recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rozā krāsā — ungāri, zilā — ukraiņi, oranžā — rumāņi (Aizkarpatu apgabala karte 2001. gadā)
**Ukrainas ungāri** (ukraiņu: *угорці в Україні*, ungāru: *Kárpátaljai magyarok*), arī **aizkarpatu ungāri**, ir mazākumtautība Ukrainā, kas dzīvo tur kopš 10. gadsimta. Lielākā daļa ungāru mūsdienu Ukrainā kompakti dzīvo Aizkarpatu apgabalā, kas robežojas ar Ungāriju, kur veido aptuveni 12% iedzīvotāju. Kopumā saskaņā ar 2001. gada tautas skaitīšanas datiem Ukrainā dzīvoja 156 600 ungāru.

Ilgstoša ungāru un ukraiņu līdzāspastāvēšana radīja savstarpēju lingvistisku un kultūras ietekmi, sākotnēji slāvu ietekmi uz ungāru kultūru. Aizkarpatu ukraiņu valodu, dzīvesveidu, folkloru un mūziku spēcīgi ietekmēja ungāru kultūra, kas pastiprinājās 19. gadsimta un 20. gadsimta sākuma maģarizācijas periodā.

Ungāru asimilācija slāvu vidē tradicionāli ir bijusi neliela, lai gan pēdējos gados tā ir pieaugusi. Tādējādi gandrīz 95 % ungāru norādīja, ka viņu dzimtā valoda ir ungāru (149 431), 5 367 cilvēki atzīmēja, ka viņu dzimtā valoda ir ukraiņu (3,4 %), un 1 513 cilvēki teica, ka viņu dzimtā valoda ir krievu (1,6 %).

Izglītība
---------

Ukrainā ir izveidota vesela ungāru kultūras un izglītības iestāžu, izdevniecību, plašsaziņas līdzekļu un sabiedrisko apvienību sistēma.

Četrās reģiona augstskolās (Užhorodas Nacionālajā universitātē, Mukačevas Humanitārajā un pedagoģiskajā institūtā, Užhorodas Kultūras koledžā, Berehoves Medicīnas koledžā) ir atvērtas grupas ar ungāru mācību valodu.

Kultūra
-------

Apdzīvotajās vietās ar lielu ungāru iedzīvotāju skaitu darbojas 87 bibliotēkas ar 408,3 tūkstošiem grāmatu ungāru valodā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Всеукраїнський перепис населення 2001:». *2001.ukrcensus.gov.ua*. Skatīts: 2024-03-27.

Ārējās saites
-------------

* Ukrainas vēstures enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
**Kopetdags** (turkmēņu: *Köpetdag*, persiešu: کپه‌داغ) ir kalnu grēda uz Turkmenistānas un Irānas robežas, Turkmenistānas-Horasānas kalnu sistēmas ziemeļu daļa. Stiepjas ziemelrietumu—dienvidaustrumu virzienā 650 km garumā no Uzboja netālu no Kaspijas jūras austrumu krasta līdz Tedženas upei pie Afganistānas robežas. Grēda ievērojami saposmota, sastāv no vairākām paralēlām grēdām. Ziemeļu nogāzes stāvas ar dziļām aizām, bet dienvidu — lēzenākas. Veidojusies alpīnajā oroģenēzē, sastāv galvenokārt no kaļķakmeņiem, merģeļiem, smilšakmeņiem un māla. Minerālūdeņu avoti un karstie avoti. Augstākā virsotne ir Gūčāns (3191 m vjl) Hazārmasdžeda grēdā Irānā. Raksturīga augsta seismiskā aktivitāte — 1948. gadā 7,3 magnitūdu zemestrīcē faktiski tika nopostīta Ašgabatas pilsēta un gāja bojā ap 37 000 tās iedzīvotāju.

Ainavā augstumā līdz 1150 m dominē tuksnesis un pustuksnesis, augstāk — stepe. Upju ielejās un aizās meži (riekstkoki, paegļi, ābeles, kļavas). Daudzveidīga dzīvnieku valsts — mīt gepardi, leopardi, šakāļi, hiēnas, dzeloņcūkas. Turkmenistānas teritorijā 1976. gadā izveidots Kopetdaga rezervāts, bet Irānas daļā 1982. gadā — Tandūres nacionālais parks.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 374. lpp.
2. ↑  Tandoureh Protected Area

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kopetdags***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 245400182
* GND: 4497404-8
* NKC: ge311479

 |

 |
**Auduma modelēšana** ir termins, ko izmanto, lai imitētu audumu datorprogrammā — parasti tas notiek 3D datorgrafikā. Galvenās metodes, ko izmanto tur, var iedalīt trīs pamatgrupās: ģeometriskās, fiziskās un daļiņu / enerģijas.

Lielākā daļa auduma modeļu ir bāzētas uz ‘daļiņām’, kas ir saistītas sava veida režģī. Ņūtona fizika tiek izmantota, lai modelētu katru no daļiņām. Daļiņas iet caur ‘melnā kaste’, kas tiek saukts par fizikas dzini. Tas ietver un izmanto kustības pamatlikumu (Ņūtona otrais likums).

{\displaystyle {\vec {F}}=m{\vec {a}}}

Visu modeļu galvenais mērķis ir atrast figūras atrašanās vietu un formu uz auduma gabala, izmantojot šo pamata vienādojumu un vairākas citas metodes.

Ģeometriskā metode
------------------

Borels Veils bija tas, kas aizsāka ģeometrisko tehniku 1986. gadā. Viņa darbs fokusējās uz aptuveno auduma izskatu, uzskatot audumu kā vadu kopu, kas ir savienoti izmantojot hiperboliskās kosinusa līknes. Sakarā ar to, tas nav piemērots dinamiskajiem modeļiem, bet ļoti labi strādā ar statiskiem vien rāmja modeļiem. Šī metode pamatā rada formas no atsevišķiem punktiem, kuri grupās pa trīs tiek savienoti.

Fiziskā metode
--------------

Fiziskā metode audumu uztver kā režģi no daļiņām, kas ir savienotas ar atsperēm. Ja ģeometriskā pieeja neatļāva nekādas nobīdes un stiepšanos, tad šī metode bija veidota tieši tāpēc, lai nodrošinātu stiepšanos, staipīgumu un svaru.

{\displaystyle E(Particle\_{i,j})=k\_{s}E\_{s,i,j}+k\_{b}E\_{b,i,j}+k\_{g}E\_{g,i,j}}

* s — elastība (Huka likums)
* b — liekšanās (liece)
* g — gravitācija

Tagad var pievienot mehāniskā līdzsvara pamatprincipu, kurā visi ķermeņi meklē mazāko enerģiju, izmantojot šo vienādojumu.

Daļiņu / enerģijas metode
-------------------------

Daļiņu / enerģijas metode ir sarežģītāka nekā ģeometriskā un fiziskā metode. Daļiņu metode dodas soli tālāk nekā fiziskā metode, pieņemot, ka daļiņu tīkls mijiedarbojas tieši. Atšķirībā no atsperēm daļiņu enerģijas mijiedarbība tiek izmantota, lai noteiktu auduma formu.

{\displaystyle U\_{Total}=U\_{Repel}+U\_{Stretch}+U\_{Bend}+U\_{Trellis}+U\_{Gravity}}

*Repelling* ir mākslīgs elements, ko izmanto, lai novērstu mijiedarbību ar sevi (krustošanos). *Streching* tiek regulēts ar Huka likumu, tāpat kā ar fizisko metodi. *Bending* apraksta auduma staipīgumu. *Trellsing* apraksta auduma griešanu (auduma kropļošana plaknē). *Gravity* apraksta paātrinājumu, ko rada gravitācija.

