recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dubinska dīķis** (arī **Dubinskas dīķis**) ir mākslīgi veidota ūdenstilpe Cēsīs. 
Ūdenstilpei ir caurteces tipa hidroloģiskais režīms, no dīķa iztek Pirtsupīte, kas ietek Gaujas pietekā Siļķupītē. Abos dīķos ir labi saglabājušās hidrotehniskās būves. Dubinska dīķī ir atļauts makšķerēt un zvejot, bet aizliegts peldēties un peldināt dzīvniekus.

Vēsture
-------

Izveidots kā Dubinska muižas (vācu: *Dubinsky*) dzirnavu dīķis, dzirnavu enerģija izmantota ādu apstrādāšanai. 1927. gadā muižas ēku vietā Cēsu alus darītavas īpašnieks uzbūvēja savrupmāju, kurā Latvijas PSR laikā ierīkoja mazbērnu novietni.

Raksturojums
------------

Dīķis ir veidots no divām daļām, kas ir atdalītas viena no otras ar zemes dambi un betona aizsprostu. Lejas dīķa daļa ir lielākā — tā aizņem 0,3 ha no dīķa 0,4 ha lielās platības. Lejas dīķī arī atrodas ar kokiem apaugusi saliņa, kuras krasts ir nostiprināts ar akmens bruģi. Uz saliņas bieži uzturas ūdensputni. Kādu laiku dīķī uzturējušies gulbji.

Ziemā dīķi izmanto kā slidotavu un hokeja spēles vietu.

### Galerija

* Lejas dīķisLejas dīķis
* Lejas dīķisLejas dīķis
* Lejas dīķa saliņaLejas dīķa saliņa
* Dubinska dīķis pavasarīDubinska dīķis pavasarī

Atsauces
--------

1. 1 2  «Dubinska dīķis». *ezeri.lv*. Latvijas ezeri. Skatīts: 2018. gada 9. jūlijā.
2. ↑  «Ierobežota makšķerēšana Cēsu parku dīķos». *cesis.lv*. Cēsu novada pašvaldība. 2015. gada 8. septembrī. Skatīts: 2018. gada 9. jūlijā.
3. ↑  "Dubinskas dīķis". *Druva*. 2007. gada 17. novembrī. Atjaunināts: 2018. gada 9. jūlijā.
4. ↑  Ieva Karlsberga. «Kāpēc visi melnie gulbji nevar palikt Cēsīs». *old.cesis.lv*. Cēsu novada pašvaldība, 2010. gada 7. septembrī. Skatīts: 2018. gada 9. jūlijā.[novecojusi saite]
5. ↑  Gabrāns, Jānis (2014. gada 31. janvārī). "Šoziem īsti var izbaudīt slidošanu". *Druva*. Atjaunināts: 2018. gada 9. jūlijā.
**Natālija Buksa** (ukraiņu: *Наталія Ігорівна Букса*; dzimusi 1996. gada 6. novembrī Ļvivā) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (2015).

Biogrāfija
----------

2006. gadā uzvarējusi Ukrainas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā. 2015. gadā uzvarējusi Ukrainas junioru šaha čempionātā un Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupās. Par šo panākumu FIDE 2015. gadā Buksai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

2016. gadā Ukrainas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi sudraba medaļu (uzvarējusi Jeļizaveta Malahova). 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Hoangu Thaņu Čangu, bet 2. kārtā zaudējusi Sopiko Guramišvili.

2019. gadā pārstāvējusi Ukrainu Pasaules komandu šaha čempionātā. 2020. gada decembrī Hersonā uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 39. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Pārstāvējusi Ukrainas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā uzvarējusi komandu vērtējumā.

2024. gada martā izcīnījusi 2. vietu Vācijas atklātajā sieviešu šaha čempionātā Augsburgā.

Personīgā dzīve
---------------

2018. gada novembrī apprecējusies ar Azerbaidžānas šaha lielmeistaru Raufu Memmedovu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE World Junior U20 Championship (Girls) 2015
2. ↑  Ukrainian Chess Championship 2016
3. ↑  «FIDE Women's World Chess Championship 2017». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. februārī. Skatīts: 2017. gada 17. februārī.
4. ↑  Ukraine Chess Championship Women - 2020
5. ↑  2021 FIDE Chess.com Women's Grand Swiss
6. ↑  44th Olympiad Chennai 2022 Open
7. ↑  Internationale Offene Deutsche Frauen Einzelmeisterschaft 2024
8. ↑  «"Только с тобой". Рауф Мамедов спел Наталье Буксе на их свадьбе». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 27. decembrī. Skatīts: 2019. gada 13. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Braclavas ģerbonis
**Braclava** (ukraiņu: *Брацлав*) ir sena Ukrainas pilsēta pie Dienvidbugas upes Vinnicas apgabalā.

Vēsture
-------

Pirmo reizi minēta 1362. gadā kā *Браславль* pie Lietuvas dižkunigaitijas dienvidu robežas ar Zelta ordas zemēm. 1564. gadā tai piešķīra Magdeburgas tiesības, pēc Ļubļinas ūnijas noslēgšanas 1569. gadā bija Polijas karaļa kronim pakļautas Braclavas vaivadijas (poļu: *Województwo bracławskie*) centrs.

1648. gadā pilsētu iekaroja Bohdans Hmeļnickis, pēc Andrusovas pamiera 1667. gadā to atguva Polija, no 1672. līdz 1699. gadam pārvaldīja Osmaņu impērija, pēc 1793. gada Polijas dalīšanas Krievijas Impērija. Kopš 1797. gada bija Podolijas guberņas apriņķa pilsēta, 1919. gadā nokļuva Ukrainas Tautas Republikas, 1922. gadā Ukrainas PSR, 1991. gadā Ukrainas republikas sastāvā.

* Braclavas katoļu baznīca 20. gadsimta sākumāBraclavas katoļu baznīca 20. gadsimta sākumā
* RātsnamsRātsnams
* ielaiela
* ebreju kapsētaebreju kapsēta
* D. Nečaja piemineklisD. Nečaja piemineklis

Skatīt arī
----------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Braclava***.
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
**Jānis Kroders** (1860—1938) bija latviešu skolotājs, rakstvedis un cilvēktiesību aktīvists, 1905. gada revolūcijas dalībnieks. Rīgas apriņķa komisārs un Vidzemes Zemes padomes deputāts (1917).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1860. gada 26. jūnijā Lauteres pagasta "Leišu" mājās. Mācījās Bērzones draudzes skolā, Valkas Tērauda skolotāju seminārā. Strādāja par Grostonas (1879), Viesienas (1880-1884) skolotāju un pagasta rakstvedi. Vēlāk pagasta rakstvedis Vecķeipenē, Aderkašos, Taurupē, Plāterē un Meņģelē. Organizēja zemnieku biedrības, sekmīgi vadīja vairākas prāvas pret Vidzemes guberņas muižniekiem. 1904. gadā iestājās LSDSP.

Kā Kokneses pagasta darbvedis kopā ar mazgadīgo dēlu Arturu piedalījās 1905. gada revolūcijas cīņās, 1905. gada novembrī bija viens no Vidzemes un Kurzemes pagastu delegātu kongresa organizētājiem Rīgā. Pēc revolūcijas apspiešanas 1906. gada 18. augustā uz spiega Brazovska denunciācijas pamata apcietināts, tiesa t.s. Kokneses - Skrīveru prāvā viņam piesprieda nāvessodu, ko nomainīja uz mūža ieslodzījumu Smoļenskas katorgas cietumā. Ieslodzījumā uzrakstīja apcerējumu "Kā savilkās mākoņi pār Baltijas ciemiem" (1908). 1908. gada 13. decembrī Vidzemes guberņas žandarmērijas priekšnieks ziņojumā prokuroram par 1905. gada nemieriem Latvijā rakstīja, ka "sacelšanās mērķis bijis nodibināt latviešu republiku un J. Kroderam būtu jākļūst par tās prezidentu".

