recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Edža sala** (norvēģu: *Edgeøya*) ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, trešā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

Ģeogrāfija
----------

Edža sala izvietojusies arhipelāga dienvidaustrumos. Stūrfjords rietumos to atdala no Špicbergenas, Frīmena šaurums ziemeļos — no Barenca salas, bet Olgas šaurums ziemeļaustrumos — no Karaļa Kārļa Zemes. Salas dienvidu un dienvidaustrumu krastus apskalo Barenca jūra. Krasts klinšains, salīdzinot ar citām arhipelāga salām mazāk izrobots, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. Vairāk kā 40% no salas teritorijas aizņem ledāju masīvi. Lielākais no tiem ir Edža salas ledājs dienvidaustrumos. Salas augstākie punkti ir 590 m augstās ledus kupolu Kvitīsena un Stūrskavlena virsotnes salas ziemeļdaļā. 

Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, vasarā ligzdo vairākas putnu sugas. Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

Vēsture
-------

Sala nosaukta britu vaļu mednieka Tomasa Edža *(Thomas Edge)* vārdā, kurš apgalvoja, ka viens no viņa kuģiem to atklājis 1616. gadā. Tomēr holandiešu ceļotāja un kartogrāfa Jorisa Karolusa *(Joris Carolus)* 1614. gadā publicētajā kartē jau ir atzīmēts salas dienvidu krasts, kas sadalīts divās daļās un viena nosaukta par Nezināmo krastu *(Onbekende Cust)*, bet otra — par Morfinu *(Morfyn)*.

Salā nav bijušas pastāvīgas cilvēku apmetnes, vienīgi nelielajās piekrastes saliņās Belšes salā un Tūsenējanēs ir vēstures liecības par vaļu un valzirgu medību laikmetu. No 1968. līdz 1989. gadam Doleritnesetas ragā salas ziemeļrietumos darbojās Nīderlandes polārstacija Kaplī.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. Edgeøya[novecojusi saite]

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 244094774

 |

 |
**Seriālais kravas konteinera kods** (SSCC) ir 18 ciparu skaitlis, ko izmanto loģistikas vienību identificēšanai. Lai automatizētu lasīšanas procesu, SSCC bieži tiek iekodēts svītrkodā, parasti GS1-128simbolikā, un to var iekodēt arī RFID tagā. To izmanto elektroniskās komercijas darījumos.

SSCC sastāv no paplašinājuma cipara, GS1 uzņēmuma prefiksa, sērijas numura un kontrolcipara. Tas viss ir ciparos. To izmanto augstākā iepakojuma līmeņa identifikācijai.

SSCC parasti izmanto piegādes iepriekšējos paziņojumos (ASN) EDI biznesa ziņojumos.

SSCC nevajadzētu jaukt ar SSCC vienībā esošo (serializēto) objektu GRAI vai GIAI kodiem: SSCC parasti tiek izveidots konkrētā (nosūtītāja) pusē iepakošanas laikā un zaudē savu nozīmi pēc tam, kad to ir saņēmusi otra (saņēmēja) puse, vai pēc tā izpakošanas. SSCC konteinerā esošos serializētos objektus vienmēr var identificēt pēc to GRAI vai GIAI identifikatoriem, ja vien šie GRAI vai GIAI kodi vairs nav derīgi tā iemesla dēļ, ka pats serializētais objekts ir iznīcināts vai arī tā identifikators vairs nav derīgs.

Ārējās saites
-------------

* 
* Archived 2015. gada 3. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* 
* Serializētais Kravas Konteinera Kods (SSCC-18)
* BarcodeRobot Serial SSCC pdf etiķešu ģenerators Arhivēts Archived 2021. gada 17. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
Baikālā atrodas ap 20% atkusušā virszemes saldūdens
**Saldūdens** ir ūdens, kur izšķīdušo sāļu saturs ir mazāks nekā 0,05%. Saldūdens sastopams upēs, ezeros, ledājos, pazemes ūdeņos. Galvenais saldūdens avots ir atmosfērā esošo ūdens tvaiku nokrišņi — lietus, sniegs.

Pieeja tīram saldūdenim ir kritisks nosacījums daudzām dzīvo organismu sugām, tai skaitā cilvēkam. Tikai 3% uz Zemes esošā ūdens ir saldūdens un aptuveni 2/3 šī saldūdens atrodas ledājos un mūžīgā sasaluma zonā. Lielākā daļa no atlikušā 1% ir pazemes ūdeņi un tikai 0,3% ir atkusis virszemes saldūdens. Ezeros atrodas septiņas astotdaļas visa virszemes saldūdens, bet lielākā daļa no atlikušā saldūdens ir purvos un ļoti neliela daļa — upēs. Atmosfērā atrodas aptuveni 0,04% saldūdens.

Saldūdens baseinos izveidojusies īpaša dzīvnieku un augu valsts, kas citos apstākļos nespēj izdzīvot. Tikai neliela daļa ūdenī dzīvojošo organismu spēj dzīvot gan sālsūdenī, gan saldūdenī.

Ūdens iedalījums atkarībā no sāls koncentrācijas (promilēs).| Saldūdens | Sājūdens | Sāļūdens | Sālījums |
| --- | --- | --- | --- |
| <0,5 | 0,5—30 | 30—50 | >50 |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Saldūdens***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Freshwater life.org — saldūdens bioloģijas informācijas resurss

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85051939
* GND: 4058507-4
* NKC: ph341323

 |

 |
**Kresta līcis** (krievu: *залив Креста* — ‘krusta līcis’; čukču: *Кэнынын* — ‘izliekums’; unazigmita: *Каӈиниӄ* — ‘līcis’) ir Beringa jūras Anadiras līča daļa tā ziemeļos. Administratīvi ietilpst Krievijas Čukotkas autonomā apvidus Iviltinas rajonā. Austrumos līci norobežo Čukču pussala, dienvidu robeža tiek vilkta no Mēskina raga austrumos līdz Ueļkaļas ragam rietumos. Krasti lielākoties krauji, krastos pārpurvota tundra, ziemeļos — kalnu tundra. Līcim vairāki lieli atzari, galvenie no kuriem ir Kengiņina, Eteļkujima un Egvekinotas līči ziemeļdaļā. Ietek vairākas nelielas upes.

Pirmais no eiropiešiem līci apmeklēja Semjons Dežņovs 1648. gadā. Tagadējo nosaukumu līcim piešķīra Vitusa Beringa ekspedīcija 1728. gadā par godu Svētā Krusta dienai. Krasti mazapdzīvoti, vienīgās pastāvīgās apdzīvotās vietas ir Egvekinota, Koņergina un Ueļkaļa.

Atsauces
--------

1. ↑  Определение "Креста залив" в Большой Советской Энциклопедии
2. ↑  Леонтьев В.В. Новикова К.А. Топонимический словарь Северо-Востока СССР /Науч. ред. Г.А. Меновщиков. – Магадан: Кн. изд-во, 1989
**Kalnabeitu ūdenskritums**, arī **Kalnabeitu avotu daudzpakāpju ūdenskritums**, ir kaskādes veida ūdenskritums, kas atrodas Siguldas pagastā, Lorupes labajā krastā 1 km augšpus dzelzceļa caurtekai.[1] Kalnabeitu avoti šajā vietā ir izgulsnējuši avotkaļķus, kas radījuši vairākas līdz pat 0,5 m augstas kāples.[2][1] Avoti iztek no kraujas augšienē izbūvētas betona notekas un tek pa 8—9 m augstu nogāzi, veidojot ūdenskritumu. Vieta atrodas privātīpašumu tuvumā un ir daļēji ierobežota piekļuve, kā arī ūdenskrituma apkārtne tiek piesārņota ar atkritumiem.[2] Šis tiek uzskatīts par vienu no piecdesmit Latvijas augstākajiem ūdenskritumiem.

