recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par kuģa radiomāju. Par citām jēdziena **radiomāja** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Radiomāja** ir viena no kuģa dienesta telpām. Tā nodrošina no sardzes stūrmaņa saņemto ziņojumu ātru pārraidīšanu. Radiomāju izvieto uz pārgājiena tiltiņa klāja, tā ir viena no kuģa vadības telpām. Radiomājā tiek nodrošināta radio sardze.

Par radiosakariem uz kuģa atbildīga ir radio komanda (taču līdz ar ultraīsviļņu (UĪV) aparatūras ieviešanu aizvien lielāku darbu dara klāja virsnieki, un uz dažiem kuģiem radio virsnieku vairs vispār nav). Radio virsnieks ir atbildīgs kuģa kapteinim par kuģa sakaru aprīkojuma lietošanu un uzturēšanu kārtībā. Daudzos gadījumos viņš nav kuģa īpašnieka, bet gan jūras radio kompānijas algots darbinieks. Šī kompānija izlemj, uz kura kuģa viņš strādās, nodrošina viņa transportu no un uz kuģi un nodrošina paaugstināšanas iespējas. Radio virsnieku skaits uz kuģa ir atkarīgs no radio dienesta likumiem, kas katrai kuģu klasei ir īpaši. Kravas kuģiem ar bruto tonnāžu no 1600 bruto reģistra tonnām un lielāku, ja tie ir aprīkoti ar radiotelegrāfa automātiskās trauksmes aparatūru, nepieciešams tikai viens radio virsnieks.

Ja uz kuģa ir tikai viens radio virsnieks, viņš nodrošina radio sardzi astoņas stundas dienā četros divu stundu periodos. Ja ir divi radio virsnieki, viņi nodrošina sardzi sešpadsmit stundas dienā, divdesmit četru stundu periodā iekļaujot četrus divu stundu pārtraukumus. Ar trim vai vairāk radio virsniekiem radio sardze tiek nodrošināta nepārtraukti divdesmit četras stundas, katram radio virsniekam veicot divas četru stundu sardzes pienākumus ar diviem astoņu stundu pārtraukumiem.

Liela daļa no radio virsnieka sardzes pienākumiem ir saistīta ar kuģa darījumu, navigācijas un laikapstākļu ziņojumu, kuģa hronometra pārbaudes signālu, telegrammu un preses ziņojumu pārraidi un uztveršanu. Daudzi no šiem ziņojumiem tiek pārraidīti ar radiotelegrāfu Morzes kodā, bet lielākoties tiek lietota radiotelefoniju.

Sardzes periodos tiek nodrošināta nepārtraukta sardze starptautiskajā nelaimes frekvencē nelaimes un palīdzības ziņojumu uztveršanai. Klausīšanās tiek intensificēta divos trīs minūšu periodos katru stundu, kad tiek pārtraukti visi sakari, izņemot nelaimes signālus un steidzamus sakarus. Kad radio virsnieks aiziet no sardzes, starptautiskā nelaimes frekvence tiek uzmanīta ar automātisko trauksmes ierīci, kas veidota, lai reaģētu uz starptautiski atpazīstamiem signāliem un iedarbinātu trauksmes zvanus.

Uz daudziem kuģiem radio virsnieks strādā kā radio un elektronikas virsnieks un ir atbildīgs par lielu daudzumu elektroniskā aprīkojuma gan uz tiltiņa, gan mašīntelpā papildus radiomājas aprīkojumam.
Cēsu Skolotāju institūts 1938.—1940. gadā.
**Cēsu Skolotāju institūts** (CSI) bija valsts uzturēta pedagoģiskā augstskola, kas no 1938. līdz 1955. gadam (ar pārtraukumu 1940.—1944. gadā) atradās Bērzaines ielā 34 Cēsīs. Mūsdienās agrākā institūta ēkā atrodas Cēsu internātpamatskola-rehabilitācijas centrs.

Vēsture
-------

Institūta priekšvēsture izsekojama līdz 1882. gadam, kad par Vidzemes bruņniecības līdzekļiem pie Cēsīm uzcēla Bērzaines ģimnāzijas ēku. Baltijas pārkrievošanas laikā no 1892. līdz 1906. gadam Bērzaines ģimnāzijas darbība tika apturēta, bet to galīgi slēdza pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā.

Pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma Bērzaines ģimnāzijas ēkā 1920. gadā darbību uzsāka Cēsu Bērzaines Valsts vidusskola, līdztekus lielajā ēkā īslaicīgi darbojās Cēsu skolotāju seminārs (1920—1922). 1929./1930. m. g. Cēsu Valsts vidusskolu pārdēvēja par Cēsu Valsts ģimnāziju.
1938. gadā to pārcēla uz jaunuzbūvēto ēku netālu no Ruckas muižas.
Tajā pašā gadā uz agrākās Bērzaines ģimāzijas ēku tika pārcelts Rīgas Skolotāju institūts.

Vācu okupācijas laikā ēkā atradās kara hospitālis. 1944. gada rudenī Cēsīs atvēra sešgadīgu skolotāju institūtu, kas turpināja darboties līdz 1955. gadam.
Pēc tam ēkā izvietota Cēsu sanatorijas mežaskola bērniem ar novājinātu veselību, tagad Cēsu internātpamatskola-rehabilitācijas centrs.

Piemineklis I. Kokaram
----------------------

2012. gadā pie kādreizējās Cēsu skolotāju institūta ēkas atklāja piemiņas plāksni tā bijušajam studentam un kordiriģentam Imantam Kokaram (1921—2011).

Ārējās saites
-------------

* Cēsnieks un viņa nams Pastkartes apraksts

Atsauces
--------

1. ↑  Vēsturiskais ievads Archived 2014. gada 4. novembrī, *Wayback Machine* vietnē. Cēsu internātpamatskolas-rehabilitācijas centra mājas lapa
2. ↑  «Cēsu Valsts ģimnāzijas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 2. martā. Skatīts: 2017. gada 2. aprīlī.
3. ↑  Atmiņu gaismā: Rīgas skolotāju institūts (1922—1938) un Cēsu Valsts skolotāju institūts (1938—1940) Edith Zuzena-Metuzala. Rīga: RSI, 1990. — 535 lappuses
4. ↑  Fonda kartīte[novecojusi saite]
5. ↑  Cēsīs atklās piemiņas plāksni leģendārajam kordiriģentam Imantam Kokaram jauns.lv, 2012. gada 22. augustā

Koordinātas: 57°18′45″N 25°14′55″E﻿ / ﻿57.31250°N 25.24861°E﻿ / 57.31250; 25.24861
**Kopējais pieprasījums** ir preču un pakalpojumu apjoms (nacionālās ražošanas reālais apjoms), kuru mājsaimniecības, uzņēmumi, valdība un ārzemnieki ir gatavi pirkt pie jebkura iespējamā cenu līmeņa.
Koppieprasījums dažkārt tiek raksturots kā modelis, kas atklāj cēloņsakarību starp nacionālās ražošanas un pakalpojumu apjomu un cenu vidēji svērto līmeni: jo zemākas ir cenas, jo lielāks koppieprasījums, t. i. tā preču masa, kas tiek tautsaimniecībā pieprasīta un arī saražota.

Faktori, kas ietekmē kopējo pieprasījumu
----------------------------------------

Kopējo pieprasījumu ietekmē gan tiešie, gan netiešie faktori. Pie tiešajiem faktoriem pieder; procentu likme- cenu pieaugums palielina naudas pieprasījumu un līdz ar to procenta likmi. Tas, savukārt, samazinās kopējo pieprasījumu, jo pastiprināsies stimuls uzkrāt, un arī reālā naudas pirktspēja kļūs mazāka. Tāpat kopējo pieprasījumu ietekmē reālais naudas daudzums un tā pirktspēja. Cenu pieaugumu rezultātā iedzīvotāju ietaupījumi zaudē vērtību un kopējais pieprasījums samazināsies. Pie tiešajiem faktoriem pieder- importa iepirkuma apjoms. Ja importa preces ir lētākas, iedzīvotāji vairāk pirks tās, bet vietējo ražojumu kopējais pieprasījums samazināsies.

