recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pēteris Lasī

**Pēteris Lasī** (īru: *Peadar de Lása*, vācu: *Peter Graf von Lacy*, krievu: *Пётр Петрович Ласси*; 1678-1751) bija īru izcelsmes Krievijas Impērijas feldmaršals ķeizarienes Annas valdīšanas laikā, grāfs (1740), Rīgas un Vidzemes gubernators (1727–1751).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1678. gada 29. septembrī Kilīdijas ciemā (*Killeedy*) pie Limerikas Īrijā. Jau 13 gadu vecumā 1691. gadā piedalījās Limerikas aizstāvēšanā pret karaļa Viljama III piekritējiem, tādēļ bija spiests kopā ar saviem radiniekiem bēgt uz Franciju. 1697. gadā pārgāja Austrijas, bet Lielā Ziemeļu kara sākumā Krievijas caristes militārajā dienestā, piedalījās uzbrukumā zviedru aizstāvētajam Narvas cietoksnim (1700), izcēlās kaujā pie Omuļiem (1702) un Poltavas kaujā (1709). Pēc astoņus mēnešus ilgā Rīgas aplenkuma (1709—1710) viņš tika iecelts par Rīgas pils komandantu. Kara noslēgumā viņu paaugstināja par Krievijas armijas ģenerāli. Šajā laikā viņš apprecējās ar vācbaltieti Martu fon Funkenu (*Maret Philippine von Funcken*) no Liezeres.

1727. gadā ģenerāli Lasī ar Krievijas armijas ekspedīcijas korpusu no Rīgas nosūtīja uz Kurzemes hercogistes galvaspilsētu Jelgavu, lai padzītu Krievijai nevēlamo hercoga amata kandidātu Saksijas Moricu. 
Pēc šī uzdevuma izpildes viņu 1727. gadā iecēla par Rīgas gubernatoru. 1733. gadā viņš vadīja 16 000 vīru lielu Krievijas Impērijas armijas ekspedīcijas korpusu pret Krievijai nevēlamo Polijas karali Staņislavu Leščiņski. Krievijas armija Lasī vadībā cauri Kurzemes hercogistes teritorijai iebruka Lietuvā, ieņēma Kauņu, tad Grodņu, visbeidzot Varšavu. 1734. gadā viņa vadītā Krievijas armija aplenca Dancigu un piespieda samaksāt kotribūciju.

1736. gadā P. Lasī tika paaugstināts par ģenerālfeldmaršalu un nosūtīts komandēt Krievijas Impērijas armiju Krievu-turku karā (1735–1739). 1737. gadā Krievijas ķeizariene Anna viņam uzdāvināja Siguldas pili. Ķeizarienes Elizabetes valdīšanas periodā viņu iecēla par Rīgas ģenerālgubernatoru un Krievijas karaspēka Somijas karagājiena vadītāju pret Zviedrijas armiju (1741-1743).

Miris 1751. gada 30. aprīlī Rīgā. Apglabāts Skaistkalnes katoļu baznīcas kapenēs.

P. Lasī dzimtmuižas
-------------------

P. Lasī dzimtmuiža Lielstraupē pie Pēterburgas lielceļa (Broces kolekcija, 1779).
* Lielstraupes pilsmuiža,
* Siguldas pilsmuiža,
* Doles muiža,
* Kalsnavas muiža.

Literatūra
----------

* Patrick J. O’Meara: *Field Marshal Peter Lacy. An Irishman in Eighteenth-Century Russia*. In: *Scotland and Russia in the Enlightenment.* Proceedings of the international Conference, 1 – 3 September 2000, Edinburgh. St. Petersburg Centre for History of Ideas, St. Petersburg 2001, (*The philosophical age* Almanac 15), S. 82–90, online (PDF; 1,58 MB) Arhivēts 2016. gada 23. februārī, *Wayback Machine* vietnē..

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Aņikita Repņins**  |  **Rīgas ģenerālgubernators** (1727-1740) 1740—1751 | Pēctecis: **Vladimirs Dolgorukovs**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 40857370
* LCCN: n86069471
* ISNI: 0000 0000 5557 2525
* GND: 136232914

 |

 |
Lilienfeldu dzimtas ģerbonis (no *Baltisches Wappenbuch*, 1882).
**Lilienfeldi** (vācu: *von Lilienfeld*) ir vācbaltiešu dzimta, kas Zviedru Vidzemes laikā uzņemta Zviedrijas dižciltīgo ģimeņu sarakstā, vēlāk izplatījusies arī Krievijā un Vācijā.

Vēsture
-------

Dzimta cēlusies no Tērbatas tiesneša Larsa Modulera (*Lars Larsson Moduler*), kuru 1650. gadā Zviedrijas karalis iecēla dižciltīgo kārtā un viņa pēctečiem piešķīra tiesības saukties par fon Lilienfeldiem. Par nopelniem Lielajā Ziemeļu karā Zviedrijas armijas kapteinim Kārlim Gustavam fon Lilienfeldam (*Karl Gustaw von Lilienfeld*) piešķīra brīvkunga titulu. Viņa dēls Kārlis Gustavs fon Lilienfelds (1711-1759) bija viens no Krievijas Impērijas ķeizarienes Annas favorītiem, galma kambarkungs. 
1746. gadā dzimtu ierakstīja Sāmsalas un Igaunijas bruņniecības matrikulās, 1790. gadā Kurzemes bruņniecības, bet 1797. gadā Vidzemes bruņniecības matrikulā. 
1883. gadā Kurzemes gubernators Pauls Lilienfelds (1829-1903) saņēma atļauju pievienot savam dzimtas uzvārdam arī sievas dzimtmuižas Tuhalas (vācu: *Toal*) nosaukumu, tā aizsākot **fon Lilienfeldu-Toalu** dzimtu.

Mūsdienu Latvijas teritorijā dažādos laika posmos dzimtas valdījumā bija Upesmuiža jeb Sakas muiža (*Sackenhausen*), Vecbilskas (*Alt Bilskenhof*), Doles muiža (*Dahlen*) u.c. muižas. 
Pēc 1920. gada zemes reformas fon Lilienfeldu dzimta pazaudēja savus zemes īpašumus Latvijā un Igaunijā.

Slaveni dzimtas pārstāvji
-------------------------

* Kārlis Gustavs fon Lilienfelds (*Karl Gustav von Lilienfeld*, 1711-1759), gvardes leitnants, Krievijas Impērijas reģentes Annas II (1741), vēlāk ķeizarienes Elizabetes kambarkungs, 1744. gadā kopā ar sievu kņazieni Sofiju Odojevsku izsūtīts uz Sibīriju, kur miris;
* Kārlis Reinholds fon Lilienfelds (*Karl Reinhold Georg von Lilienfeld*, 1790-1875), Vidzemes landmaršals;
* Georgs fon Lilienfelds (*Georg Reinhold Karl von Lilienfeld*, 1828-1881), Vidzemes landmaršals, Krievijas galma kambarkungs;
* Pauls fon Lilienfelds-Toals (*Paul Fromhold, Freiherr von Lilienfeld-Toal*, *Пауль Фромгольд фон Лилиенфельд-Толь*, 1829-1903), Kurzemes gubernators (1868-1885), Starptautiskā socioloģijas institūta prezidents, jūrskolu dibinātājs Kurzemē;
* Oto fon Lilienfelds (*Otto Friedrich von Lielienfeld*), Sakas muižnieks, Pāvilostas dibinātājs;
* Anatols fon Lilienfelds-Toals (1865-1931), galma kambarkungs, īstenais valsts padomnieks, Arhangeļskas vicegubernators (1902-1905), Penzas gubernators (1910-1914), Ķīles Universitātes profesors;
* Feirija fon Lilienfelda (*Fairy von Lilienfeld*, 1917-2009), filosofe un teoloģe, Austrumu kristietības pētniecības institūta Erlangenes Universitātē vadītāja.
**Mainīgā lāčauza** (latīņu: *Bromus commutatus*) ir graudzāļu dzimtas suga. Tā ir plaši sastopama Eiropā, neiekļaujot ziemeļu daļu. Latvijā mainīgā lāčauza ir reti sastopams, adventīvs (ievazāts) augs. Atsevišķi eksemplāri aug sausās nezālienēs un atmatās, ceļmalās, gar dzelzceļiem.