Atsauces
--------

1. 1 2  Vietas.lv objekts: Kalnabeitu avotu daudzpakāpju ūdenskritums (latviski)
2. 1 2  Kalnabeitu avotu daudzpakāpju ūdenskrituma raksturojums (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Kalnabeitu avotu daudzpakāpju ūdenskrituma apkārtnes raksturojums (krieviski)
* Kalnabeitu ūdenskrituma video
Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Dobes pils atradās Zemgales rietumu daļā.
**1260. gada Dobes kauja** notika 1259./1260. gada ziemā žemaišu karaspēka iebrukuma laikā Zemgalē. Karagājiena mērķis bija ieņemt ordeņa galveno bāzi Dobenes zemē (vācu: *hûs Dobên*), ko Livonijas ordeņa mestrs Burhards fon Hornhūzens neilgi pirms bija licis uzcelt zemgaļu sacelšanās apspiešanai.

Žemaiši, kas Atskaņu hronikā pamīšus saukti arī par lietuvjiem (*Lettowen*), sapulcināja lielu karaspēku, kuru vadīja dzelzs bruņās tērpti karavadoņi. Pirmo uzbrukumu ordeņa garnizons atsita un žemaiši izveidoja kara nometni pie aplenktās pils. Ordeņa brāļi un viņu karakalpi uzbrukumā necieta. Tā kā žemaišu pusē bija daudz kritušo un ievainoto, tad viņi pieņēma lēmumu atkāpties. 

Pavasarī Livonijas mestrs Burhards ar ziņnesi atsutīja uz Dobes pili pavēli turpināt pils apsardzi. Uz to ordeņa brāļi atbildējuši: "Ar tā kunga svētību un ar jūsu padomu dzīvību mēs nežēlosim un šai pilī neslinkosim". Tomēr pēc sagrāves Durbes kaujā Dobenes garnizons pili bija spiests atstāt un tā vairs nekad netika atjaunota.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
Izmaiņas punktu veidi:  
a) - ar līdzās novietotiem ceļiem;  
b) - ar daļēji līdzās novietotiem ceļiem;  
c) - ar gareniski novietotiem ceļiem.
**Izmaiņas punkts** ir sadales punkts vienceļa dzelzceļa līnijās ar vienkāršu ceļu izveidojumu, kas paredzēts galvenokārt vilcienu krustošanās un apdzīšanas operācijām. Nepieciešamības gadījumos izmaiņas punktos var nelielos apmēros izpildīt kravas un pasažieru operācijas. Visbiežāk izmaiņas punktos ir 3 sliežu ceļi (kopā ar galveno); var būt no 2 līdz 4. Tajos mēdz būt pasažieru stacijas ēka ar stacijas dežuranta telpām, sakaru ierīces, signalizācijas, centralizācijas un bloķēšanas iekārtas, pārmiju posteņi. Izmaiņas punkti parasti tiek uzskatīti par starpstacijām.

Kalnienas šaursliežu izmaiņas punkts
Vilcienu **krustošanās** ir pretējos virzienos (pāra un nepāra) ejošu vilcienu izmainīšanās vienceļa līnijā. **Apdzīšana** ir situācija, kad vilcienu, kas pienācis stacijā, apsteidz cits, ātrāks vilciens. Parasti apdzenamais ir preču vilciens, ko apdzen pasažieru vilciens.

Izmaiņas punkti Latvijā
-----------------------

* 3. kilometrs
* 7. kilometrs
* Asote
* **Kalniena**
* Sergunta

  

*Treknrakstā iezīmēti funkcionējoši izmaiņas punkti, uz kuriem iespējams aizbraukt ar pasažieru vilcienu.*

Izmaiņas punktu veidi
---------------------

### Ar līdzās novietotiem ceļiem

Šis ir visizplatītākais izmaiņas punkta veids. Tajā sliežu ceļi ir izvietoti paralēli cits citam, ir apmēram vienādā garumā un saplūst kopā pie izmaiņas punkta robežām. Šāds izmaiņas punkts aizņem relatīvi maz vietas garumā, tā kompaktums atvieglo vadību, uz jebkura blakusceļa var pieņemt gan pāra, gan nepāra virzienu vilcienus. Tomēr šādā starpstacijā vilcieni nevar izmainīties, vienu no tiem neapstādinot.

### Ar gareniski novietotiem ceļiem

Gareniskajā izmaiņas punktā sliežu ceļi nobīdīti pretim vilcienu kustībai. Šāds izmaiņas punkts ir vismaz divreiz garāks, nekā ar paralēliem ceļiem. 

### Ar daļēji līdzās novietotiem ceļiem

Tāpat kā gareniskajā izmaiņas punktā, šādā starpstacijā pārmijas atrodas stipri tālu viena no otras, kas apgrūtina to rokas vadību.

Literatūra
----------

* I. J. Aksjonovs, I. G. Sujazovs. PSRS dzelzceļu tehniskās ekspluatācijas noteikumu mācību grāmata. R:, Baltijas dzelzceļa pārvalde, 1955, 318. lpp.
**Elizabete Alvere**, literārais pseidonīms **Beti Alvere** (dzimusi 1906. gada 23. novembrī Jegevā, mirusi 1989. gada 11. jūnijā Tartu), bija viena no ievērojamākajām Igaunijas dzejniecēm. Viņa bija no pirmās paaudzes, kas tika izglītota neatkarīgās Igaunijas skolās. 1924. gadā beigusi Tartu ģimnāziju, no 1924. līdz 1927. gadam Tartu Universitātē studējusi igauņu valodu un literatūru.

No 1937. gada **Elizabete Talvika**, no 1956. gada **Elizabete Lepika**.

Alvere sāka kā prozaiķe. Viņa kļuva pazīstama, esot ‘’Arbujad’’ biedre. ‘’Arbujad’’ bija neliela Igaunijas dzejnieku grupa, kurā bija arī Bernards Kangro, Uku Masings, Kersti Merilāss, Marts Rauds, Augusts Sangs, Heiti Talviks un Pauls Vīdings. Pēc kara viņas vīrs Heiti Talviks tika turēts gūstā Padomju Savienībā, mira Sibīrijā. Elizabete apklusa kā dzejniece un prozaiķe, protestējot pret padomju noteikumiem, bet darbību atsāka 1960. gadā. Viņa arī rakstīja noveles un tulkoja daiļliteratūru. Alvere tulkojusi igauniski A. Puškina darbu "Jevgeņijs Oņegins", kā arī M. Gorkija darbus "Bērnība" un "Manas universitātes". 1981. gadā viņai piešķīra Igaunijas PSR Tautas rakstnieka goda nosaukumu.

Beti Alveres 100. dzimšanas dienā Jegevā tika atvērts viņas muzejs. 2013. gadā viņas vārdā nosaukts krāteris (*Alver*) uz Merkura.

Atsauces
--------

1. ↑  «Betti Alveri Museum». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. martā. Skatīts: 2017. gada 24. augustā.
2. ↑  «Messenger». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 18. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 24. augustā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 7486341
* LNB: 000066209
* LCCN: n90706164
* ISNI: 0000 0000 7833 3340
* GND: 119252333
* SELIBR: 299059
* SUDOC: 033786062
* BNF: cb12461366c (data)
* BIBSYS: 90356896
* NKC: ola2002113860

 |

 |
**Jekaterina Larionova** (krievu: *Екатерина Ларионова* ; dzimusi 1994. gada 23. janvārī) ir Kazahstānas brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu bronzas medaļas ieguvēja.

Biogrāfija
----------

Jekaterina Larionova dzimusi Rietumu Kazahstānā Uraļskas pilsētā. Ar cīņu sāka nodarboties no septiņu gadu vecuma. Viņas pirmais treneris bija tēvs. Jekaterina uzvarēja 2008. gada Kazahstānas junioru čempionātā un saņēma ielūgumu uz junioru izlasi. No tā laika viņa piedalās starptautiskajās sacensībās. 