Pastāv arī netiešie jeb ārpuscenas faktori, kas var ietekmēt kopējo pieprasījumu. **Izmaiņas patērētāju izdevumos** rodas mainoties patērētāju labklājības līmenim, patērētāju nogaidīšanas dēļ. Arī patērētāju parādu dēļ un mainoties nodokļu likmēm, jo lielāki nodokļi jāmaksā, jo mazāk preču var atļauties pirkt. **Izmaiņas investīciju izdevumos** — tās ietekmē procenta likme, gaidāmā peļņa no investīcijām, nodokļu līmenis, jaunu tehnoloģiju ieviešana, neizmantoto ražošanas jaudu esamība. **Izmaiņas valsts izdevumos** — tiem pieaugot, palielinās kopējais pieprasījums. **Izmaiņas tīrā eksporta apjomā** — to ietekmē ārvalstu nacionālais ienākums, jo tas lielāks, jo vairāk iespēju palielināt konkrētās valsts eksportu. Tāpat būtiski ir valūtu kursi. Jo zemāks nacionālās valūtas kurss, jo lētākas šīs valsts preces ārzemēs.

Atsauces
--------

1. ↑  Libermanis G. Makroekonomika.- Rīga, Kamene, 2006.g.186.lpp
2. ↑  M. Šenfelde Makroekonomika.- Rīga, RTU, 2006.g.54.lpp
3. ↑  Libermanis G. Makroekonomika.- Rīga, Kamene, 2006.g.188.lpp
**Kokkosteji** (*Coccosteus*) ir bruņuzivju kokkosteīdu ģints. Ģinti pirmo reizi 1843. gadā aprakstīja šveiciešu dabaszinātnieks Luijs Agasi. Ģints tipveida suga ir *Coccosteus cuspidatus* Miller, 1841, kas bieži tiek saukta kā *Coccosteus decipiens* Agassiz, 1841. Ģints izplatīta Galvenajā devona laukā (Baltija, Ļeņingradas apgabals), Novajā Zemļā, Boļšezemeļas tundrā, Donbasā, Minusinas katlienē, Centrālajā Kazahstanā, Skotijā, Reinas apgabalā un Ziemeļamerikā vidusdevona nogulumos.

Apraksts
--------

Ģinti pārstāv neliela izmēra zivis no 15 līdz 70 cm garumā. Bruņas klāj zvaigžņveida vai arī ne zvaigžņveida, reizēm augsti pauguriņi. Pakauša kauls (*Nu*) ir trapecveidīgs, bet tā aizmugurējie sānu stūri nav izstiepti. Uz kaula ārējās puses ir redzamas šuvju virsmas savienojumam ar sānu pakauša kauliem (*Pn*). Galvas vairoga centrālais kauls (*C*) ir salīdzinoši liels, un robežojas ar sānu kaulu (*M*). Suborbitālā kaula (*SO*) zemacs izaugums ir zems, bet aizmugurējā daļa augsta un veido acu atveres aizmugurējo malu. Pineālais kauls (*Pi*) ir atdalīts no centrālā kaula (*C*) ar preorbitālā kaula (*PrO*) izaugumiem. Vidējais muguras kauls (*MD*) pakāpeniski sašaurinās, galā veidojot aizmugurējo dzelksni. Pakaļējā vēdera-sānu kaula (*PVL*) aizmugurējais sānu stūris ir izstiepts izaugumā bez pauguriņiem. Krūšu spuru atvere ir neliela.

Sistemātika
-----------

* **Coccosteus** Agassiz, 1843

* *Coccosteus carbonarius* M'Coy, 1848
* *Coccosteus chamberlini* Bryant, 1932
* *Coccosteus cuspidatus* Miller, 1841
* *Coccosteus cuyahogae* Claypole, 1998
* *Coccosteus disjectus* Woodward, 1891
* *Coccosteus grossi* Obrucheva, 1962
* *Coccosteus hercynius* Meyer, 1852
* *Coccosteus macromus* Cope, 1892
* *Coccosteus marcae* Obrucheva, 1962
* *Coccosteus minor* Miller, 1858
* *Coccosteus occidentalis* Newberry, 1875
* ? *Coccosteus orvikui* Gross, 1940
* *Coccosteus terranovae* Obruchev, 1934

Atsauces
--------

1. ↑  Д. В. Обручев, Основы палеонтологии (Бесчелюстные, рыбы), издательство "Наука", Москва, 1964. г. 144. lpp.
2. ↑  Обручева О.П. "Панцирные рыбы девона СССР (Коккостеиды, и динихтииды)", Издательство Московского университета, Москва, 1962 г. 191 стр. 71. lpp
**Korbkiles vaka** jeb **Cerbkules vaka** (*Corbkul wacke*) bija viena no Turaidas pilsnovada vakām, kas 16. un 17. gadsimtā vietā, kas ietilpst mūsdienu Siguldas novadā. 17. gadsimtā dēvēta arī par Kurglas (*Kurggli*, *Korbkülsche*) vaku.

Vakas teritorijā vietā vēlāk atradās Lēdurgas muiža un Lodes muiža.

Saimniecības un to etniskais sastāvs
------------------------------------

Korbkiles vakā 1550. gadā bija 76 saimniecības. Aplūkojot saimnieka sociālo vai radniecību raksturojošo vārdu lietošanas biežumu, redzams, ka 20 sētas apzīmētas ar latvisko formu *Jaunswirs*, 7 ar*-dels*, 2 ar *-brall*, bet viena ar *-tawe*, savukārt ar lībisko *-poÿe*, *-poÿe* — 8 saimniecības (lībiski *poÿ* — 'dēls'). Šo mājvārdu nosaukumu attiecība liecina par latviešu izcelsmes saimnieku pārsvaru pār līviem Korbkiles vakā 16. gadsimtā.

1582. gadā vakā bija tikai 12 apdzīvotas viensētas un 6 neapdzīvotas zemes arkli. Iespējams, iedzīvotāja skaita samazināšanās saistīta ar vakas teritorijas tapšanu par muižu zemi. Iedzīvotāju skaitu mainīja arī kari, sērgas un pārvietošanās.

Nosaukumu *Jaunswirs* ('jauns vīrs') attiecināja uz saimniecībām, kas uz laiku bija atbrīvotas no nodokļiem.

Ciemati
-------

Vakā 16.—17. gadsimtā dažādās revīzijās minēti Aģes ciems, Korģeļciems, Palciems, Lēdurgas ciems, Jerros ciems, Paunes ciems, Vinkānciems, Sustciems un Viltišciems.

Atsauces
--------

1. ↑  Turaidas un Krimuldas pilsnovadu vakas 16. gs. vidū: karte

Literatūra
----------

* Pa somugru pēdām Baltijas jūras krastā. Turaidas muzejrezervāts. Zinātne 2009. ISBN 978-9984-808-69-7, *"Turaidas un Krimuldas novada apdzīvotība un etniskā piederība Livonijas karā*", 53.—58.lpp.
* Krimuldas novada vēsture. Ragana • Turaida • Inciems • Eikaži • Lēdurga • Aijaži • Lode. Jumava 2011. ISBN 978-9984-38-958-5
Šķirošanas uzkalns Šķirotavas stacijā Rīgā
Vilcienu sastāvi Šķirotavas stacijā Rīgā
**Šķirošanas stacija** jeb **šķirotava** ir speciāla dzelzceļa stacija, kas paredzēta vilcienu formēšanai lielos apjomos no atsevišķiem vagoniem un to izformēšanai. Šādās stacijās apstrādā kā vietējās, tā tranzīta vagonu plūsmas un tajās veidotie vilcienu sastāvi paredzēti lielu attālumu veikšanai bez papildus pārformēšanas starpstacijās. Šķirošanas stacijās formē arī pārvedvilcienus uz citām tā paša dzelzceļa mezgla stacijām, kā arī iecirkņu savācējvilcienus un izvedvilcienus nosūtīšanai uz blakus iecirkņiem.