Apraksts
--------

Mainīgā lāčauza ir viengadīgs, 20—70 cm garš lakstaugs ar stāvu stiebru, kuram ir lineāras, 0,3—0,8 cm platas un apmatotas lapas. Lapas maksts ir kaila. Ziedu skara stāva, 5—15 cm gara, skraja, noziedot nesakļaujas, zari īsi. Vārpiņas ir diezgan lielas, 1,7—2,6 cm garas un ar 6—12 ziediem. Ārējās vārpiņas plēksnei ir 3—5 dzīslas, iekšējai — 5—9 dzīslas. Uz aptuveni vienādā izmēra vārpiņas plēkšņu dzīslām ir matiņi, bet vārpiņas kopumā kailas. Ārējās zieda plēksnes mala ir stūraini izvirzīta. Ārējā zieda plēksne ir garāka nekā iekšējā. Auglis ir sīks, plēksnēs ieslēgts grauds. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «mainīgā lāčauza - Bromus commutatus Schrad. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-11-01.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mainīgā lāčauza***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Starptautiskā darba dalīšana** ir augstākā darba dalīšanas forma, kurā katra no pasaules valstīm specializējas savas noteiktas produkcijas ražošanā un pakalpojumu sniegšanā, nodrošinot ar tiem arī pārējās valstis. Šajā procesā katrs dalībnieks meklē un atrod savu ekonomisko interesi un izdevīgumu. Starptautiskās darba dalīšanas pamatā ir ražošanas resursu nevienmērīgs sadalījums pa pasaules valstīm.

Starptautisko darba dalīšanu ietekmē:

* Vietējā tirgus lielums;
* ražošanas bāzes nozaru īpatsvars ekonomikas struktūra,
* dabas resursi

Starptautiskā darba dalīšana ir viens no darba ražīguma paaugstināšanas, kā arī ražošanas specializēšanas, kooperēšanas un koncentrēšanas nosacījumiem, kā arī tas ir tehnikas attīstības un darbinieku kvalifikācijas paaugstināšanas pamatnosacījums.

Pastāv uzskats, ka starptautiskā darba dalīšana ir globalizācijas rezultāts. Tas ir tāpēc, ka uzņēmumi meklē lētāko atrašanās vietu, kur ražot un montēt komponentus, tāpēc lētas darbietilpīgas daļas ražošanas procesā tiek mainītas uz jaunattīstības valstīm, kur izmaksas ir ievērojami zemākas

Starptautiskās darba dalīšanas struktūras galvenās sastāvdaļas ir specializācija un kooperācija. Ar specializāciju saprot darbības koncentrēšanu uz kādu noteiktu nodarbošanos, specialitāti. Piemēram, ražošanas specializācija ir darbības koncentrēšana. Starptautiskā ražošanas kooperācija: kopīgu projektu īstenošana; specializācija (pēc vienošanās) vienā vai otrā virzienā; kopīgu organizāciju dibināšana. Šī sadarbība ļauj dažādu valstu uzņēmumiem iespēju samazināt ražošanas un apgrozības izmaksas un paaugstināt konkurētspēju.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  W. J.Ethier Modern international economics,N. Y.1995, P.49
**Elia Dzeni** (itāļu: *Elia Zeni*; dzimis 2001. gada 5. jūnijā) ir Itālijas biatlonists.

Karjera
-------

Ar biatlonu sāka nodarboties 14 gadu vecumā. Pirmās starptautiskās sacensības E. Dzeni karjerā bija 2020. gada Pasaules čempionāts jauniešiem Lencerheidē, kur labāko rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 16. vietu, bet stafetē ar Itālijas komandu bija astotajā vietā. 2021. gada decembrī viņš debitēja IBU kausā junioriem un savās pirmajās sacensībās 15 km individuālajā distancē sasniedza pjedestālu, izcīnot trešo vietu. 2022. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva sudraba medaļu stafetē.

2022.—2023. gada sezonas sākumā izcīnīja vairākas godalgotās vietas IBU kausā junioriem, tostarp uzvarēja supersprintā. 2022. gada decembrī debitēja pieaugušo līmenī, startējot IBU kausā. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2023. gada 20. janvārī Antholcā ar 52. vietu sprintā. Tajā pašā posmā tika iekļauts arī Itālijas stafetes komadas sastāvā, Dzeni veica stafetes pēdējo posmu un finišēja piektajā vietā. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2023. gadā Oberhofā 20 km individuālajā distancē ierindojās 48. vietā, bet gan sprintā, gan iedzīšanā bija 53. vietā. Startēja arī stafetē, ieņemot 7. vietu. 2023. gada martā Pasaules kausa posmā Estešundā ieguva pirmo punktu Pasaules kausa ieskaitē, 20 km individuālajā diatancē ieņemot 40. vietu. 2023.—2024. gada Pasaules kausa sezonā divas reizes sasniedza godalgotas vietas stafetē, Oberhofā un Rūpoldingā izcīnot trešo vietu.

Karjeras rezultāti
------------------

### Pasaules čempionāts

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete | 1+1 jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2023 | Valsts karogs: Vācija Oberhofa | 48. | 53. | 53. | — | 7. | — | — |
| 2024 | Valsts karogs: Čehija Nove Mesto | 53. | — | — | — | 6. | — | — |

### Pasaules kausa kopvērtējums

| Sezona | Vieta |
| --- | --- |
| 2022.—2023. | 94. |
| 2023.—2024. | 48. |

Atsauces
--------

1. ↑  «Getting To Know: Elia Zeni». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 2. janvāris. Skatīts: 2024. gada 17. februārī.
2. ↑  «Junior Cup 2022/2023 - Week 1 Martell». *biathlonworld.com* (angļu). 2022. gada 10. decembris. Skatīts: 2024. gada 17. februārī.
3. ↑  «Biathlon, staffetta maschile: Italia terza a Ruhpolding, show di Giacomel». *sport.sky.it* (itāļu). 2024. gada 11. janvāris. Skatīts: 2024. gada 17. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Elia Dzeni***.
* IBU profils (angliski)
Mobilais tālrunis ar tuvā lauka sakariem nolasa informāciju no viedplakāta
**Tuvā lauka sakari** (angļu: *Near field communication* (*NFC*)) ir protokolu kopums, kas ar radiosakaru starpniecību tuvā attālumā (līdz 10 cm) ļauj sūtīt datus starp mobilajām ierīcēm.