Pēc Februāra revolūcijas tika atbrīvots un 1917. gadā atgriezās Latvijā, bija Vidzemes Zemes padomes delegāts, Rīgas apriņķa komisārs, Iskolata loceklis. 
Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas J. Kroders 1918. gadā devās uz Padomju Krieviju, kur darbojās Ļeņingradas guberņas Čudovas rajona (tagad Novgorodas apgabals) Kolomovkas sādžā kā latviešu kolhoza "Strēlnieks" rēķinvedis. 

NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1938. gada 26. februārī arestēts, apvainots spiegošanā un nošauts 1938. gada 21. oktobrī.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. X. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 18 464 - 18 465. sleja.
3. ↑  nekropole.info[novecojusi saite]
4. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 51. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 507. lpp.
5. ↑  Книга памяти Новгородской обл.[novecojusi saite] no nekropole.info

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 9216960
* LNB: 000005834
* LCCN: n2003003120
* ISNI: 0000 0000 3734 3526

 |

 |
**Tandaga** (filipīniešu: *Lungsod ng Tandag*, angļu: *City of Tandag*, surigaviešu: *Siyudad nan Tandag*, sebuāņu: *Dakbayan sa Tandag*) ir pilsēta Filipīnās, Karagas reģionā, Dienvidsurigao provinces galvaspilsēta un otra lielākā pilsēta. Atrodas provinces ziemeļdaļā Mindanao salas ziemeļaustrumos Filipīnu jūras krastā pie Tandagas upes ietekas. Lielākā daļa iedzīvotāju ir surigavieši un sebuāņi. Nozīmīgs reģiona transporta (osta, lidosta) un saimnieciskais centrs.

Vēsture
-------

Pirms spāņu atnākšanas Tandagas tagadējā teritorijā dzīvoja Mindanao austrumkrasta autohtonie iedzīvotāji manobo un mamanvi. 1609. gadā Tandagas upes grīvā ieradās misionāri Huana de la Vegas vadībā, kas šeit uzbūvēja mūra nocietinājumu un nelielu apmetni. Tandaga kļuva par pieturas punktu (*port-of-call*) burukuģiem, kas aplieca Mindanao dienvidus. 1650. gadā Tandaga kļuva par Karagas apgabala administratīvo centru. 18. gadsimta otrajā pusē pilsētu vairākkārt nopostīja moro pirāti un 1848. gadā Karagas administratīvo centru pārcēla uz labāk aizsargāto Surigao. 1960. gadā, sadalot Surigao provinci Ziemeļsurigao un Dienvidsurigao provincēs, Tandaga tika nozīmēta par Dienvidsurigao galvaspilsētu. 2007. gadā Tandagai piešķīra pilsētas statusu. 2008. gadā šo statusu apstrīdēja Augstākajā tiesā, bet galu galā pārapstiprināja 2011. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *Q107442757*. Q17067223. 7 jūlijs 2021.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tandaga***.
Šis raksts ir par igauņu komunistu. Par citām jēdziena **Meri** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

[[Attēls:|thumb|right|200px|Arnolds Meri 2008. gadā]]
**Arnolds Meri** (igauņu: *Arnold Meri*; 1919. gada 1. jūlijs — 2009. gada 27. marts) bija pirmais igauņu tautības Padomju Savienības Varonis, politiskais un sabiedriskais darbinieks. 2007. gadā bija apsūdzēts par piedalīšanos genocīdā. Lenarta Meri brālēns.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1919. gadā Tallinā igauņu ierēdņa Konstantīna Meri un viņa sievas Olgas, dzimušas Danndorfas, ģimenē. 
1926. gadā ģimene pārcēlās uz Serbu, horvātu un slovēņu karalisti, kur tēvs strādāja par pavāru, bet māte bija apteksne. Tur viņu kristīja ortodoksajā baznīcā un Skopjē Meri pabeidza krievu sākumskolu un vēlāk krievu-serbu ģimnāziju Belgradā. 

Pirms Otrā pasaules kara sākuma 1938. gadā ģimene atgriezās Igaunijā. Arnolds atrada darbu, bet gadu pēc ierašanās dzimtenē viņu iesauca armijā. Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gadā Arnoldu Meri ievēlēja Tallinas komjaunatnes komitejā ar uzdevumu izveidot komjaunatnes organizāciju armijā. Pēc Igaunijas armijas pārveidošanas sākotnēji par Tautas armiju, bet pēc tam par 22. teritoriālo strēlnieku korpusu, Arnolds Meri kļuva par tā 415. radiobataljona poļitruka vietnieku.
Pēc Vērmahta iebrukuma 1941. gada jūlijā Meri iesaistījās aizsardzības kaujās pie Dno Pleskavas apgabalā, kur viņu četras reizes ievainoja, tomēr viņš turpināja komandēt savu bataljonu. Tā paša gada 15. augustā Meri piešķīra Padomju Savienības Varoņa nosaukumu. 
Pēc izveseļošanās mācījās Maskavas kara inženieru skolā. Dienestu turpināja kā politdaļas vietnieks 249. Igauņu strēlnieku divīzijā, bet vēlāk 8. Igauņu strēlnieku korpusā.
1945. gada jūnijā viņu demobilizēja no armijas un viņš atgriezās dzimtenē, kur tika ievēlēts par pirmo Igaunijas PSR Centrālkomitejas komjaunatnes sekretāru. 1949. gadā iestājās Augstākajā partijas skolā. Tajā pašā laikā tika nosūtīts uz Hījumā salu, kur viņš darbojās kā partijas pārstāvis vietējo iedzīvotāju deportācijās. 

Pēc konflikta ar partijas vadību viņu 1951. gadā izslēdza no Augstākās partijas skolas un atņēma PSRS apbalvojumus. Pēc tam viņš, kādu laiku strādāja par atslēdznieku, bet vēlāk pārvācās uz Altaju. 1956. gadā viņu reabilitēja. Pēc tam viņš pabeidza Augstāko partijas skolu un strādāja par politekonomikas pasniedzēju pedagoģijas institūtā. No 1960. gada strādāja atkal Igaunijā. Ieņēma augstus amatus Izglītības ministrijā un citviet. 1989. gadā pensionējās. Ar savu brālēnu Lenartu Meri praktiski nekontaktējās. Līdz mūža beigām viņš vadīja Igaunijas Antifašistisko komiteju.

2007. gadā Igaunijas prokuratūra izvirzīja pret Arnoldu Meri apsūdzības par deportāciju veikšanu Hījumā salā 1949. gada martā. Tomēr Meri tika atklāts plaušu vēzis, kas kļuva par iemeslu, lai izbeigtu tiesvedību pret viņu. 2009. gada 27. martā viņš nomira savā dzīvoklī, Tallinā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Arnolds Meri***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 308694743
* GND: 1050483898

 |

 |
Ogres Centrālā bibliotēka
**Ogres Centrālā bibliotēka** ir Ogres novada pašvaldības kultūras, izglītības un informācijas patstāvīga iestāde, kuras darbības mērķis ir iedzīvotāju bibliotekārā, bibliogrāfiskā un informacionālā apkalpošana. Bibliotēka ir pašvaldības budžeta iestāde. Tās saimnieciskā un finansiālā darbība pakļauta Ogres novada domei.