Latvijā ir divas šķirošanas stacijas — Šķirotava Rīgā un Daugavpils Šķirošanas parks Daugavpilī. Šķirošanas parki ir arī citās lielās stacijās (C parks Ventspils stacijā, Jelgavas I parks Jelgavas stacijā u.c.).

Šķirošanas staciju svarīgākās būves
-----------------------------------

* Sliežu ceļu **parki**:
	+ pieņemšanas parks vilcienu pieņemšanai;
	+ šķirošanas parks ar šķirošanas uzkalnu (šķirošanas kalniņu) vagonu šķirošanai (šķirošanas parks ir lielākais šķirošanas stacijas parks, kurā var būt līdz 40 sliežu ceļu);
	+ aizlaišanas parks sastāvu nosūtīšanai;
	+ tranzīta parks;
* sliežu ceļi palīgoperācijām, vagonu apkalpošanai un vietējam darbam;
* dienesta būves;
* lokomotīvju un vagonu saimniecība;
* kravu platformas un laukumi;
* citu dienestu saimniecības (piemēram, vagonu apkopei, mazgāšanai, remontam).

Ir vienpusējās šķirošanas stacijas, kas vagonus šķiro vienā virzienā un divpusējās, ar vismaz diviem šķirošanas uzkalniem, kas vagonus šķiro abos virzienos (spēj veidot sastāvus no divām pusēm vienlaicīgi).

Šķirošanas uzkalns
------------------

Šķirošanas uzkalns ir īpašs paaugstinājums, pa kuru vagoni tiek noripināti smaguma spēka ietekmē un pa pārmiju pārvedām nonāk uz vajadzīgajiem šķirošanas parka sliežu ceļiem. Uzkalns sastāv no kāpuma, virsotnes un krituma (krituma stāvāko sākuma daļu ar stāvumu 35-40 promiles sauc par paātrinājuma kritumu, tālāk nāk pārejas kritums un pārmiju zonas kritums, kura slīpums ir tikai 3 promiles). Šķirošanas parka ceļi savienoti ar šķirošanas uzkalnu ar tā saucamā pārmiju kūļa palīdzību, lai radītu līdzīgus apstākļus vagonu noripināšanai uz visiem šķirošanas parka ceļiem (katrs atkabinātais vagons vai to grupa sastop ceļā līdzīgu un turklāt minimālu pārmiju skaitu). Vajadzības gadījumā vagonu ripošanu no uzkalna piebremzē ar speciāliem vagonu lēninātājiem.

Ir arī vienkāršākas šķirošanas stacijas bez uzkalniem, kur vagonus šķiro, velkot vai stumjot tos ar manevru lokomotīvēm, taču to ražība ir daudz mazāka.

Atsauces
--------

1. ↑  «Publiskās lietošanas dzelzceļa infrastruktūras pārskats 2008». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 28. augustā. Skatīts: 2009. gada 12. janvārī.
2. ↑  I. J. Aksjonovs, I. G. Sujazovs. PSRS dzelzceļu techniskās ekspluatācijas noteikumu mācību grāmata. R:, Baltijas dzelzceļa pārvalde, 1955, 123. lpp.
**Rāziku** (igauņu: *Raasiku*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Harju apriņķa Rāziku pagastā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa un tā atrodas 27,1 km attālumā no Aegvīdu, 31,7 km attālumā no Tallinas un 48 km attālumā no Tapas. Rāziku stacija apkalpo vietējo un piepilsētas pasažieru vilcienu satiksmi. 

Rāziku pietur Tapas (Tartu, Valgas, Rakveres, Narvas) un Tallinas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī piepilsētas elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina elektrovilcieni.

Vēsture
-------

Igaunijas pirmā dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno būvniecība norisinājās no 1869. līdz 1870. gadam. Atklāšanas gadā posmā Rēvele—Tapa tika ierīkotas tikai divas stacijas — Rāzika (vācu: *Rasik*, krievu: *Разикь*) un Šarlotenhofa (vācu: *Scharlottenhof*, krievu: *Шарлоттенгофь*). Abas stacijas tika izbūvētas pēc vienota tipveida dzelzceļa projekta, tāpēc gan koka pasažieru stacijas ēkas, gan ūdenstorņi abās stacijās bija gandrīz identiski dvīņi. 
1998. gadā Rāziku stacijas ēka tika nojaukta. Līdz mūsdienām (2012. gads) saglabājies ūdenstornis un divas citas ēkas.

No 2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele" ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Rāziku stacijā tika izbūvētas divas jaunas pasažieru starpceļu platformas. Platformu augstums - 550 mm, garums - 210 m.

Foto galerija
-------------

* Sliežu ceļi un padomju laiku pasažieru platformas Rāziku stacijā. 2009. gads.Sliežu ceļi un padomju laiku pasažieru platformas Rāziku stacijā. 2009. gads.
* Rāziku stacijas dzīvojamā ēka. Detaļa. 2012. gads.Rāziku stacijas dzīvojamā ēka. Detaļa. 2012. gads.
* Rāziku stacijas ūdenstornis.Rāziku stacijas ūdenstornis.
* Rāziku stacijas dienesta ēka. 2012. gads.Rāziku stacijas dienesta ēka. 2012. gads.

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑   (igauniski)(angliski)(krieviski)
3. ↑   (igauniski)
4. ↑   Archived 2009. gada 29. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. (igauniski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Tapu** |
|  Arukila |  **Rāziku** | Parila  |
**Čandžou** (ķīniešu: 常州, piņjiņs: *Chángzhōu*), ir prefektūras līmeņa municipalitāte Dzjansu provincē Ķīnas austrumos. Izvietojusies provinces dienvidos starp Jandzi upi ziemeļos un Taihu ezeru dienvidos. Robežojas rietumos ar provinces galvaspilsētu Naņdzjinu, ziemeļos — ar Džandžou un Lunjaņu, ziemeļos — ar Džeņdzjanu un Taidžou, rietumos — ar Usji, bet dienvidos — ar Džedzjanas provinci.

Vēsture
-------

Mūsdienu Čandžou apkārtne bijusi apdzīvota senā pagātnē. Udzjinas priekšpilsētā atrodas Rietumu Džou dinastijas laika (1045.—771. p.m.ē.) pilsētas drupas (Jaņčenas drupas). Senākās zināmās rakstiskās liecības ir kopš 221. gada p.m.ē. par komandērijas dibināšanu Cjinu dinastijas sākumposmā. Savu tagadējo nosaukumu, kas nozīmē ‘parasta prefektūra’, pilsēta ieguva 589. gadā.

Pēc Lielā kanāla izbūves 609. gadā Čandžou kļuva par nozīmīgu graudaugu pārkraušanas punktu. Taipinu sacelšanās laikā Čandžou bija viena no piecām pilsētām, kurās uzcēla Debešķā Miera Templi. 20. gadsimta sākumā Čandžou apkārtnē attīstījās kokvilnas industrija.

Ekonomika
---------

Tradicionāli Čandžou ir nozīmīgs tekstilrūpniecības un pārtikas rūpniecības centrs. Pēdējos gados ievērojami attīstījusies mašīnbūve (lokomotīvju un vagonu būve, dīzeļdzinēju būve).