Šo tehnoloģiju izmanto, lai starp mobilajām ierīcēm pārsūtītu kontaktus un citu saturu, atslēgtu durvis, veiktu mobilos maksājumus un daudzas citas darbības.

Tuvā lauka sakari ir bezkontakta karšu standartu paplašinājums, vienā ierīcē apvienojot kartes un lasītāja tehnoloģijas. Katra tuvā lauka sakaru ierīce var darboties trīs režīmos:

* Tuvā lauka sakaru kartes emulācija — ierīci var izmantot kā viedkarti
* Tuvā lauka sakaru lasītājs/rakstītājs — ļauj lasīt informāciju no NFC tagiem (uzlīmēs vai plakātos iestrādātas lētas maza apjoma atmiņas mikroshēmas)
* Tuvā lauka sakaru vienādranga (P2P) režīms — ļauj tuvā lauka sakaru ierīcēm sazināties vienai ar otru, lai pārsūtītu nepieciešamo informāciju.

Tuvā lauka sakaru tehnoloģijas izmanto standartus, kuros izmantota radiofrekvences identifikācija: ISO/IEC 14443, *FeliCa*, ISO/IEC 1809 u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  iPhone 6 NFC čips vismaz sākotnēji būs izmantojams tikai ar Apple Pay maksājumu sistēmu kursors.lv, Kristaps Skutelis, 17.09.2014
2. ↑  Nokia 808 PureView. Par NFC[novecojusi saite] Microsoft

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tuvā lauka sakari***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2009007845
* GND: 7678305-4
* SUDOC: 15888437X
* BNF: cb166033922 (data)

 |

 |
A woman has a propellor strapped to her back. From a cell phone, she tells her daughter "Don't forget to study for your psych test." The girl looks over her shoulder, concerned. Karikatūra, kurā demonstrē un izjoko terminu "helikoptera vecāks"
**Helikoptervecāks** (saukts arī par **koptējošo vecāku**) ir termins vecākiem, kuri ir pārāk uzmanīgi un pārāk baidās no bērna pieredzes un problēmām, īpaši ārpus mājas un izglītības iestādēs. Helikopteru vecāki šādi nosaukti, jo, tāpat kā helikopteri, viņi "lido virs galvas", uzraugot visus sava bērna dzīves aspektus. Ir zināms arī, ka helikoptera vecāki stingri uzrauga savus bērnus visos viņu dzīves aspektos, tostarp sociālajā mijiedarbībā.

Etimoloģija
-----------

Šī metafora parādījās jau 1969. gadā bestselleru grāmatā *Between Parent & Teenager*, kuras autors ir Dr. Haim Ginott, kurā pieminēts pusaudzis, kurš sūdzas: "Māte lidinās virs manis kā helikopters..."

Termins "helikoptera vecāks" ir lietots kopš 1980. gadu beigām. Pēc tam tas ieguva plašu nozīmi, kad amerikāņu akadēmiskie administratori sāka to lietot 2000. gadu sākumā, kad vecākie tūkstošgadnieki sāka sasniegt koledžas vecumu. Viņu *baby-boomer* vecāki izpelnījās bēdīgu slavu ar tādu praksi kā zvanīšana bērniem katru rītu, lai viņus pamodinātu uz skolu, un sūdzēties viņu profesoriem par bērnu saņemtajām atzīmēm. Vasaras nometnes amatpersonas arī ir ziņojušas par līdzīgu šo vecāku uzvedību.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Jill Weber. «Helicopter Parenting». Healthy Living Magazine. Skatīts: 2016. gada 28. maijs.
2. ↑  Amy Morin. «5 Problems Kids With Overprotective Parents Are Likely to Experience in Adulthood, According to Science». *Inc.com* (angļu), 2018. gada 29. janvāris. Skatīts: 2021. gada 25. marts.
3. ↑  «9 Words for Types of Parenting». *www.merriam-webster.com*. Merriam Webster. Skatīts: 2021. gada 22. marts.
4. ↑  J. Maureen Henderson. «Why Entitled Millennials And Their Enabling Boomer Parents Just Can't Quit Each Other». *Forbes*, 2013. gada 7. janvāris. Skatīts: 2016. gada 26. aprīlis.
5. ↑  Tina Kelley. «Dear Parents: Please Relax, It's Just Camp». *The New York Times*, 2008. gada 26. jūlijs. Skatīts: 2008. gada 28. jūlijs.
**Kuldīgas sinagoga** bija sinagoga, kas tika uzcelta 1875. gadā Kuldīgā. Sinagogas ēkā pašlaik atrodas Kuldīgas Galvenā bibliotēka.

Sinagogas interjers vēl 1945. gadā bija tikpat kā neskarts, tajā bija ierīkota graudu glabātuve. 1956. gadā ēku sāka pārbūvēt par kinoteātri, kardināli mainot ēkas plānojumu. Pārbūves rezultātā ēka ieguva 3 stāvus. Pirmajā stāvā atradās uzgaidāmās telpas, garderobes, mākslinieka darbnīca un direktora kabinets. Otrajā stāvā tika ierīkota kino zāle ar 450 skatītāju vietām, savukārt trešajā stāvā atradās kinomehāniķa telpas. Kinoteātris sinagogā atradās līdz pat 2003. gadam.

Renovācija
----------

Plānojot sinagogas pārbūvi par Kuldīgas Galveno bibliotēku, tika saglabāts 50-to gadu plānojums, telpu interjera elementi – ģipša rotājumi, apgaismes ķermeņu stils, stiklotās koka starpsienas. Demontējot daļu pārseguma starp pirmo un otro stāvu, akcentēta bijušā altāra daļa – vieta, kur glabājās Toras šķirsts ar Toru.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kuldīgas lielā sinagoga - redzet.eu». *www.redzet.eu*. Skatīts: 2024-02-20.
2. ↑  «Sinagogas ēku komplekss». *Visitkuldiga.com* (lv-LV). Skatīts: 2024-02-20.
***Urawa Red Diamonds***, saukts arī vienkārši ***Urawa Reds***, ir profesionāls Japānas futbola klubs, kas spēlē Japānas augstākajā līgā — *J1 League*. Kluba spēles bijušas apmeklētākās no visiem *J-League* klubiem četrpadsmit no divdesmit pirmajām līgas sezonām. 2016. gadā kluba spēles apmeklēja vidēji gandrīz 37 000 skatītāju. Pēc tam, kad klubs 2001. gadā sāka spēles aizvadīt jaunajā Saitamas stadionā, apmeklējums strauji pieauga un 2008. gadā tika sasniegts vidējais apmeklējums vairāk kā 47 000 skatītāji.

Kluba nosaukums *Red Diamonds* saistīts ar kluba pirmsprofesionālo ēru, kad tas bija *Mitsubishi* uzņēmuma sporta klubs. *Mitsubishi* logo iekļauti trīs sarkani dimanti, viens no kuriem ir saglabāts esošajā kluba logo. Klubs bāzēts Saitamā, Saitamas prefektūrā, bet nosaukums nācis no bijušās Uravas pilsētas, kas tagad ir daļa no Saitamas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Urawa Red Diamonds***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
* Atbalstītāju kopienas vietne
"**Balzams**" ir latviešu repera anša trešais studijas albums, kas iznāca 2017. gada 8. maijā. Tajā iekļautas 11 dziesmas. Albums ieguva Latvijas Mūzikas ierakstu Gada balvu "Zelta mikrofons" kā gada labākais hiphopa mūzikas albums. Albums tika nominēts "Austras balvai" kā aizvadītā gada labākais albumam. Albums kļuva par gada straumētāko ierakstu latviešu mūzikā.