2013. gadā, 19 gadu vecumā Jekaterina Larionova piedalījās pieaugušo pasaules čempionātā Budapeštā. Jau pirmajā kārtā jaunajai sportistei bija jācīnās ar desmitkārtējo pasaules un četrkārtīgo olimpisko čempioni Kaori Ičo. Lai gan šo cīņu viņa zaudēja, taču pēc tam, kad Ičo iekļuva finālā, radās iespēja gandarījuma cīņās pacīnīties par bronzas medaļu. Viņa šo iespēju pilnvērtīgi izmantoja, pirmajā cīņā uzvarēja 2011. gada pasaules čempioni ķīnieti Si Ločžomu, pēc tam divu olimpiāžu bronzas medaļu ieguvēju kolumbieti Žaklīnu Renteriju un ieguva trešo vietu svara kategorijā līdz 63 kg. 2014. un 2015. gadā Larionova ieguva Āzijas čempionātu bronzas medaļas.

2016. gadā Larionova tika iekļauta Kazahstānas olimpiskajā komandā un piedalījās Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs. Pirmajā cīņā viņa zaudēja Eiropas čempionei baltkrievietei Marijai Mamašukai. Pēc cīņas sporta noteikumiem, sportisti, kas zaudējuši finālā iekļuvušai cīkstonei, var piedalīties gandarījuma cīņās par bronzas medaļu. Mamašuka iekļuva finālā, un Larionova ieguva iespēju kļūt par bronzas medaļnieci. Pirmajā gandarījuma cīņā viņa tikās ar 2010. gada pasaules čempionāta bronzas medaļnieci zviedrieti Hennu Johansoni un uzvarēja. Izšķirošajā cīņā viņa sacentās ar 2012.gada pasaules čempioni Jeļenu Pirožkovu (ASV). Piekāpjoties ar rezultātu 0 : 3, pēdējās cīņas minūtēs Jekaterina satvēra pretinieci un noguldīja ar lāpstiņām uz paklāja. Tādā veidā, kazahiete izrāva uzvaru un ieguva bronzas medaļu.

Pēc olimpisko, 2017. gada sezonu Larionova izlaida traumas dēļ. 2018. gada pasaules čempionātā startēja neveiksmīgi.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Призер Олимпиады — бывший учитель физкультуры» (krievu). Азаттык. 2016. gada 22. augusts. Skatīts: 2019-05-26.
2. ↑  «Бронзовый призёр Олимпиады из Казахстана потерпела поражение на ЧМ по борьбе» (krievu). informburo.kz. 2018. gada 23. oktobris. Skatīts: 2019-05-30.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Iznīcinātāju bataljoni** (krievu: *истребительные батальоны*) bija PSRS militarizēti formējumi Otrā pasaules kara laikā un neilgi pēc tā. Iznīcinātāju bataljoni tika izveidoti piefrontes rajonos 1941. gada vasarā pēc Vācijas uzbrukuma PSRS. Bataljonu uzdevums bija cīņa ar iespējamo pretinieku desantu, vietējās pretošanās apspiešana un militāro objektu apsardze. Bataljoni bija pakļauti Iekšlietu komisariātam. 1941. gada jūlijā PSRS bija izveidoti 1755 iznīcinātāju bataljoni ar 328 tūkstošiem cilvēku. Sarkanajai armijai atkāpjoties, 250 tūkstošus cilvēku iekļāva regulārās armijas rindās, bet ap 30 tūkstošu atstāja partizānu cīņām. Pēc kara beigām bataljoni tika izmantoti cīņai pret mežabrāļiem Baltijas republikās un Ukrainas nemiernieku armiju Rietumukrainā, kā arī represiju veikšanai.

Iznīcinātāju bataljoni Latvijā
------------------------------

1941. gadā Latvijā nepaspēja organizēt iznīcinātāju bataljonus, bet to funkcijas uzdeva veikt 1941. gada jūnijā izveidotajai Strādnieku gvardei. Pavēle par iznīcinātāju bataljonu veidošanu Latvijā tika izdota 1944. gada maijā, gatavojoties iebrukumam Latvijas teritorijā. Bataljonus bija paredzēts komplektēt, pirmkārt, no komunistiem, komjauniešiem un padomju aktīva personām, bet par komandieriem nozīmēt NKVD apriņķu un pilsētu daļu darbiniekus. Bataljoni tika veidoti apriņķos, bet pagastos darbojās vadi. Bataljonu kaujinieki apsargāja vietējās padomju iestādes un piedalījās akcijās pret nacionālajiem partizāniem. Pēc LPSR Iekšlietu ministrijas nodaļas cīņai pret bandītismu datiem, 1946. gada vidū Latvijā bija 20 iznīcinātāju bataljoni ar 15 202 cīnītājiem. 1947. gada janvārī, pēc šiem pašiem datiem, 20 bataljonos bija 14 252 cilvēki, no tiem 1357 (ap 10%) — algoti. Gada laikā par politisko neuzticamību un laupīšanām no bataljoniem izslēgti 850 cilvēki (5,9%), no kuriem 131 arestēts. 1947. gada 1. martā iznīcinātāju bataljoni no Iekšlietu ministrijas tika nodoti Valsts drošības ministrijas pakļautībā. 1949. gada martā iznīcinātāju bataljonu kaujinieki piedalījās iedzīvotāju masveida deportācijās.

Atsauces
--------

1. ↑  Pavēle par iznīcinātāju bataljonu organizēšanu Archived 2007. gada 6. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. historia.lv
2. ↑  Strods, Heinrihs. Latvijas nacionālo partizānu karš. 1944-1956. Preses nams. Rīga. 1996. ISBN 9984001350 357. lpp.
3. ↑  Strods, Heinrihs. Latvijas cilvēku izvedēji 1949. gada 25. martā
Jastržembskas sieviešu ģimnāzija Kronvalda (Puškina) bulvārī (1912).
**Jastržembskas sieviešu ģimnāzija** (poļu: *Prywatne Żeńskie Gimnazjum Anny Jastrzębskiej*) bija privāta Latvijas poļu ģimnāzija Rīgā, kas pastāvēja līdz 1915. gadam.

Vēlāk ģimnāzijas ēkā atradās **23. Rīgas pilsētas (Ata Kronvalda) pamatskola**, tagad — Jāzepa Mediņa Rīgas 1.mūzikas skola.

Vēsture
-------

Matemātikas skolotāja Anna Jastržembska (dzimusi 1866. gadā) uzņēmās tolaik sešklasīgās skolas vadību 1895. gadā, kad atkāpās tās iepriekšējā vadītāja Eugenija Undreviča. 1901. gadā tika izveidota 7. klase. Līdz 1909. gada beigām Jastržembskas skola ar internātu atradās Vērmaņiem piederošajā koka namā Elizabetes ielā 55, krustojumā ar Brīvības (Aleksandra) ielu (tagad šajā vietā ir viesnīca Radisson Blu Hotel Latvija). Kopš 1906. gada skolas oficiālais nosaukums bija "Annas Jastržembskas privātā 8 klašu sieviešu ģimnāzija ar valdības ģimnāziju tiesībām". Mācību valoda bija krievu, bet mācīja arī poļu, vācu, franču un latīņu valodu. Lasītnepratējām bija izveidota sagatavošanas klase, un jau pirmajā klasē mācāmie priekšmeti bija reliģija, poļu valoda, krievu valoda, franču valoda, vācu valoda, ģeogrāfija, aritmētika, zīmējumi un kaligrāfija. Poļu valodas apguve bija apstiprināta pēc visplašākajām Varšavas privāto iestāžu programmām. 1909. gada jūlijā Jastržembska nopirka zemes gabalu Kronvalda (Puškina) bulvārī 8 un finansēja īres nama celtniecību, kuru projektēja arhitekts Aleksandrs Šmēlings.