Atsauces
--------

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
2. ↑  «常州市历史沿革». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 2. augustā. Skatīts: 2020. gada 8. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čandžou***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzjansu prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Čandžou
* Džeņdzjana
* Huaiaņa
* Jaņčena
* Jandžou
* Liaņjuņgana
* **Naņdzjina**
* Naņtuna
* Usji
* Sjuidžou
* Sucjaņa
* Sudžou
* Taidžou

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 154751602
* LCCN: n78075289
* GND: 4286333-8
* BNF: cb12286921b (data)

 |

 |
**Lizē Legrāna** (franču: *Lise Legrand*; dzimusi 1976. gada 4. septembrī) ir bijusī franču brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja, divkārtēja Pasaules un četrkārtēja Eiropas čempione.

Pēc profesijas viņa ir dienas aprūpes māsa.

Biogrāfija
----------

Ar cīņas sportu Lizē Legrāna sāka nodarboties 1984. gadā. Viņas treneris bija Kristiāns Gollio. 1993. gadā Lizē izcīnīja zelta medaļu Pasaules junioru čempionātā. Divus gadus vēlāk tas francūzietei izdevās arī pieaugušo konkurencē. 1995. gada pasaules čempionātā Maskavā viņā finālā uzvarēja krievu cīkstoni Elmīru Kurbanovu un pirmoreiz kļuva par pasaules čempioni. Šo panākumu pēc diviem gadiem Legrāna atkārtoja 1997. gada pasaules čempionātā Klermonferānā. Viņas medaļu pūrā ir arī divas zemāka kaluma pasaules čempionātu medaļas — sudraba no 2002. gada un bronzas no 1996. gada pasaules čempionātā.

Lizē Legrāna ir izcīnījusi arī 10 Eiropas čempionātu medaļas — 4 zelta, 2 sudraba un 4 bronzas.

2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās Lize Legrāna vispirms izcīnīja uzvaru savā kvalifikācijas grupā un iekļuva pusfinālā, kur zaudēja japānietei Kaori Ičo. Cīņā par trešo vietu viņa guva plecu uzvaru pret grieķieti Stavrulu Zigouri un ieguva bronzas medaļu. 2008. gada olimpiskajās spēlēs Pekinā pēc divām uzvarām Legrāna pusfinālā zaudēja Krievijas cīkstonei Aļonai Kartašovai, bet pēc tam cīņā par bronzu arī Jeļenai Šaliginai no Kazahstānas. 

2010. gadā Legrāna beidza savu cīkstones karjeru un kļuva par Francijas cīņas sporta federācijas viceprezidenti.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lise Legrand Golliot» (angļu). Eurosport. Skatīts: 2019-06-27.
2. 1 2 3  «Golliot - Legrand, Lise (FRA)» (angļu). iat.uni-leipzig.de. Skatīts: 2019-06-27.
3. ↑  «Women's 55-63kg freestyle wrestling results» (angļu). BBC Sport. 2004. gada 3. augusts. Skatīts: 2019-07-02.
4. ↑  «Lise Legrand» (franču). francebleu.fr. Skatīts: 2019-06-27.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
* Lizē Legrāna fotogrāfijās.
**Čakstītes**, **čakstīšu ģints** (*Saxicola*) ir mušķērāju dzimtas (*Muscicapidae*) ģints, kas apvieno 15 mūsdienās dzīvojošas dziedātājputnu sugas. Tās ir Vecās Pasaules putni, kas sastopami Eirāzijā, Āfrikā un vairākās okeānu salās. Uzturas atklātā, krūmainā ainavā. 

Zinātniskais nosaukums *Saxicola* atvasināts no latīņu valodas un latviski nozīmē akmeņos dzīvojošs.

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Tumšā čakstīte (*Saxicola rubicola*)
Nesenā pagātnē čakstīšu ģints tika sistematizēta mežastrazdu dzimtā (*Turdidae*), bet saskaņā ar jaunākajiem ģenētiskajiem pētījumiem tā pārvietota uz mušķērāju dzimtu. DNS atklājumi ir ieviesuši izmaiņas arī sugu sistemātikā. Suga tumšā čakstīte (*Saxicola torquata*) sadalīta trīs atsevišķās sugās: Āfrikas tumšā čakstīte (*Saxicola torquatus*), tumšā čakstīte (*Saxicola rubicola*) un Sibīrijas tumšā čakstīte (*Saxicola maurus*).

Latvijā
-------

Latvijā sastopamas 2 čakstīšu ģints sugas: lukstu čakstīte (*Saxicola rubetra*) un tumšā čakstīte (*Saxicola rubicola*).

Kopīgās īpašības
----------------

Visas čakstīšu ģints sugas ir neliela auguma kukaiņēdāji. Tām piemīt izteikts dzimumu dimorfisms. Tēviņi ir koši un pamanāmi, mātītes neuzkrītošas. Lielākajai daļai sugu tēviņiem krūtis vai visa pavēdere ir gaiši oranžas vai kanēļkrāsā. Ārpus vairošanās sezonas vēders kļūst gaišs, dažām sugām balts. Mugura melna vai tumši brūna. Lielākajai daļai sugu virs acs balta uzacs. Mātītes ir galvenokārt brūnas ar gaiši oranžu vai smilšbrūnu pavēderi.

Sistemātika
-----------

Kanāriju čakstīte (*Saxicola dacotiae*)
Pelēkā čakstīte (*Saxicola ferreus*)
**Čakstīšu ģints** (*Saxicola*)

* Āfrikas tumšā čakstīte (*Saxicola torquatus*)
* Baltastes akmeņčakstīte (*Saxicola leucurus*)
* Baltrīkles čakstīte (*Saxicola insignis*)
* Baltvēdera čakstīte (*Saxicola gutturalis*)
* Garknābja čakstīte (*Saxicola macrorhynchus*)
* Kanāriju čakstīte (*Saxicola dacotiae*)
* Lukstu čakstīte (*Saxicola rubetra*)
* Madagaskaras akmeņčakstīte (*Saxicola sibilla*)
* Pelēkā čakstīte (*Saxicola ferreus*)
* Reinjonas akmeņčakstīte (*Saxicola tectes*)
* Sēmā čakstīte (*Saxicola caprata*)
* Sibīrijas akmeņčakstīte (*Saxicola stejnegeri*)
* Sibīrijas tumšā čakstīte (*Saxicola maurus*)
* Tumšā čakstīte (*Saxicola rubicola*)
* Žerdona čakstīte (*Saxicola jerdoni*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  World Bird List: Chats, Old World flycatchers
2. ↑  Phylogenetic relationships, biogeography and speciation in the avian genus Saxicola
3. ↑  Stonechats, Saxicola
4. ↑  Hoyo, J. del, et al. eds. (2005). Handbook of the Birds of the World, vol. 10. Barcelona: Lynx Edicions. p. 786. ISBN 84-87334-72-5.
5. ↑  Latvijas Daba: Mušķērāju dzimta
6. ↑  Stonechats

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* Xeno-Canto: Genus Saxicola
Kliperu ceļš rēcošajos četrdesmitajos
**Rēcošie četrdesmitie** ir jūrnieku dots apzīmējums okeānu dienvidu apvidum starp 40° un 50° dienvidu platuma grādiem. Šajā apvidū zemeslodi apjož Antarktiskā cirkumpolārā straume un tajā ir raksturīgi valdošie rietumu vēji. Šajos platuma grādos dienvidu puslodē ir biežas spēcīgas vētras, ko pavada ievērojama viļņošanās. Rēcošajos četrdesmitajos Dienvidu okeānā ir novērots līdz šim augstākais 36,5 m augstais vilnis.

Rēcošajos četrdesmitajos valdošie rietumu vēji bija nozīmīgi tā sauktajā kliperu ceļā no Eiropas gar Adatas ragu uz Dienvidaustrumāziju un Austrāliju un atpakaļ gar Hornas ragu uz Eiropu. Iespējams, ka šo maršrutu pirmais noteica holandiešu kuģotājs Hendriks Brauvers *(Hendrik Brouwer)* 1610. gadā kā veidu, kā ātrāk sasniegt Batāviju. Tas ir viens no pasaulē bīstamākajiem burātāju maršrutiem un ceļu uz Hornas ragu jūrnieki iesaukuši par «miroņu taku».