Albumam par godu 8. maijā klubā "One One" tika rīkots "Balzama šovs" — repa koncerts, ieraksta prezentācijas pasākums un arī anša 30. dzimšanas dienas svinības.

Apraksts
--------

"Balzams" ir gan sarakstīts pēc mūziķa izjūtām agrāk — skolas laikos un par sajūtām šobrīd, kad skolas gaitas aiz muguras, kā arī mūsdienu Latvijas kultūrā un sabiedrības attieksmi kopumā.

Reperis gan miksējis un māsterējis albumu, gan veidojis vāka dizainu. Albumā piedalās daudz viesmākslinieku: dziedātāja Aija Andrejeva ("Ir pagājis ilgs laiks", balss), mūziķi Edavārdi ("Jauni un bagāti", teksts, balss) un Andrejs Gradinārovs ("Jauni un bagāti", flauta), producenti un dīdžeji Kaspars Kubeckis (*Kashuks*) ("Simptomi (intermēdija)", teksts, balss), Uģis Vālodze (*Oriole*) ("Simptomi (intermēdija)", mūzika), Roberts Lins ("Zāles" un "Nogrimušo kruīza kuģu baseini", mūzika), Līva Kolmane ("Ultra", bekvokāls), Ozols ("Kas deg manā bākā", teksts, balss), Viesturs Melders ("Kas deg manā bākā", elektriskā ģitāra), Niklāvs Sekačs ("Bērni", mūzika, skaņu ieraksts un apstrāde), Eliots ("Putekļi", teksts, balss), Kristaps Krievs (*DJ Krii*) ("Putekļi", skreči). Dziesmā "Guli" izmantots Ulda Stabulnieka un Jāņa Petera dziesmas "Mums vajadzīgs miers" fragments Ojāra Grīnberga izpildījumā.

Dziesmu saraksts
----------------

1. "Ir pagājis ilgs laiks" (pied. Aija Andrejeva) — 04:01
2. "Jauni un bagāti" (pied. Edavārdi) — 04:00
3. "Simptomi" (intermēdija) — 01:42
4. "Zāles" — 03:46
5. "Ultra" — 03:41
6. "Kas deg manā bākā" (pied. Ozols) — 04:20
7. "Guli" — 03:24
8. "Bērni" — 03:36
9. "Putekļi" (pied. Eliots & *DJ Krii*) — 03:10
10. "Sauss" — 02:38
11. "Nogrimušo kruīza kuģu baseini (*bonus*)" — 2:37

Atsauces
--------

1. ↑  «Balzams, by ansis». *ansis* (latviešu). Skatīts: 2023-10-11.
2. 1 2  «Albumi anša oficiālā interneta vietnē». *ansis | NC* (latviešu). Skatīts: 2023-10-11.
3. ↑  «RECENZIJA: ansis "Balzams"». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-11.
4. ↑  «Reperis ansis izdod albumu «Balzams»». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-11.
5. ↑  «Rolands Paeglis | Reps un zelta piecnieks». *satori.lv* (angļu). Skatīts: 2023-10-11.
6. ↑  Dziesmu Vārdi (lirikas). «https://genius.com/albums/Ansis/Balzams» (angļu).
***Let L-410 Turbolet*** ir universālā divmotoru transporta lidmašīna, ko ražo Čehoslovākijas (Čehijas) uzņēmums LET. Galvenokārt paredzēts tuvas distances pasažieru pārvadājumiem, taču tiek izmantota daudzu valstu armijās kā vieglā transporta lidmašīna. Lietoti arī nosaukumi: ***L-410***, ***Let L-410*** un ***Turbolet***.

Modifikācijas
-------------

*L-410*Prototips, izgatavotas trīs lidmašīnas
*L-410A*Pirmā sērija ar *Pratt & Whitney PT6A-27* dzinēju.
*L-410AB*Modifikācija ar četru lāpstiņu propelleri.
*L-410AF*Modifikācija gaisa fotouzņēmumu veikšanai, piegādāta Ungārijai.
*L-410AG*Modifikācija ar uzlabotu aprīkojumu. Netika izgatavots neviens eksemplārs.
*L-410AS*Pārbaudes modifikācija, piegādāta Padomju Savienībai. Izgatavotas piecas lidmašīnas.
*L-410M*Otrā sērija ar *Walter M601A* dzinēju.
*L-410AM*Modifikācija ar uzlabotu dzinēju M601B, zināma arī kā **L-410MA** vai **L-410MU**.
*L-410UVP*Trešā sērija, fundamentāli uzlabota. Starp galvenajām izmaiņām — par 0,8 m palielināts spārnu plētums, *M601B* dzinējs un augstāks horizontālais stabilizators. Spēj pacelties un nolaisties ar mazāku ieskrējiena joslu (UVP — krievu: *saīsinātā pacelšanās un piezemēšanās*).
*L-410UVP-S*Paaugstināta komforta salons ar augšup atveramām durvīm.
*L-410UVP-E*Aprīkota ar *M601E* dzinējiem, piecu spārniņu propelleriem un papildu degvielas tvertnēm spārnu galos.
*L-410FG*Fotogrammetrijas modelis, balstīts uz L-410UVP modifikācijas.
*L-410T*Transporta UVP modifikācija ar lielāku transporta lūku (1,25 m x 1,46 m), ja tiek izmantota, kā medicīnas lidmašīna, spēj pārvadāt 6 nestuves un ārstu, vai 12 izpletņlēcējus. Spēj pārvadāt kravu līdz 1000 kg.
*L-420*uzlabota *L-410UVP-E* modifikācija — *M601F* dzinēji.

*L-410* Latvijas NBS
--------------------

1993. gadā Latvijas bruņotajiem spēkiem Vācija uzdāvināja divas *L-410UVP* lidmašīnas.
Kad 1995. gadā Lielvārdes lidlaukā gatavoja aviācijas paraugdemonstrējumu programmu par godu Latvijas kara aviācijas 76. gadadienai, apsprieda arī augstākās pilotāžas elementa "Muciņa" iekļaušana programmā. 1995. gada 7. jūnijā, izpildot šo elementu, lidmašīnai pietrūka 20—30 metru augstuma rezerves un tā avarēja. Abi piloti gāja bojā.

Atsauces
--------

1. ↑  LET L-410 Turbolet / L-420 - Specifications - Technical Data / Description (english)
Edesas grāfistes paplašināšanās pirms 1131. gada
**Edesas grāfiste** (latīņu: *Comitatus Edessanus*, senfranču: *Conté de Édese*) bija pirmā krustnešu valsts, ko nodibināja Pirmā Krusta karagājiena laikā un kuras galvaspilsēta bija Edesa (tagad Šanliurfa). Tā pastāvēja no 1098. līdz 1146. gadam.