Enerģijas noteikumi, kas pievienoti no jebkura avota, var tikt ielikti šajā vienādojumā, lai atrastu nosacījumus, kas apraksta modeli. Tas ļauj modelēt auduma uzvedību jebkuros apstākļos, un tā kā audums tiek uztverts kā daļiņu kopa, tā uzvedību var raksturot ar dinamiskumu fiziskajā dzinī.

Ārējās saites
-------------

* Auduma modelēšana
**Žans Marī Gijo** (franču: *Jean-Marie Guyau*; 1854. gada 28. oktobris — 1888. gada 31. marts) bija franču filozofs un dzejnieks.

Gajānu iedvesmoja Epikūra, Epikteta, Platona, Imanuela Kanta, Herberta Spensera un Alfreda Fuljē filozofijas darbi, kā arī Pjēra Korneija, Viktora Igo un Alfreda de Misē dzeja un literatūra.

Biogrāfija
----------

Filozofa Alfreda Fuljē adoptētais dēls. Māte — rakstniece Augustīne Fuljē, kas publicējās ar pseidonīmu G. Bruno. 19 gados saņēma goda prēmiju no Morālo un politisko zinātņu akadēmijas par utilitārisku uzskatu pētījumiem ētikas vēsturē, un kļuva par filozofijas pasniedzēju Kondorses licejā. Dzīves pēdējos gados slimības dēļ gandrīz nespēja strādāt, jo slimība sagādāja lielas ciešanas. Nomira no tuberkulozes 33 gadu vecumā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Žans Marī Gijo***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 2487926
* LNB: 000170722
* LCCN: n85132451
* ISNI: 0000 0001 2117 901X
* GND: 118543881
* SELIBR: 233707
* SUDOC: 028593251
* BNF: cb12039783p (data)
* BIBSYS: 90338143
* NLA: 49116504
* NDL: 00522282
* NKC: skuk0000516
* BNE: XX962768
* CiNii: DA01018941

 |

 |
**Kubaņas Tautas Republika** (ukraiņu: *Кубаньска народна республіка*) bija īslaicīgi pastāvējusi valsts, ko pēc Krievijas Impērijas sabrukuma izveidoja bijušā Kubaņas apgabala un kubaņas kazaku karaspēka teritorijā.

Vēsture
-------

Mikola Rjabovils — Kubaņas republikas politiķis, Kubaņas Likumdošanas Radas priekšsēdētājs (1917—1919)
Pēc Krievijas revolūcijas un Pilsoņu kara sākuma 1917. gadā konflikts Kubaņas reģionā saasinājās ne tikai starp boļševikiem un baltās kustības pārstāvjiem. Bija arī trešais spēks — kubaņas kazaki, autonomijas atbalstītāji. Viens no prominentākajiem autonomistu pārstāvjiem bija Mikola Rjabovils.

1918. gada 28. janvārī Mikolas Rjabovila vadītā Kubaņas apgabala Rada pasludināja Kubaņas Tautas Republiku kā daļu no topošās Krievijas Federatīvās Republikas. Taču jau 1918. gada 16. februārī Kubaņa tika pasludināta par pilnīgi neatkarīgu valsti. Dažas dienas pēc Kubanas Republikas proklamēšanas (16. februārī) Radas deputātu sanāksmē pieņēma rezolūciju par Kubaņas pievienošanos Ukrainas Tautas Republikai uz federāliem noteikumiem. Apvienošanās nenotika Sarkanās armijas ofensīvas dēļ.

1919. gadā Mikolu Rjabovilu nogalināja Donas Republikā.

1920. gada 3. martā Sarkanā armija uzsāka Kubaņas—Novorosijskas operāciju. Brīvprātīgo korpuss, Donas un Kubaņas armijas sāka atkāpšanos. 17. martā Sarkanā armija ienāca Jekaterinodarā, Kubaņas armija tika iespiesta pie Gruzijas robežas un maijā sākumā kapitulēja, bet Kubaņas Tautas Republika tika likvidēta.

Atsauces
--------

1. ↑  Михайлович, Сивков Сергей (2013). "К вопросу о трансформации казачьей государственности на Кубани в 1917-1920 гг.". *Научный вестник Южного института менеджмента* (3): 101–105. ISSN 2305-3100.
2. ↑  «Кубанская народная республика. Как Кубань в 1917 году чуть не стала независимой и не вошла в состав Украины». *Юга.ру* (krievu). Skatīts: 2023-01-19.
Vihtori Kosola
**Vihtori Kosola** (somu: *Vihtori Kosola*; dzimis 1884. gada 10. jūlijā, miris 1936. gada 14. decembrī, Lapuā, Somija) bija somu politiķis, Lapua kustības dibinātājs un vadītājs, vēlāk Patriotiskās tautas kustības priekšsēdētājs.

Kosola radikālā labējā politika 30. gados radīja izplatītu teicienu: "*Heil Hitler, meil Kosola*", kas somu valodā nozīmē "Viņiem ir Hitlers, mums ir Kosola". Dažkārt tika pievienota arī trešā rindkopa "*muil Mussolini*" (citiem ir Musolīni). Kosola parsavu harizmātisko un spilgto runas stilu tika saukts par Kosolīni.

Lapua kustību 1932. gada sākumā izbeidza dumpis Somijas dienvidos. Pēc sacelšanās neveiksmes saskaņā ar Svīnhūvuda prasību Kosolu kopā ar citiem kustības līderiem arestēja un ieslodzīja cietumā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vihtori Kosola***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 11970330
* LCCN: no2002028720
* ISNI: 0000 0000 4005 3116

 |

 |
**Nadija Savčenko** (ukraiņu: *Наді́я Ві́кторівна Са́вченко*; dzimusi 1981. gada 11. maijā Kijivā, Ukrainā) ir ukraiņu militārā pilote un bijusi virsniece Ukrainas armijā. 2014. gadā viņu sagūstīja prokrieviskie spēki Ukrainas austrumos un vēlāk izdeva Krievijai, kur viņa tika apsūdzēta līdzdalībā krievu žurnālistu Igora Korneļuka un Antona Vološina slepkavībā 2014. gadā Luhanskas apgabalā.

2014. gadā, būdama joprojām ieslodzīta Krievijā, Savčenko atstāja Ukrainas armiju pēc tam, kad tika ievēlēta Ukrainas Parlamentā 2014. gada oktobrī. Viņas advokāts Marks Feigins vairākkārt vērsa uzmanību uz to, ka viņa tika turēta ieslodzījumā kā karagūstekne un aicināja Sarkano Krustu un Apvienoto Nāciju Organizāciju iejaukties, pieprasot tūlītēju viņas atbrīvošanu. Savčenko ir vairākas reizes pieteikusi arī bada streiku atrazdamies ieslodzījumā.

Savčenko apsūdz artilērijas uguns koriģēšanā, kā rezultātā gāja bojā divi krievu žurnālisti. Savukārt Savčenko advokāti norāda, ka Savčenko apšaudes brīdi jau stundu esot atradusies prokremlisko separātistu gūstā un iepriekš tikusi nolaupīta un pēc tam nelegāli pārvesta uz Krievijas Federāciju. 2016. gada 2. martā, Rostovas apgabala Doneckas pilsētā notiekošā prāvā, prokurors pieprasīja piespriest Savčenko 23 gadus ieslodzījuma. 22. martā Doneckas tiesa viņai piesprieda 22 gadus cietumsodu un 30 000 rubļu naudassodu par slepkavību, slepkavības mēģinājumu un "nelikumīgu robežas šķērsošanu". Nadija Savčenko tika atbrīvota 2016. gada 25. maijā, veicot viņas apmaiņu pret divām Ukrainā notiesātām Krievijas militārpersonām.

