recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Petra Feiberta** (vācu: *Petra Feibert*; dzimusi kā **Feistele** (vācu: *Feustel*) 1958. gada 11. jūnijs Gēra — 2010. gada 18. jūlijs Pirmazensa) bija Vācijas starptautiskā meistare šahā (1977), trīskārtēja Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (1974, 1976, 1977).

Biogrāfija
----------

1970. gados bijusi viena no vadošajām Vācijas Demokrātiskās Republikas šahistēm. Daudzkārtēja Vācijas Demokrātiskās Republikas sieviešu šaha čempionātu finālu dalībniece, kuros izcīnījusi trīs zelta (1974, 1976, 1977) un divas sudraba (1975, 1978) medaļas. 1976. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma cikla izcīņas starpzonu turnīrā Tbilisi, kurā kopā ar Ģertrūdi Baumštarku dalījusi 7.-8. vietu. Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

1979. gadā tikusi arestēta par mēģinājumu emigrēt no Vācijas Demokrātiskās Republikas un notiesāta uz četriem gadiem. Pēc 20 mēnešiem izciestā cietumsoda atbrīvota, un viņai ļauts atstāt valsti. Pārcēlusies uz Vācijas Federatīvo Republiku, kur dzīvojusi Manheimā.

1984. un 1985. gadā divas reizes uzvarējusi Vācijas Federatīvās Republikas šaha ātrspēles čempionātos sievietēm. 1985. gadā Somijā pārstāvējusi Vācijas Federatīvās Republikas komandu turnīrā *Nordic Cup*.
Tāpat trīs reizes pārstāvējusi Vācijas Federatīvo Republiku Pasaules šaha olimpiādēs (1982, 1984, 1986).

Kopš 1990. gadu sākuma reti piedalījusies FIDE rīkotajos šaha turnīros. Bijusi precējusies ar Vācijas FIDE šaha meistaru Fredu Feibertu (vācu: *Fred Feibert*).

Atsauces
--------

1. ↑  «TeleSchach / Deutsche Frauen (Damen) Schachmeisterschaften». *teleschach.com*.
2. ↑  «1976 Tbilisi Interzonal Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 23. jūnijā. Skatīts: 2018. gada 2. oktobrī.
3. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: 10th Nordic Chess Cup, Pohja 1985, West Germany». *www.olimpbase.org*.
4. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Petra Feustel». *www.olimpbase.org*.
5. ↑  «FIDE rating history :: Feustel, Petra».
6. ↑  «The chess games of Fred Feibert». *www.chessgames.com*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Empu Vuorinens** ( *Erno "Emppu" Matti Juhani Vuorinen*; dzimis 1978. gada 24. jūnijā, Kitē, Somijā) ir somu ģitārists, vairāk pazīstams, kā grupas loceklis un gadījuma dziesmu autors grupā "Nightwish". Viņš sāka spēlēt ģitāru pašmācības ceļā 12 gadu vecumā un spēlējis dažādās grupās ieskaitot "Nightwish", "Brother Firetribe", "Barilari", "Almath" un "Altaria".

Empu ierasti ir ritma spēlētājs, dažreiz atbalsta klavieres vai orķestra daļu "Nightwish" dziesmām. Kā arī spēlē melodijas un solo gabalus. Vuorinena solo satur īsus pieskārienus un mazus līdz garus vibrato pieskārienus. Viņa solo ir daudz melodiskāki nekā citās metāla grupās, bet viņš dažreiz saplucina, kā tas ir dzirdams dziesmās "*Nightquest*", "*The Pharaoh Sails to Orion*", "*Romanticide*", un "*Gethsemane*". "Nightwish" pirmajos 3 albumos ir liels skaits ar Empu solo daļām. Empu ir vienīgais "Nightwish" dalībnieks, kurš nav izmantojis savu vokālu nevienā grupas dziesmā.

Vuorinens arī ir iesaistīts Brazīlijas metāla grupā "Almah", kur viņš ierakstīja solo daļas lai palīdzētu savam draugam un vokālistam Edu Fališi. Empu nepalika grupā, jo viņam bija saistības ar "Nightwish".

Vuorinens iesauka grupā ir *īsākais* jeb *hobits*, jo citu grupas dalībnieku vidū viņš ir visīsākais, Empu ir tikai 160 cemtimetrus garš.

2008. gadā viņa papildus projekts "Brother Firetribe" izlaida divus albumus "False Metal" (pārdēvēts par "Break Out") un "Heart Full Of Fire".

Ekipējums.
----------

Vuorinens ierasti izmantoja Washburn ģitāras priekš agrākajiem albumiem (WASHBURN CS-780 baltas un purpura ar zelta detaļām), bet pašreiz viņš dod priekšroku ESP ģitārām. Viņš spēlē uz ESP Horizon un ESP EV-1 (baltas un purpura) ģitārām, kā arī izmanto ESP Eclipse (melnā krāsā), ko var redzēt "Nightwish" videoklipos "Amaranth" un "Bye Bye Beautiful".

Redzot, ka purpura ģitāra ir pazudusi, fani sāka uztraukties.
„Vai tā ir taisnība, ka tu nomainīji ģitāru, lai tā būtu vairāk piemērota Anetes balsij?" (Deivids)
„Kad mēs filmējām klipu Losandželosā, es aizmirsu savu ģitāru mājās, tāpēc man nācās iet uz tuvāko veikalu un nopirkt jaunu ESP Eclipse. Tātad atbilde ir: Nē!" (Empu Vuorinens) [*nepieciešama atsauce*]

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Empu Vuorinens***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 326149294312480521767
* ISNI: 0000 0003 7190 2303
* NKC: xx0095336

 |

 |
Šis raksts ir par ketonu. Par citām jēdziena **C4H8O** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Metiletilketons** (metilpropanons, 2-butanons, CH3−CO−C2H5 ) pieder pie ketoniem. Metiletilketons ir bezkrāsains, degtspējīgs šķidrums ar asu, atsvaidzinošu smaržu.

Atrašanās dabā
--------------

Nelielos daudzumos atrodams dažos augu valsts produktos. Metiletilketonu satur automobiļu izplūdes gāzes.

Iegūšana
--------

Metiletilketonu iegūst, oksidējot 2-butanolu. Iespējams iegūt arī, tieši oksidējot n-butānu.

Īpašības
--------

Reaģējot ar ūdeņraža peroksīdu, veido metiletilketona peroksīdu. Tāpat kā acetona peroksīds, tā ir eksplozīva viela.

Izmantošana
-----------

Lieto kā šķīdinātāju krāsu, gumijas, celulozes acetātu un nitrātu ražošanā. Izmanto arī kā tīrīšanas līdzekli un alkohola denaturēšanai.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie ketoni |
| --- |
|  |
|  | 
* Acetons
* Metiletilketons
* Mezitiloksīds
* Forons
* Acetols
* Acetoīns
* Metilglioksāls
* Diacetils
* Acetilacetons
* Acetonilacetons
* Acetofenons
* Benzofenons
* Benzils
* Halkons

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh91005038
* GND: 4147064-3

 |

 |
**Dižmeldru grīslis** (latīņu: *Carex pseudocyperus*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir galvenokārt sastopama Eiropā, kā arī dažviet Āzijā un Ziemeļamerikā. Nereti visā Latvijas teritorijā, ūdenstilpju krastos, applūstošos pazeminājumos pļavās un mežu laucēs, skrajos purvainos mežos.

Apraksts
--------

Dižmeldru grīslis ir daudzgadīgs, 40-100 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir īss knābītis.