Edesas krišana 1144. gadā bija pirmā lielā krustnešu valstu neveiksme un izraisīja Otro Krusta karu. Tomēr visus turpmākos Krusta karus pavadīja stratēģiska nenoteiktība un nesaskaņas. Otrais krusta karš pat nemēģināja atgūt Edesu, uzskatot, ka stratēģiski izdevīgāk ir ieņemt Damasku. Taču kampaņa cieta neveiksmi un Edesa tika zaudēta kristiešiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Edesas grāfiste***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129117864
* LCCN: n88254184

 |

 |
**Antonijs Grabovskis** (poļu: *Antoni Grabowski*; dzimis 1857. gada 11. jūnijā, miris 1921. gada 4. jūlijā) bija poļu ķīmijas rūpniecības inženieris un esperanto entuziasts. Saukts arī par "esperanto poēzijas tēvu".

Dzīvojis Tornā, pēc tam studēja Breslavas universitē (mūsdienās Vroclava). Strādāja par inženieri Zavercē. Nodarbojās ar tehniskās terminoloģijas izstrādi poļu valodā. 1906. gadā publicēja ķīmijas terminu vārdnīcu *Słownik chemiczny*. No 1888. līdz 1904. gadam strādāja tekstilrūpnīcā Ivanonovovozņesenskā Krievijā.

Jau studiju likos izcēlās ar dotībām valodu apguvē. Dzīves laikā bez dzimtās valodas brīvi runāja vēl deviņās valodās, bet saprata kādas 15. 1887. gadā iepazinās ar Ludvika Zāmenhofa grāmatu *Lingvo internacia. Antaŭparolo kaj plena lernolibro*. Kad Grabovskis Varšavā apciemoja Zāmenhofu, notika pirmā dzīvā saruna esperanto valodā. Apzinādamies literatūras nozīmi valodas attīstībā, no 1888. gada viņš tulkoja esperanto dažādus darbus, kā pirmo - no krievu valodas iztulkoja esparanto Aleksandra Puškina stāstu "Sniegputenis". Vēlākās dzīves laikā bez tulkojumiem izdeva arī pašsacerētus dzejoļus esperanto. Miris ar infarktu, aplūkodams jaunas grāmatnīcas skatlogu, kurā tika pārdotas grāmatas esperanto valodā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Antonijs Grabovskis***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 35563741
* LCCN: n87113736
* ISNI: 0000 0001 0964 3588
* GND: 130472115
* SUDOC: 237215071
* BNF: cb10436356c (data)
* BIBSYS: 11036598
* NKC: xx0082074
* CiNii: DA02399895

 |

 |
**Uvigerinīnas** (*Uvigerininae*) ir foraminīferu apakšdzimta rotaliīdu kārtā. Apakšdzimtu pirmo reizi publicēja 1913. gadā amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kešmens. Taču 1988. gadā amerikāņu mikropaleontologi Alfrēds Lēblihs un Helēna Trappana atzīmēja šo apakšdzimtu kā *Uvigerininae* Haeckel, 1894 ar piezīmi *nom. transl. ex family Uvigerinina* (taksons atvasināts no *Uvigerinina* dzimtas). Ģeohronoloģiski uvigerinīnas ir zināmas no vēlā eocēna (Ipras laikmets) līdz mūsdienām.

Apraksts
--------

Čaula triseriāla, vismaz agrīnā stadijā. Kameras ieapaļas, uzpūstas. Terminālā atvere ar kaklu un fialīna lūpu, un ar iekšēju sifonveidīgu zobu plātni. Uvigerinīnām ir raksturīgas spirāliski izvietotas kameras, un to vecuma izpausme ir ornamentējuma zudumā un tendencē veidot retinātas, spirāliski izvietotas kameras, kā piemēram *Siphouvigerina interrupta*.

Sistemātika
-----------

Uvigerinīnu apakšdzimtā ir iekļautas šādas ģintis:

* apakšdzimta: ***Uvigerininae*** Haeckel, 1894

* ģints: *Atwillina* Kleinpell & Tipton, 1980 †
* ģints: *Ciperozea* Vella, 1961 †
* ģints: *Siphouvigerina* Parr, 1950
* ģints: *Uvigerina* d'Orbigny, 1826
* ģints: *Uvigerinella* Cushman, 1926 6

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Loeblich, A. R.; Tappan, H. (1988). Foraminiferal Genera and their Classification. Van Nostrand Reinhold Company, New York. 523 lpp. ISBN 0-442-25937-9
2. ↑  Cushman. J. A.. 1913; A monograph of the foraminifera of the North Pacific Ocean. Pt. III.
Lagenidae. *Bulletin of the United Stales National Museum* 71(3): 1-125. 91. lpp.
3. ↑  World Foraminifera Database
**Bolderājas—Priedaines kāpu grēda** (arī **Buļļu kāpas** vai **Bolderājas kāpa**) ir kāpu grēda, kas stiepjas no Bolderājas līdz Vārnukrogam starp Buļļupi un Babītes lagūnas līdzenumu. Kāpas ir Latvijas dabas piemineklis.

Grēdas garums ir aptuveni 10 kilometri, bet platums 0,4 līdz 1,5 kilometri. Sastāv no divām paralēlām, asimetriskām, 4—10 metrus augstām, vairākus kilometrus garām, vaļņveida kāpām un 2—8 metrus augstiem pauguru masīviem, kurus nodala deflācijas ieplakas un joslas. Augstākās un stāvākās kāpas atrodās Spilves pļavu malā. Bolderājas apkaimē ("Rīgas Sahāra") tikai viena līdz 1,5 kilometrus plata kāpu un deflāciju ieplaku josla.

Vēl pirms 40—60 gadiem šeit nenostiprinātas smiltis aktīvi virzījās uz iekšzemes pusi. Grēdas rietumu daļā gar Buļļupi sastopams viļņots līdzenums ar deflācijas formām. Kāpu absolūtais augstums sasniedz 22—27,5 metrus virs jūras līmeņa. Eolo smilšu slāņa biezums 8—25 metri. Bolderājas apkaimē 2 kilometru garā posmā, 15—20 hektāru platībā kāpas noraktas Bolderājas—Buļļupes smilts atradnēs. Šī teritorija ir daļēji apbūvēta, bet ir saglabājies nenorakts neliels, vienu hektāru liels kāpu grēdas fragments. Šajā vietā, kā liecība kāpas norakšanai, ir izveidojies Bolderājas karjera ezers, kura maksimālais dziļums ir 14 metri.

Pārējā kāpu grēda apaugusi ar priežu mežu. Bolderājas—Priedaines kāpu grēda sākusi veidoties uz sena aprakta (2—7 metrus zem jūras līmeņa) jūras krasta kraujas pēc Litorīnas jūras regresijas, vēja pūstajām smilšu masām pārvietojoties uz iekšzemi, apberot Babītes lagūnas līdzenumu.

Latvijas brīvības cīņu laikā (1919. gada oktobrī — novembrī) šīs kāpas tika izmantotas pret Bermonta karaspēku, lai latviešu karaspēka daļas, kas virzījās no Daugavgrīvas un Bolderājas, apietu Rīgu no ziemeļiem un rietumiem. Bumbu kalniņā pie Šmitu mājām bija iekārtots Latgales divīzijas komandpunkts. No šejienes 1. novembrī pulkveža Krišjāņa Berķa vadībā sākās uzbrukums Pārdaugavai. 2007. gadā Bumbu kalniņā tika atjaunota un uzstādīta piemiņas čuguna plāksne; svinīgi atklāta 2008. gada 31. oktobrī.

