recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jans Abramovičs** arī **Abrahamovičs** (poļu: *Jan Abramowicz (*Abrahamowicz*) herbu Jastrzębiec odmienny*; miris 1602. gada 19. jūnijā) bija 16. gadsimta Lietuvas Lielkņazistes valsts darbinieks, viens no kalvinisma līderiem valstī. Piedalījās Livonijas karā. No 1598. līdz 1601. gadam Tērbatas vaivadijas vojevoda (prezidents), kā arī Vendenes stārasts.

Darbība
-------

Uzaudzis Nikolaja Radzivila Rudā galmā. Atbalstīja Radzivilu dzimtu Biržu atzara politiku, kas bija kalvinisma piekritēji. No 1593. līdz 1596. gadam — Minskas vaivads, bet no 1596. līdz 1602. gadam — Smoļenskas vaivads. Savā īpašumā Varņanos (tagad agropilsētiņa Baltkrievijas Astravjecas rajonā), kuru ieguva 1587. gadā, nodibināja kalvinistu skolu, baznīcu un slimnīcu. Caur savu otro sievu uzturēja labas attiecības ar valsts pareizticīgo līderiem, tostarp Konstantīnu Ostrožki. Piedalījās disputos ar jezuītiem Viļņa 1585. un 1599. gadā, kā arī disidentu kongresos Toruņā 1595. gadā un Viļņā 1599. gadā. Atbalstīja Andreju Volanu un Janu Radvanu, kurš pēc Abramoviča rīkojuma sacerēja poēmu "Radviliāda".

Ārējās saites
-------------

* Jan Abramowicz na Wornianach h. Jastrzębiec (odm.) (ID: 1.19.1)

Literatūra
----------

* *Polski Słownik Biograficzny, Polska Akademia Umiejętności, Skład Główny w Księgarniach Gebethnera i Wolffa, 1935, Kazimierz Tyszkowski, 13. lpp*

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 302458320
* ISNI: 0000 0004 0922 8044
* GND: 1070229466

 |

 |
**Jans Foltiss** (čehu: *Jan Foltys*; 1908. gada 13. oktobris Ostrava — 1952. gada 11. marts Ostrava) bija Čehoslovākijas starptautiskais meistars šahā (1950).

Biogrāfija
----------

No 1930. gadu vidum līdz 1950. gadu sākumam bijis viens no Čehoslovākijas vadošajiem šahistiem. Čehoslovākijas šaha čempionātos izcīnījis zelta (1940), divas sudraba (1936, 1943) un divas bronzas (1938, 1946) medaļas.

Pirmo panākumu starptautiskajos turnīros guvis 1936. gadā Podebrados, kad ieņēmis 3. vietu aiz Salo Flora un Aleksandra Aļehina Čehoslovākijas atklātajā čempionātā. Gadu vēlāk bijis 4. vietā Margeitā (Anglija) aiz Rubena Faina, Paula Keresa un Aleksandra Aļehina, kā arī Prāgā dalījis 3. vietu ar Erihu Eliskazesu aiz uzvarētājiem Paula Keresa un Emila Cinnera.

Pārstāvējis Čehoslovākijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1937-1939);
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1936. gadā.

Lielākos panākumus šaha turnīros guvis Otrā pasaules kara laikā. 1941. gadā uzvarējis šaha turnīrā Trenčanske Teplicē. 1942. gadā bijis 3. vietā Prāgas turnīrā aiz Aleksandra Aļehina un Klausa Junges, kā arī Minhenē kopā ar Jefimu Bogoļubovu un Kurtu Rihteru dalījis 3. vietu Eiropas neoficiālajā individuālajā šaha čempionātā. 1943. gadā ieņēmis 2. vietu turnīrā Zlīnā (uzvarējis Čeneks Kotnauers).

Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā kopā ar Svetozaru Gligoriču dalījis 3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Prāgā (uzvarējuši Migels Naidorfs, Gēsta Štolcs un Petars Trifunovičs). 1948. gadā uzvarējis Karlovi Vari starptautiskajā šaha turnīrā, apsteidzot Gedeonu Barcu, Vasju Pircu un Milanu Vidmaru. Tajā pašā gadā bijis 3. vietā starptautiskajā šaha turnīrā Budapeštā aiz Lāslo Sabo un Svetozara Gligoriča, apsteidzot Saveliju Tartakoveru un Ludeku Pahmanu. 1949. gadā kopā ar Stojanu Pucu dalījis 1. vietu Kārļa Šlehtera memoriālā Vīnē. No 1947. līdz 1949. gadam pārstāvējis Čehoslovākiju starpvalstu šaha mačos, kuros sekmīgi spēlējis ar Lodeveiku Prinsu, Hariju Golombeku, Svetozaru Gligoriču un Kazimežu Makarčiku. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Foltisam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

1951. gadā Marianske Lāznē sekmīgi piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā, kurā dalījis 5. vietu ar Pālu Benko un kvalificējies starpzonu turnīram Stokholmā, kas bija paredzēts 1952. gada rudenī. Tomēr šajā turnīrā Foltisam nebija lemts piedalīties, jo 1952. gada pavasarī viņš pāragri miris no leikēmijas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Historie MČR mužů». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 16. februārī. Skatīts: 2012. gada 16. februārī.
2. ↑  Podebrady (1936)
3. ↑  Margate (1937)
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Jan Foltys
5. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Jan Foltys
6. ↑  Munich (1942)
7. ↑  Prague (1946)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Purva skābene** (latīņu: *Rumex palustris*) ir skābeņu suga, kura ir sastopama Eiropas rietumu (neiekļaujot Pireneju pussalu), centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Vietām aug arī Rietumāzijā. Ļoti līdzīga jūrmalas skābenei; daži autori to nodala tikai kā jūrmalas skābenes varietāti: *R. maritimus var. paluster (Sm.) Schltdl.*

Latvijā sastopama ļoti reti — līdz šim ir konstatēta Rīgā. Lielās līdzības ar jūrmalas skābeni dēļ iespējama arī citur, īpaši piejūras teritorijās.

Apraksts
--------

Purva skābene ir viengadīgs vai daudzgadīgs, 20—80 cm garš lakstaugs. Stublājs ir zarains, stāvs, zarojums stublāja apakšējā trešdaļā maz izteikts. Zarojums parasti ir lokveidīgi stāvs. Lapas ir lancetiskas, 6—20 cm garas un 0,5—4 cm platas, kāts ir īss, mala gluda, gals smails. Ziedkopa ir blīva un lapaina. Ziedu iekšējās apziedņa lapas ir zobainas (zobiņu garums ir 0,3—0,35 cm), visas ar augonīti. Auglis ir iegarens, 0,18—0,23 cm garš, gaišbrūns, parasti ar 3 izaugumiem (zobiņiem). Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «purva skābene - Rumex palustris Sm. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Purva skābene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
|  |
| --- |
|  *NA-110* Somijas bruņotajos spēkos 2005. gadā |
| Sisu Nasu |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 1 (vadītājs) + 5 (kabīnē) + 12 (kravas modulī) |
| Garums | 7,67 m |
| Platums | 1,91 m |
| Augstums | 2,38 m |
| Masa | 5,25 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | kevlara odere |
| Pamatbruņojums | 12,7 mm ložmetējs NSV |
| Sekundārais bruņojums |  |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | dīzeļdzinējs *GM 6,2 l Heavy Duty V-8* (pēdējiem modeļiem) 113 kW |
| Ātrums uz ceļa | līdz 65 km/h, pa ūdeni līdz 6 km/h |
| Jauda/masa |  |
| Maks. attālums | 280 km |

**Sisu Nasu** ir Somijā ražots militārais bezceļu kāpurķēžu transportlīdzeklis. Sastāv no diviem savienotiem moduļiem. Tas var pārvietot 18 karavīrus vai divas tonnas kravas.