Augs ir spilgti gaišzaļš un neveido ceru. Stublājs ir ļoti raupjš, stingrs un asi trīsšķautņains. Lapas ir 0,5-1 cm platas, gaišzaļas, garākas nekā stublājs, vienpusēji nolīkušas. Vīrišķo ziedu vārpiņa galotnē ir viena, zem tās pagarā kātiņā nokarenas un satuvinātas ir 3-5 sievišķo ziedu vārpiņas. Apakšējās vārpiņas seglapa ir garāka nekā ziedkopa, seglapas pamats makstveidīgs. Augļa pūslītis ir spīdīgs, zaļš, kails un slaids, galā ar divzobainu knābīti. Pūslīša segplēksne ir blāvi plēvjaina, īsa, ar zobainu malu un garu, akotveidīgu smaili. Arī smaile zobaina. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «dižmeldru grīslis - Carex pseudocyperus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-01.
**Dižpīles**, **dižpīļu ģints** (*Tadorna*) ir viena no pīļu dzimtas (*Anatidae*) ģintīm, kas pieder dižpīļu apakšdzimtai (*Tadorninae*). Tuvākā radniecība dižpīlēm ir ar Āfrikas dižpīlēm, kurām mūsdienās ir tikai viena dzīvojoša suga - Nīlas zoss (*Alopochen aegyptiacus*). Dižpīļu ģintī ir 6 mūsdienās dzīvojošas sugas un viena izmirusi suga - cekulainā dižpīle, kura kopš 1964. gada vairs nav novērota. No sešām dižpīļu sugām 2 sugas dzīvo ziemeļu puslodē (Sāmsalas dižpīle un rudā dižpīle), pārējās ir siltumu mīlošas un mājo dienvidu puslodē.

Dižpīles Latvijā
----------------

Sāmsalas dižpīle (*Tadorna tadorna*) Latvijā ir parasta ligzdotāja
Latvijā ir sastopamas abas ziemeļu puslodes dižpīles: samērā parasta ligzdotāja ir Sāmsalas dižpīle, bet dažas reizes novērota arī rudā dižpīle.

Izskats un īpašības
-------------------

Dižpīles ir salīdzinoši lielāka auguma kā citas pīles. To ķermeņa garums ir apmēram 50 - 60 cm. Lielākajai daļai sugu dzimumu apspalvojums ir atšķirīgs, bet visām ir raksturīgs spārna spogulis, kuru var novērot lidojumā. Apspalvojums parasti ir krāšņs un krāsains. 

Jau ģints zinātniskais nosaukums norāda uz pīļu košo apspalvojumu. Vārds *Tadorna* ir cēlies no ķeltu vārda, kas latviski nozīmē "raibā ūdens vista". Tās uzturas gan uz sauszemes, gan ūdenī, un pamatā barojas ar nelieliem ūdens dzīvniekiem un dažādiem augiem.

Klasifikācija
-------------

* **Dižpīļu ģints** (*Tadorna*)
	+ Austrālijas dižpīle (*Tadorna tadornoides*)
	+ †Cekulainā dižpīle (*Tadorna cristata*)
	+ Jaungvinejas dižpīle (*Tadorna radjah*)
	+ Kāpzemes dižpīle (*Tadorna cana*)
	+ Paradīzes dižpīle (*Tadorna variegata*)
	+ Rudā dižpīle (*Tadorna ferruginea*)
	+ Sāmsalas dižpīle (*Tadorna tadorna*)

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas putnu sistemātiskais saraksts
2. ↑  Ducks, Geese and Swans: General chapters, species accounts
**Pilsēttīkls** (MAN) ir datoru tīkls, kas parasti aptver kādas pilsētas vai tās lielākās daļas teritoriju un apvieno tajā izvietotos lokālos tīklus. Šis ir ātrdarbīgs tīkls, kas var pārvadīt balsi, datus un attēlus ar ātrumu līdz 200 Mb/s vai ātrāk, veicot attālumus līdz 75 km. Pamatojoties uz tīkla arhitektūru, pārraides ātrums var būt lielāks īsākiem attālumiem. Pilsēttīkls, kas var ietvert vienu vai vairākus lokālos datoru tīklus (LAN), kā arī telekomunikāciju iekārtas, piemēram, mikroviļņu un satelītu releju stacijas, ir mazāks nekā teritoriālais datoru tīkls (WAN), bet parasti darbojas ar lielāku ātrumu. Pilsēttīklā uzbūves principus nosaka IEEE 802.6 standarts.

Pilsēttīklu attīstību parasti veic vietējās telefona kompānijas. Pilsēttīkli ir publiskie tīkli, tāpēc to pakalpojumi ir lētāki, nekā privāttīkla uzbūve pilsētas mērogā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Akadēmiskā terminu datubāze - pilsēttīkls». *termini.lza.lv*. Skatīts: 2019-12-22.[novecojusi saite]
2. ↑  «Datoru tīkli». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 5. novembrī.
**Iļja Rabinovičs** (krievu: *Илья Леонтьевич Рабинович*; 1891. gada 11. maijs Sanktpēterburga — 1942. gada 23. aprīlis Kirova) bija Krievijas šahists.

Biogrāfija
----------

1912. gadā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis ceturto vietu ar Paulu Listu (uzvarējis Karels Hromādka). 1914. gadā kļuvis par Krievijas šaha meistaru.

Pēc Pirmā pasaules kara kļuvis par vienu no Krievijas vadošajiem šahistiem. Četras reizes uzvarējis Ļeņingradas pilsētas šaha čempionātos: 1920. 1925. (dalījis 1.-4. vietu ar Grigoriju Levenfišu, Aleksandru Iļjinu-Ženevski un Pjotru Romanovski), 1928. un 1940. gadā. No 1920. līdz 1939. gadam deviņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu sasniedzis 1934. gadā, kad kopā ar Grigoriju Lēvenfišu dalījis 1.-2. vietu. Abi uzvarētāji kļuvuši par PSRS čempioniem šahā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks. 1925. gadā Bādenbādenē ieņēmis 7. vietu (uzvarējis Aleksandrs Aļehins). Tajā pašā gadā Maskavas turnīrā ieņēmis 16. vietu (uzvarējis Jefims Bogoļubovs). 1934. gada Ļeņingradas šaha turnīrā ar Nīderlandes šahistu Makša Eives un Hansa Kmoha piedalīšanos palicis 4. vietā (uzvarējis Mihails Botviņņiks). 1935. gada Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 11.-14. vietu (uzvarējuši Mihails Botviņņiks un Salo Flors). 1939. gada Maskavas - Ļeņingradas treniņturnīrā dalījis 7.-8. vietu (uzvarējis Salo Flors).

Pēc izglītības bijis matemātikas skolotājs. Vadījis šaha nodaļu Ļeņingradas laikrakstā *Ленинградская правда*. Divu šaha grāmatu autors: "Galotne: šaha partijas noslēguma stadija" (krievu: *Эндшпиль: Заключительная стадия шахматной партии*, Ļeņingrada, 1927) un "Atklātne: šaha partijas sākums" (krievu: *Дебют: Начало шахматной партии*, Maskava, 1931).

Ļeņingradas blokādes laikā 1941./1942. gada ziemu pavadījis aplenktajā pilsētā. Nomiris nākamajā pavasarī pēc evakuācijas uz Kirovu no nepietiekama uztura.