2001. gada 12. novembrī vietā, kur krustojas 57. paralēle un 24. meridiāns (kāpas dienvidu kraujā), tika uzstādīts stabs. Tas iekļaujas a/s "Aldaris" rīkotajā Rīgas 57° paralēles akcijā.

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA Vietvārdu datubāze
2. ↑  Balticmaps.eu
3. ↑  Noteikumi par aizsargājamiem ģeoloģiskajiem un ģeomorfoloģiskajiem dabas pieminekļiem, likumi.lv
4. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 158. lpp.
5. ↑  "Bumbu kalniņa" atjaunotās plāksnes svinīgā atklāšana[novecojusi saite] rigaspieminekli.lv
6. ↑  Iezīmēts 24. meridiāna un 57. paralēles krustpunkts Arhivēts 2008. gada 26. februārī, *Wayback Machine* vietnē. Zinātnes Vēstnesis, 2001-11-19, 19 (227), ISSN 1407-6748
**Pļavas dedestiņa** (latīņu: *Lathyrus pratensis*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Latvijā bieži sastopama visā teritorijā.

Apraksts
--------

Stublāja šķērsgriezums
Augam ir kāpelējošs, 30—100 cm augsts, zarains, neizteikti četršķautņains, kails stublājs. Pamīšus sakārtotas pāra plūksnaini saliktas lapas ar vienu lapiņu pāri un garu, sazarotu vītni lapas galā. Lapiņas lancetiskas (garums 2—4 cm, platums 0,3—0,8 cm), virspusē tumši zaļas, apakšpusē zilganas. Pielapes gandrīz tikpat lielas kā lapiņas, bultveida, ar gludu malu.

Ziedkopu kāti daudz garāki par lapām, četršķautņaini. Ķekarā ir 2—10 spilgti dzelteni ziedi, ar pūkainiem kātiņiem. Vainags tauriņveida; karoga plātne otrādi ovāla, gandrīz apaļa ar seklu jomu galā un melni iekrāsotām centrālajām dzīslām; buras īsākas, ovālas, pie pamata ar austiņu; laiviņai pusmēness forma. Latvijā tā ir vienīgā dedestiņu suga ar dzeltenas krāsas ziediem. Bālajai dedestiņai (*L. pallescens*) ziedi ir daudz bālāki - dzeltenbalti. Zied no jūnija līdz augustam.

Auglis ir iegarena, tumši brūna, 2,5—3,5 cm gara pāksts. Sēklas — dzeltenīgas līdz zaļganpelēkas ar vairāk vai mazāk izteiktu tumši violetu marmorējumu. Lielākajai daļai ziedu pākstis neattīstās, un arī daudzas sēklas iznīcina kukaiņi. Pļavas dedestiņu kuplās audzes izveidojas, pateicoties sazarotiem sakneņiem, no kuriem attīstās daudzi dzinumi.

Izplatība un ekoloģija
----------------------

Suga ir plaši izplatīta Eirāzijā, ievesta Ziemeļamerikā, Kuriļu salās, Sahalīnā, Jaunzēlandē.

Augs ir saulmīlis, ļoti bieži sastopams pļavās, mežmalās, krūmājos, upju krastos. Vislabāk aug ar barības vielām bagātās, mitrās, bet neapplūstošās smilšmāla augsnēs. Izturīgs pret pazeminātu pH līmeni.

Izmantošana
-----------

Vērtīgs lopbarības augs un arī nektāraugs dabiskajās pļavās un ganībās. 

Ārstniecības augs. Lakstus lieto kā maigu atklepošanas līdzekli, slimojot ar bronhītu, plaušu tuberkulozi un citām elpošanas orgānu slimībām. Ārstnieciskam nolūkam pļavas dedestiņu ievāc visu auga ziedēšanas periodu, līdz tam parādās pirmie augļi. Lapās, stublājos un ziedos nav konstatētas indīgas vielas, taču tādas var būt augļos un sēklās.

Atsauces
--------

1. 1 2  Pļavas dedestiņa Lathyrus pratensis L. Sugu enciklopēdija Latvijas daba. Skatīts: 2024.02.24.
2. ↑  *Meadow Vetchling Lathyrus pratensis*. NatureGate. Skatīts: 2024.02.26.
3. ↑  Lathyrus pratensis L. Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. Skatīts: 2024.02.26.
4. ↑  *Lathyrus pratensis L. Wiesen-Platterbse* In: Info Flora, dem nationalen Daten- und Informationszentrum der Schweizer Flora. Atjaunināts: 2024.02.23. Skatīts: 2024.02.26.
5. ↑  *Dedestiņa pļavas Lathyrus pratensis L*. AGFonds Skatīts: 2024.02.26.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Ronalds de Būrs** (nīderlandiešu: *Ronald de Boer*; dzimis 1970. gada 15. maijā Hornā) ir bijušais Nīderlandes futbolists. Viņš ir vecākais no dvīņu brāļiem; viņa brālis Franks de Būrs arī bija profesionāls futbolists un daļu karjeras viņi aizvadīja vienos klubos. Franks spēlēja pussarga pozīcijā.

Starptautiskā karjera
---------------------

De Būrs aizvadīja 67 spēles un guva 13 vārtus Nīderlandes izlasē. Viņš piedalījās 1994. un 1998. gada Pasaules kausā, kur viņš sešās spēlēs guva divus vārtus, bet netrāpīja 11 metru sitienu pusfinālā pret Brazīlijas izlasi pēcspēles 11 metru sitienu sērijā. De Būrs spēlēja arī 1996. un 2000. gada Eiropas čempionātā futbolā.

Nīderlandes izlasē viņš spēlēja vairākas pozīcijās, ieskaitot labās malas pussarga, centra uzbrucēja un uzbrūkošā pussarga pozīcijā. Karjeras sākumā Ajax rindās viņš spēlēja centra uzbrucēja vai uzbrūkošā pussarga pozīcijā, bet vēlāk pārgāja uz labā pussarga pozīciju.

De Būrs nekad oficiāli nebija ne Nīderlandes izlases, ne Ajax kapteinis, bet vairākās spēles, kad nespēlēja nominālais kapteinis, viņš nēsāja kapteiņa apsēju. Vairumā komandu, kur viņš spēlēja kopā ar brāli, tieši Franks bija komandas kapteinis.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 28310716
* LCCN: n00104533
* ISNI: 0000 0000 2274 3690

 |

 |

Ārējās saites
-------------

* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* *FBref* spēlētāja profils (angliski)
Borisa Kustodijeva 1920. gada glezna "Boļševiks"
**Boļševiki** (krievu: *большевики* — ‘tādi, kas ir vairākumā’) jeb **lielinieki** bija Krievijas impērijā KSDSP radikālais spārns, kas 1912. gada partijas kongresā ieguva vairākumu Vladimira Uļjanova (Ļeņina) vadībā un atšķēlās no partijas, izveidojot Krievijas Sociāldemokrātisko Strādnieku (boļševiku) partiju. Par savu mērķi uzskatot komunisma ieviešanu, partija pēc 1917. gada Oktobra apvērsuma pārdēvējās par Krievijas komunistisko (boļševiku) partiju (*Российская коммунистическая партия (большевиков) — РКП(б)*) un saglabāja šo nosaukumu līdz 1925. gadam.