*Nasu* 1980. gadu sākumā izstrādāja uzņēmums Sisu Somijas bruņotajiem spēkiem. Pirmais eksemplārs tika izmēģināts 1985. gadā, un nākamajā gadā sākās ražošana.

Ārēji *Nasu* ir līdzīgs Zviedrijas Bandvagn 206, bet ir pilnībā cita konstrukcija; tas ir gandrīz par metru garāks un par tonnu smagāks. Lai varētu pārvarēt purvus un sniegu, tas ir apgādāts ar 62 cm platām kāpurķēdēm. Transportlīdzeklis var peldus pārvarēt ūdens šķēršļus ar ātrumu līdz 6 km/h, uz priekšu dzenot ar kāpurķēdēm.

Versijas
--------

*NA-122 GT* ar mīnmetēju
NA-140 BTRažots no 1986. līdz 1991. gadam. Apgādāts ar *Rover 3,5 (3,9) V-8* benzīna dzinēju (142 kW/). Masa: 4850 kg, krava: 1950 kg, garums: 7,55 m, platums: 1,91 m, augstums: 2,30 m, personāls: 5 (ieskaitot vadītāju) priekšējā modulī un līdz 12 aizmugurējā modulī.
NA-110Ražots no 1992. līdz 1994. gadam. Apgādāts ar *GM 6,2 l Heavy Duty V-8* dīzeļa dzinēju (113 kW). Masa: 5250 kg, krava: 1950 kg, garums: 7,67 m, platums: platums: 1,91 m, augstums: 2,38 m, personāls: 5 (ieskaitot vadītāju) priekšējā modulī un līdz 12 aizmugurējā modulī.
NA-111 GTsignālstacijas versija.
NA-120 GT
NA-120 GT KV1Ar bruņām, pielāgots ANO operācijām
NA-122Versija ar 120 mm mīnmetēju 120 KRH 92 un 14 kārtām aizmugurējā modulī. Somijas armijā saukta par *Krh-TeKa* (*Kranaatinheitintelakuorma-auto*).

Atsauces
--------

1. ↑  «Finnish Defence Forces material presentation». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 22. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 7. februārī.
2. ↑  «Finnish Defence Forces material presentation». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 9. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 7. februārī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sisu Nasu*** |

* Sisu NA-110 Military-Today.com
**Pārvietošanās un dzīvesvietas izvēles brīvība** ir personas tiesības brīvi pārvietoties valstī, izvēlēties dzīvesvietu un uzturēšanās vietu, izbraukt no valsts un atgriezties tajā. Tā ir viena no cilvēka pamattiesībām.

Parasti šī brīvība pilnībā tiek garantēta tikai valsts pilsoņiem, bet ārvalstniekiem var tikt noteikti dažādi pārvietošanās ierobežojumi.

Detalizētāka koncepcija par pārvietošanās un dzīvesvietas izvēles brīvības principu ir noteikta Starptautiskā pakta par pilsoniskajām un politiskajām tiesībām 12. pantā, kurā paredzēts:

* ikvienam, kas likumīgi atrodas kādas valsts teritorijā, ir tiesības šajā teritorijā brīvi pārvietoties un brīvi izvēlēties dzīvesvietu;
* ikvienam ir tiesības atstāt jebkuru valsti, arī savu;
* minētajām tiesībām nedrīkst būt nekādi ierobežojumi, atskaitot likumā paredzētos, kas nepieciešami valsts drošības, sabiedriskās kārtības, sabiedrības veselības vai tikumības, vai citu cilvēku tiesību un brīvību aizsardzībai un ir savienojami ar citām šajā paktā atzītajām tiesībām;
* nevienam nedrīkst patvaļīgi atņemt tiesības iebraukt savā valstī.

Latvijā
-------

Satversmes 97. pantā noteikts: "Ikvienam, kas likumīgi uzturas Latvijas teritorijā, ir tiesības brīvi pārvietoties un izvēlēties dzīvesvietu."

ES pilsoņu pārvietošanās brīvība
--------------------------------

Pārvietošanās brīvība Eiropas savienībā
Personu pārvietošanās un uzturēšanās brīvība Eiropas Savienībā ir tā Savienības pilsonības institūta pamatprincips, kas tika ieviests ar Māstrihtas līgumu 1992. gadā. Pēc pakāpeniskās iekšējo robežu atcelšanas, kas tika veikta saskaņā ar Šengenas nolīgumiem, tika pieņemta Direktīva 2004/38/EK par Savienības pilsoņu un viņu ģimenes locekļu tiesībām brīvi pārvietoties un uzturēties Eiropas Savienībā. Neraugoties uz šo tiesību svarīgumu, joprojām pastāv būtiski īstenošanas šķēršļi.

Darba ņēmēju pārvietošanās brīvība ir pamatprincips, kas paredzēts Līguma par Eiropas Savienības darbību 45. pantā un plašāk aplūkots ES sekundārajos tiesību aktos un Eiropas Savienības Tiesas spriedumos. Darba ņēmēju brīvas pārvietošanās princips attiecas arī uz Eiropas Ekonomikas zonas valstīm: Islandi, Lihtenšteinu un Norvēģiju.

ES dalībvalstu pilsoņiem ir tiesības:

* meklēt darbu citā ES dalībvalstī,
* strādāt tur, bez pienākuma saņemt īpašu darba atļauju,
* ar šādu nolūku tur uzturēties,
* palikt šajā valstī arī pēc darba attiecību beigām,
* saņemt tādu pašu attieksmi kā pret šīs valsts pilsoņiem jautājumos, kas saistīti ar darba pieejamību, darba apstākļiem, sociālajiem pabalstiem un nodokļu atvieglojumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Starptautiskais pakts par pilsoņu un politiskajām tiesībām». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-05-01.
2. ↑  «Latvijas Republikas Satversme». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-05-01.
3. ↑  «Personu brīva pārvietošanās | Eiropas Savienības faktu lapas | Eiropas Parlaments». *www.europarl.europa.eu* (latviešu). Skatīts: 2023-05-01.
4. ↑  «ES pilsoņu pārvietošanās brīvība - Nodarbinātība, sociālās lietas un iekļautība - Eiropas Komisija». *ec.europa.eu*. Skatīts: 2023-05-01.

Ārējās saites
-------------
**Pāvels Loskutovs** (dzimis 1969. gada 2. decembrī Valkā, Latvijā) ir bijušais Igaunijas vieglatlēts, garo distanču skrējējs, kurš specializējies maratona distancē. 2002. gadā viņš kļuva par Eiropas čempionāta sudraba medaļas ieguvēju šajā disciplīnā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Valkā, mācījās Valkas 2. vidusskolā (tagadējā Valkas pamatskolā), sāka sportot pie skolotāja Anša Žīgura un sporta skolā pie treneres Nadeždas Blūmas. P. Loskutova pirmās sacensības bija 15 km skrējiens apkārt Vīlandes pilsētai Igaunijā. Vēlāk viņš mācījās Murjāņu sporta internātskolā, kur trenējās pie Arņa Bisenieka. Pabeidzis mācības Murjāņos, viņš dienēja armijā, kur viņš galvenokārt sportoja, un kā pamatdisciplīna bija 3000 m ar kavēkļiem. Pēc dienesta armijā Pāvels dzīvoja pie mātes Valgā. Tur viņš kādu laiku strādāja apsardzē.