Pirmā pasaules kara laikā skolas ēkā atradās "Komiteja palīdzības sniegšanai Polijas kara dalībniekiem un kara postītajiem poļiem". 1915. gada janvārī A. Jastržembska saņēma atļauju atvērt elementārskolu ar mācībām poļu valodā, bet jau 1915. gada rudenī skolu evakuēja uz Petrogradu, bet 1917. gadā uz Bobruisku. Vācu okupācijas laikā 1918. gada oktobrī Anna Jastržembska ēku Kronvalda (Puškina) bulvārī pārdeva. Pēc tam viņa pārcēlusies uz Poliju, mirusi Varšavā 1942. gadā.

Iekštelpas
----------

* Ģimnāzijas aula (1912)Ģimnāzijas aula (1912)
* Vingrošanas zāle (1912)Vingrošanas zāle (1912)
* Lekciju telpa (1912)Lekciju telpa (1912)
* Internāta (pansijas) guļamtelpa (1912)Internāta (pansijas) guļamtelpa (1912)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «Polski Petersburg». *www.polskipetersburg.pl*. Skatīts: 2023-04-12.
2. 1 2 3  Gimnazjum Anny Jastrzębskiej Archived 2021. gada 3. februārī, *Wayback Machine* vietnē. polonika.lv, Marek Głuszko, 12/16/2013

Koordinātas: 56°57′30″N 24°6′1″E﻿ / ﻿56.95833°N 24.10028°E﻿ / 56.95833; 24.10028

Skatīt arī
----------

* Rīgas Lomonosova sieviešu ģimnāzija
**Rockstar Leeds** (iepriekš — **Mobius Entertainment**) ir angļu datorspēļu izstrādātājfirma. Firmas nosaukums ir pilsēta uz kuras tā bāzēta (Līdsa). Rockstar Leeds ir visvairāk izdevuši spēles pārnēsājamajām konsolēm, piemēram, Game Boy Color, Game Boy Advance un PlayStation Portable. Firmu 1997. gadā izveidoja Gordons Hols, Džeisons Makgens, Deivs Bokss, Džastins Džonsons un Aiens Baudens. Kompānija sastāv no 75 spēļu dizaineriem un programētājiem. 2004. gada aprīlī kompāniju nopirka Rockstar Games un tās nosaukumu nomainīja uz Rockstar Leeds. Sākumā kompānijas birojs bija kādā 18. gadsimta baznīcā, bet vēlāk, pēc GTA: Liberty City Stories izdošanas 2005. gadā firma parvācās uz modernu biroju parku.

Spēles
------

### Mobius Entertainment

* *Max Payne* (2001) (GBA)
* *Alfred Chicken* (2002) (PS)
* *Drome Racers* (2002) (GBA)
* *High Heat Major League Baseball 2002* (2002) (GBA)
* *High Heat Major League Baseball 2003* (2003) (GBA)
* *Barbie Horse Adventure* (2003) (GBA)
* *American Idol* (2003) (GBA)
* *A Sound of Thunder* (2004) (GBA)
* *Titanium Angels* (PS2, PC)

### Rockstar Leeds

* *Grand Theft Auto: Liberty City Stories* (2005) (PSP, PS2 (ar Rockstar North)
* *Midnight Club 3: DUB Edition* (2005) (PSP) (ar Rockstar San Diego)
* *Grand Theft Auto: Vice City Stories* (2006) (PSP, PS2) (ar Rockstar North)
* *The Warriors* (2007) (PSP) (ar Rockstar Toronto)
* *Manhunt 2* (2007) (PSP) (ar Rockstar London un Rockstar North)
* *Rockstar Games Presents Table Tennis* (2007) (Wii) (ar Rockstar San Diego)
* *Beaterator* (2009) (PSP)

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā Rockstar Leeds mājaslapa (angliski)
* Rockstar Leeds profils iekš GameSpot (angliski)
**Psammosteji** (*Psammosteus*) (no sengr. ψαμμο — smiltis + οστεος — kauls, ādas zobiem klātās plātnes atgādina smilšu graudiņus) ir izmirušu bezžokļaiņu, psammosteīdu ģints. Ģinti pirmo reizi 1844. gadā aprakstīja dabaspētnieks Luijs Agassis. Ģints tipveida suga ir *Psammosteus maeandrinus*, kas tika aprakstīta tajā pašā gadā.

Apraksts
--------

Muguras un vēdera plātnes pilnībā klātas ar tesērām, kas ir sīkākas plātņu vidusdaļā un palielinās virzienā uz malām. Vēdera plātne ir bez izgriezuma aizmugurējā daļā. Branhiālās plātnes ir ar šauru pamatdaļu un ļoti izstieptas platumā. Ādas zobi sedz tikai branhiālās plātnes distālo galu. Proksimālo daļu plātnes apakšpusē dzīves laikā klāja iegarenas tesēras, kas fosilā stāvoklī parasti atdalās. Zvīņas ir sīkas. Ādas zobiem ir dažāda, reizēm ļoti sarežģīta forma ar gariem zobiņiem, kas uz branhiālajām plātnēm bieži vien saaug ķīlīšos.

Sistemātika
-----------

* *Psammosteus* Agassiz, 1844

* *Psammosteus asper* Obruchev, 1965
* *Psammosteus bergi* (Obruchev, 1943)
* *Psammosteus bystrowi* Obruchev, 1965
* *Psammosteus cuneatus* Obruchev, 1965
* *Psammosteus falcatus* Gross, 1942
* *Psammosteus levis* Obruchev, 1965
* *Psammosteus livonicus* Obruchev, 1965
* *Psammosteus maeandrinus* Agassiz, 1844
* *Psammosteus megalopteryx* (Trautschold, 1880) Gross, 1933
* *Psammosteus pectinatus* Obruchev, 1965
* *Psammosteus praecursor* Obruchev, 1947
* *Psammosteus tchernovi* Obruchev, 1965
* *Psammosteus tenuis* Obruchev, 1965

Izplatība
---------

Psammosteju ģints pārstāvji dzīvoja vidusdevonā un augšdevonā līdz frānas beigām. Tie bija izplatīti galvenajā devona laukā (arī Latvijā), Timānā, Severnajā Zemļā, Austrumeiropas platformā (urbumos), Skotijā un Elsmīra salā.

Atsauces
--------

1. ↑  Д.В. Обручев, Э.Ю. Марк-Курик, Псаммостеиды (Agnatha, Psammosteidae) девона СССР, Таллин, 1965 г. 219-220. lpp
**Edijs Bošs** (dzimis 1979. gada 26. septembrī) ir Latvijas žurnālists, politologs un pasniedzējs. Pašlaik ir TV3 ziņu moderators un docents Rīgas Stradiņa universitātes politikas zinātnes katedrā.

Biogrāfija
----------

Mācījies Rīgas Franču licejā. No 1997. līdz 2000. gadam bija Latvijas Neatkarīgās televīzijas Ziņu dienesta žurnālists. 2001. gadā bija laikraksta "Diena" korespondents Igaunijā. No 2002. līdz 2003. gadam bija Latvijas Televīzijas Ziņu dienesta žurnālists. 2003. gadā ieguvis bakalaura grādu mediju zinībās *Concordia International University Estonia* Tallinā. Tajā pašā gadā uzsācis maģistra studijas Kembridžas Universitātē mūsdienu Eiropas zinību programmā, kuras pabeidza 2004. gadā.

2004. gadā atgriezies LTV Ziņu dienestā, kur palika līdz 2006. gadam, kad atgriezās Kembridžā, lai uzsāktu doktorantūru. 2010. gadā ieguvis doktora grādu politikā un starptautiskajās zinībās. Tajā pašā gadā kļuvis par TV3 ziņu moderatoru, kā arī pasniedzēju Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē un Rīgas Stradiņa universitātes Eiropas studiju fakultātē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Edijs Bošs: "Veiksmes atslēga visur ir viena"». TVNET. 2006.07.19. Skatīts: 2012.12.25.
2. ↑  «Kārlīši ulmanīši mūsos». senioriem.lv. 2011.11.18. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012.12.25.
3. 1 2  «Edijs Bošs». Rīgas Stradiņa universitāte. 2012.10.29. Skatīts: 2012.12.25.