Savčenko bija viena no pirmajām sievietēm Ukrainā, kas apmācīta par piloti militārām vajadzībām. Savčenko bija vienīgā kareive sieviete Ukrainas miera uzturēšanas spēkos Irākā, kā arī pirmā sieviete, kas iestājās Ukrainas Gaisa spēku akadēmijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ukraine pilot Savchenko files resignation from Ukraine army as elected deputy — lawyer». *TASS*.
2. ↑
3. ↑  «Ukrainian military pilot faces unfair trial in Russia: lawyers». Reuters. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 11. Oktobris. Skatīts: 2015. gada 5. septembrī.
4. ↑  «Rīgā rīkos ieslodzītās ukraiņu lidotājas Nadijas Savčenko atbalsta akciju». 2015. gada 23. janv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 26. Janvāris. Skatīts: 2021. gada 15. Maijs.
5. 1 2  «KOPĪGS REZOLŪCIJAS PRIEKŠLIKUMS par Nadjas Savčenko lietu». *www.europarl.europa.eu*.
6. ↑  «Russian prosecutor demands 23 years in jail for female Ukrainian pilot». Reuters. Skatīts: 2016. gada 6. martā.
7. ↑  «Krievijas tiesa Savčenko piespriež 22 gadu cietumsodu». Delfi. Skatīts: 2016. gada 23. martā.
8. ↑  «Savčenko mudina Krievijas iedzīvotājus «piecelties no ceļiem»». TVNET. Skatīts: 2016. gada 28. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 160144647696703028125
* LCCN: nb2015018011
* ISNI: 0000 0004 5454 912X
* GND: 1080910654
* NKC: js2016902421

 |

 |
**Vasīlijs Ignatenko** (ukraiņu: *Василь Іванович Ігнатенко*; baltkrievu: *Васіль Іванавіч Ігнаценка*; krievu: *Василий Иванович Игнатенко*; dzimis 1961. gada 13. martā, miris 1986. gada 13. maijā) bija padomju ugunsdzēsējs, vecākais seržants.

Biogrāfija
----------

Ignatenko piedzima 1961. gada 13. martā Sperižjes ciemā,Brahinas rajonā, Gomeļas apgabalā, Baltkrievijā. Pabeidza Gomeļas profesionāltehnisko skolu, kļuva par elektrotehniķi, tika nosūtīts darbā uz Bobruisku. Vēlāk iesaukts dienestā, ugunsdzēsēju daļā Maskavā. Pēc dienesta devās darba meklējumos uz Pripjatu. Strādāja par ugunsdzēsēju Čornobiļas AES, bija vecākais seržants iekšējā dienestā. 1983. gadā apprecējās ar konditorijas ceha darbinieci Ludmilu.

Ignatenko bija pirmajā glābēju komandā, kas neilgi pēc Čornobiļas AES katastrofas nakts vidū tika izsaukta ugunsgrēka dzēšanai uz reaktora jumta. Tā kā Ignatenko strādāja bez jebkādiem aizsarglīdzekļiem, viņš saņēma nāvējošu radioaktīvā starojuma devu un 2 nedēļas vēlāk nomira slimnīcā Maskavā.

Ignatenko nomira, lai arī ārsti pielika visas pūles, lai viņu glābtu. Neskatoties uz Ignatenko iebildumiem, viņa 14 gadus vecā māsa Nataša kļuva viņam par kaula smadzeņu donoru. Viņu operēja amerikāņu ārsts, tomēr Ignatenko nomira. Uz slimnīcu Maskavā bija devusies arī Ignatenko sieva Ludmila, kas bija gaidībās. Ludmila palika pie vīra līdz pat beigām. Kaut arī bija aizliegts pieskarties, viņa tomēr saņēma starojuma dozu no mirstošā vīra. Divus mēnešus pēc Ignatenko nāves viņu bērns piedzima ar sirds nepietiekamību un aknu bojājumiem. Meitenīte nodzīvoja tikai 4 stundas. Ludmila viņu nosauca par Natašu, kā to bija vēlējies vīrs. Ignatenko ģimenes traģiskais stāsts aprakstīts baltkrievu rakstnieces Svetlanas Aļeksijevičas grāmatā "Černobiļa. Lūgšana" («Чернобыльская молитва. Хроника будущего», 1997).

Apbalvojumi un piemiņa
----------------------

2006. gadā Ignatenko pēc nāves piešķira Ukrainas valsts augstāko apbalvojumu — Ukrainas varoņa nosaukumu un Zelta zvaigznes ordeni. Apbalvots arī ar ar krustu "Par varonību" (1996) un Sarkanā Karoga ordeni (pēc nāves).

Ignatenko piemineklis Brahinā, Gomeļas apgabalā
Dzimtajā Brahinas rajonā, pilsētciematā Brahinā uzstādīts Ignatenko piemineklis.

Ignatenko un viņa sieva Ludmila parādīti HBO miniseriālā „Černobiļa", kurā viņus attēlo britu aktieris Ādams Nagaitis un īru aktrise Džesija Baklija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Людмила Игнатенко: жизнь в тени чернобыльской катастрофы». dtf.ru.
2. 1 2  «Nevainīgi upuri – jaunlaulātie Ludmila un Vasīlijs Ignatenko». Delfi. 2019. gada 1. jūnijs. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 30. jūnijā. Skatīts: 2019. gada 30. jūnijā.
3. ↑  «Porter: the sad tale of Chernobyl victim Vasily Ignatenko». The Star Edition.
4. ↑  «Helsingin Sanomat (Финляндия): самая драматичная сюжетная линия сериала «Чернобыль» — история беременной жены пожарного, участвовавшего в ликвидации аварии на ЧАЭС». inosmi.ru.
5. ↑  «Чернобыльская молитва. Хроника будущего — Светлана Алексиевич». azbyka.ru.

Ārējās saites
-------------

* Герой "Чернобыля": мать пожарного Василия Игнатенко о том, каким он был в жизни BBC News (krieviski)
**Zaļās vārnas** jeb **zilvārnas** (*Coracias*) ir zaļvārnveidīgo kārtas (*Coraciiformes*) zaļvārnu dzimtas (*Coraciidae*) putnu ģints.

Lielākā daļa sugu no zaļo vārnu ģints dzīvo silta klimata zonās Eirāzijā un Āfrikā. Zaļā vārna (*Coracias garrulus*) ir vienīgā zaļo vārnu suga, kas ir sastopama Eiropā, kur tā ligzdo, bet ziemas periodā tā migrē uz Āfriku.  Latvijā no zaļvārnu dzimtas ir sastopama viena suga - zaļā vārna (*Coracias garrulus*). Tās ir retas ligzdotājas, kuru skaits pēdējos gados samazinās. Latvijā 2010. gadā ligzdoja 24 pāri. gej porno

Izskats un īpašības
-------------------

Zaļās vārnas ir krāšņi putni. Lielākajai daļai ir zilizaļš apspalvojums, ar sārtiem laukumiem, bet cekulainajai zaļvārnai (*Coracias naevia*) apspalvojums pamatā ir rozīgi kanēļbrūns, un zaļimelna ir tikai aste.