Apvidu dienvidos no rēcošajiem četrdesmitajiem mēdz saukt par «satrakotajiem piecdesmitajiem» (starp 50° un 60°) un «gaudojošajiem sešdesmitajiem» (starp 60° un 70°).

Atsauces
--------

1. 1 2  «Vendée Globe 2008-2009 starts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2013. gada 16. februārī.
2. ↑  Henderik Brouwer — knowledgerush.com[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Jahta "Milda"
**Edīte Šarlote Praisa** (angļu: *Edith Charlotte Price*; 1872 - 1956) bija Lielbritānijas šahiste, daudzkārtējā Lielbritānijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja, Pasaules sieviešu šaha čempionāta laureāte (1933).

Biogrāfija
----------

Piecas reizes uzvarējusi Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātos (1922, 1923, 1924, 1928, 1948). Pirmo reizi šajā turnīrā piedalījusies 1912. gadā, kad finišējusi otrā. 1920. un 1921. gadā dalījusi pirmo vietu, bet piekāpusies papildu mačos par čempiones nosaukumu. Praisas uzvara 1948. gada Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātā 76 gadu vecumā ilgāku laiku palikusi kā savdabīgs rekords, jo bijusi gados vecākā šahista uzvara savas valsts nacionālajā čempionātā. Tikai 2009. gadā šo rekordu pārspēja Viktors Korčnojs, kad 78 gadu vecumā uzvarēja Šveices šaha čempionātā. Pēc diviem gadiem Korčnojs vēl vairāk uzlaboja savu rekordu, kad 2011. gada Šveices šaha čempionātā uzvarēja 80 gadu vecumā.

Divas reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos. 1927. gadā Londonā palikusi 6. vietā, bet 1933. gadā Folkstonā izcīnījusi otro vietu, atpaliekot tikai no tā laika spēcīgākās šahistes Veras Menčikas.

Atsauces
--------

1. ↑  British Chess Champions 1904-present
2. ↑  «1927-39 Title Tournaments : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
**Edīte Baušķeniece** (dzimusi **Edīte Urbulis** 1960. gada 3. augustā) ir latviešu dziedātāja un dziesmu autore.

Biogrāfija
----------

1980. gadu sākumā viņa apprecas ar mūziķi Ingu Baušķenieku, viņiem ir dēls Matīss. Edīte pamazām sāk piedalīties Ingus muzikālajos projektos, kad 1988. gadā viņš uzsāk solodarbību, arī Edīte gūst popularitāti kā dziedātāja, piedaloties hitos "Guvernante — diversante" un "Milzīte Ilzīte". Abu Baušķenieku galvenais kopdarbs ir albums "Klusais okeāns", kurā vairuma dziesmu līdzautore un dziedātāja ir Edīte. Pēdējās kopīgās Baušķenieku dziesmas ir divas 1993. gada kompozīcijas "Lietus nomierina mani" un "Roņi", kas vēlāk iekļautas albumā "Burvju pusdienas".

21. gadsimta pirmajos gados Baušķenieku laulība tiek šķirta, tomēr Edīte piedalās Ingus koncertos par godu labāko dziesmu izlases "Nezināmais šedevrs" iznākšanai.

1989. gadā Edīte kopā ar Ievu Akurateri, Olgu Rajecku un Maiju Lūsēnu dzied Latvijas sieviešu supergrupā "Dāmu pops", izpildot hitu "Varbūt rīt", tomēr 1991. gadā Edīte no turpmākās sadarbības atsakās līdz pat 1999. gadam, kad kvartets atsāk uzstāties un gadu vēlāk izdot pirmo albumu. Edīte tajā iedziedājusi arī solonumuru — "Dzelteno pastnieku" dziesmas "Čemodāns" versiju.

1990. gados Edīte kļūst par Jūrmalas Alternatīvās skolas skolotāju. Viņas un Ingus dziesmu teksti no albuma "Klusais okeāns" publicēti žurnālā "Avots" 1990. gadā, bet Edītes literārās miniatūras — žurnāla "Balle" 2. numurā (1996).

Diskogrāfija
------------

### Albumi

| Gads | Albums | Izpildītājs |
| --- | --- | --- |
| 1990 | *Klusais okeāns* | Edīte un Ingus Baušķenieki |
| 2000 | *Par rozēm* | Dāmu pops |
| 2006 | *Dziesmas neuzrakstītai lugai* | NSRD un draugi |

### Piedalīšanās citu izpildītāju dziesmās

| Dziesma | Albums | Izpildītājs |
| --- | --- | --- |
| "Trīsi, trīsi, sikspārnīt" | *Alise (1984)* | Dzeltenie pastnieki |
| "Guvernante — diversante" | *Mājas dzīve* (1988) | Ingus Baušķenieks |
| "Roņi", "Lietus nomierina mani" | *Burvju pusdienas* (1995) | Ingus Baušķenieks |
| "Kāpēc tu mani negribi" | "Mēness dejas" (1995) | Uģis Vītiņš & Dzeltenie Pastnieki |
| "Ciku caku caurā tumba" | "Rīta radio" (1998) | Roberts Gobziņš |
| "Tu pieskaries man" | Izlase *Divu siržu spēks* (2000) | Ingus Ulmanis un Edīte Baušķeniece |
| "Guvernante — diversante", "Milzīte Ilzīte" | *Nezināmais šedevrs* (2004) | Ingus Baušķenieks |

Atsauces
--------

1. ↑  Daiga Mazvērsīte: Kad liekas, ka tu zini…

Bibliogrāfija
-------------

* Anda Rožukalne. *Maigi ironiskā Edīte.* Žurnālā *Santa*, 2000. gada 12. numurā.
**Klāra Hibšmane** (1878—1946) bija pirmā latviešu ārste un sabiedriskā darbiniece.

Dzīves gājums
-------------

Dzimusi 1878. gada 11. aprīlī Zaļenieku pagastā Mazkauliņu māju saimnieka ģimenē. 1899. gadā beidza Jelgavas meiteņu ģimnāziju. Nesekmīgi mēģināja iestāties Pēterburgas Sieviešu medicīnas institūtā, tad devās uz Šveici, kur studēja Cīrihes un Bernes universitātēs. 1906. gadā Bernē aizstāvēja medicīnas doktora disertāciju "Par matu aplāziju". Apprecējās ar inženieri Emīlu Skubiķi. Pēc pārbaudes eksāmena nokārtošanas Kazaņas Universitātē ieguva tiesības praktizēt Krievijas impērijas teritorijā un strādāja Vjatkas guberņas Slobodkas apriņķa Zemstes slimnīcas sieviešu un dzemdību nodaļā, kā arī Vīnes klīnikās.

1912. gadā atgriezās Latvijā, darbojās sanitārās izglītības laukā. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām mācīja higiēnu Rīgas pilsētas 3. ģimnāzijā (1921–1939). Rakstīja memuāru grāmatu "Mana dzīve".

Mirusi 1946. gada 19. novembrī Rīgā.

Atsauces
--------
Automaģistrāles S2 būvniecība Polijā
Automaģistrāle **S2** ir šobrīd būvniecībā esoša Polijas zemākās klases automaģistrāle, kas veido daļu no Varšavas apvedceļa, kā arī kalpo kā A2 atzars. Plānots, ka autoceļa kopgarums pēc pilnīgas būvniecības pabeigšanas būs 39,5 kilometri, kā arī pēc pabeigšanas tas ietilps Eiropas maršrutā E30. Autoceļa plānošana tika uzsākta septiņdesmitajos gados, sākumā kā daļa no A2 automaģistrāles. Taču pret to iebilda iedzīvotāji, kuri dzīvoja tiešā tuvumā plānotajai automaģistrālei, tāpēc autoceļa statuss tika pazemināts uz zemākās klases automaģistrāli, taču maršruts netika mainīts.