Vēsture
-------

Ogres centrālā bibliotēka dibināta 1928. gadā, kad Ogre ieguva pilsētas statusu. Bibliotēkas dibinātājs ir skolotājs Teodors Spuriņš. Pirmā Ogres bibliotēkas adrese bija Rīgas ielā 13. Sakumā bibliotēkas krājumu veidoja 1500 sējumi. Interesants fakts, ka bibliotēku no 1948. gada 21. decembra līdz 1949. gada 31. martam vadīja Gunārs Cilinskis. 1949. gada 31. maijā apvienoja Ogres pilsētas un apriņķa bibliotēkas — Ogres apriņķa bibliotēkā. 1950. gadā sakarā ar teritoriālo reformu, likvidējot apriņķus bibliotēku pārdēvēja par Ogres rajona bibliotēku. 1979. gadā bibliotēka pārdēvēta par Ogres rajona centrālo bibliotēku. Rajonā pakļautība Ogres RCB darbojās līdz 1992. gada maijam, tad to pārņēma Ogres pilsēta. Kopš 1992. gada bibliotēkas nosaukums ir Ogres Centrālā bibliotēka. 1995. gadā bibliotēka savā īpašumā ieguva mobilo bibliotēku — bibliobusu. 
2019. gadā tika demontēta iepriekšējā bibliotēkas ēka un uzsākta celtniecība pie jaunās bibliotēkas. Jaunā bibliotēkas ēka atvērta 2021. gadā, kļūstot par lielāko koka publisko celtni Latvijā.

### 2022. gada statistika

* Apmeklējumu kopskaits: 61 023.
* Izsniegumu skaits: 113 220 vienības.

Bibliobuss
----------

1995. gadā Ogres Centrālā bibliotēka savu bibliobusu ieguva Kultūras ministrijas izsludinātajā konkursā. Tolaik tā bija pirmā mobilā bibliotēka Latvijā. Bibliobuss apkalpo Ogres novada iedzīvotājus 4 maršrutos. Ogres pilsētas iedzīvotājus — 2 maršrutos. Katru mēnesi bibliobuss nobrauc aptuveni 700 km.

Atsauces
--------

1. ↑  Ogres novada pašvaldības iestādes un aģentūras
2. 1 2  Par bibliotēku — Ogres Centrālā bibliotēka — Ogres Centrālā bibliotēka
3. ↑  «Ogres bibliotēka – lielākā pasīvā publiskā koka konstrukciju ēka Latvijā (precizēts)». *lsm.lv*. Skatīts: 2023. gada 18. novembrī.
4. 1 2  «Gada pārskats - 2022. gads (PDF)». *ocb.lv*. Skatīts: 2023. gada 25. jūlijā.
5. ↑  Ogres Vēstis Visiem. Ogres bibliobuss kursē jai 15 gadus[novecojusi saite]
6. ↑  «Bibliobuss». *ocb.lv*. Skatīts: 2023. gada 25. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Ogres centrālā bibliotēka
**FK Priekuļi** ir Latvijas futbola klubs no Priekuļiem. Kluba vīriešu komanda "**FK Priekuļi**" piedalās Latvijas futbola 2. līgas čempionātā, bet sieviešu komanda "**Cēsis/ FK Priekuļi**" — Sieviešu futbola 1. līgā.

Futbola klubā "Priekuļi" ir izveidota arī jauniešu futbola sistēma, kura pārstāvēta dažādās vecuma grupās. 

Līdz 2018. gadam kluba spēļu mājvieta bija Priekuļu vidusskolas stadions, bet kopš 2018. gada — Cēsu pilsētas stadions.

Vēsture
-------

"FK Priekuļi" dibināts 2004. gadā. Vairākas sezonas tas piedalījās 2. līgas Vidzemes čempionātā, bet 2013. un 2014. gada sezonās spēlēja Vidzemes čempionāta 3. līgā. 2015. gadā klubs atgriezās 2. līgā.

Par līdz šim veiksmīgāko sezonu uzskatāms 2020. gads, kad divpadsmit komandu konkurencē "FK Priekuļi" izcīnīja 4. vietu un ieguva tiesības spēlēt 2. līgas finālturnīrā, kandidējot uz pirmās līgas čempionātu. 

2014. gadā tika izveidota sieviešu futbola komanda.

Atsauces
--------

1. ↑  Futbola kluba "Priekuļi" jaunie izaicinājumi Arhivēts 2019. gada 9. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. edruva.lv

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Futbola federācija
* Vidzemes futbola centrs
Jūras faunas izmiršanas intensitāte fanerozoja laikā. Katrā laika intervālā parādīts, cik daudz ģinšu procentuāli neizdzīvoja līdz nākamajam laika intervālam. Izmiršana parādīta tikai tām ģintīm, kas ir saglabājušās fosilā veidā
**Perma-triasa izmiršana** ir viena no piecām dzīvo organismu masveida izmiršanām. Pēc šīs izmiršanas tiek vilkta robeža starp perma un triasa ģeoloģiskajiem periodiem. Šī izmiršana sadala arī paleozoja un mezozoja ēras. Pēc mūsdienu ģeohronoloģiskās skalas tā notika pirms 252,2 ± 0,5 mlj. gadu. Šī izmiršana bija lielākā biosfēras katastrofa Zemes vēsturē, kuras rezultātā izmira 96% jūras sugu un 70% sauszemes mugurkaulnieku sugu. Katastrofa ir vienīgais zināmais kukaiņu izmiršanas gadījums, kuras rezultātā izmira 57% kukaiņu ģinšu un 83% sugu. Ņemot vērā tik lielu bioloģisko sugu zudumu, biosfēras atjaunošanai bija nepieciešams ilgāks laiks, nekā citu izmiršanu gadījumos. Perma-triasa izmiršanas modeļi pašlaik vēl tiek apspriesti. Dažādas zinātniskās skolas atbalsta no viena līdz trim izmiršanas maksimumiem.

Katastrofas cēloņi
------------------

Pašlaik speciālistiem nav vienota uzskata par izmiršanas cēloņiem. Tiek izskatīti vairāki izmiršanas iemesli:

* Katastrofiskie notikumi:

* vulkāniskās darbības aktivizēšanās Sibīrijā;
* viena vai vairāku meteorītu triecieni, vai arī Zemes sadursme ar asteroīdu vairāku desmitu kilometru diametrā (par šīs hipotēzes pierādījumu tiek minēts 500 km liels krāteris Vilksa Zemes rajonā);
* pēkšņa metāna gāzes izplūde no jūras dziļumiem.

* Pakāpeniskie notikumi:

* anoksija — atmosfēras un jūras ūdens ķīmiskā sastāva maiņa (skābekļa deficīts);
* klimata sausuma palielināšanās;
* okeānisko straumju un/vai jūras līmeņa izmaiņas klimatisko izmaiņu rezultātā.

Biežāk ir izplatīta hipotēze, saskaņā ar kuru katastrofas cēloņi ir saistīti ar lielajiem bazalta trapu izlijumiem vulkāniskās darbības rezultātā pirms 260 mlj. (Emeišanas trapi) un 251 mlj. gadu (Sibīrijas trapi). Ar to varētu būt saistīta vulkāniskā ziema, siltumnīcas efekts no vulkānisko gāzu izplūdēm, kā arī citas biosfēru ietekmējošās klimatiskās izmaiņas.