Atsauces
--------

1. ↑  RUS-chB Vilnius 1912
2. ↑  1 Championship of Leningrad - 1920
3. ↑  4 Championship of Leningrad - 1925
4. ↑  6 Championship of Leningrad - 1928
5. ↑  15 Championship of Leningrad - 1940
6. ↑  USSR Championship 1934/35
7. ↑  Baden-Baden (1925)
8. ↑  Moscow (1925)
9. ↑  Leningrad (1934)
10. ↑  Moscow (1935)
11. ↑  Leningrad/Moscow training (1939)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Andris Virtmanis** (dzimis 1945. gada 13. februārī) ir latviešu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Savu pirmo šaha uzdevumu Virtmanis publicējis 1960. gadā žurnālā "Šahs". Kopš tā laikā sastādījis vairāk nekā 170 uzdevumus, ieguvis 80 atzinības, tai skaitā 20 godalgas, no tām 7 pirmās. Viņš ir trīskārtīgs Latvijas čempions šaha kompozīcijā. 7. (1968) un 12. (1986) čempionātā uzvarējis trīsvilčos, bet 11. (1980) — daudzvilčos.

Sekmīgi piedalījies arī Latvijas čempionātos šaha uzdevumu risināšanā, septiņas reizes kļūstot par to uzvarētāju.

No 1987. gada sācis publicēties presē. Vadījis šaha kompozīcijai veltītas nodaļas, kurās lasītājiem skaidrojis šaha kompozīcijas teorētiskos jautājumus un rīkojis risināšanas konkursus. Vispirms laikrakstā "Pionieris" (1987—1990) un Latvijas bērnu avīzē "LaBA" (1991—1996). Pēc tam arī daudzos citos preses izdevumos: "Labrīt" (nodaļa "Gājien ar zirdziņu", 1993—1995), Neatkarīgās Cīņas pielikumā "Sportnieks" ("Tikai septiņas figūras", 1993—1994), laikraksta "Vakara Ziņas" pielikumā "Krustvārdu avīze", žurnālā "Mīklu Omnibuss" un citur. Pašlaik turpinās sadarbība ar žurnālu "Mezgls". Par dažādām šaha kompozīcijas sacensībām publicējis rakstus žurnālos "Šahs", "Šahs Baltijā", "Балтийские шахматы" un "Шахматы в Балтии".

### Uzdevuma piemērs

**№ 1. A. Virtmanis**  
 *Die Schwalbe*, 1965  
3. godalga**Mats 2 gājienos**  
Dvīņi: a) diagramma, b) Bb4 uz d2, c) Bb4 uz f4, d) Bb4 uz f7.
**Uzdevuma risinājums:**

a) 1. Le4? Zf7!; 1. Ze3? Tf5!; 1. Zgf2? Dc1!; **1. Lf3!**
b) 1. Lf3? Da4!; **1. Zgf2!**
c) **1. Ze3!**
d) **1. Le4!**
Novotnija tēma.

Bibliogrāfija
-------------

* *Šaha problēmisti Latvijā*. sast. A. Virtmanis. Rīga : Zeme. 1992.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas šahistu jaunrade*. sast. N. Žuravļevs, I. Dulbergs, G. Kuzmičovs. Rīga : Avots. 1980. 147. lpp.
2. ↑  *Šaha problēmisti Latvijā*. sast. A. Virtmanis. Rīga : Zeme. 1992. 11.—14. lpp.

Ārējās saites
-------------

* A. Virtmaņa šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305092788
* ISNI: 0000 0004 1714 7930

 |

 |
**ResearchGate** (latviešu: *"Pētniecības vārti"*) ir bezmaksas pētnieku un zinātnieku sociālais tīkls. Šī interneta platforma piedāvā brīvu pieeju web 2.0. koncepcijai, ar kuras palīdzību ir iespējama interesējošo rakstu semantiska meklēšana (meklē ne vien atsevišķus vārdus, bet arī šo vārdu kopējo nozīmi) no speciāliem žurnāliem  Šajā datu bankā ir iespējams atrast vairāk nekā 35 miljonus dažādu ierakstu. Piemēram, ja kādu medicīnisku anotāciju iekopē meklētājā, uzreiz parādās neskaitāmi raksti, kas ir relevanti ievadītajai anotācijai. Šādu meklēšanas pieeju var arī izmantot „kolēģu" meklēšanai no visas pasaules, kuri interesējas par šo pašu tēmu.

ResearchGate piedāvā arī citus lietošanas rīkus — failu pievienošanu un ar to dalīšanos ar citiem, diskusiju forumu kā arī interešu grupu veidošanu. Lai varētu izmantot visas šīs interneta mājas lapas piedāvātās funkcijas, ir nepieciešams izveidot savu profilu. Interneta platformā ir iespējams arī izmantot darba meklēšanas funkciju, kas piedāvā galvenokārt dažāda veida ar zinātni un pētniecību saistītas darba iespējas visā pasaulē. Tuvākajā laikā šīs visām iepriekšminētajām funkcijām pievienosies virtuālās konferences veidošanas rīks, kā arī ResearchGate atbalsta COinS (bibliogrāfisku metadatu piesaiste HTML lapās, kas balstās uz OpenURL standartu) standarta izmantošanu.

Daudzas zinātniskās organizācijas un konferences kā International Academy of Life Sciences, Eiropas Zinātnes fonds (European Science Foundation) izmanto ResearchGate kā komunikācijas platformu starp tās biedriem un dalībniekiem.

Kopš ResearchGate dibināšanas 2011. gada maijā šim portālam ir reģistrējušies jau vairāk nekā 1 400 000 biedru no 192 valstīm. Patstāvīgie biroji atrodas Berlīnē un Bostonā. Ne vien Amerikā, bet arī Vācijā ResearchGate ir pievērsies neskaitāmu mediju uzmanību, kas ar vien palielina interesei par šo zinātnieku sociālo tīklu. Tāpat ResearchGate piedalās ar prezentācijām daudzās zinātniskās konferencēs.

Atsauces
--------

1. ↑  *Eine Bühne für alle. Wie Wissenschaft 2.0 Forscher ins Netz zieht.* In: *Frankfurter Allgemeine Zeitung.* 5. August 2009.
2. ↑  Researcher Creates ‘Facebook for Scientists’ [novecojusi saite]
3. ↑  «ResearchGate now supports COinS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 14. septembrī.
4. ↑  Professor Facebook: More connective tissue may make academia more efficient

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***ResearchGATE***.
* Oficiālā mājas lapa
* Oficiālās mājas lapas blogs
* Audray Watters: "ResearchGATE Offers Social Networking for Scholars and Scientists" In:"Readwriteweb.com"
* Charles Blackwell: "Facebook for scientists" In:"deccanherald.com"
* Mandy de Waal: "" In:"thedailymawerickco.za"
**"Mīts par Sīsifu"** — Albēra Kamī 1942. g. eseja. Esejas pamatā ir grieķu mīts par Sīsifu, ko dievi sodījuši: Sīsifam mūžīgi jāveļ bluķis stāvā kalnā, un, kad viņš tuvojas kalna virsotnei, bluķis izslīd no rokām un noveļas kalna pakājē, Sīsifam ir jādodas tam pakaļ un jāveļ no jauna.
Sīsifs uzvar likteni tad, kad akmens ir noripojis lejā, viņš tam dodas pakaļ un ripina atpakaļ kalnā. Sīsifs nepadodas grūtību priekšā, jūt atbildību par sev uzticēto darbu, viņam ir brīva izvēle velt vai nevelt akmeni — gara brīvība, apliecinājums tam, ka cilvēkam ir garīga izvēle jebkurā brīdī. Sīsifs pieņem dzīvi ar grūtībām, zinādams, ka savu mērķi nekad nesasniegs.
Ceļš uz mērķi ir daudz svarīgāks nekā mērķis, jo ceļā mēs gūstam ļoti daudz mācību, kas turpmāk dzīvē noder.
Svarīgi ir sevi pārvarēt, būt spējīgam pārvarēt grūtības.