Būvdarbi pirmajā 3,9 kilometrus garajā posmā, starp S79 un plānoto Pulavskas šķērsojumu sākās 2009. gada septembrī. Otrā, 11,1 kilometru garā posma būvniecība no A2 līdz S79 tika uzsākta 2010. gada vasarā.

Sākumā tika plānots abus posmus pabeigt līdz 2012. gada trešajai ceturtdaļai, ar iespēju automašīnām pa to pārvietoties jau gada otrajā ceturksnī sakarā ar 2012. gada Eiropas čempionāta futbolā norisi Varšavā, taču šie plāni netika realizēti un būvdarbi ievilkās. Abi posmi tika atvērti satiksmei 2013. gada septembrī.

Šie divi posmi veido S2 rietumu pusi. S2 austrumu pusi, kopā ar tiltu pāri Vislas upei plānots izbūvēt laikā no 2014. līdz 2020. gadam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 12. martā. Skatīts: 2013. gada 11. jūlijā.
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 12. martā. Skatīts: 2013. gada 11. jūlijā.
3. ↑  «Minister odkorkuje warszawskie wylotówki». Gazeta Wyborcza. 2012. gada 20. marts. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 30. jūnijā. Skatīts: 2013. gada 11. jūlijā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Galvenie autoceļi Polijā |
| --- |
|  |
| Autoceļi | 
* 1
* 2
* 3
* 4
* 5
* 6
* 7
* 8
* 9
* 10
* 11
* 12
* 13
* 14
* 15
* 16
* 17
* 18
* 19
* 20
* 21
* 22
* 23
* 24
* 25
* 26
* 27
* 28
* 29
* 30
* 31
* 32
* 33
* 34
* 35
* 36
* 37
* 38
* 39
* 40
* 41
* 42
* 43
* 44
* 45
* 46
* 47
* 48
* 49
* 50
* 51
* 52
* 53
* 54
* 55
* 56
* 57
* 58
* 59
* 60
* 61
* 62
* 63
* 64
* 65
* 66
* 67
* 68
* 70
* 71
* 72
* 73
* 74
* 75
* 76
* 77
* 78
* 79
* 80
* 81
* 82
* 83
* 84
* 85
* 86
* 87
* 88
* 89
* 90
* 91
* 92
* 93
* 94
* 95
* 96
* 97

 |
|  |
| Automaģistrāles  | 
* A1
* A2
* A4
* A6
* A8
* A18
* A50

 |
|  |
| Zemākās klases automaģistrāles  | 
* S1
* S2
* S3
* S5
* S6
* S7
* S8
* S10
* S11
* S12
* S14
* S16
* S17
* S19
* S22
* S50
* S51
* S52
* S61
* S74
* S79
* S86

 |

 |
Luzitāņu lunula. (2. gadsimts pr.Kr.)
**Luzitāņi** (latīņu: *Lusitani*) bija sena indoeiropiešu izcelsmes cilts, kas dzīvoja Pireneju pussalas dienvidrietumos, pēc vienas versijas no 6. gadsimta pr.Kr. pēc otras — no 1. tūkstošgades pr.Kr. sākuma. 61. gadā pr.Kr. tos iekaroja romieši. Ap 15. gadu pr.Kr. viņu apdzīvotā teritorija ieguva Luzitānijas provinces nosaukumu. Ir uzskats, ka šai tautai nav savas vēstures, jo līdz romiešu iekarošanai tai nebija rakstības. Mūsdienu portugāļi uzskata luzitāņus par saviem senčiem.

Luzitāņu valoda tiek uzskatīta par indoeiropiešu valodu, un tās piederība ķeltu atzaram, atšķirībā no kaimiņu ķeltibēru valodas, rada šaubas, jo luzitāņu valodā ir virkne līdzību ar itāliešu valodām, kas nav raksturīgas ķeltu valodu grupai. Šis fakts liecina par labu versijai par luzitāņu senču piederību indoeiropiešu cilšu grupai, kuru valoda ieņem starpstadiju starp senķeltu un senitāļu valodām (vai arī ar abām valodām atradās vienādā radniecības pakāpē). Attiecīgi, pašus luzitāņus pieskaita pirmajam indoeiropiešu vilnim, kas ienāca Pireneju pussalā līdz tur parādījās ķelti. Ir pieņēmums, ka luzitāņu senči ir atnākuši no Alpiem.

Taču starp vēsturniekiem un arheologiem ir arī citi viedokļi par šīs tautas etnisko izcelsmi. Daži mūsdienu zinātnieki uzskata, ka luzitāņi ir Ibērijas pussalas pamattauta, taču ķelti to pakļāva pēc ierašanās pussalā, un, attiecīgi, tie tika pakļauti ķeltizācijai. Šāds viedoklis pamatojas uz Strabona liecību, kurš luzitāņu izcelsmi saistīja ar kantabriem. Līdzīgs uzskats nosaka luzitāņus kā vietējo ibēru cilti, kas radās starpcilšu laulību rezultātā ar blakus mītošajām ķeltu ciltīm. Vēl kāda versija postulē, ka luzitāņi ir ķeltu izcelsmes cilšu grupa, kas ir radniecīga Pireneju pussalas austrumos dzīvojošajiem luzoniem, bet asimilējās, pārceļoties uz Ibērijas dienvidrietumiem. Kopumā visas šīs alternatīvās versijas nespēj pārliecinoši izskaidrot luzitāņu valodas īpatnības.

Pirmais luzitāņu apdzīvotais apgabals, acīmredzot, bija Douru upes ieleja un Beira Alta province. Pēc uzvaras pār ķeltiem un citām vietējām ciltīm viņu areāls līdz romiešu ienākšanai izpletās līdz Estremaduras teritorijai.

Sākotnēji Luzitānijas province iekļāva sevī arī Astūrijas un Galēkijas teritorijas.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 6. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 277. lpp.
2. ↑  Pierre Moret, Fernando Quesada Sanz. La guerra en el mundo ibérico y celtibérico, ss. VI-II a. de C.: seminario celebrado en la Casa de Velázquez, marzo de 1996. — Casa de Velázquez, 2002. — С. 136. — 215 с.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**22. Igaunijas strēlnieku korpuss** (krievu: *22-й Эстонский стрелковый корпус*, igauņu: *22. Eesti Territoriaalne Laskurkorpus*), jeb **22. teritoriālais korpuss** (*22. territoriaallaskurkorpus*), bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās Armijas sastāvā Otrā pasaules kara laikā, kuru izveidoja 1940. gada 17. augustā pēc Igaunijas okupācijas. Tajā ietilpa 180. strēlnieku divīzija (*180-я стрелковая дивизия*) un 182. strēlnieku divīzija (*182-я стрелковая дивизия*).
22. teritoriālā korpusa pirmo komandieri ģenerāli Gustavu Jonsonu 1941. gada 19. jūnijā apcietināja un vēlāk nogalināja. Viņa vietā par komandieri iecēla Aleksandru Ksenofontovu.
Korpusu izformēja 1941. gada 22. augustā pēc Sarkanās armijas atkāpšanās no Igaunijas.

Pakļautība
----------

* PSRS 27. armijas sastāvā, pēc karadarbības sākuma iekļauta Ziemeļrietumu frontē. No 1941. gada 10. jūlija 11. armijas sastāvā.
**Šajā Bins Abrahams Josefs** (dzimis 1992. gada 22. oktobrī), profesionāli pazīstams kā **21 Savage**, ir reperis Atlantā, Džordžijas štatā, ASV. Dzimis Londonā, viņš septiņu gadu vecumā kopā ar māti pārcēlās uz Atlantu. Viņš kļuva pazīstams pēc divu miksteipu izdošanas 2015. gadā, bet pēc tam sasniedza starptautisku ievērību, izdodot EP *Savage Mode* (2016) sadarbībā ar Metro Boomin; tā singli "X" (ar Future) un "No Heart" iekļuva labāko 40 Billboard Hot 100 un 21 Savage profils arī vēlāk tika palielināts ar viesa funkciju Dreika 2016. gada singlā "Sneakin'". Pēc tam 2017. gada janvārī viņš parakstīja ierakstīšanas līgumu ar Epic Records.