Izmiršanas sekas
----------------

Masu izmiršanas rezultātā no Zemes virsas pazuda daudzas sugas, vēsturē aizgāja veselas organismu kārtas un pat klases; parareptiļu lielākā daļa (izņemot mūsdienu bruņurupuču senčus), daudzas zivju un posmkāju grupas (trilobītus ieskaitot). Kataklizma deva arī spēcīgu triecienu mikroorganismiem.

Tiek uzskatīts, ka pēc šīs izmiršanas biosfēras atjaunošanai bija nepieciešami 30 mlj. gadu, kaut arī daži zinātnieki secina, ka tā varētu notikt arī īsākā laika periodā, ap 5—10 mlj. gadu. Seno formu izmiršana deva izdevību attīstīties daudzām dzīvnieku grupām, kuras pirms tam atradās ēnā. Nākamā triasa perioda sākumā un vidū attīstījās arhozauri, no kuriem cēlās dinozauri un krokodili, bet vēlāk putni. Bez tam tieši triasā parādījās pirmie zīdītāji.
**Loģiskais pozitīvisms**, vēlāk saukts par **loģisko empīrismu**, un abi kopā ir zināmi arī kā **neopozitīvisms**, ir kustība, kuras galvenā tēze ir pārbaudes princips (pazīstams arī kā nozīmes pārbaudāmības kritērijs). Šī zināšanu teorija apgalvo, ka tikai tie apgalvojumi, kas pārbaudāmi ar tiešu novērojumu vai loģisku pierādījumu palīdzību, ir nozīmīgi patiesības vērtības, informācijas vai faktiskā satura nodošanas ziņā. Sākot ar 20. gadu beigām, filozofu, zinātnieku un matemātiķu grupas izveidoja Berlīnes loku un Vīnes loku, kas šajās abās pilsētās izvirzīja loģiskā pozitīvisma idejas.

Kustība, kas plauka vairākos Eiropas centros 20. gadsimta 30. gados, centās novērst neskaidrības, kas sakņojas neskaidrā valodā un nepārbaudāmos apgalvojumos, pārvēršot filozofiju par "zinātnisko filozofiju", kurai, pēc loģisko pozitīvistu domām, vajadzētu būt kopīgiem empīrisko zinātņu bāzēm un struktūrām. labākie piemēri, piemēram, Alberta Einšteina vispārējā relativitātes teorija. Neskatoties uz ambīcijām pārskatīt filozofiju, pētot un atdarinot pastāvošo empīriskās zinātnes gaitu, loģiskais pozitīvisms tika kļūdaini stereotipizēts kā kustība, kas regulē zinātnisko procesu un nosaka tam stingrus standartus.
**Žanna Rišāra** (franču: *Jeanne Richard*; dzimusi 2002. gada 13. aprīlī Tononlebēnā) ir franču biatloniste.

Karjera
-------

Savu pirmo starptautisko pieredzi Ž. Rišāra ieguva 2019. gada decembrī, kad divas reizes piedalījās IBU kausa izcīņā junioriem Martelā. Nākamā gada sākumā viņa piedalījas 2020. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēlēs Lozannā un kopā ar Matjē Garsiju izcīnīja zelta medaļu 1+1 jauktajā stafetē, bet 10 km individuālajā distancē ieguva sudraba godalgu.

2021. gada martā Pasaules čempionātā jauniešiem Obertilliahā uzvarēja 10 km individuālajā distancē, arī stafetē izcīnīja zelta medaļu. Nākamajā ziemā turpat Obertilliahā Rišāra debitēja IBU kausā pieaugušajiem. 2022. gada Eiropas čempionātā junioriem Pokļukā viņa izcīnīja zelta medaļu jauktajā stafetē, kā arī ieguva divas sudraba medaļas: 12,5 km individuālajā distancē un iedzīšanā. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva bronzu stafetē.

2022.—2023. gada ziemā viņa tika uzņemta B izlasē un startēja IBU kausa posmā Ridnaunā un Eiropas čempionātā Lencerheidē, visās sacensībās iekļūstot labāko 20 vidū. 2023. gada Eiropas čempionātā junioriem Madonā labāko rezultātu sasniedza iedzīšanā, ieņemot 4. vietu. Tā paša gada Pasaules čempionātā junioriem, kas risninājās Kazahstānā, izcīnīja piecas sudraba medaļas.

Pirmajās 2023.—2024. gada sezonas sacensībās IBU kausa posmā Kontiolahti Rišāra izcīnīja uzvaru 15 km individuālajā distancē. Tā kā viņa vēl sešas reizes finišēja labāko desmitniekā, ieskaitot divus goda pjedestālus, pēc pirmā trimestra izvirzījās IBU kausa vadībā. Pēc šiem panākumiem viņa tika iekļauta pirmajā komandā startam Pasaules kausa izcīņā. Pasaules kausā debitēja 2024. gada 5. janvārī Oberhofā ar astoto vietu sprintā. Savā debijas Pasaules čempionātā 2024. gadā Nove Mesto ieņēma 15. vietu sprintā.

Karjeras rezultāti
------------------

### Pasaules čempionāts

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete | 1+1 jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Valsts karogs: Čehija Nove Mesto | — | 15. | 18. | — | — | — | — |

### Pasaules kausa kopvērtējums

| Sezona | Vieta |
| --- | --- |
| 2023.—2024. | 39. |

Atsauces
--------

1. ↑  «Pursuit Gold for Tannheimer, Gerhardsen, Grotian and Nevland». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 12. marts. Skatīts: 2024. gada 8. janvārī.
2. ↑  «Richard and Botn win in Kontiolahti's Individuals». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 30. novembris. Skatīts: 2024. gada 8. janvārī.
3. ↑  «First-time IBU Cup wins for Nevland, Tannheimer». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 16. decembris. Skatīts: 2024. gada 8. janvārī.
4. ↑  «Justine Braisaz Bouchet tout simplement supersonique». *ski-nordique.net* (franču). 2024. gada 6. janvāris. Skatīts: 2024. gada 8. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Žanna Rišāra***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* IBU profils (angliski)
* *biathlon.com.ua* profils (krieviski)
**Roberts Varkalns** (1899—1959) bija latviešu izcelsmes padomju valsts un militārais darbinieks, ģenerālmajors.

Dzīvesgājums
------------

Piedzima 1899. gadā Dobeles apriņķī strādnieka ģimenē. Pabeidza četras skolas klases. 1917. gadā iesaukts armijā, dienēja 5. Zemgales latviešu strēlnieku pulkā.

Sarkanajā armijā kopš 1918. gada. No 1918. līdz 1921. gadam dienēja 15. armijas Īpašo uzdevumu pulkā, komandēja īpašās nozīmes kavalērijas vienību. Kopš 1919. gada — KK(b)P biedrs. No 1921. līdz 1923. gadam bija Viskrievijas Ārkārtas komisijas Petersa vārdā nosauktās vienības vada komandiera palīgs Turkestānas frontē. No 1924. līdz 1927. gadam dienēja Robežsardzes karaspēkā Aizbaikālā un Vidusāzijā. 1927.—1928. gadā mācījās Augstākajā robežsardzes skolā Maskavā, no 1932. līdz 1936. gadam — M. Frunzes Kara akadēmijā. 1936. gadā bija majora pakāpē un Iekšlietu TK Austrumsibīrijas novada Robežas un iekšējās apsardzības pārvaldes 53. robežsardzes vienības priekšnieka amatā. 1938. gada aprīlī iecelts Iekšējā karaspēka Pievolgas apgabala štāba priekšnieka amatā. Tāpat kopš 1938. gada strādāja Gorkijas Industriālajā institūtā un citās mācību iestādēs.