Pēc PSRS sabrukuma 1991. gadā P. Loskutovs kļuva par Igaunijas pilsoni, kaut arī viņš ar ģimeni dzīvo Valkā.[*nepieciešama atsauce*]

Sportista karjera
-----------------

P. Loskutova pirmie sporta panākumi sākās 1992. gadā, kad viņš finišēja kā trešais Tautasdziesmas maratonā Rīgā. Jau nākamajā gadā viņš kļuva par Tautasdziesmas maratona uzvarētāju. P. Loskutova olimpiskā debija notika 1996. gadā Atlantā. Taču maratonistam tā nebija pārāk veiksmīga, viņš ieņēma tikai 58. vietu ar rezultātu 2.23:14. Drīz pēc Atlantas P. Loskutovs uzstādīja jaunu Igaunijas rekordu, noskrienot maratonu 2.15:37, pēc tam arī 2.15:36. 1999. gadā Roterdamas maratonā P. Loskutovs ieņēma otro vietu ar rezultātu 2.14:49, bet tajā pašā gadā Frankfurtes maratonā viņš bija pirmais un atkal laboja savu personisko rekordu — 2.12:37. Arī 2000. gada Sidnejas Olimpiskās spēles P. Loskutovam nebija īpaši veiksmīgas, jo pirms Olimpiskajām spēlēm viņam bija veikta ceļgala operācija un nepietika laika kārtīgi gatavoties svarīgajam startam. Taču, par spīti traumai, Sidnejā P. Loskutovs ieņēma 35. vietu ar rezultātu 2.19:41. Tai pašā gadā viņš otro reizi pēc kārtas uzvarēja Frankfurtes maratonu, atkal uzstādot personīgo rekordu 2.11:09.

2002. gadā Eiropas čempionātā Minhenē P. Loskutovs ar rezultātu 2:13:18 kļuva par sudraba medaļas ieguvēju maratonā, kas ir viņa karjeras ievērojamākais sasniegums.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* IAAF profils (angliski)
* *Trach and Field* vieglatlēta profils (angliski)
**Pārvaldītājsabiedrība** (angļu: *holding company*) ir juridiska persona, kurai pieder citu uzņēmumu akciju kontrolpaketes un kura tādējādi veic šo uzņēmumu vispārīgo vadību. Šajā gadījumā jēdzienu "kontrolpakete" var plašāk iztulkot kā jebkāda veida līdzdalību uzņēmumos, kas ļauj pārvaldīt to pārvaldes institūcijas.

Parasti pārvaldītājsabiedrības galvenais darbības veids ir aktīvu pārvaldīšana. Par kontrolpaketi ASV uzskata vairāk nekā 20%, un bieži vien 5—10%, turpretī Lielbritānijā — no 80%.

Kontroli var veikt tieši vai arī netieši, kad mātes sabiedrība kontrolē meitas sabiedrību, kura savukārt kontrolē trešo, utt.

Pārvaldītājsabiedrības Latvijā
------------------------------

Latvijas Republikā 2013. gada 1. janvārī stājās spēkā labvēlīgs režīms pārvaldītājsabiedrību jeb mātes sabiedrību izveidei un uzturēšanai. No meitas sabiedrībām saņemtās dividendes un no meitas sabiedrību kapitāldaļu vai akciju pārdošanas gūto peļņu neapliek ar nodokļiem.

Labi pārdomāta pārvaldītājsabiedrība Latvijā var samazināt vai pat pilnībā izslēgt nodokļus par ienākumiem no dividendēm, procentiem un maksājumiem par intelektuālo īpašumu, kā arī no kapitāla pieauguma.

Pārvaldītājsabiedrībai var piederēt meitas sabiedrības kā Latvijā, tā citās valstīs. Arī pati pārvaldītājsabiedrība var piederēt mātes sabiedrībām Latvijā vai citās valstīs.

Latvijas tiesību aktos nav pārvaldītājsabiedrības definīcijas. Reģistrēšana un ar to saistītās prasības pārvaldītājsabiedrībai ir tādas pašas kā parastai kapitālsabiedrībai. Latvijas pārvaldītājsabiedrība var turēt, pirkt un pārdot citu uzņēmumu kapitāldaļas. Pasīvo ienākumu no intelektuālā īpašuma, dividendēm un kapitāldaļām, ko gūst Latvijā reģistrēta kapitālsabiedrība, neapliek ar uzņēmumu ienākuma nodokli. Latvijai kā ES dalībvalstij jāievēro "Mātes — meitas uzņēmumu direktīva" un "Procentu un autoratlīdzību direktīva".

Atsauces
--------

1. ↑  «Akadēmiskā terminu datubāze - holding company». LZA Terminoloģijas komisija. Skatīts: 2017. gada 11. septembrī.
2. ↑  «Holdinga kompānija Latvijā». *inlaw.lv*.
3. ↑
4. ↑  «Vai ārvalstu pieredze palīdz sekmīgāk vadīt uzņēmumu?». *blog.lursoft.lv*.

Skatīt arī
----------

* Meitas sabiedrība
* Līdzdalības sistēma
Pleckāja areja (iekrāsota ar sarkanu).
**Areja** jeb **interareja** ir pleckāju čaulas vāka (parasti vēdera jeb ventrālā vāka) gludā daļa, kas no abām pusēm norobežo deltīriju. Arejas virsma parasti ir plakana vai cilindiski izliekta. Tās ārējās malas var būt krasi norobežotas no pārējā čaulas vāka virsmas ar taisnām vai ieliektām šķautnēm jeb pleciņiem. Arejai parasti ir trīsstūrveida forma. Reizēm tā var būt izstiepta platumā taisnstūra veidā. Ļoti zemu areju sauc par līnijveida areju. Dažiem pleckājiem no Strophomenīdu (*Mekella*, *Geyerella*), Produktīdu (*Aulosteges*, *Richthofenia*), Spiriferīdu (*Cyrtina*) un Terebratulīdu (*Terebrirostra*) kārtām arejas var būt ļoti augstas un pat pārsniegt pārējās čaulas vāka augstumu. Dažām Strophomenīdu un Produktīdu pleckāju arejām ir novērojamas taisnas līnijas, kas nāk no virsotnes un sadala arejas abas puses divās daļās. Tādā veidā nodalītā iekšējā daļa tiek saukta par sekundāro areju. Tai ir nedaudz atšķirīgs ornamentējums (vertikāls švīkājums), nekā ārējai daļai.

Galerija
--------

* Neospirifer areja*Neospirifer* areja
* Cyrtina areja*Cyrtina* areja
* Punctospirifer areja*Punctospirifer* areja
**Būšnieku ezers ir** atteku izcelsmes ezers Ventspils pilsētas ziemeļu daļā, kuru ir veidojusi Ventas upe. Daļa ezera krasta robežojas ar Ventspils novadu. Izvietojies Piejūras zemienē 1,1 km no Baltijas jūras krasta. Dibens dūņains; krasti zemi, lēzeni, ezerdobe ovāla. Ietek Klāņu-Būšnieku kanāls, pa kuru ieplūst ūdeņi no meliorācijas sistēmām un Klāņezera. Iztek Lošupe uz jūru. Makrofīti: meldri, kosas, pameldri, niedres, grīšļi, hāras, daudzlapes, peldošās un skaujošās glīvenes, ežgalvītes. 2/3 ezera platības aizaugušas, virsūdens aizaugums — 30%. Mīt karpa, līdaka, asaris, līnis, rauda, karūsa, rudulis, zutis, vēdzele. Rūpnieciskā zveja, makšķerēšana. Ezera rietumu krasts ir dabas liegums.