Ārējās saites
-------------

* Izvilkums latviešu valodā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 198822860
* GND: 4236810-8
* BNF: cb12006961k (data)

 |

 |
**Indra Devi**, īstajā vārdā **Eiženija Pētersone** (1899—2002), bija Rīgā dzimusi jogas skolotāja.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1899. gada 12. maijā Rīgā bankas ierēdņa Vasīlija Pētersona un operetes dziedātājas Aleksandras Labunskas ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Krieviju, 1918. gadā atgriezās dzimtenē, bet 1920. gada decembrī viņa kopā ar māti pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur kļuva par aktrisi un dejotāju.

1926. gadā viņa piedalījās teozofijas biedrības kongresā Nīderlandē, bet 1927. gadā pirmo reizi apceļoja Britu Indiju. 1930. gadā Pētersone apprecējās ar Čehoslovākijas konsulāta Bombejā darbinieku Janu Strakatiju. 1937. gadā viņa sāka mācīties Maisoras jogas skolā pie ievērojamā jogas skolotāja un dziednieka Krišnamačarjas (*Tirumalai Krishnamacharya*). 1939. gadā viņa kopā ar vīru pārcēlās uz Japānas okupēto Šanhaju, kur atklāja savu jogas skolu.

Pēc Otrā pasaules kara viņa 1947. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV un pēc otreizējām laulībām 1957. gadā mainīja savu uzvārdu uz Indra Devi. Holivudā Indra Devi izveidoja savu jogas studiju ar īpašu atveseļošanās programmu, kas ietvēra asanas, meditāciju, elpošanas vingrinājumus un diētu. Viņas jogas studiju apmeklēja Grēta Garbo, Glorija Svansone, Dženifere Džonsa un citi amerikāņu aktieri.

Kopš 1985. gada dzīvoja Argentīnā, 1990. gada maijā ciemojās Rīgā. Mirusi 2002. gada 25. aprīlī Buenosairesā 102 gadu vecumā.

Filmas
------

* *The Adversary* (1971)

Darbi
-----

* *The Technique of Health and Happiness* (1946)
* *Yoga for Americans: A Complete 6 Weeks’ Course for Home Practice* (1959)
* *Forever Young, Forever Healthy* (1962)
* *Renew Your Life through Yoga* (1969)
* *Yoga for You* (2002)

Literatūra
----------

* Michelle Goldberg. The Goddess Pose: The Audacious Life of Indra Devi, the Woman Who Helped Bring Yoga to the West. (2016)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2019. gada 29. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.
*Indra Devi - the one who put the world on head* raksta tulkojums no *VokrugSveta.ru* (angliski)
2. ↑  Indra Devi, 102, Dies; Taught Yoga to Stars and Leaders By DOUGLAS MARTIN APRIL 30, 2002
3. ↑  First Lady of Yoga Archived 2019. gada 29. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. Ulrica Norberg 
March 26, 2016
4. ↑  svenskfilmdatabas.se

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 73942771
* LCCN: no99020113
* ISNI: 0000 0000 7822 4347
* GND: 105282464
* SELIBR: 406185
* SUDOC: 033358443
* BNF: cb124232135 (data)
* NKC: xx0014176
* BNE: XX1026875

 |

 |
**Polārā stacija «Mismedvežija»** (krievu: *Полярная станция «Мыс Медвежий»*) ir bijusī PSRS polārā hidrometeoroloģiskā stacija Arktikā. Izvietojusies Austrumsibīrijas jūras dienvidos Ambarčikas līča austrumu krastā Medvežija ragā, 800 m no zemesraga un 5 km no Ambarčikas ciemata. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1935. gada augustā—septembrī pēc Ziemeļu jūras ceļa pārvaldes rīkojuma. Materiālus personālu un celtniekus paredzētajā vietā nogādāja ar tvaikoni *Smoļensk*. Būvniecība tika pabeigta 12. septembrī, meteoroloģiskais aprīkojums uzstādīts un sākti novērojumi — 4. oktobrī, pabeigta un palaista radiostacija — 19. oktobrī. Stacijā veikti meteoroloģiskie un hidroloģiskie novērojumi. Pirmais stacijas vadītājs bija Aleksejs Koroļovs. 1939. gada septembrī pārcelta uz Ambarčikas ostu un turpmāk darbojusies kā Buhta Ambarčika.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. Мыс Медвежий
2. ↑  Полярная Почта. Полярная станция «Бухта Амбарчик» и порт Дальстроя.
**Darja Saltikova** (krievu: *Дарья Салтыкова*) jeb **Saltičiha** (dzimusi 1730. gada 11. martā, mirusi 1801. gada 27. novembrī) bija Maskavas guberņas Podoļskas apriņķa muižniece. Viņa kļuva bēdīgi slavena, jo sadistiski spīdzināja un nogalināja daudzus savus dzimtcilvēkus, galvenokārt sievietes. 1762. gadā pēc imperatores Katrīnas II pavēles tika sākta izmeklēšana. 1768. gadā viņai atņēma muižnieces statusu un piesprieda nāvessodu, kas vēlāk tika aizstāts ar mūža ieslodzījunu. Pirms nosūtīšanas uz cietumu uz stundu tika piekalta pie kauna staba Maskavas Sarkanajā laukumā. Saltikova 33 gadus līdz pat savai nāvei bija ieslodzīta Ivanovskas Maskavas jaunavu klostera cietumā. Bargi sodīti tika arī viņas līdzdalībnieki.

Atsauces
--------

1. ↑  Дарья Николаевна Салтыкова - peoples.ru
2. ↑  «Дарья Салтыкова - Уголовные убийцы разных времен и народов». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 4. maijā. Skatīts: 2008. gada 4. maijā.
**Viņaukas ezers** (arī **Ķebānu ezers**, **Ķebēnu ezers**, **Minjaukas ezers**, **Miņaukas ezers**, **Viņauka**, **Viņauku ezers**, **Vīņaukas ezers**) ir noteces ezers Jēkabpils novada Rites pagasta centrālajā daļā uz dienvidaustrumiem no Rites.

Iztek Salātes pieteka Rites strauts. Uz iztekošā grāvja trijās vietās ir regulatori, pārbūvēti par neregulējamiem. Dibens — dūņains, sapropelis. Krasti - zemi, izņemot austrumu krastu, kas ir stāvs. Ūdens dzidrs, caurredzamība pārsniedz ezera dziļumu (1,6 metrus). 20. gadsimta sešdesmitajos gados ezera rietumu pusē nosusināja purvu, izveidoja polderi un ezerā līmenis stipri kritās. Dažkārt ezerā novērojama zivju slāpšana.

Makrofīti - mieturaļģes, meldri, elši, šaurlapu vilkvālītes, niedres, lēpes, ūdensrozes, peldošās glīvenes.

Ezerā dzīvo karūsas, raudas, asari, līņi, līdakas.

Atsauces
--------

1. ↑  ezeri.lv
2. ↑  «Informācija par objektu: Viņaukas ezers». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2016. gada 8. aprīlī.
**Dženifere Šahade** (angļu: *Jennifer Shahade*; dzimusi 1980. gada 31. decembrī Pensilvānijā) ir ASV starptautiskā lielmeistare šahā (2005).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt sešu gadu vecumā. Trīs reizes pārstāvējusi ASV dažādu vecuma grupu Pasaules junioru šaha čempionātos (1995, 1996, 1999). Daudzkārtējā ASV sieviešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi 2 zelta (2002, 2004), sudraba (1999) un 3 bronzas (1998, 2000, 2003) medaļas. Trīs reizes piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros vienmēr izstājusies 1. kārtā (2000, 2001, 2004). Pārstāvējusi ASV komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (2000-2004). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2004) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā Šahadei piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Paralēli šaha turnīriem kopš 2007. gada piedalījusies arī pokera turnīros.