Pēc Lielā Tēvijas kara sākšanās piedalījās 201. latviešu strēlnieku divīzijas formēšanas organizēšanā, divīzijas komandiera vietnieks. 191. strēlnieku pulka komandieris. 1943. un 1944. gadā — 82. strēlnieku korpusa komandiera vietnieks aizmugures (apgādes) jomā, pulkveža pakāpē.

No 1947. līdz 1950. gadam ieņēma divīzijas komandiera vietnieka un štāba priekšnieka amatus. Latvijas PSR kara komisārs no 1950. līdz 1952. gadam. Divīzijas komandieris no 1952. līdz 1956. gadam. Kopš 1956. gada vadīja Kara katedru LVU.

LKP kongresos ievēlēts LKP CK. Ievēlēts par LPSR AP 4. un 5. sasaukuma un PSRS AP 4. sasaukuma deputātu.

Nomira 1959. gadā.

Apbalvojumi
-----------

* Sarkanā Karoga ordenis (1921)
* Nozīme "VĀK—AVPP goda darbinieks (XV)" (29.08.1936.)
* Tēvijas Kara ordenis, 1. šķira (29.12.1943.)
* Sarkanās Zvaigznes ordenis (30.06.1944.)
* Sarkanā Karoga ordenis (31.08.1944.)
* Sarkanā Karoga ordenis (03.11.1944.)
* Ļeņina ordenis (21.02.1945.)

Atsauces
--------







1. 1 2 3 4  М. Полэ. *История «латышских стрелков». От первых марксистов до генералов КГБ*. Родина, 2021.
2. 1 2  «Варкалн, Роберт Фрицевич». *Кадровый состав органов государственной безопасности СССР. 1935−1939*.
3. ↑  «Uldis Krēsliņš, Kristīne Jarinovska: Ar Darba Sarkanā Karoga ordeni apbalvotās Pētera Stučkas Latvijas Valsts universitātes Pirmā daļa». *LU*.
**Vēbjērns Sērums** (norvēģu: *Vebjørn Sørum*; dzimis 1998. gada 11. augustā Jēvīkā) ir norvēģu biatlonists.

Karjera
-------

Ar biatlonu sāka nodarboties 2005. gadā. Pirmās starptautiskā līmeņa sacensības karjerā Sērumam bija 2017. gada Pasaules čempionāts jauniešiem Brezno, kurā izcīnīja zelta medaļu stafetē. Labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 8. vietu. 2018. gada novembrī debitēja IBU kausā. 2019. gada Pasaules čempionātā junioriem ieguva divas zelta medaļas: sprintā un iedzīšanā. Tajā pašā gadā Eiropas čempionātā junioriem Šūšēnā ieguva divas sudraba godalgas: 12,5 km individuālajā distancē un stafetē. Arī 2020. gada Pasaules čempionātā junioriem Lencerheidē izcīnīja divas medaļas — sudrabu individuālajā distancē un zeltu sprintā. 2020. gada 13. februārī Martelā, Itālijā, supersprintā izcīnīja pirmo uzvaru IBU kausā.

Sekmīgi startējis 2023. gada Eiropas čempionātā Lencerheidē, izcīnot trīs medaļas. Sprintā ieguva sudraba medaļu, bet iedzīšanā pakāpās uz pirmo vietu, kļūstot par Eiropas čempionu. Zelta medaļu ieguva arī jauktajā stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2023. gada 9. martā Estešundā ar 45. vietu 20 km individuālajā distancē. Tajā pašā posmā tika iekļauts Norvēģijas stafetes komandas satstāvā kopā ar Endri Stremsheimi, Juhannesu Dāli un Vetli Šostadu Kristiansenu. Sērums veica otro posmu un izmantoja tikai vienu rezerves patronu, bet komanda izcīnīja uzvaru. Pirmos punktus Pasaules kausa ieskaitē Sērums ieguva nākamajā posmā Holmenkollenē, izgūstot 23. vietu sprintā.

2023.—2024. gada sezonas pirmajā posmā Estešundā sprintā ieguva trešo vietu un pirmo reizi kāpa uz pjedestāla Pasaules kausa posmos. Antholcā atkārtoja šo sasniegumu, finišējot trešajā vietā distancē ar kopēju startu. 2024. gada Eiropas čempionātā izcīnīja zelta medaļu 20 km individuālajā distancē un sudrabu 1+1 jauktajā stafetē, kur startēja kopā ar Emīliji Kalkenbergu.

Karjeras rezultāti
------------------

### Pasaules kausa kopvērtējums

| Sezona | Vieta |
| --- | --- |
| 2022.—2023. | 71. |
| 2023.—2024. | 26. |

Atsauces
--------

1. ↑  «IBU Cup super sprint wins to Vebjoern Soerum and Ingela Andersson». *biathlonworld.com* (angļu). 2020. gada 13. februāris. Skatīts: 2023. gada 4. decembrī.
2. ↑  «Norway rules the Mixed relays's day». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 29. janvāris. Skatīts: 2023. gada 4. decembrī.
3. ↑  «Christiansen leads Norway to Oestersund Men’s Relay Win». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 11. marts. Skatīts: 2023. gada 4. decembrī.
4. ↑  «Nawrath Wins Oestersund Sprint for First-ever Victory». *biathlonworld.com* (angļu). 2023. gada 2. decembris. Skatīts: 2023. gada 4. decembrī.
5. ↑  «Kirkeeide and Soerum win Individuals in Osrblie». *biathlonworld.com* (angļu). 2024. gada 24. janvāris. Skatīts: 2024. gada 30. janvārī.
6. ↑  «Sweden, Norway win Mixed Relays in Osrblie». *biathlonworld.com* (angļu). 2024. gada 28. janvāris. Skatīts: 2024. gada 30. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* IBU profils (angliski)
Tabasaranu apdzīvotības areāls Krievijas Dienvidu un Ziemeļkaukāza federālajos apgabalos
**Tabasarani** (pašnosaukums — *Табасаранар*) ir viena no Ziemeļkaukāza tautām. Apdzīvo Dagestānas dienvidu daļu, galvenokārt Tabasaranu rajonu, kur to īpatsvars ir 79% no iedzīvotāju kopskaita. Izplatītākā reliģija ir sunnītu islāms.

Vēsture un valoda
-----------------

Tabasaranu vīrietis
Tabasaranu sabiedrisko dzīvi regulēja feodāli patriarhālas institūcijas. Ģimenes rituāli daudzējādā ziņā ir līdzīgi citu dagestānas tautu rituāliem. Plaši izplatīta viesmīlība un cieņa pret vecākajiem. Galvenās nodarbošanās ir lauksaimniecība un lopkopība.

Vēsturiski tabasarani bija saistīti ar lezgīniem. Tabasaranu valoda, tāpat kā citas lezgīnu grupas valodas, ir tuva citām Nahu—dagestāniešu valodu saimes valodām. Tomēr 1876. gadā daudzi tabasarani pārgāja uz azerbaidžāņu valodu. Mūsdienās gan tabasaranu, gan citu lezgīnu vidū vērojama dzimtās valodas lietošanas samazināšanās tendence, jo tie lieto galvenokārt krievu valodu.