Krastā atrodas vasarnīcu mikrorajoni Pīpiķi (ziemeļos) un Būšnieki (dienvidaustrumos), kā arī Ventspils pilsētas daļa Staldzene (starp ezeru un jūru). Ezera krastā vairākas atpūtas vietas, laivu piestātnes.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ezeri.lv - information about all lakes in Latvia». *www.ezeri.lv*. Skatīts: 2021-04-07.
2. ↑  *Latvijas daba*. Rīga : Preses nams.
3. ↑  Ezeri.lv Būšnieku ezers
|  |  |
| --- | --- |
| Satura rādītājs | Sākums - 0-9 A Ā B C Č D E Ē F G Ģ H I Ī J K Ķ L Ļ M N Ņ O P R S Š T U Ū V Z Ž |

A
-

Afganistāna - Albānija - Alžīrija - Amerikas Savienotās Valstis - Andora - Angola - Antigva un Barbuda - Apvienotā Karaliste - Apvienotie Arābu Emirāti - Argentīna - Armēnija - Austrālija - Austrija - Austrumtimora - Azerbaidžāna

B
-

Bahamu Salas - Bahreina - Baltkrievija - Bangladeša - Barbadosa - Beliza - Beļģija - Benina - Bolīvija - Bosnija un Hercegovina - Botsvāna - Brazīlija - Bruneja - Bulgārija - Burkinafaso - Burundija - Butāna

C
-

Centrālāfrikas Republika

Č
-

Čada - Čehija - Čīle

D
-

Dānija - Dienvidāfrika - Dienvidkoreja - Dienvidsudāna - Dominika - Dominikāna - Džibutija

E
-

Ekvadora - Ekvatoriālā Gvineja - Eritreja - Etiopija

Ē
-

Ēģipte

F
-

Fidži - Filipīnas - Francija

G
-

Gabona - Gajāna - Gambija - Gana - Grenāda - Grieķija - Gruzija - Gvatemala - Gvineja - Gvineja-Bisava

H
-

Haiti - Hondurasa - Horvātija

I
-

Igaunija - Indija - Indonēzija - Irāka - Irāna - Islande - Itālija - Izraēla

Ī
-

Īrija

J
-

Jamaika - Japāna - Jaunzēlande - Jemena - Jordānija

K
-

Kaboverde - Kambodža - Kamerūna - Kanāda - Katara - Kazahstāna - Kenija - Kipra - Kirgizstāna - Kiribati - Kolumbija - Komoras - Kongo Demokrātiskā Republika - Kongo Republika - Kostarika - Kotdivuāra - Krievija - Kuba - Kuveita

Ķ
-

Ķīna

L
-

Laosa - Latvija - Lesoto - Libāna - Libērija - Lībija - Lietuva - Lihtenšteina - Luksemburga

M
-

Madagaskara - Malaizija - Malāvija - Maldīvija - Mali - Malta - Maroka - Māršala Salas - Maurīcija - Mauritānija - Meksika - Melnkalne - Mikronēzija - Mjanma - Moldova - Monako - Mongolija - Mozambika

N
-

Namībija - Nauru - Nepāla - Nīderlande - Nigēra - Nigērija - Nikaragva - Norvēģija

O
-

Omāna

P
-

Pakistāna - Palau - Panama - Papua-Jaungvineja - Paragvaja - Peru - Polija - Portugāle

R
-

Ruanda - Rumānija

S
-

Salvadora - Samoa - Sanmarīno - Santome un Prinsipi - Saūda Arābija - Seišelas - Senegāla - Sentkitsa un Nevisa - Sentlūsija - Sentvinsenta un Grenadīnas - Serbija - Singapūra - Sīrija - Sjerraleone - Slovākija - Slovēnija - Somālija - Somija - Spānija - Sudāna - Surinama - Svatini

Š
-

Šrilanka - Šveice

T
-

Tadžikistāna - Taizeme - Tanzānija - Togo - Tonga - Trinidāda un Tobāgo - Tunisija - Turcija - Turkmenistāna - Tuvalu

U
-

Uganda - Ukraina - Ungārija - Urugvaja - Uzbekistāna

V
-

Vācija - Vanuatu - Vatikāns - Venecuēla - Vjetnama

Z
-

Zambija - Zālamana Salas - Ziemeļkoreja - Ziemeļmaķedonija - Zimbabve - Zviedrija
**Pjerluidži Martīni** (itāļu: *Pierluigi Martini*; dzimis 1961. gada 23. aprīlī Lugo, Itālijā) ir Itālijas sacīkšu braucējs, bijušais Formula 1 pilots, kā arī 1999. gada Lemānas sacīkšu uzvarētājs (kopā ar Janiku Dalmā un Joahimu Vinkelhoku).

Martīni piedalījās 124 sacīkstēs, debitējot 1984. gada Itālijas *Grand Prix*, kurā viņš aizvietoja Toleman komandas pilotu Airtonu Sennu. 1985. gadā viņš debitēja Minardi, komandā, kurā viņš sasniedza gan savus, gan komandas labākos rezultātus. Pirmā sezona bija neveiksmīga un Martīni no F1 "skatuves" nācās nokāpt uz diviem gadiem. 1988. gada viņš atgriezās F1, tajā pašā Minardi komandā, kurā palika līdz 1991. gadam, ieskaitot. Šajā laika posmā itālis vairākkārt ieguva punktus un bija tuvu pjedestālam. Viņš pirmo reizi komandas vēsturē izcīnīja punktus, vienīgo reizi startēja no pirmās starta rindas, kā arī bija vadībā vienā sacīkstē. Viņam pieder dalīts rekords par labāko vietu komandas vēsturē - ceturtā. 1992. gadā Martīni brauca Scuderia Italia, bet 1993. gada atgriezās Minardi uz trim gadiem, kuru laikā dažkārt bija labāko sešiniekā. Viņš ir piedalījies prestižajā Grand Prix Masters sacīkšu sērijā, kurā startēja F1 ekspiloti, kuri ir vecāki par 45 gadiem.
Šis raksts ir par upi. Par departamentu skatīt rakstu Ardēša.

**Ardēša** (franču: *Ardèche*, oksitāņu: *Ardecha*) ir 125 kilometrus gara Ronas labā krasta pieteka Francijas dienvidaustrumos. 

Iztece no Vivarē kalniem Centrālajā masīvā, Astē komūnā. Augštecē tek austrumu virzienā, pie Obenā pagriežas uz dienvidiem, lejpus Rīomsas pagriežas uz dienvidaustrumiem. Lielākā pieteka - Šasezaka. Ietek Ronā pie Pontsentesprī. 

Upe devusi nosaukumu Ardēšas departamentam. Upes krasti ir visai gleznaini, sevišķi 30 kilometrus garš posms, saukts Ardēšas kanjons (*Gorges de l'Ardèche*), tāpēc upe ir populārs ūdenstūrisma maršruts. Viens no populārākajiem upes objektiem ir dabiski izveidojies Arkas tilts (*Pont d'Arc*) pār Ardēšu. Netālu no Arkas tilta atrodas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā iekļautā Šovē ala, kas gan nav atvērta apmeklētājiem.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ardēša***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 149812508
* ISNI: 0000 0001 1527 2111
* GND: 4079816-1
* SUDOC: 02819456X
* BNF: cb12007918p (data)

 |

 |
**Ašbērtona** (angļu: *Ashburton River*) – upe Austrālijas ziemeļrietumos, Rietumaustrālijas štatā. Garums 640 km, baseina platība 66 850 km².

Sākas Oftalmijas grēdas dienvidu nogāzē, ap 100 km uz dienvidiem no Ņūmenas, plūst pa dziļu ieleju sākumā dienvidrietumu, pēc tam ziemeļrietumu virzienā, ietek Indijas okeānā netālu no Eksmutas līča, ap 20 km uz dienvidrietumiem no Onslovas. Tek pa sausu apvidu, gandrīz visā garumā (izņemot 5 km posmu pie ietekas) regulāri izžūst. Tek tikai pēc spēcīgām lietusgāzēm, dažkārt pārplūst līdz vairāku kilometru platumam. Vidējais nokrišņu daudzums Ašbērtonas baseinā svārstās no 25 līdz 686 mm gadā. Lielākās pietekas – Hārdija (*Hardey*), Henrija (*Henry*) un Dakkrīka (*Duck Creek*).