Beigusi literatūrzinātnes studijas Ņujorkas Universitātē. Strādājusi izdevumos *Los Angeles Times*, *The New York Times*, *Chess Life*, *New In Chess*, kā arī bijusi ASV šaha federācijas tīmekļa vietnes redaktore.

2005. gadā publicējusi savu grāmatu par sievietēm šahā — *Chess Bitch: Women in the Ultimate Intellectual Sport*. 2009. gadā bijusi līdzautore grāmatai par franču mākslinieku un šahistu Marselu Dišānu — *Marcel Duchamp: The Art of Chess*.

Atsauces
--------

1. ↑  U.S. Women's Champions
2. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
3. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
4. ↑  2004 FIDE Knockout Matches
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Jennifer Shahade
6. ↑  «World Series of Poker – Official Tournament Coverage and Results». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 8. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 8. novembrī.
7. ↑  'Chess Bitch' – an eye-opener by Jennifer Shahade
8. ↑  Jennifer Shahade – getting back at Marcel Duchamp

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**"Nāves triumfs"** (apm. 1562.g.) ir Pītera Brēgela Vecākā glezna. Tajā attēlota apokaliptiska aina, kurā redzama pasaules iznīcība un Nāves triumfs (Nāve ar izkapti šajā gleznā tēlota kā Apokalipses jātnieks). Gleznojot šo darbu, Brēgels daudz ietekmējies no Hieronīma Bosa.

Brēgels attēlo nāvi gan tiešā, gan simboliskā nozīmē: redzami degošu pilsētu dūmi, avāriju cietuši kuģi, skeletu armija, kas uzbrūk dzīvajiem un tos nogalina, dzīvo bezcerīgā pretošanās u.tml. Gleznā attēlots, ka no nāves nespēj izbēgt neviens — neatkarīgi no sava sociālā stāvokļa.

Gleznā attēlotas dažādas XVI gs. vidus dzīves reālijas, tostarp nāvessoda izpildes veidi. Attēloti arī tādi priekšmeti kā agrīns mehāniskais pulkstenis, mūzikas instrumenti, apģērbs.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Make Lists, Not War.
2. ↑  ; pārbaudes datums: 9 jūlijs 2022.
3. ↑  ; Make Lists, Not War; pārbaudes datums: jūnijs 2020.
4. 1 2  ; pārbaudes datums: 30 oktobris 2016.
5. ↑  Q54614951.
6. ↑  Q59682177.
7. ↑  ; pārbaudes datums: 7 oktobris 2022.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4594089-7

 |

 |
**Asiņainā Strauta kauja** notika 1675. gada 12. septembrī starp Masačūsetsas angļu kolonistiem un nipmuku sačema Muttavampa vadītajiem indiāņu karotājiem. Tā bija viena no daudzajām kaujām starp eiropiešu kolonizatoriem un Amerikas pamatiedzīvotājiem t.s. Karaļa Filipa karā 1675/76.g. Kapteiņa Lathropa vadībā ap 80 angļu zaldātu konvojēja vezumus ar kviešiem, lai nodrošinātu ar pārtiku Hadlejas garnizonu. Šaurā, purvainā vietā viņus no slēpņa pārsteidza tur paslēpušies nipmuku un pokomtuku cilts indiāņi.

Uzbrukums priekš angļiem bija pilnīgi negaidīts. Pretēji eiropiešu kara mākslai, cīnīties atklātos kaujas laukos, indiāņu karotāji piekopa partizāņu kara taktiku, - uzbrukt nelielās grupās no slēpņiem un ātri nozust mežu biežņā. Angļu vienība skaitliski bija tik liela, ka viņi jutās pārliecināti par uzbrukuma neiespējamību. Izgājusi caur biezu mežu, nodaļa nonāca pie mitra, purvaina strauta. Saprotot ka tā šķērsošana aizņems ilgāku laiku, zaldāti nolēma atpūsties un uzsvieda savas musketes uz kviešu maisiem. Daži iesāka lasīt gar strautu augošās ogas. Pēc signāla līdzās strautam paslēpušies indiāņi atklāja uguni uz konvoju. Viens no pirmajiem krita Lanthrops, ložu un bultu krustugunī no 80 zaldātiem izglābās 7-8; tāpat gāja bojā visi 17 vai 18 vezumnieki.

Sekas
-----

Drīz pēc slaktiņa angļi pameta Dīrfīldu, un vēlāk Metakometa (jeb Karaļa Filipa) karotāji to nopostīja.

Atsauces
--------

1. ↑  Schultz and Tougias, p. 173

Ārējās saites
-------------

*
**Dižais pelašķis** (*Achillea nobilis*) ir kurvjziežu dzimtas pelašķu ģints augu suga, kura dabā ir sastopama Eiropas dienvidu un dienvidaustrumu daļā, kā arī Rietumāzijā un Centrālāzijā. Latvijā dižais pelašķis ir ļoti reta adventīva augu suga tālu ziemeļos no sugas pamatizplatības areāla.

Morfoloģija
-----------

Dižais pelašķis ir daudzgadīgs, 20-65 cm garš lakstaugs ar stāvu, apmatotu, augšdaļā zarojošu stublāju.

Lapas aug pamīšus visā stublāja garumā, tās ir daudzkārt plūksnaini dalītas un sēdošas. Lapas plātnes apveids ir lancetisks vai iegarens, tās ir aptuveni 3-7 cm garas un 1,5-3 cm platas. Lapas ass ar labi izšķiramu plūksnainu spārnu.

Ziedu kurvīši ir sīki un ir izvietoti blīvā vairogskarā stublāja un zaru galā. Vīkallapas jumstiņveidīgas, dzeltenzaļas ar dzeltenbrūnu apmali, kā arī apmatotas. Sievišķie mēlziedi ir 5, balti, atrodas kurvīša ārmalā, daudz īsāki nekā vīkallapas. Divdzimumu stobrziedi kurvīša centrā ir pelēkbalti. Auglis ir sīks, plakans sēklenis. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. ↑  «dižais pelašķis - Achillea nobilis L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-19.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dižais pelašķis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Andris Rubenis** (dzimis 1951. gada 8. aprīlī, miris 2017. gada 3. oktobrī) bija latviešu filosofs un rakstnieks. Filozofijas zinātņu doktors, Latvijas Mākslas akadēmijas profesors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1951. gada 8. aprīlī. Studēja filozofiju Latvijas Universitātes Juridiskajā un filozofijas fakultātē (no 1969) un ētiku Maskavas Valsts Universitātē. Papildinājās Heidelbergas Universitātē, Minhenes Universitātē un Berlīnes Tehniskajā universitātē.

Bija Latvijas Mākslas akadēmijas Mākslas zinātnes nodaļas Humanitāro zinātņu katedras vadītājs, vairāk nekā 40 gadu garumā sekmēja humanitārās izglītības attīstību latviešu valodā.

Miris 2017. gada 3. oktobrī.