Tabasaranu valoda ir iekļauta Ginesa rekordu grāmatā kā viena no sarežģītākajām valodām pasaulē. Leksikā ir diezgan ievērojams aizguvumu slānis. No persiešu valodas pārsvarā ir aizgūta senā militārā, sadzīves un amatniecības terminoloģija, no arābu valodas — reliģiskie, zinātniskie un filozofiskie termini, bet no krievu valodas (vai no Eiropas valodām caur krievu valodu) — mūsdienu zinātniskā, tehniskā un sociālpolitiskā terminoloģija.

Saskaņā ar 2010. gada tautas skaitīšanas datiem kopējais tabasaranu valodā runājošo skaits ir 126 136.

Skaits
------

Augstās dzimstības dēļ tabasaranu skaits ar katru gadu pieaug:

* 1970 — 55,2 tūkstoši
* 2002 — 131 785
* 2010 — 147 000
* 2021 — 151 466

"Tabasaranu draugi"
-------------------

Springfīldā (ASV) darbojas privāta starptautiska organizācija "Tabasaranu draugi", ko 1995. gadā dibināja Filips un Alise Šenki. Organizācija nodarbojas ar labdarības darbu. Tājā 1996. gada jūnijā bija 500 biedru, bet 2004. gadā jau 3000 biedru.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 679. lpp.
2. ↑  «Tabasarans | Encyclopedia.com». *www.encyclopedia.com*. Skatīts: 2023-04-01.
3. ↑  «NCCS Organization Profile - Friends of the Tabasarans (760705626)». *web.archive.org*. 2017-08-30. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017-08-30. Skatīts: 2023-05-08.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tabasarani***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2008009285
* NKC: ph1003205

 |

 |
**Niklass Hartvegs** (vācu: *Niklas Hartweg*; dzimis 2000. gada 1. martā Karlsrūē, Vācijā) ir Šveices biatlonists.

Karjera
-------

2019. gada Pasaules čempionātā jauniešiem Brezno izcīnīja zelta medaļu 12,5 km individuālajā distancē. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2020. gada 28. novembrī Kontiolahti ar 53. vietu 20 km individuālajā distancē. Pirmo reizi Pasaules čempionātā piedalījās 2021. gadā Pokļukā. Labāko rezultātu individuāli sasniedza iedzīšanā, ieņemot 47. vietu. Startēja arī stafetē, kurā Šveices komanda ieņēma 11. vietu. 2021. gada Pasaules čempionātā junioriem labāko rezultātu ieguva iedzīšanā, ieņemot 4. vietu.

Piedalījās 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā. Gan sprintā, gan iedzīšanā iekļuva labāko 40 biatlonistu vidū, ieņemot attiecīgi 37. un 38. vietu. Stafetē bija 12. vietā. Pirmo reizi punktus Pasaules kausa ieskaitē ieguva 2022. gada 22. janvārī Antholcā, 20 km individuālajā distancē ieņemot 17. vietu. 2022.—2023. gada sezonas 1. posmā Kontiolahti pirmo reizi kāpa uz goda pjedestāla Pasaules kausa posmos, izcīnot otro vietu 20 km distancē.

Karjeras rezultāti
------------------

### Olimpiskās spēles

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2022 | Valsts karogs: Ķīna Pekina | 56. | 37. | 38. | — | 12. | — |

### Pasaules čempionāts

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete | 1+1 jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2021 | Valsts karogs: Slovēnija Pokļuka | — | 49. | 47. | — | 11. | — | — |
| 2023 | Valsts karogs: Vācija Oberhofa | 6. | 25. | 17. | — | 6. | 7. | 12. |
| 2024 | Valsts karogs: Čehija Nove Mesto | 11. | 22. | 22. | 22. | 14. | 4. | 5. |

### Pasaules kausa kopvērtējums

| Sezona | Vieta |
| --- | --- |
| 2021.—2022. | 74. |
| 2022.—2023. | 11. |
| 2023.—2024. | 32. |

Atsauces
--------

1. ↑  «Youth Men 12.5 km Individual Competition». *biathlonworld.com* (angļu). 2019. gada 27. janvāris. Skatīts: 2022. gada 15. decembrī.
2. ↑  «Kontiolahti Individual to Ponsiluoma». *biathlonworld.com* (angļu). 2022. gada 29. novembris. Skatīts: 2022. gada 15. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Niklass Hartvegs***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* IBU profils (angliski)
**Nacionalizācija** ir process, kurā privātais bizness vai privātais īpašums nonāk valsts īpašumā. Dažkārt valstij var nodot arī citas īpašumu formas, piemēram, pašvaldības īpašumus. Pretējs process nacionalizācijai ir privatizācija jeb denacionalizācija; var būt arī municipalizācija, kad īpašums pāriet pašvaldības īpašumā. Visbiežāk rūpnieciskajā sektorā tiek nacionalizētas valstij vitālas nozares: transports, sakari, enerģētika, bankas un dabas resursi.
Nacionalizācija parasti notiek politisku vai ekonomisku mērķu sasniegšanai.

**Renacionalizācija** notiek, kad valsts īpašums tiek privatizēts, bet vēlāk atkal nacionalizēts. Šādu procesu sauc arī par reverso privatizāciju.

Nacionalizējot īpašumu, bijušajiem īpašniekiem var tikt izmaksāta kompensācija vai īpašums tiek atņemts (ekspropriācija jeb konfiskācija) bez kompensācijas izmaksas.

Privātas bankas nacionalizācijas gadījumā šīs bankas parādnieki-rezidenti saskaņā ar LR Civillikuma 1857.pantu tiesību sakrituma rezultātā tiek atbrīvoti no parādsaistībām pret valsti, kas nacionalizējusi šo banku, rēķinoties ar **Civillikuma 1857.panta** noteiktajām sekām kā zaudējumu. 

"Parex banku" Latvijas Republika 2008.gadā nacionalizēja ekonomisku apstākļu (vispasaules lielā ekonomiskā krīze) rezultātā, labprātīgi ieguldot šajā bankā no Valsts kases 874 miljonus latu, lai saglabātu Parex banku jau kā valsts banku bez kompensācijas izmaksas bijušajiem Parex bankas īpašniekiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nacionalizācija***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00566473
* NKC: ph367694

 |

 |
Koordinātas: 59°19′29″N 18°06′13″E﻿ / ﻿59.32472°N 18.10361°E﻿ / 59.32472; 18.10361

**Skansena akvārijs** ir liels tropu nams, kurā atrodas akvārijs un lietus mežu simulācija. Tas iepazīstina ar tropu dzīvniekiem. Skansena akvārijs atrodas Stokholmā, Jūrgordenā, muzeja Skansens teritorijā, netālu no galvenajiem vārtiem.

Akvārijs
--------

Skansena akvārijs tika atvērts 1978. gadā, tā īpašnieks kopš akvārija atklāšanas ir Jūnas Valstroms. Šis mini zoodārzs iepazīstina ar čūskām, pērtiķiem, bruņurupučiem, papagaiļiem, krokodiliem, skorpioniem un daudziem citiem dzīvniekiem. Īpašu popularitāti apmeklētāju vidū ir izpelnījušies kaķu lemuri, kuri brīvi dzīvo ierobežotā teritorijā, kurā pastaigājas apmeklētāji.

Apmeklētājiem ieejas maksa ir kā par Skansena apmeklējumu, tā arī par akvārija apmeklējumu.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa

Atsauces
--------

1. ↑  Välkommen till världens mest annorlunda akvarium!
2. 1 2  «Välkommen till världens mest annorlunda akvarium!». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 10. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 23. jūnijā.