Tie mājo atklātās ainavās, kurās ir daži koki, vai skrajos mežos. Zaļās vārnas parasti nosēžas kādā koka zarā vai uz staba gala un vēro, un gaida, kad tām garām lidos vai rāpos kāds medījums. Kad medījums veiksmīgi noķerts, tas tiek aiznests atpakaļ uz zaru un tur sadalīts. Tās barojas ar visāda veida bezmugurkaulniekiem, kā arī ar vardēm, ķirzakām, grauzējiem un citu sugu putnēniem.

Klasifikācija
-------------

* ģints Zaļās vārnas (*Coracias*)
	+ Cekulainā zaļvārna (*Coracias naevia*)
	+ Garastes zilvārna (*Coracias abyssinica*)
	+ Indijas zilvārna (*Coracias benghalensis*)
	+ Raketastes zaļā vārna (*Coracias spatulata*)
	+ Sarkankrūts zaļā vārna (*Coracias caudatus*)
	+ Zaļā vārna (*Coracias garrulus*)
	+ Zilspārnu zaļvārna (*Coracias temminckii*)
	+ Zilvēdera zaļvārna (*Coracias cyanogaster*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Fry, C. Hilary; Fry, Kathie; Harris, Alan (1992). Kingfishers, Bee-eaters and Rollers. Christopher Helm. ISBN 0-7136-8028-8.
2. ↑  «Zaļās vārnas Latvijā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 23. maijā. Skatīts: 2010. gada 8. decembrī.
**Rembates muižas parks** jeb **Rembates parks** ir viens no diviem Lielvārdes pilsētas parkiem. Parks veidojies ap bijušo Rembates muižu. Tā platība ir 11 hektāri. Parku divās daļās sadala Autoceļš A6 — šosejas labajā malā atrodas Uldevena pils savukārt kreisajā pusē atrodas parka lielākā daļa. Kopumā parka teritorija stiepjas no Lielvārdes dzelzceļa stacijas līdz Daugavai. Parkam ir Valsts nozīmes aizsargājama objekta statuss.

Parka centrālajā teritorijā atrodas savdabīga saliņa, kurai 1968. gadā piešķirts Spīdalas saliņas nosaukums. Parka teritorijā izvietoti arī Goda krēsli slaveniem Lielvārdes iedzīvotājiem.

Parkā satopami: parastā kļava (*Acer platanoides*), parastā liepa (*Tilia cordata*), parastais ozols (*Quercus robur*), baltā apse, (*Populus alba*), sudraba kļava (*Acer saccharinum*), sīkpunktainā artonija (*Arthonia byssacea*), lapkoku praulgrauzis (*Osmoderma eremita*), spožā skudra (*Lasius fuliginosus*), kausveida pleirostikta (*Pleurosticta acetabulum*), brūngalvainā henotēka (*Chaenotheca phaeocephala*), vidējais dzenis (*Picoides medius*) un pelēkā dzilna (*Picus canus*)

Galerija
--------

* Spīdalas saliņaSpīdalas saliņa
* Goda krēsls Paulam KveldemGoda krēsls Paulam Kveldem
* Goda krēsls Kārlim GrigulimGoda krēsls Kārlim Grigulim
* Goda krēsls Gunāram PriedemGoda krēsls Gunāram Priedem
* Goda krēsls Arvedam un Verai PaegļiemGoda krēsls Arvedam un Verai Paegļiem

Atsauces
--------

1. ↑  Rembates muižas parks
2. ↑  Dabas aizsardzības pārvalde: Rembates parks
**Joanna Dvorakovska** (poļu: *Joanna Dworakowska*; dzimusi 1978. gada 21. oktobrī Varšavā, mirusi 2024. gada 13. aprīlī) bija Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).

Biogrāfija
----------

Pirmos panākumus šahā guvusi 1993. gadā, kad uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Tajā pašā gadā debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā. Daudzkārtējā Polijas sieviešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi 3 zelta (1997, 1998, 2001), 3 sudraba (1995, 2000, 2003) un bronzas (2006) medaļas. 2021. gada maijā Bidgoščā ierindojusies 7. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.

1996. gadā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Kriņica Zdrojā. 2002. gadā dalījusi 9.-12. vietu Pasaules šaha kausā sievietēm Haidarābādu. Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas (2000, 2001, 2004), kur labākos panākumus guvusi 2001. gadā Maskavā, kad pēc uzvaras pār Nanu Joseliani tikusi līdz 3. kārtai, kurā zaudējusi Penai Džaocjiņai.

Piedalījusies dažādos Eiropas un Pasaules šaha čempionātos junioriem. 1997. gadā bijusi Pasaules vicečempione U20 vecuma grupā. Divas reizes ieguvusi bronzas medaļas Eiropas čempionātos juniorēm ātrajā šahā (2000, 2006). 2004. gadā Stambulā kļuvusi par sudraba laureāti Pasaules studenšu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1996-2004, 2010). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2002) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 6 reizes (1999-2001, 2005-2009, 2013). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (2005) un sudraba (2007) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2009) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā un individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1997. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2001. gadā saņēmusi arī starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Joanna Dworakowska - Szachy w Polsce
2. ↑  PGNiG TERMIKA Indywidualne Mistrzostwa Polski Kobiet w Szachach - ChessManager
3. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
4. ↑  8th WUCC Instanbul 2004
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Joanna Dworakowska
6. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Joanna Dworakowska
7. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Joanna Dworakowska

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Plankumainā dzegužpirkstīte** (*Dactylorhiza maculata* (L.) Soó, agrāk *Orchis maculata*) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā tā ir diezgan reta un ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā.

Apraksts
--------

Daudzgadīgs, aptuveni 20-60 cm liels lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (gr. *dactylos* 'pirksts', *rhiza* 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs, kails un diezgan tievs. Lapas lancetiskas, virspusē plankumainas. Lieli ziedi, sakārtoti blīvā, garā ziedkopā. Pieziedlapas lancetiskas un zaļas vai plankumainas. Ziedi no baltiem līdz purpurvioletiem ar daudziem rakstu variantiem. Lūpa trīsdaivaina, visas daivas aptuveni vienāda garuma kā vidējā. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.

Līdzīga Fuksa (*D. fuchsii*), Baltijas (*D. baltica*) un Rusova (*D. traunsteineri*) dzegužpirkstītei.

Izplatība
---------

Aug Eiropā un Āzijā.

Biotopi
-------

Aug mitrās vai pārmitrās vietās, pļavās, krūmājos, skrajos mežos. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana, kā arī pļavu aizaugšana ar krūmiem un kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. ISBN 3-8274-1496-2
* Mindaugas Ryla: "Lietuvos gegūnių (Dactylorhiza) atpažinimo problemos" *Botanica Lithuanica Suppl.* 5: 47-61, 2003.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv[novecojusi saite]

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Plankumainā dzegužpirkstīte*** |
**Meidenheda** (angļu: *Maidenhead*) ir pilsēta (*town*) Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Vindzoras un Meidenhedas unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Administratīvi Meidenheda ir ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko tieši pārvalda boro padome. Meidenheda ziemeļrietumos no Londonas Temzas labajā krastā 43 km no Čeringkrosas un 21 km no grāfistes centra Redingas. Airēšanas sporta centrs.