Upi 1861. gadā atklāja austrāliešu ceļotājs Frānsiss Gregorijs (*Francis Gregory*), kas nosauca to Karaliskās ģeogrāfu biedrības prezidenta Viljama Bingema Bēringa, Ašbērtonas barona, vārdā. 19. gadsimta pēdējā desmitgadē Ašbērtonas sanesumos meklēts zelts.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Ashburton River*, Britannica.com. Skatīts 2023. gada 16. janvārī.
2. ↑  *Ashburton River Basin*, Understanding Water, Water and Rivers Commission, Government of Western Australia. Arhivēts 2005. gada 21. aprīlī. Skatīts 2022. gada 27. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ašbērtona***.
**Līknes modelēšana** ir 3D modelēšanas metode, kas balstās uz līknēm, lai ģenerētu virsmas ģeometriju, līknes, kuras tiek ietekmētas, izmantojot masas kontroles punktus. Līkņu modelēšana var būt parametriska (balstās uz ģeometriskiem un funkciju parametriem) vai brīvas formas (skatīt Brīvformu virsmas modelēšana ), un tā var balstīties uz NURBS, lai aprakstītu virsmas formas.

Īsa vēsture
-----------

Dažādu veidu līknes un virsmas/gabali (Bézier, NURBS u.t.t.) tika izmantoti datografikā pirms vēl ģeometriskie objekti (Mesh) tika izstrādāti. Tā kā agrāk atmiņa bija dārgāka nekā tagad, līknes piedāvāja kompaktāku veidu kā reprezentēt kompleksas formas. Pat tagad, tās ir bieži sastopamas datorizētajā projektēšanā un citās tehniski orientētās grafikas lietotnēs, kur tās palīdz precīzēt līknes formu.Tādēļ, importējot datus no šādām lietonēm, būs nepieciešama iespēja šīs līknes reprezentēt - pat gadījumos, kad līknes tiek konvertētas uz ģeometrisku objektu, pirms materiālu un tekstūru pievienošanas.

Līkņu modelēšanas nākotne
-------------------------

Kaut arī līkņu modelēšana ir noderīga, tomēr , tā kā eksistē ievadierīces un izvadierīces, kuras ir 2D formātā, cilvēka darbs ar 3D nav tik efektīvs -lai veiksmīgi modelētu, ir nepieciešams pārslēgties no viena apskates loga uz otru, rotēt objektu vai izmantot vairākus apskates logus. Galvenā problēma šajā jomā ir 3D līkņu zīmēšana 2D(izmantojot vienu apskates logu), jo šajos gadījumos pastāv bezgalīgi liels skaits iespējamo līkņu konfigurāciju iztrūkstošajā dimensijā.

Viens no algoritmiem, kas spētu atrisināt šo problēmu ir Skippy algoritms , kas palīdz 3D līkņu modelēšanā, izmantojot vienu apskates logu. Tā kā līkņu pozicionēšana ir nogurdinošs process, Skippy algoritms atļauj lietotājiem zīmēt līknes eksistējošā ģeometrijā vai apkārt tai kontrolējamā veidā. Algoritma pamatā darbojas tas, ka uzzīmētā 2D līkne tiek sadalīta nepārtrauktos segmentos, kuri pozicionējās uz un no ģeometrijas, duplicējot segmentus, kas varētu atrasties gan priekšā ģeometrijai, gan aiz tās, veidojot orientētu grafu .

Programmatūra
-------------

Iespēju darboties ar 3D līkņu modelēšanu piedāvā vairākas programmatūras, populārākās no tām:

* Blender
* Maya
* AutoCAD
* Rhinoceros 3D

Atsauces
--------

1. ↑  «Curve modelling».. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 29. martā. Skatīts: 2018. gada 19. maijā.
2. ↑  «Blender 3D: Noob to Pro/Curve and Path Modeling».. Skatīts: 2018. gada 19. maijā.
3. ↑  Vojtech Krs, Ersin Yumer, Nathan Carr, Bedrich Benes, Radomir Mech. «Skippy: Single view 3D curve interactive modelling».. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 3. janvārī. Skatīts: 2018. gada 20. maijā.
**Kareras variants karaļa gambītā**: 1. e4 e5 2. f4 exf4 **3. De2**
**Pjetro Karera** (itāļu: *Pietro Carrera*; 1573. gada 12. jūlijs Katānija — 1647. gada 18. marts Mesīna) bija Itālijas šahists un garīdznieks.

Biogrāfija
----------

Dzīvojis Sicīlijā. 1617. gadā publicējis traktātu "Šaha spēle" (itāļu: *Il gioco de gli scacchi di D. Pietro Carrera diviso in otto libri*), kurā pētījis šaha atklātnes un galotnes. Viens no karaļa gambīta variantiem ir nosaukts Kareras vārdā. Traktāts 1822. gadā ticis pārtulkots angļu valodā. Ap 1640. gadu ticis uzskatīts par vienu no vadošajiem šahistiem Eiropā.

Aprakstījis arī savu šaha paveidu, kurā izgudrojis kombinētās figūras, kas apvienojušas jau esošo šaha figūru īpašības. Piemēram, figūra *čempions* varējusi izdarīt zirdziņa un torņa gājienus, bet figūra *kentaurs* — zirdziņa un laidņa gājienus. Rokāde Kareras šahā nav bijusi iespējama, bet bandinieks, sasniedzot beidzamo horizontāli, varējis pārvērsties tikai par dāmu, čempionu vai kentauru. 20. gadsimtā līdzīgu šaha paveidu piedāvājis arī Hosē Rauls Kapablanka.

Atsauces
--------

1. ↑  World Chess Championship History

Ārējās saites
-------------

* Carrera's Chess (angliski)
**Līkupe** (arī **Kārklupe**, augštecē **Zaļējupīte**, vidustecē **Arnika**, **Jumpraviešu upe**, **Murdēnupe**, **Šķimelene**) ir Ezeres labā krasta pieteka Saldus novada dienvidaustrumos. 

Iztece - no Lielā Strīķu purva uz dienvidrietumiem no Strīķiem. Augštecē tek dienvidu-dienvidaustrumu virzienā, caurtekot Zaļo dīķi. Vidustecē sagriežas uz dienvidrietumiem, pie Līkupēniem - uz rietumiem, līdz pašā lejtecē, uzņemot Šarlotes upi, atkal pagriežas uz dienvidiem-dienvidaustrumiem. Lielākās pietekas - Bērnu strauts, Mazā Līkupe , Mālkalna strauts, Šarlote, Verteža. Ietek Ezerē pie Mažābeļu mājām starp Līkupēniem un Grīvaišiem. Līkupi pie ieteces Ezerē šķērso valsts autoceļš P96 (Pūri–Auce–Grīvaiši), tās krastos atrodas Līkupēni.

Līkupe

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Līkupe». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2018. gada 12. februārī.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ezeres pietekas |
| --- |
|  |
| Kreisā krasta pietekas | 
* Grunduļu grāvis
* Jaunauces grāvis
* Jūdupīte
* Klagātupīte
* Lieknas grāvis
* Paparžu grāvis
* Pūteļu grāvis

 |
|  |
| Labā krasta pietekas | 
* Briežukalna strauts
* **Bruzile**
* **Druve**
* **Līkupe**

 |

 |
**Roberts Bellins** (angļu: *Robert Bellin*; dzimis 1952. gada 30. jūnijā) ir Lielbritānijas starptautiskais meistars šahā (1978).

Biogrāfija
----------

1970. gadu beigās bijis viens no vadošajiem Anglijas šahistiem. 1978. gadā uzvarējis Veikanzē (Nīderlande) šaha festivāla B turnīrā. 1979. gadā uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātā.

Pārstāvējis Anglijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1977-1980). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1980) medaļu;
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 1974. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā Bellinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 2016. gadā saņēmis arī FIDE trenera nosaukumu.

Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu, kas galvenokārt veltītas šaha atklātņu teorijai.

Precējies ar čehu izcelsmes starptautisko šaha lielmeistari Janu Bellinu. Laulībā ir divi bērni: Roberts (dzimis 1989. gadā) un Kristofers (dzimis 1991. gadā).

Atsauces
--------

1. ↑  British Chess Champions 1904-present
2. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Robert Bellin
3. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Robert Bellin
4. ↑  Books : "Robert Bellin"

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par kuģi. Par Kurzemes un Zemgales hercogu skatīt rakstu Hercogs Jēkabs.

**Hercogs Jēkabs** bija Latvijas tirdzniecības flotes kravas motorkuģis. Viens no modernākajiem un jaunākajiem kuģiem Latvijas tirdzniecības flotē.

Tilpība: 4117 BRT, sešcilindru dīzeļmotora jauda 438 zirgspēki. Īpašnieks: a/s "Apvienotā kuģniecība" Rīgā. Pieraksta osta: Rīga. Kapteiņi: A. Bērziņš, Hugo Mihelsons.

Vēsture
-------

Uzbūvēts 1926. gadā Malmē, bija Norvēģijas rēderejas *A/S Henneseid* kuģis ar nosaukumiem *Aakre*, *Childar*.
Latvijas Republikas tirdzniecības flotē no 1939. gada, veica reisus no Eiropas uz Amerikas ostām.

Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūnijā kuģis atradās ASV, bet augustā ieradās Kaljao ostā Peru, kur kapteinis H. Mihelsons izlēma pakļauties Augusta Kirhenšteina valdības rīkojumam un doties uz PSRS ostu Vladivostoku. Tomēr lēmumu atbalstīja tikai daļa apkalpes. Arī Latvijas Republikas sūtniecība Vašingtonā, ASV centās aizkavēt kuģa aizbraukšanu.
Kaljao ostas pārvalde kuģi arestēja un aizliedza tam atstāt ostu. 1940. gada 16. decembrī arests tika atcelts un "Hercogs Jēkabs" atstāja Kaljao ostu. 26. decembrī Mansaniljo ostā Meksikā uzņēma degvielu un devās uz Vladivostoku, kur ieradās 1941. gada 3. februārī.

Vladivostokā latviešu kuģa komandu pārsūtīja uz Rīgu, bet kuģi pārdēvēja par **Sovetskaja Latvija**. Ar PSRS karogu kuģis pārvadāja munīciju no ASV uz PSRS Tālo Austrumu ostām. Pēc tam to izmantoja par ieslodzīto transportkuģi Ohotskas jūrā, vēlāk pārbūvēja un ar palielinātu ietilpību izmantoja kravu pārvadājumos PSRS flotē. 
1968. gadā kuģi noenkuroja un līdz 1973. gadam izmantoja par noliktavu.

Stāsts un filma
---------------

1961. gadā Gunārs Cīrulis un Anatols Imermanis uzrakstīja stāstu ""Tobago" maina kursu". 
Pēc stāsta motīviem Rīgas Kinostudijas režisors Aleksandrs Leimanis 1965. gadā uzņēma spēlfilmu "Tobago" maina kursu.

Skatīt arī
----------

* Hercogs Jēkabs (ekskursiju kuģītis)

Atsauces
--------

1. 1 2  Latvijas Jūrniecības vēsture, Rīga, 1998, 173 lpp.
2. ↑  «Hugo Mihelsons». *timenote.info* (latviešu). Skatīts: 2021-04-22.
Mākslas darbs līmes krāsu glezniecības tehnikā.
**Līmes krāsu glezniecība** ir glezniecības tehnika, kurā par pigmentu saistvielu tiek izmantota augu un dzīvnieku izcelsmes līme.
Šī glezniecības tehnika galvenokārt tiek izmantota monumentālajā mākslā.

Līmes krāsu glezniecība ir viens no ūdens krāsvielu glezniecības veidiem. Līmes krāsu glezniecībā klājošās krāsas ir necaurspīdīgas, bet virsma matēta. Krāsām saturot lielu daudzumu līmes, gleznojamā virsma iegūst spīdumu, bet pašas krāsas — palielinātu intensivitāti. Savukārt, krāsai saturot nepietiekamu daudzumu līmes, mākslas darbs zaudē izturību.

Tā ir vissenākā pasaulei zināmā glezniecības tehnika, kuru pielietoja etruski, ēģiptieši, grieķi un romieši. Līmes krāsu glezniecības tehnikas metode tika pielietota Ēģiptes sarkofāgu un kapeņu glezniecībā, taču galvenokārt šī glezniecības tehnika tika izmantota monumentālās mākslas darbos Austrumu zemēs antīkajos laikos, Ķīnā, Japānā, Indijā un Vidusāzijas valstīs viduslaikos. Turklāt viduslaikos līmes krāsu tehnika tika pielietota pat pēc eļļas krāsu glezniecības tehnikas izgudrošanas sienu un manuskriptu glezniecībā. 17. gadsimtā līmes krāsu glezniecības tehnika parādījās jau Eiropā, kur tā tika pielietota mākslas darbu radīšanā vienlaikus ar freskas vai temperas metodi. 18. gadsimta otrajā pusē un 19. gadsimtā glezniecība šajā tehnikā ir redzama Eiropas un Amerikas pilīs, sakrālās celtnēs un sabiedriskās ēkās. Mūsdienās šo tehniku galvenokārt izmato teātra dekorāciju, skiču, plakātu un panno glezniecībā. Šī tehnika bieži tiek jaukta ar temperu.

Atsauces
--------

1. ↑   glezniec%C4%ABba&id=948609&g=1

Ārējās saites
-------------

* Tehnika

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00561998

 |

 |
**Herca** (ukraiņu: *Герца*, rumāņu: *Herța*) ir pārsvarā rumāņu apdzīvota pilsēta Ukrainas dienvidrietumos, Čerņivcu apgabalā. Hercas rajona centrs. Izvietojusies apgabala dienvidaustrumos Hercas upītes krastos pie pašas Rumānijas robežas 32 km no apgabala centra Čerņivciem. Hercas rajona administratīvais centrs.

Vēsture
-------

Rakstu avotos Herca pirmoreiz minēta 1437. gadā Moldāvijas kņazistes dokumentos (rumāņu: *Herţa*). Līdz 18. gadsimtam Herca bija feodāli atkarīga un tikai 1732. gadā pāriet tirgotāju miesta kategorijā. Pēc Rumānijas neatkarības iegūšanas nokļūst tās sastāvā. 1864. gadā iegūst pilsētas tiesības. Pēc Besarābijas okupācijas 1940. gadā nonāk Ukrainas PSR sastāvā.

Cilvēki
-------

Pēc 2001. gada tautas skaitīšanas datiem pilsētas iedzīvotāju vairums ir rumāņi (70,79 %). Dzīvo arī ukraiņi (17,98 %) un krievi (10,89 %). Hercā dzimis rumāņu rakstnieks George Asaki (*Gheorghe Asachi*, 1788 – 1869).

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Herca***.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Čerņivcu apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* **Čerņivci**
* Herca
* Hotina
* Kicmaņa
* Novodņistrovska
* Novoselicja
* Sokirjani
* Storožineca
* Vaškivci
* Vižnicja
* Zastavna

 |

 |
**Hercšprunga—Rasela diagramma** ir sakarības starp absolūto zvaigžņlielumu, starjaudu, spektra klasi un zvaigznes virsmas temperatūru grafisks attēlojums. Diagrammu lieto astronomijā zvaigžņu klasificēšanai un priekšstatam par zvaigžņu evolūciju.

