dienvidos — no Batērsta salas. Sala izstiepta dienvidrietumu—ziemeļaustrumu virzienā, krasti mēreni izroboti. Reljefā dominē paugurains līdzenums. Salas teritorijā valda arktiskais tuksnesis. Visa sala ietilpst Kausuitukas nacionālā parka teritorijā.

Vēsture
-------

Sala ilgi tika uzskatīta par daļu no Batērsta salas sauszemes masīva. Tagadējais nosaukums piešķirts 1962. gadā par godu Kanādas ģenerālgubernatoram (1946—1952) Haroldam Aleksanderam (*Charles Vincent Massey*).

Atsauces
--------

1. ↑  The Atlas of Canada. Sea Islands
2. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Alexander Island
3. ↑  Parks Canada. Qausuittuq National Park
4. ↑  Naming Canada: Stories about Canadian Place Names

Ārējās saites
-------------

* International Map of the World 1:1,000,000 Viscount Melville Sound NS-12/13/14
***Oršas kauja*** ir glezna, kas attēlo Oršas kauju, kas tika izcīnīta 1514. gada 8. septembrī starp Lietuvas lielkņazistes un Polijas karalistes apvienotajiem spēkiem (gleznas labajā pusē) un Vasilija III Maskavijas armiju (pa kreisi) kā daļa no Maskavijas-Lietuvas kariem.

Glezna, kas ir vienīgā šāda veida glezna poļu renesanses glezniecībā, glabājas Nacionālajā muzejā Varšavā. Nezināmais "Oršas kaujas" autors, analizējot gleznošanas tehniku un stilu, visticamāk, bija kāds no galma gleznotājiem-kartogrāfiem, kāds no Lūkasa Krānaha Vecākā loka. Atsevišķas detaļas norāda uz to, ka pats mākslinieks bija kaujas liecinieks. Gleznā ir mākslinieka pašportrets kā neapbruņots tēls vācu uniformā (pie apakšdaļas, pa labi no centra, kurš sēž uz koka celma Dņepras krastā, noskatoties cīņā, ar pirkstiem ierāmējot skatu.

Saskaņā ar vienu hipotēzi gleznas autors ir vācu mākslinieks Hanss Krells, Lajoša II Jagellona galma mākslinieks.

Analīze
-------

Gleznā attēlots skats no putna lidojuma uz vairākiem cīņas posmiem; tie paši tēli parādās gleznā vairākās vietās — lielhtemanis Konstantins Ostrožskis gleznā parādās trīs reizes. Ekipējuma, ieroču un komandieru portreti ir attēloti reālistiski un ļoti precīzi, parādot, piemēram, tādas detaļas kā ūdens iztukšošanu no ieročiem pēc upes šķērsošanas. Dažas ainas ir uz groteskas robežas, citas uzsver kaujas nežēlību.

Glezna nav pilnībā saglabājusies. Pēc precīzas analīzes secināts, ka sākotnēji tā bijusi augstāka un iekļāva horizontu. Tās asimetriskā kompozīcija liek domāt, ka no kreisās puses ir nogriezta aptuveni 1/5 daļa gleznas. Divas konfliktējošās smago kājnieku kolonnas tiek pieņemtas par kādreizējo gleznas centru un šobrīd ir nobīdītas pa kreisi. Attēls tapis laika posmā no 1520. līdz 1534. gadam.

Atsauces
--------

1. 1 2  .
2. ↑  ; pārbaudes datums: 23 maijs 2021.
3. ↑  Dorota Folga-Januszewska, Andrzej Rottermund, Lech Majewski. *Polish Commonwealth Treasures: On the History of Polish Collecting from the 13th Century to the Late 18th*. Wydawca Bosz, 2008. 120. lpp. ISBN 8387730815.

Bibliogrāfija
-------------

* *Malarstwo Polskie*, red. Janusz Fogler, Wydawnictwa Artystyczne i Filmowe, Varšava 1997
* *National Museum in Warsaw*, Arkady, Varšava 1990, ISBN 83-213-3308-7
* '**Bitwa pod Orszą'**. „Rzeczpospolita". Cykl dodatków: „Zwycięstwa Oręża Polskiego" nr 4/20, 25 marca 2006. Varšava.
* Zdzisław Żygulski jun - *Polska. Broń wodzów i żołnierzy*, Krakova 1998.
**Andžela Deivisa** (*Angela Davis*, dzimusi 1944. gada 26. janvārī) ir politiķe, amerikāņu sabiedriskā darbiniece un universitātes pasniedzēja. Politiski visaktīvākā bija XX gadsimta sešdesmito gadu beigās - septiņdesmitajos gados, kad bija saistīta ar ASV Komunistisko partiju, cilvēktiesību kustību un Melno panteru partiju. 2010. gadā Andžela Deivisa ir atvaļināta Kalifornijas Universitātes Santakrusā pasniedzēja. Andželas Deivisas interešu lokā ir feminisms, afroamerikāņu studijas, kritiskā teorija, marksisms, popmūzika, sociālā apziņa un cietumu sistēma.

Dzimusi Birmingemā, Alabamā, benzīntanka īpašnieka ģimenē. Vidusskolā Ņujorkā iepazinās ar sociālisma teoriju un iestājās kreisās jaunatnes grupā. Studējot Brandeisa Universitātē, Masačūsetsā, kļuva par Herberta Markūzes studenti un piekritēju. 1963. gadā Andžela Deivisa piedalījās sociālistisko spēku organizētajā Pasaules Jaunatnes un studentu festivālā Helsinkos. Vēlāk studēja Francijā un Vācijā.