No 1925. līdz 1952. gadam partijas nosaukums bija "Vissavienības Komunistiskā (boļševiku) partija" (*Всесоюзная коммунистическая партия (большевиков) (ВКП(б)*).

No 1952. līdz 1991. gadam partijas nosaukums bija "Padomju Savienības komunistiskā partija" (*Kоммунистическая партия Советского Союза (КПСС)*).

1991. gadā Krievijas Federācijā partija tika likvidēta.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Boļševiki***.
* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Изгоев А. С. «Социализм, культура и большевизм»
* Йоффе Г. Подъём и падение большевизма

Piezīmes
--------

1. ↑  (pārdēvēta par "Padomju savienības komunistiskā partija")
**Aleksandra Maļcevska** (krievu: *Александра Мальцевская*; dzimusi 2002. gada 5. jūlijā, Volgogradā) ir Krievijā dzimusi Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (2018).

Biogrāfija
----------

Rostovas pie Donas šaha skolas audzēkne. 2015. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U15 vecuma grupā.

Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2016. gadā, kad Prāgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā. Gadu iepriekš šajā vecuma grupā bijusi otrā. 2012. gadā bijusi trešā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā. 2013. gadā ieņēmusi otro vietu Pasaules skolnieku šaha čempionātā meitenēm U11 vecuma grupā. 2016. gadā bijusi otrā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā. 2017. gadā ieņēmusi trešo vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā. 2018. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā meitenēm U20 vecuma grupā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 35. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Kopš 2022. gada februāra šaha turnīros pārstāv Poliju.

2023. gada martā Melnkalnē izcīnījusi 3. vietu Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm. 2023. gada aprīlī Varšavā ierindojusies 8. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.

2024. gada martā uzvarējusi starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Belgradā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Александра Мальцевская стала чемпионкой Европы». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 17. janvārī. Skatīts: 2019. gada 29. martā.
2. ↑  Первенство России 2015 года по шахматам среди девушек до 15 лет
3. ↑  «European Youth Chess Championship G14 Prague 2016 - Girls Under 14». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 16. janvārī. Skatīts: 2018. gada 29. janvārī.
4. ↑  25th European Youth Chess Championship 2015 U14 - Girls
5. ↑  World Youth Championships 2012 - U10 Girls
6. ↑  World School Chess Championships 2013 Girls 11
7. ↑  World Youth Chess Championships 2016 G14
8. ↑  World Youth Chess Championship 2017 U16 Girls
9. ↑  Maghsoodloo and Maltsevskaya are World Junior Champions 2018 | ChessBase
10. ↑  2021 FIDE Chess.com Women's Grand Swiss
11. ↑  Александра Мальцевская будет играть за Польшу
12. ↑  23rd European Women Chess Championship
13. ↑  Mistrzostwa Polski Kobiet w Szachach 2023
14. ↑  55th INTERNATIONAL LADIES' GRANDMASTER TOURNAMENT - 55. MEĐUNARODNI VELEMAJSTORSKI TURNIR ŠAHISTKINJA
15. ↑  Application Details (WGM): Maltsevskaya, Aleksandra

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Žairzinju**, dzimis **Žairs Ventura Fiļu** (portugāļu: *Jairzinho, Jair Ventura Filho*; dzimis 1944. gada 25. decembrī) ir bijušais Brazīlijas futbolists. Savas karjeras laikā viņš spēlēja malējā pussarga pozīcijā un izcēlās ar savu ātrumu un atlētisko spēli. Viņš bija leģendārās Brazīlijas komandas dalībnieks, kas ieguva 1970. gada Pasaules kausu, kurā viņš guva vārtus katrā spēlē, kurā piedalījās. To paveikdams, viņš kļuva par vienu no trim spēlētājiem, kas to paveicis (bez viņa arī Alsidess Hihia un Žists Fontēns) futbola vēsturē, kas guvuši vārtus katrā turnīra spēlē. Viņš ar 27. kārtas numuru bija iekļauts žurnāla *World Soccer Magazine* 100 20. gadsimta lieliskāko spēlētāju sarakstā, vienu vietu aiz Zinedina Zidana.

Tābrīža ekonomiskās un politiskās situācijas, kā arī sporta likumdošanas dēļ viņš lielāko savu karjeras daļu aizvadīja Dienvidamerikā, kur viņš pavadīja vienpadsmit gadus Riodežaneiro klubā Botafogo. Karjeras beigas viņš devās uz Eiropu, kas bija raksturīgi Dienvidamerikas spēlētājiem līdz pat 1980. gadiem, kad mainījās ekonomiskā un politiskā situācija. Žairzinju aizvietoja savu futbola elku Garinču gan Botafogo, gan Brazīlijas izlasē un spēlēja trijos Pasaules kausa finālturnīros pēc kārtas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Žaira Venturas Filhu 'Žairzinju' - Iesistie vārti starptautiskajās spēlēs (angliski)». *rsssf.com*. Skatīts: 2007. gada 6. maijs.
2. ↑  Žairzinju — Pasaules kausa futbolā leģenda Arhivēts 2009. gada 15. augustā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
3. ↑  100 labākie gadsimta futbolisti (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Žairzinju***.
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
**Velga Krile** (dzimusi 1945. gada 27. septembrī, mirusi 1991. gada 31. jūlijā) bija latviešu dzejniece un dramaturģe.

Dzimusi Valkas pagasta "Strautiņos" skolotāja ģimenē. 1964. gadā beigusi Valkas 1. vidusskolu. Mācījusies Latvijas Valsts Universitātes Vēstures un filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļā, ko pabeidza 1967. gadā. Strādājusi par kluba vadītāju Valkas rajona kolhozā "Ļeņina ceļš" (1967-1969), par korektori izdevniecībā "Liesma" (1970. un 1973-1976), par bibliotekāri Zinātniski tehniskajā bibliotēkā (1972-1973). No 1977. gada algotu darbu nestrādāja slimības dēļ. Tajā pašā gadā uzņemta Rakstnieku Savienībā. Dzejniece mirusi savās lauku mājās 1991. gada 31. jūlijā. Nāves iemesls bija pašnāvība.

Dzeja
-----

Velgas Kriles pirmā publikācija — dzejolis "Runča grēksūdze mazajai" publicēts Valkas rajona laikrakstā "Darba Karogs" 1959. gada 23. jūlijā. Viņas dzīves laikā iznāca septiņi krājumi. Velgas Kriles maksimālisms dzejā ir radniecisks O. Vācieša, A. Aizpurietes un V. Belševicas dzejai. Pēdējais dzejnieces pašas sastādītais krājums ir "Sikspārnis. Rekviēms". Turpmākos krājumus un izlases sastādījusi dzejnieces māsa Antra Krile.