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrgordena  |
| --- |
|  |
| Apkārtne | 
* Bekholmena
* Jūrgordena
* Jūrgordstādena
* Lejonsletena
* Hazēliusportena
* Skansena kalns

 |  |
|  |
| Salas, tilti un ūdeņi | 
* Bekholmena
* Jūrgordena
* Jūrgordenas tilts

 |
|  |
| Muzeji un galerijas | 
* Bioloģijas muzejs
* Junibakena
* Kuģu muzejs
* Liljevalka galerija
* Rūsendāles pils
* Skansens
* Tabakas un sērkociņu muzejs
* Tīla galerija
* Valdemāra zemesraga pils
* Vāsas muzejs
* Ziemeļu muzejs
* Ūdens muzejs "Aquaria"

 |
|  |
| Atpūtas un izklaides vietas | 
* Junibakena
* Karaliskais Nacionālais pilsētas parks
* Tivoli Grēnalunda
* Skansena akvārijs

 |
|  |
| Celtnes | 
* Rūsendāles pils
* Valdemāra zemesraga pils
* Hazēliusa vārti

 |
|  |
| Cits | 
* "Estonia" piemiņas memoriāls

 |

 |
**Milimetrs** (mm) ir SI garuma mērvienība, kas ir vienāda ar vienu tūkstošo daļu no metra. SI garuma pamatmērvienība ir metrs. Tāpēc metrā ir tūkstotis milimetru un vienā centimetrā ir desmit milimetri.

Viens milimetrs ir vienāds ar 1000 mikrometriem vai 1000000 nanometriem. Tā kā colla oficiāli tiek definēta kā precīzi 25,4 milimetri, tad milimetrs ir vienāds ar precīzi 5⁄127 (≈ 0,03937) collas.

Milimetros mēra dažādu sīku priekšmetu izmērus. Meteoroloģijā milimetros mēra nokrišņu daudzumu.

Definīcija
----------

Kopš 1983. gada metrs ir definēts kā "ceļa garums, ko vakuumā 1299,792,458 no sekundes pieveic gaisma". Milimetrs ir metra 11000 daļa, tādēļ gaisma šo attālumu veic sekundes 1299,792,458,000 daļā.

Sakarības
---------

1 mm = 0,1 cm = 0,001 m = 0,000001 km.
Vienā collā ir 25,4 mm.

Mērlīdzekļi
-----------

Lai iegūtu kāda priekšmeta garumu milimetros, var izmantot lineālu vai bīdmēru. Uz metriskā lineāla mazākie mērījumi parasti ir milimetri. Augstas kvalitātes inženierijas lineālus var iedalīt ar soli 0,5 mm. Bīdmēri parasti spēj nolasīt pat 0,01 mm soli.

Mikroviļņiem ar frekvenci 300 GHz ir 1 mm viļņa garums. Izmantojot viļņu garumus no 30 GHz līdz 300 GHz datu pārraidei, atšķirībā no 300 MHz līdz 3 GHz, ko parasti izmanto mobilajās ierīcēs, var nodrošināt datu pārraides ātrumu 10 gigabiti sekundē.

Mazākie attālumi, ko spēj izšķirt cilvēka acs, ir aptuveni 0,02 līdz 0,04 mm, kas ir aptuveni plāna cilvēka mata platums.. Papīra lapas biezums parasti ir no 0,07 mm līdz 0,18 mm, bet parastajam printera papīram vai kopēšanas papīram — aptuveni 0,1 mm.

Atsauces
--------

1. ↑  «17th General Conference on Weights and Measures (1983), Resolution 1.». International Bureau of Weights and Measures. Skatīts: 2013. gada 3. decembris.
2. ↑  «How do I read a ruler?». onlineconversion.com. Skatīts: 2013. gada 3. decembris.
3. ↑  «Accuracy of Calipers». TresnaInstrument.com. Skatīts: 2013. gada 3. decembris.
4. ↑  Kao-Cheng Huang, Zhaocheng Wang. *Millimeter Wave Communication Systems*, 2011. ISBN 9781118102756.
5. ↑  «How Small Can the Naked Eye See?». Focus Magazine. Skatīts: 2013. gada 3. decembris.
6. ↑  Juliya Sherlis. Glenn Elert (redaktors). «Thickness of a piece of paper». *The Physics Factbook*, 2001. Skatīts: 2022-01-21.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Garuma mērvienības |
| --- |
|  |
| SI | 
* joktometrs
* zeptometrs
* attometrs
* femtometrs
* pikometrs
* nanometrs
* mikrometrs
* milimetrs
* centimetrs
* decimetrs
* **metrs**
* dekametrs
* hektometrs
* kilometrs
* megametrs
* gigametrs
* terametrs
* petametrs
* eksametrs

 |
|  |
| Britu | 
* colla
* pēda
* jards
* jūdze

 |
|  |
| Astronomija | 
* astronomiskā vienība
* gaismas gads
* parseks

 |
|  |
| Jūrniecība | 
* kabeļtauva
* jūras jūdze
* ljē

 |
|  |
| Citas | 
* angstrēms
* kalibrs
* versts

 |

 |
Silvija Skulme 1969. gadā leģendārās TTT basketbola komandas sastāvā
**Silvija Skulme** (dzimusi 1950. gada 7. jūnijā Rīgā) ir latviešu pedagoģijas zinātņu doktore sporta zinātnē, bijusī sporta spēļu pedagoģe un basketboliste, kas spēlējusi saspēles vadītāja pozīcijā Rīgas TTT komandā no 1968. līdz 1977. gadam. Pēc basketbola karjeras beigām kļuvusi par graviera amata meistari un gravēšanas darbu eksperti.

Sasniegumi
----------

Rīgas TTT komandas sastāvā izcīnītie tituli:

Eiropas čempionvienību kauss (pielīdzināma mūsdienu FIBA Eirolīgai) — 7 reizes (1969-1973, 1975, 1977. gadā);

PSRS čempione — 6 reizes (1969-1971, 1975-1977. gadā);

PSRS Tautu spartakiādes čempione — 2 reizes (1971 un 1975. gadā).

Eiropas junioru čempione PSRS izlases sastāvā (1969. gadā).

PSRS starptautiskās klases sporta meistare.

Apbalvojumi
-----------

2019. gada 3. maijā Silvijai Skulmei piešķirts apbalvojums Triju Zvaigžņu ordenis (V šķiras kavalieris).

Atsauces
--------


1. 1 2  Guntis Keisels. *Zelta meitenes TTT*. Rīga : Jumava, 2008. ISBN 978-9984-38-625-6.
2. ↑  «Ar Triju Zvaigžņu ordeni apbalvoto personu reģistrs». 03.01.2023. Skatīts: 03.01.2023.
Šis raksts ir par ezeru. Par citām jēdziena **Lake Malawi** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Ņasas ezers** (arī **Malāvi ezers**; angļu: *Lake Malawi, Lake Nyasa*, portugāļu: *Lago Niassa*, svahili: *Nyasa*, čičeva: *Malaŵi*) ir liels ezers Āfrikā, vistālāk dienvidos esošais no Lielā Rifta ielejas ezeriem. Retumis ezers tiek saukts arī par Livingstona ezeru.

Vēsture
-------

Ņasas ezers no kosmosa
Pirmais eiropietis, kas sasniedza ezeru, bija Dāvids Livingstons 1859. gadā. Ezera nosaukums cēlies no jao vārda *nyasa*, kas apzīmēja jebkuru lielu ūdens platību.