Ārējās saites
-------------

* *Twitter* profils
***Psammolepis venyukovi*** ir psammolepju dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Dmitrijs Obručevs 1965. gadā. Suga nosaukta krievu ģeologa un paleontologa Pāvela Veņukova vārdā. *P. venjukovi* holotips ir kreisā branhiālā plātne, kas tika atrasta Igaunijā, Piuzas upes krastā, augšdevona gaujas svītas nogulumos.

Morfoloģija
-----------

Suga ir vidēja lieluma. Branhiālā plātne ir samērā šaura ar izliektu laterālo un ieliektu aizmugurējo malu. Ventrālā (vēdera) plātne ir bez tesērām. Dorsālā (muguras) plātne ir ar seklu izgriezumu priekšējā malā. Augšanas centrs ir nobīdīts no vidus uz šo malu. Tesēras ir kvadrātveidīgas vai daudzstūrainas, gar malu nedaudz lielākas. Rostrālā plātne ir samērā plata. Postorbitālā plātne ir samērā liela un plata aizmugurējā malā. Ādas zobi ir apaļi, daudzstūraini, piramidāli, ar īsu zobojumu un izteiktām ribiņām. Starp lielajiem ādas zobiem ir bieži sīki zobi.

Salīdzinājums
-------------

Pēc dorsālās un īpaši pēc branhiālās plātnes suga ir diezgan līdzīga *P. paradoxa*. Dorsālā plātne atšķiras ar to, ka augšanas centrs ir vairāk nobīdīts uz priekšējo malu, nekā *P. paradoxa*. Tesēru forma un izmēri abām sugām ir līdzīga, taču *P. venjukovi* ādas zobi ir piramidāli ar ļoti izteiktām ribiņām, bet *P. paradoxa* tieši otrādi, ribiņas ir vāji attīstītas un ādas zobi ir kupolveidīgi. Pēc tā, ka uz ventrālās plātnes nav tesēru, *P. Venjukovi* būtiski atšķiras no *P. paradoxa*, kā arī no *P. proia*, *P. alata* un *P. undulata*, taču plātnes slikta saglabāšanās pakāpe neļaus salīdzināt to ar citam sugām. No citām gaujas un amatas svītas psammolepju sugām *P. venjukovi* atšķiras ar dorsālās un branhiālās plātnes uzbūvi daudz būtiskāk, nekā no *P. paradoxa*.

Izplatība
---------

Suga ir izplatīta Igaunijas augšdevona gaujas svītā (tipveida atradne), kā arī Ļeņingradas apgabala amatas svītas slāņos (Orodežas upe, Jamtesovas ciems).
Šis raksts ir par biznesmeni. Par citām jēdziena **Jordan** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Edmunds "Edijs" Džordans** (angļu: *Edmund "Eddie" Jordan*; dzimis 1948. gada 30. martā, Brejā, Īrijā) ir bijušās F1 komandas Jordan Grand Prix dibinātājs, bijušais īpašnieks un vadītājs. Savulaik viņš bija sacīkšu pilots un piedalījās Formula Ford un Formula 3 sacensībās. Astoņdesmitajos gados viņš nodibināja komandu ar nosaukumu "Eddie Jordan Racing Team", kura piedalījās Formula 3 un vēlāk Formula 3000 sacīkstēs. 1991. gadā komanda pārcēlās uz F1. Tā tika pārdota 2004. gadā un savu pēdējo sacīksti aizvadīja gadu vēlāk. Šobrīd Džordans vairs nav tik cieši saistīts ar F1. Viņam savulaik bija sleja slavenajā žurnālā "F1 Racing" ar nosaukumu "This Much I Know" (Tik daudz es zinu). Džordans arī spēlē bungas savā grupā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Īrija Jordan Grand Prix |
| --- |
|  |
| Dibinātājs | 
Valsts karogs: Īrija Edijs Džordans
 |
|  |
| Personāls | 
Valsts karogs: Īrija Gērijs Andersons · 
Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Maiks Gaskoins
 |
|  |
| Piloti | 
Valsts karogs: Brazīlija Rubenšs Barikello · 
Valsts karogs: Itālija Džankarlo Fizikella · 
Valsts karogs: Vācija Heincs Haralds Frencens · 
Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Deimons Hills · 
Valsts karogs: Vācija Mihaels Šūmahers
 |
|  |
| Modeļi | 
191 · 
192 · 
193 · 
194 · 
195 · 
196 · 
197 · 
198 · 
199 · 
EJ10 · 
EJ10B · 
EJ11 · 
EJ12 · 
EJ13 · 
EJ14 · 
EJ15 · 
EJ15B
 |
|  |
| Saistītie raksti | 
Force India · 
MF1 Racing · 
Spyker F1
 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 231015465
* LCCN: nb98003623
* ISNI: 0000 0003 6722 3068
* GND: 173960278
* SELIBR: 391724
* BNF: cb142685149 (data)

 |

 |
**Termopasta** ir siltumu vadošs (visbiežāk elektrību nevadošs) materiāls, kuru izmanto kā savienotāju starp dzesētāju un karstuma avotu (piemēram, augstas jaudas pusvadītājiem). Termopastas galvenā funkcija ir samazināt gaisa spraugas starp dzesētāju un karstuma avotu, tādējādi uzlabojot siltumatdevi. Atšķirībā no termolīmes, termopasta nesavieno dzesētāju ar karstuma avotu. Lai tos savienotu, izmanto mehāniskus fiksēšanas mehānismus (skrūves, skavas u.c.), tādējādi palielinot spiedienu, kā rezultātā termopasta noklāj visu karstuma avotu.

Sastāvs
-------

Termopasta sastāv no polimerizējamas šķidruma matricas un elektrību izolējoša, bet siltumu vadoša pildījuma. Bieži izmantoti matricas materiāli ir epoksīdi, silikoni, uretāni un akrilāti, uz solventa bāzes ražotie materiāli, kausējamie materiāli un spiedienjutīgas līmlentas. Alumīnija oksīds, bora nitrīds, cinka oksīds un aizvien biežāk alumīnija nitrīds tiek izmantoti kā pildījums. Pildvielas sastāda 70 - 80% no termopastas kopējās masas. 

Sudraba termisko savienojumu vadītspēja var būt no 3 līdz 8 W /(m · K) vai augstāka, un tie sastāv no mikronizētām sudraba daļiņām, kas iejauktas silikona / keramikas vidē. Uz metāla bāzes izgatavota termopasta var būt elektrību vadoša, ja tā nokļūst uz elektroniskajām mikroshēmām, pastāv risks tās sabojāt. 

Visefektīvākās (un visdārgākās) pastas gandrīz pilnībā sastāv no šķidra metāla, to siltuma vadītspēja pārsniedz 13 W / (m · K). Šādas pastas ir visgrūtāk vienmērīgi izklāt. Šādas pastas satur galliju un, sakarā ar to, ka gallijs var saēst alumīniju, šādas pastas neizmanto alumīnija dzesētājiem.

Izmantošana
-----------

Termopastu izmanto, lai uzlabotu siltuma atdevi starp dažādām komponentēm. Izplatīts pielietojums ir pusvadītāju ierīču, tai skaitā strāvas tranzistoru, procesoru, videokaršu un LED elektriskās pretestības radītā siltuma novadīšanai. Šo ierīču atdzesēšana ir būtiska, jo liekais karstums ātri pasliktina to veiktspēju un pusvadītāju pārāk augstas temperatūras dēļ var rasties kļūmes vai ierīce var pārstāt darboties.