Vēsture
-------

Dažkārt tiek uzskatīts, ka mūsdienu Meidenhedas vietā Romas Impērijas laikos atradusies romiešu apmetne Alaunodunuma (*Alaunodunum*), ko apstiprina vairāki arheoloģiskie izrakumi. Mūsdienu pilsēta veidojusies pie ceļa no Londonas uz Bristoli vietā, kur tas šķērso Temzu. Sākotnēji tagadējās pilsētas vietā bija neliela anglosakšu pilsētiņa Sautelingtona (*South Ellington*). Kā Elintona pirmoreiz minēta Pastardienas grāmatā 1086. gadā. 1280. gadā pār Temzu pārceltuves vietā tika uzbūvēts tilts. Lejpus tilta tika uzbūvēta jauna piestātne vecās anglosakšu piestātnes vietā un pilsētiņu sāka dēvēt par *Maiden Hythe* — senangļu ‘Jaunā piestātne’; šis nosaukums pirmoreiz minēts 1296. gadā. Pilsētiņa sāka strauji attīstīties un tai piešķīra tirgus pilsētas (*market town*) statusu.

Atsauces
--------

1. ↑  Town and Country Planning Act 1990. The Neighbourhood Planning (General) Regulations 2012. Designation of Maidenhead Neighbourhood Area

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Meidenheda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129067002
* LCCN: n85078488
* GND: 4729837-6
* NKC: ge1126381

 |

 |
**Panamas Republikas karogs** ir viens no Panamas Republikas oficiālajiem valsts simboliem. Veidots taisnstūra auduma formā proporcijā 2:3, dalīts vertikāli un horizontāli četrās vienādās daļās, tālākā no karogkāta augšējā ceturtdaļa — sarkana, tuvākā karogkātam apakšējā — zila; tuvākajā karogkātam baltajā ceturtdaļā zila piecstaru zvaigzne, tālākajā — sarkana.

Karoga ideju 1903. gada novembrī izstrādāja pirmā Panamas prezidenta Manuela Amadora Gerrero dēls, mākslinieks Manuels Enkarnasjons Amadors. Pirmo karogu izgatavoja viņa pamāte Marija Osa de Amadora. Karoga dizainā bija iekļautas vienādās proporcijās divu jaunveidojamās Panamas valsts konkurējošo politisko spēku — Liberālās partijas (sarkanā) un Konservatīvās partijas (zilā) — krāsas. Oficiāli apstiprināts 1904. gada 4. novembrī, kas mūsdienās tiek svinēta Panamā kā Karoga diena.

Baltā krāsa karogā simbolizē mieru un šķīstību, zilā zvaigzne — godu par valsts dzimšanu, sarkanā — likumību un kārtību valstī.

Atsauces
--------

1. ↑  «Gaceta Oficial No. 4601 25 March 1925». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 19. martā. Skatīts: 2014. gada 27. novembrī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Panamas karogs*** |

* Flag of Panama on flagscorner.com Arhivēts 2017. gada 7. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
Matemātikas konstante ***e*** ir vienīgais reālais skaitlis, kam atvasinājuma vērtība funkcijai {\displaystyle f(x)=e^{x}} punktā x = 0 ir vienāda ar 1. Funkcija {\displaystyle e^{x}} ir eksponentfunkcija, tās inversā funkcija ir naturālais logaritms. Skaitlis *e* bieži tiek definēts kā naturālo logaritmu bāze.

Skaitlis *e* dažreiz tiek saukts par **Eilera skaitli** Šveices matemātiķa Leonarda Eilera vārdā.

Skaitlim *e* ir svarīga nozīme matemātikā, starp citām svarīgām konstantēm, piemēram, pī. Skaitlis *e* ir iracionāls skaitlis. Tas ir arī transcendents skaitlis. Tā vērtība ar 10 decimālcipariem ir

{\displaystyle e=2,7182818284...}

Vēsture
-------

Pirmā atsauce uz konstanti bija publicēta 1618. gadā pielikumā darbam par logaritmiem, ko sarakstījis Džons Nepers. Tomēr tas nesaturēja pašu konstanti, bet vienkārši tabulu ar logaritmiem, rēķinātiem, izmantojot konstanti.

Jākobs Bernulli nonāca līdz izteiksmei:

{\displaystyle e=\lim \_{n\to \infty }\left(1+{\frac {1}{n}}\right)^{n}}.

Skatīt arī
----------

* Sekretāres problēma
**Aleksandrs Cfasmans** bija padomju mūziķis un sabiedriskais darbinieks, viens no padomju džeza pamatlicējiem. KPFSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1957).

Muzikālā darbība
----------------

Piedzimis 1906. gadā Aleksandrovskā friziera ģimenē. 7 gadu vecumā sāka mācīties vijoles spēlešanu, pēc pāris mēnešiem pievērsās klavierēm.

1917. gada beigās ģimene ebreju grautiņu dēļ pārvācās uz Ņižņijnovgorodu, kur A. Cfasmans iestājies mūzikas tehnikuma klavieru nodaļā. 1923. gadā pārvācies uz Maskavu, 1925. gadā iestājies Maskavas Konservatorijā, 1930. gadā ar zelta medaļu pabeidzis tās klavieru klasi pie profesora Feliksa Blumenfelda. Pēc mācībām konservetorijā dzīvoja istabā dzīvoklī, kurš agrāk bija piederējis zobārstam Mesereram un kurā tolaik dzīvoja Meserera mazmeita Maija Pļisecka.

1927. gadā nodibinājis "*АМА-джаз*" ansambli, kurš vēlāk attīstīts līdz orķestrim. Ansamblis pirmo reizi Padomju Savienībā radio izpildīja džeza mūziku (1927) un ierakstīja pirmo padomju džeza plati (1928). 20. un 30. gadu maiņā A. Cfasmans strādāja par teperi mēmajā kino, kļuvis par Lielā teātra Horeogrāfijas skolas koncertmeistaru. 1939. gadā kļuvis par Vissavienības radiokomitejas džeza orķestra vadītāju, tajā gadā notika pirmā džeza televīzijas pārraide.

Lielā Tēvijas kara laikā orķestris bija evakuēts uz Kuibiševu, kopš 1942. gada pavasara tas uzstājās ar koncertiem Sarkanās armijas vienībām piefrontē un frontē, ierakumos.

1946. gadā Cfasmans atstāja orķestra vadītāja amatu, tas notika laikā, kad PSRS mākslas politika tika vērsta pret tā saucamo formālismu. Cfasmans piedalījās džeza mūzikas ierakstīšanā 1949. gada filmai "Satikšanās pie Elbas" (*«Встреча на Эльбе»*).

60. gados vairākkārt devies uz ārvalstīm, tostarp kā Starptautiskā džeza festivāla žūrijas loceklis.

1969. gadā piedzīvojis infarktu. Nomiris 1971. gadā no sirdslēkmes.

Ģimenes dzīve
-------------

Pirmo reizi apprecējies Ģertrūdi Grandelu, kura 1930. gadā bija pārcēlusies no Amerikas uz Padomju Savienību. Šajā laulībā 1939. gadā piedzimis dēls Roberts. Pēc tam Ģertrūde apprecējusies ar Maskavā strādojošo amerikāņu diplomātu un atgriezusies Amerikā, dēls palika pie Cfasmana.

Par otro sievu kļuvusi Ksenija Kuhtina.



1. ↑  «Александр Наумович Цфасман». *retroportal.ru*.
**Steinsa pie Temzas** (angļu: *Staines-upon-Thames*) ir pilsēta (*town*) Anglijā, Sari grāfistē, Speltornas distrikta otra lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes ziemeļrietumos Temzas krastos 41 km no grāfistes centra Raigeitas un 40 km no Londonas centra, ietilpst Londona aglomerācijā.