### Dzejoļu krājumi

* "Dzeltenās palodzes". Rīga: Liesma, 1966.
* "Bērzi". Rīga: Liesma, 1976.
* "Gaismēna". Rīga: Liesma, 1979.
* "Es diennaktī esmu". Rīga: Liesma, 1982.
* "Nepiekrāp mani". Rīga: Liesma, 1985.
* "Uz zāles fona". Rīga: Liesma, 1989.
* "Uz tā tālā ceļa". Rīga: Liesma, 1991.
* "Sikspārnis. Rekviēms" Rīga: Preses nams, 1994.
* "Vanagi". Rīga: SolVita, 1995.
* "Debesu akrobāts". Rīga: Garā pupa, 1995.
* "Skrien sarkans jaguārs" [mīlas lirikas izlase]. Rīga: Neputns, 2005.
* "Ugunspuķe, aizmirstība". Sast. Antra Krile. Rīga: Zvaigzne ABC, 2008.
* "Kā mirdzošas būtnes". Sast. Antra Krile. Rīga: Mansards, 2012.

Lugas
-----

Velgas Kriles sešpadsmit lugas palikušas lasītājiem maz zināmas. Viņa sarakstījusi lugas "Orfejs un Eiridike"(1968), "Dimanta dziesma" (1969), "Stepans Razins" (1969/70), "Vanems Imanta" (1972), "Ivans Bargais" (1973), "Vietlavs un Veseta" (1976), "Asaras"(farss)(1976), "Katastrofa" (1979), "Vai jūs baiļojaties, jūs, mazticīgie!" (1980), "N-tā pilsēta" (1983), "Nebukadnecars" (1983/84), "Kains" (1984), "Leģenda" (1984/85), "Tronis un mīlestība" (1985), "Svētlaimīgo sala" (1987), "Manā zemē ir tādi vārdi…" (1990). V. Kriles dramaturģija pārstāv neparastu žanru — traģēdija dzejā. Valkas pilsētas teātris ir iestudējis trīs dzejnieces lugas — "Vai jūs baiļojaties, jūs mazticīgie!", "Kains" un "Katastrofa". Izrādes guvušas skatītāju atzinību vairākos teātru festivālos.

* "Svētlaimīgo sala" [lugu izlase]. Rīga: Pils, 1999 ["Ivans Bargais"; "Katastrofa"; "Vai jūs baiļojaties, jūs, mazticīgie!"; "Svētlaimīgo sala"; "Manā zemē ir tādi vārdi"]

Ārējās saites
-------------

* Valkas novada bibliotēka — Izstāde "Mūsu dzejas Pelnrušķīte — Velga Krile"
* Valmieras integrētā bibliotēka — Dzīve un radošā darbība[novecojusi saite]

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 196786871
* LNB: 000003053
* LCCN: n93047644
* ISNI: 0000 0000 3573 5497

 |

 |
**Zemeņu āboliņš** (*Trifolium fragiferum*) ir āboliņu ģints suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Eiropā tā ir plaši sastopama, Latvijā reti un salveidīgi, tikai dažviet Baltijas jūras un Rīgas līča piekrastē. Sugai nodala divas pasugas, no kurām viena saistīta ar ziemeļu (arī Latviju), otra — ar dienvidu teritorijām.

Apraksts
--------

Zemeņu āboliņš ir daudzgadīgs, 5-15 cm garš lakstaugs ar pacilu, ložņājošu stublāju, kas mezglos sakņojas. Lapas ir trīslapiņu saliktas no olveidīgām lapiņām to mala ir sīkzobaina un lapiņu gals bieži ir jomains. Ziedi ir izvietoti blīvā galviņā, balti vai iesārti. Pielapes ir blāvas un plēvjainas. Noziedot kauss uzpūšas un augs iegūst raksturīgo izskatu - apaļu, iesārti plēvjainu, spilvaini sarmatainu galviņu, kas atgādina zemeni. Auglis ir eliptiska, uzpūsta pākstīte. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «zemeņu āboliņš - Trifolium fragiferum L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2024-01-28.
**Mihails Ļermontovs** (krievu: *Михаил Юрьевич Лермонтов*; dzimis 1814. gada 15. oktobrī [v.s. 3. oktobrī] Maskavā, miris 1841. gada 27. jūlijā [v.s. 15. jūlijā] Pjatigorskā) bija krievu romantisma rakstnieks.

No 1901. līdz 2024. gadam rakstnieka vārdā bija nosaukta iela Rīgā.

Dzīve
-----

Ļermontovs dzimis dižciltīgā ģimenē Maskavā. 1817. gadā nomira viņa māte; viņu uzaudzināja vecāmāte lauku īpašumā Penzas tuvumā. No 1830. līdz 1832. gadam Ļermontovs studēja Maskavas Universitātē, pēc tam iestājās karaskolā Pēterburgā, kuru pabeidza 1834. gadā kā kornets, uzsākot dienestu leibgvardes huzāru pulkā.

Pēc Aleksandra Puškina nāves pēc divkaujas 1837. gadā Ļermontovs uzrakstīja emocionāli piesātinātu un visai asu dzejoli "Dzejnieka nāve", kas tika uztverts kā uzbrukums pastāvošajam režīmam un izsauca attiecīgu reakciju: Ļermontovs kā praporščiks tika pārcelts uz dienestu Ņižegorodskas dragūnu pulkā Kaukāzā. Tur uz viņu lielu iespaidu atstāja Kaukāza daba un iedzīvotāji.

Ļermontovs mira 1841. gada 27. jūlijā divkaujā ar savu dienesta biedru Nikolaju Martinovu.

Literārā darbība
----------------

Pusaudža gados tapušajos Ļermontova darbos, piemēram, "Kaukāza gūsteknī" (pārstrādāts Puškina darba sižets) vērojama liela Puškina ietekme, tomēr pakāpeniski Ļermontovs izstrādā pats savu stilu. Ļermontovs spēcīgi ietekmējies arī no angļu romantisma dzejnieka Bairona. Ļermontovs pievērsies gan dzejai, gan prozai, gan dramaturģijai.

Dzīves laikā Ļermontovs publicējis tikai vienu, turklāt visai plānu dzejoļu krājumu, gadu pēc viņa nāves tika izdoti vēl trīs stipri cenzēti sējumi. Viņa dzejas tematika ir visai plaša — no patriotiskas līdz panteistiskai.

Viens no Ļermontova slavenākajiem darbiem ir dramatiskā poēma "Dēmons" (*Демон*, pirmoreiz pilnībā izdots pēc autora nāves 1857. gadā).

Nozīmīgākais Ļermontova prozas darbs ir romāns "Mūsu laika varonis" (*Герой нашего времени*, 1840).

Nozīmīgākie darbi
-----------------

* "Mūsu laika varonis" (*Герой нашего времени*, 1840)
* "Maskarāde" (*Маскарад*, 1836)
* "Mciri" (*Мцыри*, 1840)
* "Dēmons" (*Демон*, 1842, publ. 1857)
* "Bela" (*Бэла*, 1838, publ. martā 1839)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mihails Ļermontovs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 14772733
* LNB: 000027346
* LCCN: n81032540
* ISNI: 0000 0001 2276 8078
* GND: 11857194X
* SELIBR: 70923
* SUDOC: 028729579
* BNF: cb119125734 (data)
* BIBSYS: 90131790
* ULAN: 500344061
* NLA: 36193371
* NDL: 00447424
* NKC: jn19990210374
* SBN identifikators CFIV001145 nav derīgs.
* RLS: 000083522
* BNE: XX999592
* CiNii: DA00464136

 |

 |