Ezers pieder Malāvijai un Mozambikai; ziemeļu piekrastē atrodas arī Tanzānija. Lielākā daļa ezera atrodas Malāvijā, robeža starp Malāviju un Tanzāniju tiek apstrīdēta. Tanzānija uzskata, ka ezerā robežas iet tāpat kā robežas starp britu un vācu īpašumiem pirms 1914. gada, savukārt Malāvija uzskata, ka tai pieder viss ezers līdz Tanzānijas krasta līnijai, jo pēc 1919. gada viss ezers atradās britu Njasalendā. Šī problēma agrāk novedusi pie konfliktiem starp abām valstīm. Pašlaik konflikts ir noklusis. Aptuveni ceturtā daļa ezera ir Mozambikas teritorija, tai skaitā teritorija ap Likomas un Čizumulu salām.

Briti pieteica pretenzijas uz zemēm ap ezeru, taču Portugāle paspēja kolonizēt zemes austrumu krastā. Tomēr Mozambikas krastam tuvās Likomas un Čizumulu salas jau bija paspējuši kolonizēt skotu misionāri un tās tika iekļautas Njasalendā. Mūsdienās šīs salas ir Malāvijai piederošas, taču no visām pusēm ielenktas ar Mozambikas teritoriālajiem ūdeņiem.

Abas salas ir apdzīvotas; te dzīvo vairāki tūkstoši cilvēku. Likomā atrodas liela 20. gadsimta sākumā celta anglikāņu baznīca. Uz abām salām atrodas daudzi lieli baobabi. Satiksmi ezerā, tai skaitā uz salām, nodrošina tvaikoņi.

Ezera ūdens virsējo slāņu temperatūra ir 24—29 °C; dziļākajos slāņos temperatūra ir 22 °C.

Dzīvā daba
----------

Ņasas ezers apgādā ar pārtiku plašas apkaimes iedzīvotājus. Ezerā ir liela zivju sugu daudzveidība, no kurām daudzas ir populāras akvārija zivtiņas.

Ezerā dzīvo arī krokodili un zivju ērgļi, kas pārtiek no zivīm.

Ezerā dzīvo arī dažādu sugu gliemji, kā arī bīstamā, šistosomatozi izraisošā bilharcija. Ilgus gadus šī bīstamā organisma klātbūtni ezerā valdības noliedza bailēs no tūrisma panīkuma, tomēr pēdējā laikā sabiedrība par to uzzina aizvien vairāk. Mazo zivtiņu, kas ēd šos gliemežus, izķeršana ir novedusi pie bilharciju savairošanās un ezera dienvidaustrumu daļā peldēties tagad ir bīstami.

Atsauces
--------

1. ↑  «World Lakes Database». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 10. februārī. Skatīts: 2007. gada 10. februārī.

Skatīt arī
----------

* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
* Pasaulē dziļākie ezeri

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ņasas ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Ciklīdu zivis Njasas ezerā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 304911273
* LCCN: sh85093503
* GND: 4037201-7
* NKC: ge134342
* BNE: XX458630

 |

 |
**Vecslocene** ir upe Latvijā, senais Slocenes upes posms no Kaņiera ezera līdz tās ietekai Lielupē. Tagad par Vecsloceni dēvētā upīte savieno Siliņupi un Slokas ezeru, un pie Slokas ietek Lielupē.

Vēsture
-------

Vēl Kurzemes hercogistes laikā tā bija kuģojama upe un tika izmantota kā ūdens satiksmes ceļš. Dažādās vietās un laikos pie tās ir bijušas dzirnavas, cepļi. 
Poļu-zviedru kara laikā zviedru karaspēks pie upes 1605.-1608. gadā uzcēla skansti.
Pēc 1660. gada Olivas miera līguma hercogs Jēkabs pavēlēja izbūvēt kanālu, kas pa Slocenes upi savienotu Slokas ostu pie Lielupes caur Slokas ezeru līdz Lapmežciemam, tādējādi nodrošinot kuģu ceļu no Jelgavas līdz jūrai.
Kad 1825. gadā mežsargs Feihtners Ķemeros no ozolkoka dēļiem uzbūvēja sērūdens baseinus, pirmie peldviesi ieradās ar laivām pa Slocenes upi cauri Slokas ezeram. 1840. gadā cauri purvam no Ķemeriem pāri Slocenes upei uzbūvēja ceļu uz Bigauņciemu (tagad Vecais Ķemeru ceļš).

20. gadsimta sākumā tika izrakts savienojums starp Kaņiera ezeru un Rīgas līci (Starpiņupīte) un Slocenes upes ietece no tā brīža ir Kaņiera ezers.

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Vecslocene». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2022. gada 4. oktobrī.
2. ↑  Northern Stars of the Seaside no Inga Sarma. Resort in Time. Jūrmala Case (angliski)
Lielākais skaits cilvēku pēc tautības Ukrainas pilsētās un rajonos saskaņā ar 2001. gada tautas skaitīšanas datiem
**Ukrainas krievi** (ukraiņu: *росіяни в Україні*, krievu: *русские в Украине*) ir lielākā mazākumtautība Ukrainā un Eiropā un lielākā krievu diaspora pasaulē (2007). 

Krievi dzīvo visā Ukrainā, bet pārsvarā dienvidu un austrumu reģionos un mazākā mērā Centrālukrainā. 

Kopš 20. gadsimta 80. gadu beigām un perestroikas sākuma, kad notika ukraiņu nacionālās apziņas atmoda, un jo īpaši līdz ar neatkarības iegūšanu 1991. gadā, samazinājās krievu skaits. Iemesli bija, pirmkārt, daļas krievu atgriešanās Krievijā, otrkārt, daļas krievu aizbraukšana uz Rietumvalstīm, treškārt, tīri demogrāfiski iemesli un, ceturtkārt, ukraiņu pašapziņas pieaugums — daļa ukraiņu 1970. un 1989. gada tautas skaitīšanā norādīja savu tautību "krievi", bet pēc 1991. gada gandrīz visi sāka sevi atkal identificēt kā ukraiņus. Tādējādi 2001. gada tautas skaitīšanā krievu skaits samazinājās par 3 miljoniem. Krievu skaits visvairāk samazinājās Rietumukrainas reģionos — Volīnijas apgabalā no 46 900 līdz 25 132, Aizkarpatu apgabalā no 49 458 līdz 30 993, Ivanofrankivskas apgabalā no 57 005 līdz 24 925, Ļvivas apgabalā no 195 116 līdz 92 565, Rivnes apgabalā no 53 634 līdz 30 129, Ternopiļas apgabalā no 26 610 līdz 14 194, Čerņivcu apgabalā no 63 066 līdz 37 881. Vinnicas, Hmeļņickas, Žitomiras, Čerkasu, Čerņihivas un Kijivas apgabalos krievu skaits samazinājās par 30–50 %, no kuriem lielākais samazinājums bija Žitomirā — no 121 443 līdz 68 851 iedzīvotājam.

Krievu skaita dinamika
----------------------

| Gads | Skaits, tūkst. | Daļa, % |
| --- | --- | --- |
| 1795 | 249 | 2,4 % |
| 1858 | 458 | 3,5 % |
| 1926 | 2707 | 7,3 % |
| 1939 | 4886 | 11,8 % |
| 1959 | 7091 | 16,9 % |
| 1970 | 9126 | 19,4 % |
| 1979 | 10472 | 21,1 % |
| 1989 | 11346 | 22,1 % |
| 2001 | 8334 | 17,3 % |

Skatīt arī
----------

* Krievu valoda Ukrainā

Ārējās saites
-------------