Pildvielu īpašības (300 K)
--------------------------

| Komponente | Siltuma vadītspēja W/(m·K) | Elektriskā pretestība Ω·cm | Termiskās izplešanās koeficients 10−6 K−1 |
| --- | --- | --- | --- |
| Dimants | 20 - 2000 | 1016 — 1020 | 1,18 |
| Sudrabs | 418 |  | 18,9 |
| Alumīnija nitrīds | 140 - 180 | >1011 | 5,27 |
| Bora nitrīds | 100 | >1010 | 11,9 |
| Cinka oksīds | 25,2 |  |  |
| Silīcija karbīds | 120 |  | 4 |
|
**Analītiska valoda** ir tāda, kurā dažādas gramatiskās attieksmes izsaka ar vārdu kārtības izmainīšanu vai citu vārdu pievienošanu, nevis vārdu locīšanu. Analītiskas valodas jēdziens ir saistīts ar jēdzienu **izolējoša valoda**, kurās morfēmu/vārdu attiecība ir tuvu 1:1, kas dzīvē izpaužas kā viena zilbe uz vienu vārdu.

Vidusmēra latviešu valodas vārdos mēdz būt daudz morfēmu uz vienu vārdu, piemēram, vārdā "piemineklis" ir četras morfēmas, priedēklis *pie-*, sakne *min*, piedēklis *ekl* un 2. deklinācijas galotne *-is*. Tādējādi latviešu valoda ir sintētiska – vārdi tiek darināti no vairākām morfēmām un gramatiskās attieksmes izsaka, vārdus lokot.

Piemēri
-------

Indoeiropiešu valodas parasti ir lielākā vai mazākā mērā sintētiskas. Angļu valoda ir izņēmums, senangļu valoda bija sintētiska, taču mūsdienu angļu valoda ir zaudējusi savu sintētiskumu un kļuvusi analītiska. Vairāki autori norāda uz līdzībām starp angļu valodu ar analītiskajām Austrumāzijas valodām, piemēram, ķīniešu un vjetnamiešu valodu.[*nepieciešama atsauce*]

Analītiska pretstatā izolējošai
-------------------------------

Valodas analītiskumu nosaka tas, vai tās vārdi tiek deklinēti un konjugēti, bet to, vai valoda ir izolējoša, nosaka tās vārdu garums. Šie jēdzieni ir atšķirīgi, taču tie pārklājas, jo analītiskas valodas lielākoties ir izolējošas.

Atsauces
--------

1. ↑  Latviešu literārās valodas vārdnīca. 1.–8. Rīga, Zinātne, 1972.–1996."(val.) Tāds, kam gramatiskās attieksmes izsaka nevis ar vārda formu, bet ar cita vārda pievienojumu, vārdu kārtu u. tml.",
2. ↑  Latvijas padomju enciklopēdija. 1.–10/2. Rīga, Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1981.–1988."Izolējošās valodas — valodas, kurās vārdi parasti sastāv no vienas vai vairākām vienzilbes saknēm.",
3. ↑  "Old English is frequently presented as a synthetic language, a language in which grammatical function of clause elements is primarily derived from inflections rather than from word order and prepositions, while Present Day English is said to be the opposite, and analytic language" English as an analytic or synthetic language Archived 2014. gada 7. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
**Dimetilēteris** (metoksimetāns, koka ēteris, CH3−O−CH3) ir visvienkāršākais ēteris. Dimetilēteris ir bezkrāsaina, sprādzienbīstama gāze. Dimetilēteris šķīst ūdenī.

Iegūšana
--------

Dimetilēteri var iegūt, dehidratējot metanolu ar koncentrētu sērskābi vai fosforskābi. Rūpnieciski iegūst no dabas gāzes, akmeņoglēm, biomasas.

Izmantošana
-----------

Dimetilēteri lieto aukstumiekārtās, kā arī par propelantu aerosoliem, organiskajā sintēzē, kā perspektīvu degvielu. Zem -23 °C atdzesētu dimetilēteri var lietot kā šķīdinātāju, kuru viegli var vajadzības gadījumā iztvaicēt.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dimetilēteris***.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie ēteri |
| --- |
|  |
|  | 
* Dimetilēteris
* Dietilēteris
* Diglims
* Etilēnoksīds
* Propilēnoksīds
* Tetrahidrofurāns
* Dioksāns

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85084420
* GND: 4271192-7
* NDL: 01092538

 |

 |
Dažādu dimensiju kubu divdimensionāli attēlojumi plaknē: nulle dimensiju — punkts, viena dimensija — taisne, divas dimensijas — kvadrāts, trīs dimensijas — kubs un četras dimensijas — hiperkubs jeb teserakts.
**Dimensijas** tiek lietotas, lai attēlotu raksturlīknes veidā objekta atkarību no citiem ķermeņiem. Visbiežāk dimensijas tiek izmantotas, lai noteiktu objekta izmērus: garumu, platumu un augstumu, bet dimensijas var attēlot arī citus fizikālus lielumus, piemēram, masu, ķermeņa elektrisko lauku. Dimensijas tiek izmantotas arī citās jomās, piemēram, ekonomikā tās tiek izmantotas, lai attēlotu dažādu priekšmetu atkarību no cenas.

Matemātikā **dimensijas** tiek izmantotas, lai noteiktu ķermeņa atrašanās vietu plaknē (divdimensiju analīze) vai telpā (daudzdimensiju analīze). Izmantojot dimensijas, var veidot dažādus matemātiskos modeļus, kurus aplūkojot, var ātri iegūt vajadzīgo informāciju. Koordinātu sistēma ir telpiska dimensionāla sistēma, pēc kuras var noteikt punkta (objekta) atrašanās vietu. Dimensijas šādā sistēmā tiek sauktas par koordinātām.
Koordinātas: 31°57′25.58″S 115°52′9.42″E﻿ / ﻿31.9571056°S 115.8692833°E﻿ / -31.9571056; 115.8692833

| Pērtas naudas kaltuve |
| --- |
|  |
|
| Veids | valsts uzņēmums |
| Dibināts | 1899 |
|
| Galvenais birojs | Pērta, Austrālija |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Nozare | cēlmetālu stieņu un monētu ražošana |
| Produkti | zelta, sudraba, platīna stieņi, kolekcijas monētas, juvelierizstrādājumi |
|

**Pērtas naudas kaltuve** (angļu: *Perth Mint*) ir valsts uzņēmums Pērtā, Austrālijā, oficiālais Austrālijas zelta stieņu ražotājs. Pieder Rietumaustrālijas valdībai. Kaltuve dibināta 1899. gadā Rietumaustrālijas raktuvēs iegūtā zelta attīrīšanai, kā arī Britu impērijas zelta soverēnu un pussoverēnu monētu kalšanai. Bija viena no trim Lielbritānijas Karaliskās naudas kaltuves (*Royal Mint*) filiālēm Austrālijā; divas pārējās — Sidnejas un Melburnas naudas kaltuves — slēgtas. Kaltuvē tiek ražoti un uzglabāti zelta, sudraba un platīna stieņi, kā arī jubilejas, kolekcijas monētas un citi cēlmetālu izstrādājumi. Līdz 1983. gadam kaltuvē ražoja arī Austrālijas apgrozības monētas no parastajiem metāliem. Kaltuve atrodas Austrumpērtas rajonā, Neoromānikas stilā celtā ēkā, kas iekļauta Rietumaustrālijas kultūras mantojuma sarakstā. Kaltuvi apmeklē tūristi, tajā ir veikals, zelta ekspozīcija, tiek organizētas ekskursijas.

Kaltuvē pārstrādā ap 90 % no Austrālijā iegūtā zelta; stieņu un monētu ražošanai izmanto arī ievestos metālus. Ik gadu kaltuve saražo apmēram 13 % no pasaules cēlmetālu stieņu un monētu kopprodukcijas. 2018. gadā kaltuvē saražoti un realizēti zelta, sudraba un platīna izstrādājumi 18,9 mlrd. Austrālijas dolāru vērtībā.