Atgriežoties ASV, sāka strādāt Kalifornijas Universitātē Sandjego, bet vēlāk - Kalifornijas Universitātē Losandželosā. 1969. gadā iestājās ASV Komunistiskajā partijā. Pēc toreizējā štata gubernatora Ronalda Reigana iniciatīvas tāpēc tika izslēgta no universitātes.

1970. gada 7. augustā Andželas Deivisas paziņa Džonatans Džeksons Marinas apgabalā, Kalifornijā tiesas zālē sagrāba par ķīlnieku tiesnesi, lai atbrīvotu trīs ieslodzītos. Atbrīvošanas operācijas gaitā tiesnesis un Džeksons gāja bojā. Tā kā uzbrukumā izmantotie ieroči bija reģistrēti uz Deivisas vārda, tika izdots viņas aresta orderis. Pēc pāris mēnešiem Deivisa Ņujorkā tika arestēta. 1972. gadā viņa tika attaisnota. Tajā laikā Andželai Deivisai veltītu dziesmu radīja gan Džons Lenons un Joko Ono, gan Miks Džegers. PSRS tika organizēta plaša propagandas kampaņa Andželas Deivisas atbrīvošanai.

Pēc atbrīvošanas Andžela Deivisa kļuva par ASV Komunstiskās partijas CK biedru un no partijas kandidēja ASV viceprezidenta amatam. Nodibināja organizāciju "Kritiskā pretošanās" (*Critical Resistance*), kuras mērķis ir cietumu sistēmas atcelšana ASV. Protestējot pret savas partijas atbalstu Augusta pučam PSRS 1991. gadā, Andžela Deivisa izstājās no ASV Komunistiskās partijas. 1997. gadā žurnālā *Out* atzina sevi par lezbieti.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Andžela Deivisa***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 108895419
* LCCN: n50035485
* ISNI: 0000 0001 1032 3039
* GND: 11852402X
* SELIBR: 397062
* SUDOC: 026814056
* BNF: cb11898827q (data)
* BIBSYS: 4031442
* NLA: 35033804
* NDL: 00437336
* NKC: jn20031014035
* BNE: XX1246979
* CiNii: DA01297029

 |

 |
**Suomusalmi kauja** (somu: *Suomussalmi lahing*, krievu: *Битва при Суомуссалми*) bija kauja Ziemas kara laikā, kurā Somijas armija sakāva iebrukušo PSRS karaspēku.

Norise
------

1939. gada 30. novembrī Sarkanās armijas 163. strēlnieku divīzija iebruka Somijas teritorijā un virzījās uz rietumiem. PSRS karaspēka uzdevums bija ieņemt Oulu, sašķeļot Somiju divās daļās. 7. decembrī divīzija bez lielas pretestības ieņēma nodedzināto Suomisalmi ciematu.

Somijas virspavēlnieks Karls Gustavs Mannerheims nosūtīja uz kaujas rajonu papildspēkus, kas ielenca 163. divīziju. Lai atbrīvotu 163. divīziju no ielenkuma, no PSRS teritorijas pa Rātes lielceļu uz Suomisalmi nosūtīja 44. strēlnieku divīziju.

Nogaidot, kamēr 44. divīzijas karaspēka kolonna izstiepjas 20 kilometru garumā, somu karaspēks to 1940. gada 1.—7. janvārī ielenca, sašķeļot kolonnu vismaz 6 atsevišķos "katlos". Kaujās krita tūkstošiem sarkanarmiešu, tomēr ielenktajai 163. divīzijai tomēr izdevās pa ezera ledu izlauzties no aplenkuma, zaudējot 30% no personālsastāva.

Suomusalmi uzvara, kurā somi spēja uzvarēt kaujā pret pieckārtīgu pārspēku, tāpat kā iepriekšējā uzvara kaujā pie Tolvajervi pacēla Somijas armijas un sabiedrības morāli.

Attēli
------

* Ziemas kara piemiņas vieta pie SuomusalmiZiemas kara piemiņas vieta pie Suomusalmi
* Iznīcinātais T-26 tanksIznīcinātais *T-26* tanks
* Uz Rātes lielceļa iznīcinātā padomju 44. strēlnieku divīzijaUz Rātes lielceļa iznīcinātā padomju 44. strēlnieku divīzija
* Somu strēlnieki uz Rātes lielceļaSomu strēlnieki uz Rātes lielceļa

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Suomusalmi kauja***.
* The Battle of Suomussalmi (angliski)
* Боевые действия в районе Суомуссалми в период советско-финляндской войны 1939-1940 годов Archived 2019. gada 16. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85130569

 |

 |
**Saross** ir precīzi 223 sinodisku mēnešu periods, aptuveni 6585,3211 dienas vai 18 gadi, 10, 11 vai 12 dienas (atkarībā no garo gadu skaita) un 8 stundas, ko var izmantot, lai prognozētu Saules un Mēness aptumsumus. Vienu sarosa periodu pēc aptumsuma Saule, Zeme un Mēness atgriežas aptuveni tādā pašā relatīvajā ģeometrijā, gandrīz taisnā līnijā, un notiek gandrīz identisks aptumsums, ko sauc par aptumsuma ciklu.

Aptumsumu sēriju, ko atdala viens saross, sauc par sarosu sēriju. Tas atbilst:

* 6 585 321347 saules dienas
* 18,029 gadi
* 223 sinodiski mēneši
* 241,999 drakoniski mēneši
* 18,999 aptumsuma gadi (38 aptumsuma sezonas)
* 238,992 anomālistiski mēneši

19 aptumsuma gadi nozīmē, ka, ja ir Saules aptumsums (vai Mēness aptumsums), tad pēc viena sarosa tajā pašā Mēness orbītas mezglā būs jauns mēness, un šādos apstākļos var notikt vēl viens aptumsums.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls». *Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls* (latviešu). Skatīts: 2021-08-12.