Darbi
-----

Andris Rubenis ir daudzu filozofijas, ētikas, kultūras vēstures un mākslas vēstures grāmatu autors:

* Ētika. Viduslaiku izglītība, antropoloģija un ētika,
* Ētika. Rietumu baznīctēvu antropoloģija un ētika,
* Ētika. Kristīgās antropoloģijas un ētikas veidošanās,
* Senās Romas kultūra,
* Viduslaiku kultūra Eiropā,
* Renesanses filozofiski maģiskais reālisms,
* Absolūtisma un apgaismības laikmeta kultūra,
* Baroks un klasicisms,
* Mākslinieku cerību un domu pasaule renesanses laikmetā
* Mākslas vēstures teorijas vēsture
* Varas politika Senajā Romā

Atsauces
--------

1. ↑  nekropole.info
2. ↑  Andris Rubenis. *Varas politika Senajā Romā*. Rīga : Autorizdevums, 2013. ISBN 9789984497556.
**Indonēzijas kalnu zebiekste** (*Mustela lutreolina*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs. Tās tuvākā radiniece ir Sibīrijas kolonoks (*Mustela sibirica*). Senākos aprakstos par šo sugu tā tiek klasificēta kā Sibīrijas kolonoka pasuga (*Mustela sibirica lutreolina*).

Izplatība
---------

Indonēzijas kalnu zebiekste ir endēmiska Indonēzijas suga, kas dzīvo Sumatras un Javas salas kalnos 1000—2200 metrus virs jūras līmeņa, lai gan reizēm to var sastapt līdz 3000 metriem virs jūras līmeņa. Indonēzijas kalnu zebiekstes izplatības karti var apskatīt šeit[novecojusi saite]. Zebiekste ir tropisko lietus mežu iemītniece. Sugas izdzīvošana ir apdraudēta, jo to ne tikai medī dēļ tās kažokādas, bet, izcērtot lietus mežus, zebiekste zaudē savu dzīves telpu.

Izskats un īpašības
-------------------

Indonēzijas kalnu zebiekstes ķermenis kā visām zebiekstēm ir slaids un garš, tas bez astes ir apmēram 30—32 cm, astes garums 13,5—17 cm, vidējais svars ir 295—340 g. Zebiekstes kažoks ir spožā, sarkanbrūnā krāsā. Atšķirībā no citām zebiekstēm Indonēzijas kalnu zebiekstei nav kontrastainu krāsu matojuma, tomēr pavēdere un pakakle ir gaišāka par muguru, tā ir saulainā, dzeltenbrūnā krāsā. Pazode un apakšžoklis ir balts. Galvas forma saplacināta, seja trīstūrveida. Ausis mazas, noapaļotas, acis apaļas un salīdzinoši lielas.

Uzvedība un barība
------------------

Indonēzijas zebiekste ir spēcīga, enerģiska, ļoti ātra, tā labi peld un kāpj kokos. Zem astes tai ir smakas sekrēta dziedzeri, un izbiedēta tā cenšas aizbaidīt ienaidnieku gan ar smaku, gan skaļu, griezīgu kliegšanu. Migu zebiekste iekārto koku dobumos, zem akmeņiem, vai ieņem grauzēju alas.

Tā kā ķermenis ir slaids un lokans, zebiekste bez grūtībām ielien grauzēju alās un medī tos zem zemes. Kā visas zebiekstes arī Indonēzijas kalnu zebiekste uzbrūk daudz lielākam medījumam par sevi pašu. Tā medī ne tikai grauzējus, bet arī putnus, vardes, izēd no ligzdām olas. Ja barības ir daudz, zebiekste to noglabā krātuvēs. Reizēm, kad barības resursi ir nabadzīgi, tiek novērota masveidīga zebiekstu migrācija, meklējot barību. Toties sezonā, kad barības ir daudz, zebiekste var nogalināt, upuri neapēdot, bet tikai izsūcot tā asinis un izēdot smadzenes.

Vairošanās
----------

Zebiekstes ir vientuļnieces un necieš sava dzimuma pārstāvjus. Dzimumbriedumu Indonēzijas kalnu zebiekstes sasniedz gada vecumā. Riesta laikā pavasarī starp tēviņiem norisinās nežēlīgas un mežonīgas cīņas par mātītes uzmanību. Mazuļi dzimst laikā no aprīļa līdz jūnijam. Grūsnības periods ilgst 30 dienas, un piedzimst 2—12 mazuļi. Tie ir akli, nevarīgi un bez matojuma. Pēc mēneša atveras to acis. Māte tos zīda ar pienu 2 mēnešus, drīz pēc tam tie uzsāk patstāvīgu dzīvi. Indonēzijas kalnu zebiekste savvaļā dzīvo 7—10 gadus.

Atsauces
--------

1. 1 2  Mustela lutreolina (Indonesian Mountain Weasel)[novecojusi saite]
2. 1 2 3 4  «Indonesian Mountain Weasel». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 31. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 24. februārī.
3. ↑  Индонезийская горная ласка (Mustela lutreolina). Indonesian mountain weasel

Ārējās saites
-------------

* Mustela lutreolina
* Mammal Species of the World - Browse: lutreolina
Mandanu zemnīcu ciemats ap 1833. gadu Misūri baseina krastos tagadējā Ziemeļdakotā
**Indiāņu zemnīca** ir kupolveida māja, kas pilnībā vai daļēji pārklāta ar zemi. Šāda veida zemnīcas bija plaši izplatītas Ziemeļamerikā no Lielo līdzenumu austrumiem līdz pirmskolumba kultūru maundiem tagadējos ASV austrumos. 

Vēlāk šādās zemnīcās dzīvoja vietsēžu ciltis pauni, mandani, hīdatsi, arikari, kanzi, ponki, omahi un austrumu siu jeb lakoti.

Zemnīcas bija līdz 15 m platas. Katrā namā dzīvoja 20 — 30 cilvēku. Jumtu veidoja no koka spārēm, kuras noklāja ar kārkliem, zāli un velēnām. Jumta centrā bija ar klūgu rāmi pārsegts caurums, caur kuru plūda gaisma. Zemnīca tika uzskatīta par svētu, tāpēc tās būvēšanas laikā noturēja daudzas ceremonijas. Ap centrālo zemnīcas pavardu notika visa sabiedriskā dzīve un namsaimniecība. Nama dziļumā pie ieejas atradās svētnīca. Ieeja bija 3 līdz 3,5 m gara apjumta eja ar iekšējām durvīm no ādām.

Galerija
--------

* Zemnīcas iekšējais iekārtojumsZemnīcas iekšējais iekārtojums
* Mielasts zemnīcāMielasts zemnīcā
* Mandanu zemnīca 1908. gadā, pie ieejas laivaMandanu zemnīca 1908. gadā, pie ieejas laiva
* Atjaunota zemnīcaAtjaunota zemnīca

Ārējās saites
-------------

* Hidatsa Mandan Arikara Earth Lodges[novecojusi saite]

Literatūra
----------

* Kurts Vilhelms Cerams. Pirmais amerikānis. Rīga. Zinātne. 1985.
* Deivids Mērdoks. Ziemeļamerikas indiāņi. Rīga. Zvaigzne ABC. 1997. ISBN 9984046206
**Baltkrievijas Tautas Republikas Rada** (baltkrievu: *Рада Беларускай Народнай Рэспублікі, Рада БНР*), saīsināti **BTR Rada**, bija Baltkrievijas Tautas Republikas pārvaldes institūcija. Kopš 1919. gada BTR Rada atrodas trimdā, kur tā ir saglabājusi savu pastāvēšanu baltkrievu diasporas vidū kā interešu aizstāvības grupa, kas Rietumu politikas veidotāju vidū veicina atbalstu Baltkrievijas neatkarībai un demokrātijai Baltkrievijā. BTR Rada uzskata sevi par formālu un procesuālu 1917. gada Pirmā Visbaltkrievijas kongresa mantinieci. 2023. gadā BTR Rada ir vecākā trimdā esošā valdība.