Vēsture
-------

Apdzīvota vieta tagadējās pilsētas vietā pirmoreiz minēta «Antonīna maršrutos» 3. gadsimtā kā *Pontibus* pie tilta pār Temzu. Pēcromiešu periodā minēta 1066. gadā kā *Stana* vai *Stane*. Pastardienas grāmatā 1086. gadā minēta kā *Stanes*. Nosaukuma forma *Staines* lietota kopš 1578. gada.

11. gadsimta vidū anglosakšu karalis Edvards Biktstēvs pārbūvēja Vestminsteras abatiju par karalisko nekropoli un nodeva tās pārvaldījumā 60 zemes īpašumus dienvidaustrumu Anglijā, tajā skaitā Steinsu. Abatiju likvidēja 1540. gadā un Steinsa kļuva par kroņa īpašumu. 17. gadsimta vidū sākās pilsētas industriālā attīstība. Tagadējais Steinsas tilts uzbūvēts 1832. gadā, bet dzelzceļš caur pilsētu — 1848. gadā. 1864. gadā Steinsa kļuva par linoleja ražošanas centru. Steinsas urbānais distrikts ar savu pašvaldību dibināts 1894. gadā.

2011. gadā pilsēta papildināja savu nosaukumu ar piedēkli «pie Temzas» lai popularizētu savu upesmalas novietojumu, kā arī lai distancētos no britu aktiera Sašas Barona Koena radītā satīriskā tēla *Ali G* — «ielu bandas barveža no Steinsas».

Atsauces
--------

1. ↑  BBC News. Staines becomes Staines-upon-Thames to shake off Ali G link

Ārējās saites
-------------
**Masu slepkavība Uherski Brodā** notika 2015. gada 24. februāra pēcpusdienā. Ar šaujamieroci bruņots 63 gadus vecs vietējais iedzīvotājs Zdeneks Kovaržs ielauzās restorānā un atklāja uguni uz tur esošajiem cilvēkiem un vēlāk arī uz policiju, kas ieradās notikuma vietā. Pēc gandrīz divu stundu ilgas konfrontācijas likumsargi ķērās pie ēkas šturmēšanas, līdz uzbrukuma sākumam uzbrucējs bija nošāvies. Uzbrukumā tika nogalināti 8 cilvēki un 1 ievainots.

Uzbrukuma apstākļi Čehijas sabiedrībā izraisīja debates par nepieciešamību pārskatīt valstī spēkā esošos ieroču likumus, un tika kritizēta arī policijas rīcība incidenta laikā.

Līdzīgi incidenti
-----------------

Čehijas pēckara vēsturē līdz pat 2015. gada februārim lielākais kriminālnoziegums ar lielu cilvēku upuru skaitu joprojām bija Olgas Hepnarovas 1973. gada 10. jūlijā Prāgā pastrādātā masveida slepkavība. Sieviete apzināti vērsa kravas automašīnu pret cilvēku grupu, kas gaidīja tramvaju, nogalinot 8 cilvēkus. Tiesas prāvas laikā Hepnarova kā sava nodarījuma motīvu minēja vēlmi "izrēķināties ar sabiedrību". Pēc tiesas sprieduma 1975. gadā viņai tika izpildīts nāvessods. 

Čehijas plašsaziņas līdzekļi kā līdzīgu incidentu saistībā ar notikumiem Uherski Brodā minēja sprādzienu daudzdzīvokļu mājā Morāvijas-Silēzijas apgabalā. 2013. gada 17. februārī 57 gadus vecs Antonīns Blažeks ēkā sarīkoja sprādzienu, bloķējot izejas un atverot iekšējās gāzes padevi. Incidenta rezultātā gāja bojā vainīgais un vēl pieci cilvēki, tostarp trīs bērni, vēl 11 cilvēki tika ievainoti, no kuriem viens mira 2015. gada februārī.

2023. gada 21. decembrī notika apšaude arī Kārļa Universitātes Filozofijas fakultātē. Bojā gāja 15 cilvēki, tostarp uzbrucējs.

Ārējās saites
-------------



1. ↑  Pavel Bohun. «Řádění střelce v Praze připomnělo masakr Zdeňka Kováře v Uherském Brodě». *Slovácký deník* (čehu), 2023-12-22. Skatīts: 2024-03-29.
2. ↑  «Police complete primary investigation of crime scene in Uherský Brod». *Radio Prague International* (angļu). 2015-02-25. Skatīts: 2024-03-29.
3. ↑  «Přišel jsem o tři kamarády, sedli si špatně, vzpomínal muž na masakr v Uherském Brodě - Novinky». *www.novinky.cz* (čehu). 2020-02-24. Skatīts: 2024-03-29.
4. ↑  «České masakry: Hepnarová, lesní vrah, blázen z Frenštátu...». 24.02.2015. Skatīts: 29.03.2015.
5. ↑  asi. «Výbuch ve Frenštátu má sedmou oběť. Zemřel těžce popálený muž». *ct24.ceskatelevize.cz* (čehu). Skatīts: 2024-03-29.
6. ↑  Eliška Novotná ,Milan Holakovský ,Radek Cihla ,Lenka Novotná ,Eliška Stodolová ,Michal Bílek. «Střelba v Praze: Policie pracuje s verzí, že student vraždil i v Klánovicích». *Příbramský deník* (čehu), 2023-12-21. Skatīts: 2024-03-29.
**Žozefs Fušē, Pirmais Otranto hercogs** (franču: *Joseph Fouché, duc d'Otrante*; dzimis 1759. gada 21. maijā, miris 1820. gada 25. decembrī) bija Franču revolūcijas un Napoleona laika franču politiķis.

Dzimis Lepelrēnā pie Nantes. Ieguva reliģisku izglītību, strādāja par matemātikas un filozofijas pasniedzēju. 1792. gadā tika ievēlēts par konventa locekli un pieslējās Kalnam. Balsoja par nāves spriedumu Luijam XVI. 1793. gadā konvents sūtīja Fušē uz dažādām valsts daļām cīņai pret kontrrevolūciju. Izvērsa represijas pret pretiniekiem, cita starpā aktīvi vēršoties pret baznīcu, konfiscējot īpašumus un aizliedzot veikt reliģiskas ceremonijas. Lionā ar Fušē vārdu saistās masu represijas un nāvessodi.

1794. gada 27. jūlijā Fušē pieslējās personām, kuras realizēja Termidora apvērsumu, tomēr uz laiku tika atstumts no ietekmes. 1798. gadā ar Barrasa palīdzību tika iecelts par Francijas sūtni Cisalpīnas republikā, bet 1799. gadā par Francijas policijas ministru, kļūdams par vienu no ietekmīgākajiem cilvēkiem valstī. 18. brimēra apvērsuma laikā enerģiski atbalstīja Napoleonu. Fušē bija ļoti ietekmīga persona Napoleona valdīšanas laikā. Līdz 1802. gadam un atkal no 1804. līdz 1810. gadam Fušē bija policijas ministrs, ar kuru nācās rēķināties arī Napoleonam.