Kaltuvē tiek uzglabāta lielākā un vērtīgākā monēta pasaulē — „Austrālijas ķengura vienas tonnas zelta monēta" (*Australian Kangaroo One Tonne Gold Coin*). Monēta sver 1012 kg, ir aptuveni 80 cm plata un vairāk kā 12 cm bieza. Tā izgatavota 2011. gadā no tīra, 99,99 %, zelta. 2012. gadā ierakstīta Ginesa rekordu grāmatā. Monētas vērtība — vairāk kā 50 milj. Austrālijas dolāru.

* Pērtas naudas kaltuvē ražots 100 g zelta stienisPērtas naudas kaltuvē ražots 100 g zelta stienis
* Pasaulē lielākā zelta monētaPasaulē lielākā zelta monēta

Atsauces
--------

1. ↑  *What we do*, The Perth Mint. Skatīts 2021. gada 31. janvārī.
2. ↑  *Perth Mint*, Heritage Perth. Skatīts 2021. gada 31. janvārī.
3. ↑  *The Perth Mint Has Recast This Gold Bar More Than 65,000 Times*, Bloomberg, 2019. gada 15. februārī. Arhivēts 2020. gada 24. aprīlī. Skatīts 2021. gada 31. janvārī.
4. ↑  *The one tonne gold coin*, The Perth Mint. Skatīts 2021. gada 31. janvārī.
5. ↑  *Austrālijā izkalta 55 miljonus Austrālijas dolāru vērta zelta monēta*, Diena, 2011. gada 27. oktobrī. Skatīts 2021. gada 31. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Perth Mint*** |
**Miktacejvēži** (lat. *Mictacea*) ir augstāko vēžu perakarīdu virskārtas kārta. Šo kārtu pārstāv sešas sugas, kas dzīvo jūras dzelmē un alās, kas ir savienotas ar jūru vai okeānu.

Apraksts
--------

Tie ir sīki vēzīši 2,5 līdz 3 mm garumā. Atšķirībā no citu perakarīdu kārtu pārstāvjiem tiem nav karapaksa, taču ir labi attīstīts galvas vairogs, kurš ir saaudzis ar pirmo krūšu segmentu un no sāniem sedz mutes daļu. Tiem ir divzarainu antenulu pāris, bet otrā antena ir ar vienu zaru, kā arī viens žokļkāju pāris. Šīs kārtas pārstāvjiem ir arī marsūpijs un ir acu kātiņi, taču nav funkcionējošu redzes elementu.

Krūšu daļa ir ar pieciem divzarainu krūšu kāju pāriem, kas kalpo peldēšanai. Abdomens sastāv no sešiem segmentiem, kam ir nedaudz reducēti pieci pleopodu pāri, un kas nobeidzas ar vienu uropodu pāri un telsonu.

Ekoloģija
---------

Miktacejvēži tika atklāti 1000 m dziļumā Gajānas līcī (*Hirsutia bathyalis*), kā arī jūras alās (*Mictocaris halope*) Bermudu salās. Vēl divas sugas tika aprakstītas Bahamu salās un pie Austrālijas. No šīm sugām pazīstamākais ir *M. halope*. Tā ir pelaģiska suga, kas peld alās ar krūškāju eksopodītiem.

Vēsture
-------

Miktacejvēžiem līdzīgu organismu eksistenci vēl 1980. gados paredzēja Frederiks Šrams. Šos dzīvniekus neatkarīgi viens no otra 1985. gadā atklāja divas zinātnieku grupas. Tiklīdz tie uzzināja par līdzīgiem atklājumiem, tad vienojās darboties kopīgi un kopā aprakstīja jauno kārtu.

Sistemātika
-----------

Kārta iekļauj sevī 2 dzimtas, 4 ģintis un 6 sugas:

Hirsutiidae Sanders, Hessler & Garner, 1985
* *Hirsutia bathyalis* Saunders, Hessler & Garner, 1985
* *Hirsutia saundersetalia* Just & Poore, 1988
* *Thetispelecaris remex* Gutu & Iliffe, 1998
* *Thetispelecaris yurigako* Ohtsuka, Hanamura & Kase, 2002
* *Montucaris distincta* Jaume, Boxshall & Bamber, 2006

Mictocarididae Bowman & Iliffe, 1985
* *Mictocaris halope* Bowman & Iliffe, 1985

Atsauces
--------

1. ↑  Thomas E. Bowman; Susan P. Garner; Robert R. Hessler; Thomas M. Iliffe; Howard L. Sanders (1985). "Mictacea, a new order of Crustacea Peracarida". *Journal of Crustacean Biology* 5 (1): 74–78. doi:10.2307/1548221. JSTOR 1548221.
Vanagu ieža izcilnis, kas izskatās līdzīgs netālajam Zvārtes iezim
**Vanagu iezis** (arī **Roču iezis**, **Egļu krauja**) ir aptuveni 250 m plats divpakāpju smilšakmens iezis Amatas labajā krastā, Cēsu novadā. Tieši pie upes ir 1—15 metrus augsts smilšakmens atsegums, bet Vanagu iezi veido divi klinšu stāvi, no kuriem apakšējais ir 250 m garš, bet augšējais īsāks. Abi ir aptuveni 15 m augsti. Iezī ir vairāki nobrukumi. Iezī divas sāniskās erozijas alas — Bruņuzivju ala un P ala. Kopējais kraujas augstums ir 36 m. Sākas lejpus mājām "Amatiņas", bet beidzas 700 m augšpus Veclauču tiltam. Šis ir valsts aizsargājams ģeomorfoloģiskais un ģeoloģiskais dabas piemineklis. Iezī ir atrodamas ir aleirolītu un lodīšsmilšakmeņu starpkārtas, kā arī atrastas bruņuzivju fosilijas. Pār iezi plūst vairāki avoti, kas ziemas laikā veido vairākus leduskritumus. Ieža nosaukuma rašanās nav zināma, bet vietējie ļaudis iezi dēvē par Egļu krauju apkārtējā, biezā egļu meža dēļ un par Roču iezi tuvējā Roču rezervāta un Ročupītes dēļ.

Ieža siena

Atsauces
--------

1. 1 2  vietas.lv objekts: Vanagu iezis
2. 1 2  EnterGauja objekts: Vanagu iezis
3. ↑  travellatvia.lv Vanagu iezis
4. ↑  Ministru kabineta noteikumi par aizsargājamiem ģeoloģiskajiem un ģeomorfoloģiskajiem dabas pieminekļiem
5. ↑  Informācija par iezi dziedava.lv

Koordinātas: 57°15′26″N 25°8′11″E﻿ / ﻿57.25722°N 25.13639°E﻿ / 57.25722; 25.13639
**Šerila Būna Aizeksa** (angļu: *Cheryl Boone Isaacs*, dzimusi 1949. gadā) ir amerikāņu kino mārketinga vadītāja. Viņa 21 gadu darbojās Kino mākslas un zinātnes akadēmijas publisko attiecību departamentā, līdz pat 2013. gadam. 2013. gada 30. jūnijā viņa tika ievēlēta par 35. Kino mākslas un zinātnes akadēmijas prezidenti. Viņa ir pirmā afroamerikāniete šajā amatā, un trešā prezidente sieviete (pēc Betas Deivisas un Fejas Kaninas).

Biogrāfija
----------

Šerila ir jaunākais bērns četru bērnu ģimenē, dzimusi Springfīldā, Masačūsetsā, pabeigusi pilsētas vidusskolu. Pēc zinātņu grāda politikā iegūšanas Vaiteras koledžā 1971. gadā, viņa strādāja par stjuarti *Pan Am Airways* aviolīnijā. Vēlāk viņa pārcēlās pie brāļa uz Holivudu, un 1984. gadā kļuva par *Paramount Pictures* starptautiskās reklāmas daļas vadītāju.