Vēsture
-------

1910. gadā neatkarīgi viens no otra holandiešu astronoms Einars Hercšprungs un amerikāņu astronoms Henrijs Noriss Rasels izvietoja zināmās zvaigznes koordinātu plaknē atkarībā no to spektra klases un starjaudas. Izrādījās, ka zvaigznes šādā diagrammā nav izvietotas haotiski, bet grupējas atsevišķos labi atšķiramos apgabalos.

Galvenā secība
--------------

90% no visām zvaigznēm Hercšprunga—Rasela diagrammā ieņem apgabalu, kas stiepjas pa izlocītu diagonāli pāri visam grafikam. Šo apgabalu sauc par *galveno secību* un zvaigznes, kas tajā atrodas - par galvenās secības zvaigznēm. Šīs zvaigznes enerģiju iegūst kodolreakciju ceļā, ūdeņradim pārvēršoties hēlijā. Arī Saule ir galvenās secības zvaigzne.

Milži
-----

Milzu zvaigznes Hercšprunga—Rasela diagrammā atrodas tuvāk labajam augšējam stūrim. Šādās zvaigznēs norisinās cita tipa kodolreakcijas, kurās hēlijs pārvēršas smagākos elementos un tie savukārt vēl smagākos, līdz pat dzelzij.

Baltie punduri
--------------

Baltie punduri atrodas diagrammas apakšdaļā kreisajā pusē - tās ir zvaigznes, kas atrodas savas evolūcijas beigu posmā.
Leonvjeho
**Leonvjeho** jeb **Vecā Leona** (spāņu: *León Viejo*) ir 1524. gadā dibinātas pilsētas drupas Managvas ezera rietumu krastā. 2000. gadā Leonvjeho iekļāva UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā.

Pilsētu 1524. gada 15. jūnijā dibināja spāņu konkistadors Fransisko Ernado de Kordoba (*Francisco Hernández de Córdoba*, 1475 — 1526), kuru dēvē par Nikaragvas pamatlicēju. 1526. gadā viņš tika sodīts ar nāvi Leonvjeho centrālajā laukumā. Pilsēta cieta no vulkānu izvirdumiem. 1594. un 1610. gadā to izpostīja spēcīgas zemestrīces. Pilsētas iedzīvotāji nobalsoja par tās pārvietošanu. Tika nodibināta mūsdienu Leona, kas atrodas apmēram 30 kilometrus uz rietumiem no vecās Leonas. Pamestās pilsētas drupas pamazām pārklāja vulkāniskie pelni. Leonvjeho drupas tika atklātas 1967. gadā un sākās to arheoloģiskā izpēte.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Leonvjeho***.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Nikaragvā |
| --- |
|  |
| Kultūra | 
* Leonas katedrāle
* Leonvjeho drupas

 |  |

 |
Vingrotājs izpilda vienas bumbas raušanu pārmaiņus ar vienu un otru roku
Sportā **svaru bumba** ir svarcelšanas sporta rīks, kas domāts ķermeņa fiziskā spēka attīstīšanai.

Apraksts
--------

Parasti to izgatavo no čuguna un tā līdzinās lielgabala lodei, kurai klāt ir pievienots rokturis vai āķis. Svaru bumbai ir noteikts svars. Svaru bumbas var būt divu veidu: lietās vai izjaucamās. Lietās svaru bumbas var būt 4, 8, 12, 16, 20, 24, 28, 32, 36, 40, 48 un pat 56 kilogramus smagas. 16 kilogramus smagu svaru bumbu sauc par pudu (1 puds ≈ 16 kg). Ar svaru bumbām var veikt daudzus vingrinājumus. Treniņi ar svaru bumbu attīsta muskuļu spēku un nostiprina locītavas. Palielinās arī ķermeņa izturība un uzlabojas līdzsvara izjūta.

Svaru bumbu celšana
-------------------

Svaru bumbu celšana ir viens no svarcelšanas sporta veidiem. Tas ir starptautiski atzīts sporta veids, kurā notiek sacensības visā pasaulē. Sacensībās tiek izmantotas 16, 24 vai 32 kilogramus smagas svaru bumbas. Parasti sacensības notiek divcīņā. Viens no vingrinājumiem ir divu bumbu grūšana ar abām rokām, bet otrs ir vienas bumbas raušana pārmaiņus ar vienu un otru roku.

Svaru bumba, izpildot vingrinājumu, ir jāpaceļ virs galvas, iztaisnojot roku un svaru bumbu nofiksējot. Tradicionāli par katru izpildītu vingrinājuma reizi, grūžot divas svaru bumbas, piešķir 3 punktus, bet raujot vienu bumbu, piešķir vienu punktu. Raušanā reizēm jābūt vienādā skaitā uz abām rokām, jo to neizpilda, tiek ieskaitīts mazākais rezultāts. Katra vingrinājuma izpildei tiek dotas desmit minūtes. Uzvar tas, kurš kopvērtējumā savāc visvairāk punktu. Sacensību dalībniekus iedala pēc svara kategorijām.

### Organizatoriskā struktūra

Latvijā šo sportu organizē Svarbumbu celšanas asociācija, kas ir Latvijas Sporta Federāciju padomes locekle ar atzītu statusu kopš 2011. gada ar tiesībām pārstāvēt valsti Starptautiskajā Svarbumbu celšanas savienībā. Starptautiskās savienības vadītājs 2023. gadā ir Vasilijs Giņko, kurš ir arī Latvijas asociācijas valdes sekretārs. Starptautiskajā savienībā ietilpst 65 valstis, ieskaitot politiski kā valsti neatzīto Dienvidosetiju.

Atsauces
--------

1. 1 2  «LSFP». *lsfp.lv*. Skatīts: 2023-04-14.
2. ↑  «Par LSCA | Svarbumbu celšanas asociācija». *www.svarbumba.lv*. Skatīts: 2023-04-14.
3. 1 2  МСГС. «Руководство / Международный Союз Гиревого Спорта». *Международный Союз Гиревого Спорта* (krievu), 2021-03-19. Skatīts: 2023-04-14.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svaru bumba***.
* Svarbumbu celšanas asociācija
* Iesācēju vingrinājumi ar svaru bumbu (krieviski)
**Leonīds Dobičins** (krievu: *Леони́д Ива́нович Добы́чин*, dzimis 1894. gada 17. jūnijā [v.s. 5. jūnijā], domājams miris 1936. gada 28. martā) bija krievu rakstnieks.

Biogrāfija
----------

L. Dobičins dzimis Ludzā, kopā ar ģimeni divu gadu vecumā pārcēlies uz Daugavpili (Dvinsku). Beidzis Dvinskas reālskolu (1911) un Sanktpēterburgas Politehnisko institūtu (1916). Strādājis statistikas birojā. 1918. gadā pārcēlies uz Brjansku.

Literāras publikācijas no 1924. gada. Izdoti stāstu krājumi "Satikšanās ar Ļizu" (1927) un "Portrets" (1931). Nozīmīgākais darbs ir modernistiskais romāns *Город Эн*, kurā ir autobiogrāfiski motīvi no autora bērnības Daugavpilī. Dažus mēnešus pēc romāna iznākšanas tas saņēma iznīcinošu kritiku kampaņas "Par cīņu ar formālismu un naturālismu" ietvaros. Pēc šīs kritikas saņemšanas rakstnieks pazuda bez vēsts, domājams, izdarīja pašnāvību.

L. Dobičina darbu izlase tika izdota 1984. gadā Ņujorkā. Padomju Savienībā viņa darbu izlase parādījās 1989. gadā, tai vēlāk sekjao citi viņa darbu izdevumi.

Daugavpils Universitāte kopš 1991. gada rīko L. Dobičina vārdā nosauktus lasījumus.

2020. gadā L. Dobičina romāns latviešu valodā nāca klajā ar nosaukumu "Npils" ar Aleksandra Zapoļa pēcvārdu, Māras Poļakovas tulkojumā; viņa par šo darbu nominēta Literatūras gada balvai kā gada labākā tulkotāja.