21 Savage debijas studijas albums *Issa Album* (2017) sasniedza otro vietu ASV Billboard 200, un tā vadošais singls "Bank Account" sasniedza 12. vietu Hot 100. Pēc tam viņš izdeva sadarbības albumu *Without Warning* (2017) ar Offset un Metro Boomin, un dziesma "Ric Flair Drip" sasniedza 13. vietu Hot 100, lai gan šajā dziesmā viņš nepiedalījās. 21 Savage piedalījās Post Malone 2017. gada singlā "Rockstar", kas sasniedza pirmo vietu Hot 100 un tika nominēts par gada ierakstu un labāko repa/dziedāto sniegumu 2019. gada Grammy balvu pasniegšanas ceremonijā. Viņa otrais albums *I Am > I Was* (2018) kļuva par viņa pirmo ASV albumu pirmajā vietā un radīja populāru dziesmu "A Lot" (piedalās J. Cole), kas ieguva 2020. gada Grammy balvu balvu kā labākā repa dziesma. 21 Savage ļoti gaidītais trešais albums Savage Mode II (2020), kas ir turpinājums sadarbībai ar Metro Boomin viņu 2016. gada EP, debitēja Billboard 200 augšgalā un radīja ASV top 10 singlus "Runnin" un "Mr. Right Now". "(kurā piedalās Dreiks). 2022. gadā 21 Savage tiks iekļauts Dreika dziesmā "Jimmy Cooks" no viņa albuma *Honestly, Nevermind*, kur tas debitēja Hot 100 pirmajā vietā, padarot to par 21. Savage otro pirmo numuru topā un pirmo numuru pirmajā vietā.

21 Savage arestēja ASV Imigrācijas un muitas dienesta (ICE) 2019. gada 3. februārī. Amatpersonas atklāja viņa Lielbritānijas pilsoņa statusu, kurš ieceļoja ASV 2005. gada jūlijā un nelikumīgi pārsniedza H-4 vīzu, kuras termiņš beidzās 2006. gadā. Viņam tika piešķirta ķīla 12. februārī, un nākamajā dienā viņš tika atbrīvots, gaidot iznākumu paātrinātā deportācijas tiesas sēdē, kas sākotnēji bija plānota 9. aprīlī, bet vēlāk tika atlikta uz nenoteiktu laiku, 21 Savage advokātam paziņojot, ka viņš ir likumīgs. dzīvoja ASV vairākus gadus pirms 2005. gada H-4 vīzas.

Diskogrāfija
------------

###### Studijas albumi

* *Issa Album* (2017)
* *I Am > I Was* (2018)

###### Kopdarba albumi

* *Savage Mode* (ar Metro Boomin) (2016)
* *Without Warning* (ar Offset un Metro Boomin) (2017)
* *Savage Mode II* (ar Metro Boomin) (2020)
* *Her Loss* (ar Drake) (2022)
**Ieva Iltnere** (dzimusi 1957. gada 19. aprīlī Rīgā) ir latviešu gleznotāja un mākslas pedagoģe, pašlaik Latvijas Mākslas akadēmijas asociētā profesore.

Biogrāfija
----------

I. Iltnere dzimusi gleznotāja Edgara un tekstilmākslinieces Ērikas Iltneru ģimenē. Arī viņas jaunākās māsas dvīnes Zane un Daile ir gleznotājas. I. Iltnere mākslinieka izglītību ieguvusi Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā (absolvēta 1976. gadā) un Latvijas Mākslas akadēmijā, kur 1982. gadā iegūts mākslas maģistra grāds glezniecībā.

Izstādēs sākusi piedalīties 1977. gadā. Kopš tā laika piedalījusies grupu izstādēs Latvijā, Zviedrijā, Vācijā, Nīderlandē, Krievijā, Dānija, Lielbritānijā u.c. Personālizstādes notikušas ne tikai Latvijā, bet arī Krievijā. Gleznotājas darbi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Latvijas Mākslinieku savienības muzeja, Zimmerli mākslas muzeja Ratgersas universitātē (*Zimmerli Art Museum at Rutgers University*; Ņūbransvika, Ņūdžersija, ASV), Ludviga muzeja (Āhene, Vācija) un Tretjakova galerijas (Maskava, Krievija) kolekcijā.

Pedagoģes karjeru sākusi 1982. gadā Rīgas Lietišķās mākslas vidusskolā, kur strādājusi par glezniecības skolotāju. Kopš 1999. gada pasniedz Latvijas Mākslas akadēmijā.

I. Iltneres vīrs Jānis Mitrēvics un dēls Miks Mitrēvics arī ir mākslinieki. Tuvāko cilvēku lokā vienīgi jaunākais dēls Dāvids Mitrēvics tiešā veidā nenodarbojas ar mākslu, bet ir kopā Jāni Mitrēvicu ir ekspozīciju dizaina uzņēmuma "Dd Studio" līdzīpašnieki.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Ieva Iltnere». *LMA.LV*. Latvijas Mākslas akadēmija. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 27. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 28. jūnijā. Archived 2017. gada 27. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  Anita Vanaga. «Ievas Iltneres laimīgās bērnības un ģimenes modelis». *diena.lv*, 2014. gada 29. decembrī. Skatīts: 2018. gada 28. jūnijā.
3. ↑  «Ieva Iltnere. Es nezinu, kādas zāles dzert!». 2008. gada 3. decembrī. Skatīts: 2018. gada 29. jūnijā..
4. ↑  Ieva Alberte. *Azerbaidžāņu digitalizētāji*. Ir.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 85688827
* LNB: 000042017
* LCCN: n2003016951
* ISNI: 0000 0000 7907 1362
* GND: 1044744545
* NKC: xx0060198

 |

 |
***Spot*** **darījumi** ir darījumi, kuru noteikumi paredz, ka banka piegādās pārdoto valūtu citai bankai pašreizējā darba dienā vai otrajā darba dienā pēc darījuma noslēgšanas, atbilstoši fiksētam kursam darījuma slēgšanas brīdī.

*Spot* darījumu galvenie uzdevumi:

* Klientu prasību apmierināšana pēc ārvalstu valūtas;
* Valūtu konvertācija no vienas valūtas otrā;
* Spekulatīvu operāciju veikšana.

Tas nozīmē, ka ar *spot* darījumu palīdzību banka apmierina savu klientu tūlītēju vajadzību pēc ārvalstu valūtām. *Spot* operācijas bankas izmanto arī, lai turētu minimālus atlikumus nostro kontos, kas samazina pārpalikumus vienā valūtā un apmierina pieprasījumu otrā valūtā.

Darījuma slēgšanas brīdī dīleri vienojas par darījuma apjomiem, valūtu, kursu, valutēšanas datumiem, korespondējošām bankām.

Svarīga loma valūtu pirkšanas - pārdošanas *spot* darījumos ir valutēšanas datumam, t.i. datumam, kad notiek valūtu apmaiņa. Standarta gadījumā *spot* darījuma valutēšanas datums ir otrā darba diena pēc darījuma slēgšanas. Šis laika periods ļauj pareizi dokumentēt veikto darījumu un faktiski veikt norēķinus, izmantojot elektronisko pārvaldes kanālu SWIFT (*Society for World-Wide Internetbank Financial Telekommunications*). SWIFT visiem starptautiskā valūtas tirgus dalībniekiem visu diennakti nodrošina darbu visātrākajā banku informācijas pārraides tīklā. Šajā tīklā informācija tiek pārraidīta standartizēti un šim tīklam ir augsta drošības pakāpe pret nesankcionētu ielaušanos.