Izveide
-------

*Pamatraksts: Baltkrievijas Tautas Republika* 
BTR Radu dibināja kā izpildinstitūciju Pirmajam Visbaltkrievijas kongresam, kas notika Minskā 1917. gada decembrī un kurā piedalījās vairāk nekā 1800 dalībnieku no dažādiem Baltkrievijas reģioniem, tostarp Baltkrievijas nacionālo organizāciju, reģionālo pašvaldību (*zemstvo*), galveno kristīgo konfesiju un Baltkrievijas ebreju politisko partiju pārstāvji. Kongresa darbu vardarbīgi pārtrauca boļševiki.

Pēc boļševiku atkāpšanās no Minskas, Rada pasludināja sevi par augstāko varu Baltkrievijā. Pēc tam, kad boļševiki un vācieši bija parakstījuši Brestļitovskas līgumu, Rada pasludināja Baltkrievijas neatkarību kā suverēnu Baltkrievijas Tautas Republiku.

Vācija oficiāli neatzina Baltkrieviju un kavēja Baltkrievijas Tautas Republikas iestāžu darbību. Tomēr Radai izdevās sākt organizēt savus pārvaldes orgānus dažādās valsts daļās, kā arī strādāt pie nacionālās baltkrievu armijas un nacionālās izglītības sistēmas izveides.

Rada nodibināja oficiālus diplomātiskos kontaktus ar vairākām valstīm, tostarp Somiju, Ukrainas Tautas Republiku, Čehoslovākiju, Baltijas valstīm, Turciju un citām.

Līdz ar Sarkanās armijas tuvošanos Minskai, Rada bija spiesta pārcelties uz Viļņu, pēc tam uz Hrodnu un visbeidzot, pēc saskaņošanas ar Lietuvu, uz Kauņu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Baltkrievijas trīs neatkarības dienas. Kas ir Baltkrievijas Tautas Republika?». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-05-14.
2. ↑  «Heart of darkness». *The Economist*. ISSN 0013-0613. Skatīts: 2023-05-14.
3. ↑  «The BNR Rada as the oldest Belarusian democratic advocacy group – Rada of the Belarusian Democratic Republic» (en-GB). Skatīts: 2023-05-14.
4. ↑  «The world’s oldest government-in-exile is in Ottawa». *nationalpost* (en-CA). Skatīts: 2023-05-14.
5. ↑  «Рада Беларускай Народнай Рэспублікі · Slounik.org». *slounik.org* (baltkrievu). Skatīts: 2023-05-14.
Baltkrievijas PSR ģerbonis
**Baltkrievijas PSR ģerboni** par Baltkrievijas PSR simbolu republikas valdība atzina 1926. gadā. Baltkrievijas ģerbonī, kas tika apstiprināts 1927. gadā, sauklis "Visu zemju proletārieši, savienojieties!" bija rakstīts četrās valodās — krievu, baltkrievu, poļu un ebreju (idišā).
1950. gados tam tika veiktas nelielas izmaiņas un ģerbonis ieguva veidolu, kādā tas pastāvēja līdz Padomju Savienības sabrukumam.

Ģerboņa centrā attēlota zemeslode un uzlecoša saule aiz tās. Virs tās atrodas sakrustots sirpis un āmurs ar sarkano zvaigzni virs tiem. Ģerbonis ietver kviešu vārpas, kas ar sarkanu lenti savītas kopā ar ziediem; kreisā pusē ar āboliņiem, bet labajā pusē - linem.

Pēc Baltkrievijas neatkarības atgūšanas par valsts ģerboni tika izvēlēts tradicionālais jātnieks baltajā zirgā, taču pēc Aleksandra Lukašenko ierosināta referenduma par valsts simbolu tika atzīts pārveidots Baltkrievijas PSR ģerbonis, kur padomju sirpi un āmuru aizstāja Baltkrievijas kontūra, karogu aptver lentes Baltkrievijas karoga krāsās un uzraksta "*BCCP*" vietā ievietots uzraksts "*Baltkrievijas Republika*".

* 1919—19271919—1927
* 1927—19371927—1937
* 1937—19381937—1938
* 1938—19491938—1949
* 1949—19581949—1958
* 1958—19811958—1981
* 1981—19911981—1991

Atsauces
--------

1. ↑  Interesanti skaitļi un fakti (www.tvnet.lv)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Padomju Savienības republiku ģerboņi |
| --- |
|  |
| PSRS republikas | 
* Armēnijas PSR
* Azerbaidžānas PSR
* Baltkrievijas PSR
* Igaunijas PSR
* Gruzijas PSR
* Kazahijas PSR
* Kirgīzijas PSR
* Latvijas PSR
* Lietuvas PSR
* Moldāvijas PSR
* Krievijas PFSR
* Tadžikijas PSR
* Turkmēnijas PSR
* Ukrainas PSR
* Uzbekijas PSR

 |
|  |
| Neilgi pastāvējušāsPSRS republikas | 
* Aizkaukāza FPSR (1922—1936)
* Horezmas PSR (1923—1925)
* Buhāras PSR (1924)
* Somu Karēlijas PSR (1940—1956)

 |

 |
**Igors Komarovs** (*Игорь Анатольевич Комаров*; dzimis 1964. gada 25. maijā) ir Krievijas uzņēmējs. No 2015. gada janvāra līdz 2018. gada maijam viņš bija valsts kosmiskās korporācijas *Roskosmos* vadītājs.

1986. gadā Komarovs pabeidza Maskavas Valsts universitāti ekomonikas specialitātē.

Mp 1992. līdz 2002. gadam viņš strādāja dažādās finanšu iestādēs vadošos amatos.
2002. gadā Igors Komarovs kļuva par uzņēmuma *Noril'skij nikel'* ģenerāldirektora vietnieku ekonomikas un finanšu jomā.
2008. gada oktobrī viņš kļuva par valsts uzņēmuma *Rostehnologii* ģenerāldirektora padomnieku.
2009. gada maijā Komarovs iecelts par autobūvētāja *AvtoVAZ* vice izpildprezidentu, bet augustā kļuva par uzņēmuma prezidentu. 2009. gada oktobrī viņš ievēlēts par *GM-AVTOVAZ* direktoru padomes priekšsēdētāju. Komarova vadības laikā rūpnīcā veiktas kardinālas reformas. 2013. gada oktobrī Igors Komarovs atstāja *AvtoVAZ*.

2013. gada 23. oktobrī kļuva par Krievijas Federālās kosmiskās aģentūras (*Roskosmos*) vadītāja vietnieku.
2014. gada martā viņš iecelts par Apvienotās raķešu kosmiskās korporācijas vadītāju.
2015 gada 21. janvārī Igors Komarovs kļuva par *Roskosmos* vadītāju, nomainot Oļegu Ostapenko. 3. februārī viņš arī tika iekļauts Krievijas Kara rūpnieciskajā komisijā.
2015. gada decembrī Krievijas Federālā kosmiskā aģentūra tika reorganizēta par valsts korporāciju *Roskosmos*, un Komarovs kļuva par tās ģenerāldirektoru.
2018. gada 24. maijā viņu amatā nomainīja Dmitrijs Rogozins.

2018. gada 30. jūnijā Igors Komarovs ievēlēts *RKK Energija* direktoru padomē.