L. Dobičina un Semjona Haņina daiļradei veltīta dokumentālā TV seriāla "Literatūre" 3. sezonas raidījums.

Bibliogrāfija
-------------

* *Встречи с Лиз* [Satikšanās ar Ļizu, stāsti]. Ļeņingrada, 1927.
* *Портрет* [Portrets, stāsti]. Ļeņingrada, 1931.
* *Город Эн* [Npils, romāns]. Мaskava, 1935.
* *Избранная проза* [Prozas izlase 2 sējumos]. Ņujorka, 1984.
* *Город Эн: рассказы* [Stāsti]. Viktora Jerofejeva sastādījums un priekšvārds]. Мaskava, 1989.
* *Полное собрание сочинений и писем* [Kopoti sacerējumi un vēstules]. Sanktpēterburga, 1999.
* *Город Эн: роман, повести, рассказы, письма.* [Kopotā proza un vēstules]. Мaskava, 2007.
* *Город Эн.* [Sērija Bibliotheca Latgalica]. Daugavpils, 2007.
* *Полное собрание сочинений и писем.* [Kopoti sacerējumi un vēstules]. Sanktpēterburga, 2013.
* *Npils*. Tulk. Māra Poļakova. Rīga: Orbīta, 2020.

Atsauces
--------

1. ↑  Leonīds Dobičins — *Visit Daugavpils*.
**Dmitrijs Serjogins** (dzimis 1993. gada 23. februārī Rīgā) ir Latvijas vieglatlēts. Sasniedzis augstus rezultātus vidējās distancēs, pēc tam pievērsies garo distanču skriešanai: pusmaratonam un maratonam. D. Serjogins ir uzstādījis Latvijas rekordu pusmaratonā (1.04:23).

Absolvējis Latvijas Lauksaimniecības universitāti kā bakalaurs socioloģijā un sabiedrības pārvaldē.

Pieckārtējs Kuldīgas pusmaratona uzvarētājs. 14 reizes izcīnījis Latvijas čempiona titulu dažādās distancēs un disciplīnās.[*nepieciešama atsauce*]

2019. gada pēdējā dienā D. Serjogins laboja Latvijas rekordu 10 km šosejā (29 minūtes 10 sekundes) Barselonas skrējienā. Viņš bija 2019. gada Pasaules čempionāta Dohā, Katarā dalībnieks, kur maratonā finišēja ar rezultātu 02:24:00, ierindojoties 48. vietā. Tajā pašā gadā piedalījies *2019 European 10,000m Cup* sacensībās Londonā, kur 10 000 metrus izdevās noskriet ātrāk par 30 minūtēm (29:56). Pēc gada, 2020. gada septembrī D. Serjogins piedalījās Viļņas maratonā, šoreiz izvēloties pilno distanci, uzvarot sacensībās un pirmo reizi karjerā noskrienot maratonu zem 2 stundām 20 minūtēm.

2021. gada jūnijā laboja savu personisko rekordu, sacensībās Spānijas pilsētā Granuļesā pusmaratonu noskrienot 1.04:57, kas bija tikai par 14 sekundēm lēnāk nekā Valērijam Žolnerovičam piederošais Latvijas rekords šajā distancē. 17. oktobrī Barselonas pusmartonā viņš noskrēja šo pašu distanci jauna personiskā rekorda ātrumā — 1.04:43, kas bija atkārtots Latvijas rekords. 2023. gada 5. februārī sacensībās Almerijā, Spānijā D. Serjogins pusmaratonu noskrēja 1.04:23, kas kļuva par jaunu Latvijas rekordu šajā distancē.

Personiskie rekordi
-------------------

| Disciplīna | Rezultāts | Datums | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 10 km (šoseja) | 29:10  | 2019. gada 31. decembris | Valsts karogs: Spānija Barselona, Spānija |
| Pusmaratons | 1.04:23  | 2023. gada 5. februāris | Valsts karogs: Spānija Almerija, Spānija |
| Maratons | 2:19:49 | 2020. gada 13. septembris | Valsts karogs: Lietuva Viļņa, Lietuva |

Atsauces
--------

1. ↑  Serjogins Katalonijā labo personīgo rekordu pusmaratonā un pietuvojas Latvijas rekordam Sportacentrs
2. ↑  «Serjogins pusmaratonā sasniedz jaunam Latvijas rekordam atbilstošu rezultātu». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-02-07.
3. 1 2 3  Dmitrija Serjogina rezultāti

Ārējās saites
-------------

* IAAF profils (angliski)
* Latvijas vieglatlēta(-es) profils
**Olveida krasula** (*Crassula ovata*), sarunvalodā saukta arī par **naudas koku**, ir sukulents ar kokam līdzīgu izskatu un nelieliem rozā vai baltiem ziediem. Dabā tas ir sastopams Dienvidāfrikā un Mozambikā, kā arī naudas koks ir populārs telpaugs tā vieglās kopšanas dēļ. Naudas kokam nav nepieciešams daudz ūdens, pie tam to ir ļoti viegli pārlaistīt, bet tam ir nepieciešams daudz saules gaismas, lai tas neizstīdzētu.

Apraksts
--------

Olveida krasula ir mūžzaļš augs ar bieziem zariem un stumbru. Tam ir biezas, gludas un glāsmainas lapas, kuras uz zara aug pretēji viena otrai. Lapām ir izteikti bagātīga zaļa krāsa, bet dažiem augiem tā var izskatīties drīzāk dzelteni-zaļgana. Dažiem paveidiem lapu malas var iegūt sarkanīgu nokrāsu, ja tie tiek pakļauti ilgstošai un spēcīgai saules gaismai. Jauna "naudas koka" stumbram ir tāda pati krāsa un tekstūra, kāda ir tā lapām, bet nobriestot stumbrs kļūst brūns un iegūst koka stumbram līdzīgu izskatu; tomēr, par spīti ārējam izskatam, "naudas koka" stumbrs nekad nepārkoksnējas un visa mūža garumā paliek mīksts un sulīgs.

Augot pareizos apstākļos, olveida krasulai var uzziedēt balti vai rozā zvaigžņu formas ziedi.

Pavairošana
-----------

Tāpat kā daudzus citus sukulentus, naudas kokus var pavairot veģetatīvi, izmantojot nogrieztas vai nokritušas koka lapas un zarus. Pavairošanas metodes var būt dažādas, bet lielākoties seko līdzīgiem soļiem — iesākumā nogrieztās lapas (vai zara) griezuma vietai ļauj apkalst, tad tā tiek ielikta augsnē vai nolikta uz augsnes. Aptuveni četru nedēļu laikā kopš lapas nogriešanas no tās sāk dīgt saknes, un neilgi pēc tam — augt lapas. Augšanas ātrums ir ļoti atkarīgs no apkārtējās vides temperatūras un gaisa mitruma.

Arī savvaļā augs galvenokārt vairojas veģetatīvi.

Šķirnes
-------

* **Monstruosa** (*Cristata*, *Gollum*, *Hobbit*) — naudas koka šķirne, kurai ir raksturīgas garenas, cilindriskas lapas, kuras saules gaismas dēļ var iegūt sarkanu nokrāsu. Vizuāli šī naudas koka šķirne atgādina sukulentu *Sedum rubrotinctum*.
* **Tricolor** — naudas koka šķirne ar apaļām, svītrainām (zaļām, maigi dzeltenām un baltām) lapām.

Atsauces
--------

1. ↑  Dorte Nisena. *Mājas augi*, Rīga : Zvaigzne ABC, 2008, 101. lpp. ISBN 978-9984-40-441-7
2. ↑  «Jade Plant - Money Plant - Crassula Ovata - Crassulaceae - The Succulent Plant Page». *www.succulent-plant.com*. Skatīts: 2019. gada 10. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Olveida krasula***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)