Atsauces
--------

1. ↑  Ramona Rupeika-Apoga. *Valūtas tirgus un valūtas darījumi*. Rīga : Datorzinību Centrs, 2003. 49-50. lpp. ISBN 9984-665-20-8.
**Lietuvas kosmosa asociācija** (lietuviešu: *Lietuvos kosmoso asociacija*, **LKA**) ir kosmiskās jomas asociācija Lietuvā. Tajā apvienojušās organizācijas un uzņēmumi, kas darbojas inženierijas, informācijas tehnoloģiju, dabas resursu, lauksaimniecības, biomedicīnas, biotehnoloģiju un fundamentālās zinātnes jomā. Asociācija dibināta 2009. gadā.

LKA biedri ir aktīvi iesaistīti Ielejas programmā (*Slėnių programose*), Nacionālajā kompleksajā programmā (*Nacionalinėse kompleksinėse programose*), Apvienotajā pētniecības programmā (*Jungtinių tyrimų programose*) un Eiropas *FP7* programmā (*7th Framework Programme*).

2014. gadā kosmosā tika palaists Lietuvas viens no diviem pirmajiem pavadoņiem *LitSat-1*. Šis projekts bija Lietuvas kosmosa asociācijas un Kauņas tehnoloģiju universitātes ilgtermiņa kosmosa programmas pirmais posms.

Vēsture
-------

2007. gadā vairākas Lietuvas institūcijas un uzņēmumi noslēdza sadarbības līgumu, lai veidotu Nacionālo kosmosa tehnoloģiju platformu.
2009. gada 26. jūnijā 22 dalībnieki dibināja Nacionālo kosmosa asociāciju. 2010. gada 7. jūlijā tā pārdēvēta par Lietuvas kosmosa asociāciju.

2010. gadā asociācija dibināja Kosmosa zinātnes un tehnoloģiju institūtu.

Atsauces
--------

1. ↑  Reģistrācijas apliecība

Ārējās saites
-------------

* Lietuvos kosmoso asociacija[novecojusi saite]
**SportsML** ir specializēts formāts ziņu industrijas interesējošajiem datiem. SportsML ir XML (*Extensible Markup Language*) standarts sporta datu apmaiņai. Tā Izstrādāta, lai būtu viegli saprotama un izpildāma. Tā ietver rezultātus, sacensību grafikus un vietas, statistiku u.c. Tā ir vienota sistēma visiem sporta veidiem, kā arī dokumentēta, viegli izmantojama, atvērta un nepatentēta. Sporta iezīmēšanas valoda izmanto standartizētas XML konstrukcijas, lai aprakstītu dokumenta satura elementus, un šī elementa aprakstošos atribūtus. SportsML ir loģiska sporta datu reprezentācija, nevis formatēšana atbilstošam izskatam. SportsML DTD (Document Type Definition) kodols ir veidots tā, lai vienoti aprakstītu visus sporta veidus. SportsML spraudnis (*Plug-in*) atļauj izdevējam paplašināt iespējas, lai sīkāk varētu aprakstīt noteiktu sporta veidu. [1]

Par projektu
------------

IPTC (*International Press Telecommunications Council*) projektu SportsML uzsāka 2001. gada martā. SportsML kopš tā laika ļoti attīstījusies iekļaujot ar vien vairāk sporta veidu. 2008. gadā iezīmēšanas valodas versija 2.0 tika iekļauta IPTC-G2 standartos. [1]

Bāzes struktūra
---------------

Saknes elemetns ir <sports-content>, kas satur nepieciešamo <sports-metadata> sekciju, kurai seko neviena vai vairākas sekcijas ar citiem elementiem: <sports-event>, <tournament>, <schedule>, <standing>, <statistic>, <article>. Pirmie pieci elementi satur XML struktūras uzbūvētas dažnedažādās kombinācijās no <team> un <player> elementiem. <article> elements satur ziņas. [1]

Atsauces
--------

1. 1 2 3   Archived 2011. gada 28. augustā, *Wayback Machine* vietnē. Iepazīstināšana ar SportsML

Ārējās saites
-------------

* XML 1.0 specifikācija (angliski)
* IPTC mājaslapa(angliski)
**Konrāds no Meiendorpas** (vācu: *Conrad von Meyendorff*, latīņu: *Conradus de Meyendorpe*) bija krusta karotājs Livonijā laikā no 1185. gada līdz 1217. gadam. Viens no Livonijas bīskapa Alberta pirmajiem vasaļiem, Ikskilu dzimtas ciltstēvs.

Dzīvesgājums
------------

Cēlies no dižciltīgas dzimtas Saksijā, kas dzīvojusi Meiendorfā (tagad Saksijas-Anhaltes federālajā zemē Vācijā). 1201. gadā saņēma par lēni Ikšķiles novadu. 1205. gadā kopā ar zemgaļu ķēniņu Viestardu vadīja kauju pret lietuviešiem Ropažos.

1224. gadā no sava sievastēva Visvalža saņēma pusi no Jersikas ķēniņvalsts. Pēdējo reizi pieminēts 1224. gadā Tālavas dalīšanas līguma parakstīšanā kā liecinieks bruņinieks Konrāds no Ikšķiles.

Pēc viņa nāves ķēniņa meita apprecējusies otro reizi ar Johanu no Bardevišas (*Johannes de Bardewisch*, miris pēc 1257. gada), kas adoptējis Konrāda dēlu un kļuvis par Ikšķiles un Kalves īpašnieku. Viņa mazmazdēls sāka saukties par Indriķi no Ikšķiles (*Heinrich von Uexkull*, miris ap 1348).

Atsauces
--------

1. ↑  Indriķa hronikas apraksts par 2001. gada vasaras notikumiem: *Eo tempore episcopus Danielem virum nobilem et Conradum de Meyiendorpe ad se colligens duobus castris Lenewarde et Ykescola inbeneficiavit*. A. Feldhūna tulkojums: "Šai laikā bīskaps paņēma pie sevis Daniēlu, dižciltīgu vīru, un Konrādu no Meiendorpas un piešķīra viņiem par lēni divas pilis - Lielvārdi un Ikšķili."
2. ↑  Friedrich Georg von Bunge (Hrsg.): *Liv-, Est- und Curländisches Urkundenbuch 3.* Reval, 1857; Seite 21, Nummer 101a
3. ↑  Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Teil 2, 1.2 Estland, Seite 475-520
4. ↑  «Heinriha no Ikšķiles (miris 1348) dzimtas koks». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 16. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 9. janvārī.
**Jānis Sīlis** (dzimis 1886. gada 21. maijā, miris 1970. gada 20. augustā) bija latviešu filmu operators.

Biogrāfija
----------

Bijis Pirmā pasaules kara dalībnieks, nonācis vācu gūstā. No 1919. līdz 1920. gadam studējis grafiku Leipcigas Vizuālās mākslas akadēmijā. Strādājis filmu nozarē Leipcigā. 1920. gadā atgriezās Latvijā. 1922. gadā sāka strādāt A. Cālīša Kino- foto tirdzniecības namā par Skolu filmas nodaļas vadītāju, bija A. Cālīša producētās filmu hronikas un kultūrfilmu operators. Žurnālu "Fotogrāfijas Mēnešraksts" (1921- 1922) un "Attēls" (1927- 1928) redaktors, arī rakstu par kino autors. Filmu "Par tēvu zemi", "Lāčplēsis", "Daugava", "Dzimtene sauc", "Mūsu pelēkais dārgakmens" u.c. operators. Bijis Sabiedrisko lietu ministrijas Filmu nozares vadītājs. Pēc Otrā pasaules kara trimdā Vācijā, no 1949. gada- ASV, kur strādāja par zobu tehniķi. Apbedīts Vašingtonā.

Atsauces
--------

1. ↑  Inga Pērkone. *Kino Latvijā 1920-1940*. Rīga : Zinātne, 2008. 247. lpp.