Kā *Paramount* starptautiskās reklāmas daļas vadītāja, viņa ir vadījusi reklāmas kampaņas Kinoakadēmijas balvu ieguvušajām filmām "Forests Gamps" un "Drošsirdis". Strādājusi arī par reklāmas daļas vadītāju kinostudijā *New Line Cinema*. Pašreiz viņa ir kompānijas *CBI Enterprises, Inc.* vadītāja, šajā amatā viņa ir konsultējusi vairākas filmas, tajā skaitā Kinoakadēmijas balvu ieguvējas "Karaļa runa" un "Mākslinieks".

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Cheryl Boone Isaacs Elected Academy President». Academy of Motion Picture Arts and Sciences. 2013. gada 30. jūlijs. Skatīts: 2013-08-02.
2. ↑  «Cheryl Boone Isaacs elected first African-American head of Oscars». Goldderby.com. 2013-07-31. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-08-04. Skatīts: 2013-08-02.
3. 1 2  «New Academy President Pushes For More Diverse Voting Members». 2014. gada 27. februāris. Skatīts: 2014-06-22.
4. ↑  «Springfield's Cheryl Boone Isaacs elected president of Academy Awards board». Masslive. 2013. gada 31. jūlijs. Skatīts: 2014-06-19.

Ārējās saites
-------------

* 

* *IMDb* profils (angliski)
**Mosula** (arābu: الموصل *al-Mawṣil*; sīriešu: *ܢܝܢܘܐ* *Nînwe*; kurdu: *Mûsil/Nînewe*) ir pilsēta Irākas ziemeļos pie Tigras upes. Ninīves muhafaza centrs. Pilsētas iedzīvotāju sastāvs ir daudznacionāls — kurdi, arābi, asīrieši. Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju pēc reliģiskās piederības ir musulmaņi sunnīti. 

Vēsturiski Mosula ir Bībelē minētā Ninīve — senās Asīrijas galvaspilsēta. No pilsētas vārda cēlies muslīna nosaukums.

Vēsture
-------

Pilsētas vēsture ir vismaz 8000 gadus veca. Mūsdienu Mosulas priekšpilsēta Ninīve no 8. līdz 7. gadsimtam p.m.ē. bija Asīrijas valsts galvaspilsēta.
Kopš 6. gadsimta p.m.ē. Ninīves priekšpilsēta Mosula bija ievērojams tirdzniecības centrs. Tā ietilpa Seleikīdu impērijā, vālāk Partiešu valstī. Īsu brīdi to kontrolēja romiešu imperators Trajāns.
Mosulā atrodas Vecās Derības praviešu Jonas un Nahuma (Nauma) kapenes un tā ir nestoriānisma sens centrs.
637. gadā Mosulu ieņēma musulmaņu otrais kalifs Omārs. VIII gadsimtā Omeijādu dinastijas laikā Mosula kļuva par Mezopotāmijas galvaspilsētu. No 1127. gada tā bija Zengīdu dinastijas varas centru. 13. gadsimtā Mosulu ieņēma un nopostīja mongoļi un tā vairs neatguva iepriekšējo ietekmi.

No 16. gadsimta līdz 1918. gadam Mosula bija Osmaņu impērijas sastāvā un bija Musulas vilājeta centrs. 1918. gada oktobrī pilsētu ieņēma britu karaspēks un tā iekļāvās Irākā, kas tika apstiprināts ar 1926. gada Lozannas līgumu. 1920. gados pilsētas apkārtnē sāka iegūt naftu un tas veicināja Mosulas izaugsmi.
Sadama Huseina laikā Mosula tika pakļauta sistemātiskai "arabizācijai". 

Līdz 2014. gadam Mosulā bija lielākā kristiešu (dažādu Austrumu pareizticīgo baznīcu pārstāvju) proporcija Irākā, kā arī tā bija jazīdu reliģijas galvenais centrs.
Irākas pilsoņu kara laikā 2014. gada jūnijā Mosulu ieņēma teroristu organizācija Islāma valsts. 2016. gada oktobrī Irākas armija kopā ar kurdu karaspēka vienībām un ASV un Francijas gaisa spēku atbalstu uzsāka kaujas operāciju Mosulas atgūšanai, kas turpinājās līdz 2017. gada jūlijam, kad Irākas valdība paziņoja par pilnīgu pilsētas atbrīvošanu.

Cilvēki
-------

Mosulā vai tās apkārtnē dzimuši:

* Tariks Azizs (طارق عزيز/*Tariq Aziz*, 1936—2015) — politiķis
* Ignātijs Zaka I (زكى عيواص‎/*Ignatius Zakka I Iwas*, 1932—2014) — Antiohijas patriarhs
* Gazi Mašals Adžils al Javers (غازي مشعل عجيل الياور/*Ghazi Mashal Ajil al-Yawer*, 1958) — politiķis

Atsauces
--------

1. ↑  Philip Gladstone. «Synop Information for ORBM (40608) in Mosul, Iraq». *Weather Quality Reporter*, 2014. gada 10. februāris. Skatīts: 2014. gada 16. jūnijs.
2. ↑  Irākas valdība paziņo par pilnīgu Mosulas atbrīvošanu lsm.lv 2017. gada 11. jūlijā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 126635658
* LCCN: n50005853
* GND: 4102240-3
* BNF: cb122906605 (data)
* NKC: ge796632

 |

 |
Koordinātas: 59°19′38″N 18°04′45″E﻿ / ﻿59.32722°N 18.07917°E﻿ / 59.32722; 18.07917

Šepsholmenas tilts.

Dekors — kronis.
**Šepsholmenas tilts** ir tilts Stokholmā, kas savieno Normalmes pussalu Blasieholmenu un salu Šepsholmenu. Tilts ir iekļauts kultūras pieminekļu sarakstā.

Vēsture
-------

Pirmais tilts, kura celtniecību finansēja salā atrodošā admiralitāte, tika uzcelts 1638. — 1640. gadā. Tas bija ar trosēm paceļams koka tilts, kas bija būvēts uz ūdenī iedzītiem koka pāļiem. 18. gadsimta vidū, 1765. gadā tiltam tika nomainīts trošu pacelšanas mehānisms pret jaunu, bet 1789. gadā tika likvidēts trošu pacelšanas mehānisms, aizvietojot to ar vārstuļu pacelšanas mehānismu. Šis tilts gāja bojā ugunsgrēka laikā 1822. gadā. Vēlāk tika izmantots pagaidu pontonu tilts, kuru izmantoja līdz 1861. gadam, kad tika uzcelts pašreizējais tilts, ko finansēja valsts.

### Tilts

Pašreizējais tērauda konstrukcijas tilts tika uzbūvēts Motalas Verkstada rūpnīcā. Tas sastāv no 5 posmiem, ir 165 metrus garš un 9,5 metrus plats, braukšanas josla ir 5,5 metrus plata un abas gājēju ietves katrā tilta pusē ir 2 metrus platas. Tilta margas ir dekorētas ar tērauda apzeltītiem kroņiem. 1950. un 1980. gados tika veikti tilta remontdarbi. Transporta plūsma vienlaicīgi divos virzienos nav iespējama, tāpēc to regulē abos tilta galos atrodoši luksofori. Tā kā tilts ir iekļauts kultūras pieminekļu sarakstā, to nedrīkst pārbūvēt, pārcelt citā vietā vai nojaukt.

Ārējās saites
-------------

* www.abc.se

Atsauces
--------

1. 1 2  «Under Skeppsholmsbron». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2005. gada 30. augustā. Skatīts: 2011. gada 25. jūnijā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šepsholmena |
| --- |
|  |
| Tilti, ielas, laukumi un parki | 
* Šepsholmenas tilts

 |  |
|  |
| Celtnes | 
* Admiralitātes nams
* Šepsholmenas baznīca

 |
|  |
| Muzeji un iestādes | 
* Austrumāzijas mākslas muzejs
* Arhitektūras muzejs
* Modernās mākslas muzejs
* Ērika Ēriksona halle

 |
|  |
| Kuģi | 
* *Af Chapman*

 |

 |