Atsauces
--------

1. ↑  Экс-глава «Роскосмоса» Комаров вошел в совет директоров производителя космических кораблей «Союз» Рамблер, 2018-07-02

  


| Amati |
| --- |
| Priekštecis: **Oļegs Ostapenko**  |  **Krievijas Federālās kosmiskās aģentūras vadītājs** 2015. gads | Pēctecis: **amats likvidēts**  |
| Priekštecis: **amats izveidots**  |  ***Roskosmos* ģenerāldirektors** 2015 — 2018 | Pēctecis: **Dmitrijs Rogozins**  |
**Nivlisens** (norvēģu: *Nivlisen*) ir šelfa ledājs Princeses Astridas krastā Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Izvietojies starp Ļeņingradas salu austrumos un Djupranena kupolu rietumos Lazareva jūras piekrastē. Ledājs ir ap 130 km plats, iestiepjas jūrā līdz pat 85 km, pārvietojas ar ātrumu 100 m/a-1. Ledāja biezums ir no 700 m pie pamatnes līnijas un ap 150 m pie ledāja frontes. Ledājā vairāki pacēlumi (leduskupoli), lielākais no kuriem ir Kuvklakens. Ledāja fronte stipri izrobota, vairāki līči. Lielākie ir Ļeņingradas līcis austrumu malā un Ranebukta rietumu malā.

Ledāja dienvidu malā izvietojusies Širmahera oāze, pie kuras krasta ir vairāki epišelfi (ar okeānu pa ledāja apakšu savienoti) saldūdens ezeri.

Ledāja ziemeļu malā, ap 9 km no Ļeņingradas līča, no 1983. līdz 1991. gadam darbojā Indijas polārstacija Dakšingangotri.

Atsauces
--------

1. ↑  Nivlisen, an Antarctic ice shelf in Dronning Maud Land: Geodetic-glaciological results from a combined analysis of ice thickness, ice surface height and ice flow observations[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Horizontal Ice Velocity Estimation and Grounding Zone Detection in the Surroundings of Schirmacheroase, Antarctica, Using SAR Interferometry[novecojusi saite]
**Arta Zelma Jēgere**, pazīstama kā **VIŅA** (dzimusi 1994. gadā) ir latviešu repere un dziedātāja. Pazīstama gan ar savu solodarbību, gan kā projekta *Bandmaster* dalībniece.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi Valmieras novadā. Plašāku atpazīstamību Zelma ieguva radio "Pieci.lv" 5. maija raidījumā "Pilnīgs Vakars", kad piedalījās repa divcīņā ar jau Latvijā zināmo hiphopa mūzikas pārstāvi Edavārdi un pēc klausītāju balsojuma izcīnīja uzvaru, lai turpinātu dalību repa divcīņu konkursā. 2014. gadā kļuva populāra ar skaņdarbu "Tēva Mājas".

2015. gada novembrī mūziķe laida klajā savu pirmo mūzikas video dziesmai "Uguns". Mūzikas videoklipa režisors Gatis Ungurs. 2016. gada septembrī VIŅA laida klajā savu pirmo minialbumu "*Elpo*".

2018. gada janvārī Zelma Jēgere par albumu "Elpo" saņēma mūzikas ierakstu gada balvu "Zelta mikrofons" kategorijā — "Labākā debija". Grupas *Bandmaster* albums *Stay Awake* ieguva balvu kā "Labākais elektroniskās mūzikas albums".

2019. gada 21. jūlijā mūziķe laida klajā savu otro albumu "Mildas īstais vārds ir Zelma".

Albums "Mildas īstais vārds ir Zelma" tika nominēts Austras balvai kā "Labākais albums 2019. gadā".

Atsauces
--------

1. ↑  Video *YouTube*
2. ↑  «Repere Viņa: Man vienmēr viss ir tādā kā haosā» (latviešu). Skatīts: 2018-08-29.
3. ↑  Video *YouTube*
4. ↑  «Repere VIŅA izdod debijas albumu "Elpo"». *www.parmuziku.lv* (latviešu). Skatīts: 2019-01-17.
5. ↑  «Paziņoti balvas "Zelta mikrofons 2018" nominanti». *www.satori.lv* (angļu). Skatīts: 2019-04-25.
6. ↑  «Mūziķe VIŅA izdod albumu Mildas īstais vārds ir Zelma». *www.diena.lv*. Skatīts: 2019-07-23.
7. ↑  «VIŅA izdod albumu "Mildas īstais vārds ir Zelma"». *TVNET* (latviešu). 2019-07-22. Skatīts: 2019-07-23.

Ārējās saites
-------------

* 

* *Facebook* profils
* *Soundcloud* profils
* *Bandcamp* profils
Rukūze pie Kapteinēm
**Rukūze**, augštecē **Švētele** (lietuviešu: *Švėtelė*), ir Vilces kreisā krasta pieteka Jelgavas novada Vilces pagastā, Zemgales līdzenumā. Kopgarums 25 km, no tiem Latvijā 11 km, nepilna kilometra garumā robežupe ar Lietuvu.

Rukūze sākas meža masīvā uz dienvidiem no Žagares. Tek uz ziemeļaustrumiem, ietek Vilcē kilometru pirms tās ietekas Svētē. Lielu pieteku nav. Krastos apdzīvotas vietas Kapteines. Lejtece atrodas Vilces dabas parka teritorijā, pie ietekas Vilcē — dzelzs laikmeta Vilces pilskalns, upe tek dziļā gravā ar daudzām straujtecēm. Vidustecē tek gar Žagares-Ruļļukalnu valņa austrumu malu, netālu no robežas Latvijā upi šķērso vietējais ceļš V1078 (Veczāmeļi—Blankenfelde—Augstkalne). Latvijas pierobežā Lietuvā tek caur Žagares reģionālo parku.

Upe Vilces dabas parka robežās
------------------------------

Pie upes kreisajā krastā 80 m no ietekas Vilcē atrodas smilšakmens devona Mūru svītas atsegumi līdz 1,5 m augstumā un līdz 10 m garumā. Upes ieleja lejtecē tiek uzskatīta par stāvāko Zemgalē. Lejpus bebru dambjiem upe stipri aizaugusi ar slaidā grīšļa un vienkāršās ežgalvītes audzēm, virs dambjiem aizauguma praktiski nav. Grunts dabas parka teritorijā pārsvarā akmeņaina. Upīte parasti, izņemot pavasara palus un ilgstošas lietavas, sekla un sekluma dēļ (vasarā līdz 10 cm) neatbilst aizsargājamas straujteces statusam, tikai bebru aizsprostos tās dziļums var sasniegt līdz metram. Uz dabas parka robežas agrāk bijis Rukūzes dzirnavu aizsprosts.

Citi nosaukumi
--------------

* Kukurupe (vidustecē)
* Rikuiža
* Rukuize
* Rukuiža
* Rukuižas strauts
* Rukūžupe
* Rutuize
* Rutūze
* Švētele (Lietuvā augštecē)

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas daba, 5. sējums, "Preses nams", 1998. 22. lpp. ISBN 9984-00-312-4
2. ↑  25wolves: #93 Leģendām apvītā Vilce
3. ↑  DAP: Vilce
4. ↑  Upes.lv: Svēte ~ ar pietekām ~
5. ↑  Mačute S. 2019. Akantožu (Acanthodei) atliekas no Latvijas augšējā devona siliciklastiskiem nogulumiem.
6. ↑  «"Vides Vēstis", Klinšainas lejas Jelgavas novadā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 27. aprīlī. Skatīts: 2021. gada 27. aprīlī.
7. 1 2  DAP: Dabas aizsardzības plāns dabas parkam "Vilce"
8. ↑  «Informācija par objektu: Rukūze». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2021. gada 27. aprīlī.