Vēlākajā dzīves laikā pieslējās gan Burbonu restaurācijai, gan, 100 dienu laikā, atkal Napoleonam, pēc tam atkal karalim. 1815. gadā tika nozīmēts par sūtni uz Saksiju. Tomēr, tā kā Fušē bija balsojis par nāvessodu karalim, zaudēja amatu. Miris trimdā Triestē.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Žozefs Fušē***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 1808151778254918130003
* LCCN: n50023170
* ISNI: 0000 0001 0884 9744
* GND: 118534548
* SELIBR: 350834
* SUDOC: 027356604
* BNF: cb122868212 (data)
* BIBSYS: 90509125
* NLA: 35096251
* NDL: 00620676
* NKC: jn19990002362
* Léonore identifikators LH//1006/86 nav derīgs.
* BNE: XX855255
* CiNii: DA07880977

 |

 |
**Jānis Masters**, pieņemtais vārds **Jānis Straujāns** (dzimis 1884. gada 19. maijā, miris 1938. gada 20. martā), segvārds *Andrejs*, bija latviešu sociāldemokrāts, profesionāls revolucionārs un žurnālists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1884. gada 19. maijā Burtnieku pagastā. 1906. gadā iestājās LSDSP, 1905. gada revolūcijas laikā piedalījās 1905. gada decembra kaujās pie Mazsalacas un 1906. gada februāra Krievijas Valsts bankas aplaupīšanā Helsinkos. Pēc tam 1907. gadā emigrēja no Krievijas Impērijas.

Pēc Februāra revolūcijas atgriezās Latvijā, pēc tam 1918. gadā devās uz Krieviju, kur piedalījās Kominternes izveidē. Iestājās padomju diplomātiskajā dienestā, strādāja par padomju vēstniecības pirmo sekretāru Romā (1920—1924), pēc tam bija PSRS telegrāfa aģentūras (TASS) korespondents Ķīnā (1924—1926) un Latvijā (1926—1935).

NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1937. gada 15. decembrī apcietināts un pēc pratināšanām 1938. gada 14. janvārī apsūdzēts "piederībā latviešu kontrrevolucionārajai dumpīgajai organizācijai" (*принадлежность к контрреволюционной националистической повстанческой организации латышей*). 1938. gada 20. martā nošauts Butovas poligonā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 9. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 302. lpp. (1987).
2. ↑  «Жертвы политического террора в СССР»
Koordinātas: 56°59′39″N 24°10′35″E﻿ / ﻿56.99417°N 24.17639°E﻿ / 56.99417; 24.17639

Heila muiža Čiekurkalnā (1930-tie gadi)
Heila muižas apkārtnes teritorijas karte, attēlā zemes gabals nr.17 (1903.-1908.g.)
Heila muižas (attēlā: *Heylshof*) apkārtnes teritorijas karte (1915.g.)
Heila muižas apkārtnes teritorijas karte (1920-tie gadi)
Heila muižas apkārtnes teritorijas karte (1939.g.)
**Heila muiža** (vācu: *Heilshof*) bija vasaras muiža Rīgas pilsētas apmetnē Čiekurkalnā, Latvijā. Muižas galvenā ēka atradās Vazas ielā (vācu: *Wasastrasse*) jeb tagadējā Ezermalas ielā 10. Mūsdienās ēka nav saglabājusies; tās vēsturiskajā teritorijā atrodas Valsts policijas koledža.

Vēsture
-------

Muiža, visticamāk, celta 18.gadsimtā.

1868.gadā muižā dzīvoja J.J.E. (vai I.I.E.) Lībrehts (vācu: *Liebrecht*).

1895.gadā muiža un blakus esošie Dragūnmuižas (vācu: *Dragenhof*) un Jaunās muižas (vācu: *Neuhof*) īpašumi piederēja vācbaltiešu izcelsmes inženierim Gustavam Ādolfam Agtem Heilam, kurš tās apvienoja vienā īpašumā. Viņš plānoja Ķīšezera krastā uzbūvēt villu teritoriju, taču šis plāns netika realizēts. Krastā tika uzbūvēta tikai viena villa adresē Ezermalas iela 6.

20. gadsimta sākumā Heila muiža ietvēra trīs ēkas. Galvenā ēka bija baroka stilā celta divstāvu koka māja ar lielu verandu ieejas pusē. Ar laiku šajā ēkā sāka Agtes ģimene sāka dzīvot pastāvīgi. Vasarās Agte šeit bieži uzņēma baltvācu rakstniekus un māksliniekus.

Šajā periodā Heila muiža bija arī viena no piestātnēm kuģīšiem, kas kursēja caur Ķīšezeru, tostarp tvaikonim ar nosaukumu "Ādolfs Agte".

Pēc zemes reformas 1920. gadu sākumā Heila muiža nokļuva Rīgas pilsētas pašvaldības īpašumā. Padomju okupācijas laikā muižas teritorija tika iekļauta S.Birjuzova Rīgas Augstākās politiskās karaskolas teritorijā; senā apbūve tika likvidēta. Ievērojami pārveidota arī senā Ķīšezera krasta ainava.

Atsauces
--------

1. ↑  «Um Stintsee». Rigasches Adress-Buch für 1868/69. 1868.
2. 1 2  Saulcerīte Viese. «Vecās muižiņas un ideja par villu koloniju (26.-36.lpp)». Mežaparks, pilsēta priežu silā, 2001.
3. ↑ . Рижский вестник, Nr.100. 04.05.1901 https://web.archive.org/web/20211111135823/http://periodika.lv/periodika2-viewer/?lang=fr#panel:pa|issue:674748|article:DIVL140. Arhivēts no oriģināla, laiks: 11.11.2021. Skatīts: 15.04.2024. Tukšs vai neesošs `|title=`
4. ↑  «Pilis un muižu kungu mājas. Heila muiža». Dzintarzīmes. Skatīts: 13.04.2024.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par administratīvu vienību skatīt rakstu Gilforda (boro).

**Gilforda** (angļu: *Guildford*; izrunā: [ˈɡɪlfərd]) ir pilsēta (*town*) Anglijā, Sari grāfistē, Gilfordas distrikta lielākā apdzīvotā vieta un administratīvais centrs. Atrodas grāfistes rietumdaļā Temzas pietekas Vejas krsatos 31 km no grāfistes centra Raigeitas un 54 km no Londonas centra. Kopš 1275. gada Gilforda ir Sari grāfistes galvenā pilsēta; šeit atrodas ceremoniālās grāfistes lorda-leitnanta un augstā šerifa ofisi. Nozīmīgs reģionāls kultūras un transporta centrs, universitātes pilsēta.

Vēsture
-------

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 880. gadā Alfrēda Lielā testamentā. 10.—11. gadsimtā Gilforda bija nozīmīga pilsēta; šeit atradās naudas kaltuve. Senākā saglabājusies būve pilsētā ir Svētās Marijas baznīca, kuras tornis būvēts ap 1040. gadu. Pastardienas grāmatā 1086. gadā tā minēta kā Viljamam I piederošs īpašum *Gildeford*. 1257. gadā Henrijs III piešķira Gilfordai boro statusu un nozīmēja to par Sari grāfistes tiesu pilsētu. 1366. gadā Edvards III piešķīra pilsētai daļējas pašpārvaldes tiesības pret gada nodokli £10 apmērā. Henrijs VII 1485. gadā piešķīra Gilfordai ģerboni un pēc trim gadiem arī pilsētas hartiju. 1835. gadā pilsētas mēru un padomniekus aizstāja vēlēta padome; Gilfordas robežas paplašinājās ārpus viduslaiku pilsētas robežām. Mūsdienās Gilforda administratīvi ir ārpuspagastu teritorija (*unparished area*), ko tieši pārvalda boro (distrikta) padome.

Atsauces
--------

1. ↑  «Medieval Guildford—*"Henry III confirmed Guildford's status as the county town of Surrey in 1257"*». Guildford Borough Council. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 1. novembris. Skatīts: 2013. gada 30. oktobris.
2. ↑  The Surrey Lieutenancy
3. ↑  Welcome to the High Sheriff of Surrey’s Website

Ārējās saites
-------------
**Estere Megi** (igauņu: *Ester Mägi,* dzimusi 1922. gada 10. janvārī, mirusi 2021. gada 14. maijā) bija igauņu komponiste.

Biogrāfija
----------

Estere Megi 1952. gadā absolvēja Tallinas Valsts konservatoriju profesora Marta Sāra klasē un 1951.-1954. gadā turpināja studijas Maskavas Konservatorijā pie profesora Visariona Šebalina aspirantūrā vienā laikā ar komponistu Veljo Tormisu.

Pēc atgriešanās no Maskavas 1954. gadā Estere Megi sāka pasniegt mūzikas teoriju Tallinas Konservatorijā - galvenokārt analīzes un kontrapunkta kursus. 1977. gadā viņa kļuva par asociēto profesori un turpināja pasniegt lekcijas līdz pat aiziešanai pensijā 1984. gadā. 1999. gadā Igaunijas Mūzikas un teātra akadēmija viņai piešķīra goda doktora grādu. Mägi nomira 2021. gada maijā 99 gadu vecumā.

Daiļrade
--------

Viņas kompozīcijas daiļrade ir apjomīga un pārstāv visus žanrus, sākot no kamermūzikas un vokālās mūzikas līdz kormūzikai un augsti novērtētiem simfoniskiem darbiem. Daudzus viņas darbus iedvesmojusi igauņu tautas mūzika. Jau pirmajos 50. gadu darbos ir jūtama nacionālā romantisma klātbūtne. Sešdesmito gadu mūzikā pastiprinās igauņu tautas mūzikas ietekme - diatoniskās formas un īsu motīvu variēšana. No 60. gadu beigām Megi daiļradi sāk bagātināt modernisma iezīmes - politonalitāte un paplašināta tonalitāte, krāsaina harmonija un satraukta ritmika. No 80. gadiem parādās stilizācijas elementi.

Starp viņas pazīstamākajiem darbiem ir Klaviersonāte (1949), Klaviertrio fa minorā (1950), Klavierkoncerts (1953), Vijolkoncerts (1958), Simfonija (1968), Variācijas klavierēm, klarnetei un kamerorķestrim (1972), *Bukoolika* orķestrim (1983) un Vespera vijolei un klavierēm/orķestrim (1990, 1998. gadā aranžēta stīgām).

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Mägi, Ester | Estonian Music Information Centre». *www.emic.ee*. Skatīts: 2024-04-19.
2. 1 2  «Ester MÄGI». *web.archive.org*. 2012-09-14. Skatīts: 2024-04-19.
3. ↑  Kersti Inno. «Kummardus Eesti muusika grand lady'le» (Estonian). Äripäev, 2007. gada 12. janvāris.
4. ↑  Suri helilooja Ester Mägi
5. ↑  Arvo Pärt, Nora Pärt. «Grand old lady of Estonian music Ester Mägi dies». *Arvo Pärt Centre*, 2021. gada 14. marts. Skatīts: 2021. gada 10. septembris.
***UAB Pigu*** ir Lietuvas tiešsaistes mazumtirdzniecības uzņēmums. Tā mātes uzņēmums ir Somijā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība *PHH Group Oy*, ko pārvalda investīciju uzņēmums *Mid Europa*. Uzņēmums dibināts 2007. gadā. Tā galvenais birojs ir Viļņā.

*UAB Pigu* pārvalda interneta veikalu *pigu.lt* Lietuvā. Tā meitas uzņēmumi ir Latvijā SIA *Pigu Latvia* (interneta veikals *220.lv*) un Igaunijā *DLB Trading OÜ* (interneta veikals *kaup24.ee*).

Vēsture
-------

2007. gada jūnijā Lietuvā tika dibināts uzņēmums *UAB Pigu*. 2008. gadā tika palaists interneta veikals *pigu.lt*.

2011. gadā *UAB Pigu* iegādājās arī vienu no lielākajiem un vecākajiem interneta veikaliem Latvijā *220.lv*.
2013. gadā *Pigu* grupa ieguva Igaunijas elektroniskās tirdzniecības uzņēmuma *Dlb Trading OÜ* kontrolpaketi, kas pārvaldīja interneta veikalu *dlb.ee* Igaunijā (tagad *kaup24.ee*) un *dlb.fi* Somijā.
2014. gads tika iegādāts Lietuvas uzņēmums *UAB Sau.lt*, kas pārvaldīja sieviešu preču interneta veikalu, tādējādi nostiprinot savas pozīcijas parfimērijas, kosmētikas, bērnu preču un apģērbu jomā.

2015. gads maijā *Pigu* grupas kontrolpaketi (51 % kapitāldaļu) iegādājās Polijas grupas *MCI* meitas uzņēmuma *Private Equity Managers* (*PEManagers Group*) pārvaldītais fonds *MCI.TechVentures 1.0*.
2016. gada novembrī *Pigu* Viļņas apkaimē Žverīnā blakus savai 650 m² lielajali noliktavai atvēra 350 m² plašu veikalu. Vēlāk tika atvērti veikali Viļņā, Kauņā, Klaipēdā, Šauļos un Panevēžā.
2018. gada novembrī tika paziņots, ka *Pigu* grupa apvienosies ar Polijas tiešsaistes tirgotāju *Morele.net*, kurus kontrolēja Polijas grupa *MCI*. Apvienotie uzņēmumi paziņoja, ka attīstīs stratēģisku partnerību, bet turpinās darboties kā atsevišķi uzņēmumi, saglabājot atsevišķu korporatīvo identitāti.
2019. gadā *Pigu* izveidoja tirdzniecības platformu *Marketplace* ar noliktavu un loģistikas pakalpojumiem mazumtirdzniecības partneriem un piegādātājiem visās trīs Baltijas valstīs.

2021. gada 31. martā tika paziņots, ka *MCI* grupas fondi par 37 miljoniem eiro pārdos *Pigu* grupu Luksemburgā reģistrētajam fondam *MEP Shelfco VIII*, ko kontrolē Centrāleiropas ieguldījumu fondu pārvaldnieks *Mid Europa V Management Limited*. Turklāt *Mid Europa* bija vienojusies ar *MCI.Euroventures* un *Pigu* un Igaunijas *Hobby Hall Group OÜ* īpašniekiem par *Pigu* un *Hobby Hall Group* apvienošanu. Pēc konkurences institūciju atļaujas saņemšanas darījums tika pabeigts 2021. gada 17. jūnijā, un *Mid Europa* kļuva par grupas vairākuma akcionāru. Uzņēmumu *UAB Pigu* un *Hobby Hall Group OÜ* pārvaldīšanai tika reģistrēts Somijas uzņēmums *PHH Group Oy*.

Atsauces
--------

1. ↑  BNS. «KP atļauj Polijas investīciju kompānijai MCI iegūt izšķirošu ietekmi 'Pigu Latvia'». *delfi.lv* (latviešu), 2015. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 28. septembrī.
2. ↑  220.lv mātesuzņēmums apvienojas ar Polijas e-komercijas līderi Zane Atlāce - Bistere, Dienas Bizness, 2018. gada 14. novembris
3. ↑  MCI sprzedaje firmę e-commerce za ponad 170 mln zł Krzysztof Pasławski, crn.pl, 2021-03-31
4. ↑  Mid Europa Invests in the Leading Baltics E-Commerce Platform Mid Europa, 31 March 2021

Ārējās saites
-------------

* pigu.lt