**Serpantinka** ir neoficiālais nosaukums apcietināšanas un nāvessoda izpildes vietai Staļina laikā, kas pēc baumām atradās Magadanas apgabalā, Kolimas reģionā. To kontrolēja "Sevvostlags", un vietējā NKVD "troika" (trijotne) pēc nepierādītiem stāstiem to izmantoja kā otro nozīmīgāko vietu nāvessodu izpildei Lielā terora laikā. Daži izdzīvojušie atceras Serpantinku kā vienu no visnežēlīgākajām vietām pat starp Kolimas izsūtījuma nometnēm, tomēr viņu stāsti par šo vietu atšķiras savā starpā. Šīs nometnes esamība ir ļoti apšaubāma, jo nav atrasti ne nošauto kapi un atliekas, ne infrastruktūras paliekas, ne arī atrašanās vieta sakrīt izdzīvojušo stāstos un pašlaik šī vieta ir ne vairāk kā nometņu cietumnieku mīts.

Priekšvēsture
-------------

Trīsdesmito gadu sākumā padomju vadība nolēma sākt paātrinātu Kolimas upes baseina attīstību ļoti nomaļā un mazapdzīvotā reģionā PSRS ziemeļaustrumos, kur atradās bagātīgas zelta un alvas atradnes. Lai veiktu šo uzdevumu, tika izveidots "īpaša tipa industriālais komplekss", kas pazīstams ar saīsinājumu "Daļstroj". Svarīga loma šajos plānos bija tā dēvētajām korektīvā darba nometnēm, kurās ieslodzītajiem bija jāstrādā ārkārtīgi smagos apstākļos. Šīs nometnes Kolimas apgabalā atradās Sevvostlaga kontrolē, kas tikai formāli bija pakļauts "Nometņu galvenajai parvaldei". Neskatoties uz cietumnieku nežēlīgo izmantošanu, sākotnēji vietējā vadība nebija ieinteresēta viņu nāvē. Šī situācija mainījās, sākoties lielajam teroram, kad daudziem tūkstošiem cilvēku, kuri jau bija nometnēs, tika piespriests nāvessods. Strauji pasliktinājās arī attieksme pret ieslodzītajiem, cita starpā darba dienas ilgums tika palielināts no 10 līdz 16 stundām. Tas noveda pie ieslodzīto masveida nāves, ko izraisīja nogurdinošs darbs, bads un slimības. Šajā laikā daudzi ieslodzītie Kolimas nometnēs tika notiesāti par "politiskiem" (kontrrevolucionāriem) noziegumiem (1939. gadā — 45,8%). Tomēr dažreiz par parastiem noziegumiem notiesāto cilvēku bija vēl mazāk — piemēram, 1938. gadā Dienvidu kalnrūpniecības pārvaldes nometnēs viņu bija tikai 16,3%, bet 76,8% bija "kontrrevolucionāri".

Atrašanās vieta
---------------

Tā sauktā *Serpantinka* atradās netālu no mūsdienās pamestā Hatingnahas (*Хатынгнах*) ciemata. Jādomā, ka tas atradās vietā, kur ceļš no šī ciema uz Jagodnojes ciemu vijās gar nogāzēm. Tuvumā plūst strauts ar nosaukumu "Snaiperis". Viena no liecībām, ko citē Roberts Konkvests, apgalvo, ka topošās nometnes vietā bija dažas kazarmas, ko sauca par Serpantinnaju (*Серпантинная*), kurās atradās ceļu būves vienība. Laikā, kad NKVD nolēma izmantot šo vietu nometnes ierīkošanai, ceļš tika pabeigts, un vieta bija tukša jau vairāk nekā gadu.

Režīms nometnē un nāvessodu organizēšana
----------------------------------------

Serpantinka, pēc liecībām, bija neliela nometne — divas kazarmas (iespējams, trīs), māja ierēdņiem un apsargiem, kā arī garāža. Garāža bija neparasts objekts tik mazai nometnei, it īpaši tāpēc, ka tuvumā jau bija lielas garāžas. Liecībās aprakstīts, ka ieslodzīto skaits bija pārāk liels tik mazai nometnei. Mēģinot aprakstīt neticamo pārpildījumu kazarmās, viņi izmanto tādus vārdus kā "cilvēks mirst un nevarēja nokrist", "cilvēki nevarēja atbrīvot roku, lai paņemtu ledus gabalus (tos deva ūdens vietā), un tos ķēra ar muti "un tamlīdzīgi. Šādos apstākļos ieslodzītie varēja pavadīt daudzas dienas, gaidot savu kārtu. Kad sākās nāvessoda izpilde, garāžā tika ieslēgti traktoru motori, lai viņu troksnis noslāpētu šāvienu skaņas. Mirušo līķi uz kamanām aizvesti nezināmā virzienā. Ieslodzītie pieņēma, ka viņi tika iemesti kaut kādā bedrē vai aprakti paralēlās tranšejās nogāzē.

Ir saglabājušies ļoti nedaudzi dokumenti par Lielā terora organizēšanu. Tomēr pastāv unikāla sarakste starp vietējiem NKVD parvaldēm, kas atradās Hatingnahas ciematā, ar NKVD pārvaldi, kas atradās Magadanā.

Upuru skaits
------------

Aleksandrs Mikaberidze uzskata, ka nošauto vai mirušo no izsīkuma upuru skaits ir 30 tūkstoši. Roberts Konkvests saka, ka 1938. gadā Kolimā "Serpantinkas tipa operācijās" tika nogalināti 26 000 cilvēku. Pēcpadomju Krievijas pētnieki norāda, ka Konkvestam nebija piekļuves arhīviem un viņa skaitļi bieži tiek pārspīlēti. Tajā pašā laikā arhīva dokumenti par "Daļstroj" nometņu sistēmu 1953. 1958. un 1961. gadā tika izņemti no lietām un, iespējams, tika iznīcināti. Krievu vēsturnieks Navasardovs uzzināja, ka bija divas NKVD "troikas", kuras, izpildot rīkojumu Nr. 00447, izskatīja Daļstroj ieslodzīto lietas. Pirmā "trijotne" izdeva 2428 izpildes rīkojumus. Tad "Daļstroj" direktoru Eduardu Bērziņu nenoteiktības dēļ noņēma, vēlāk arestēja un nošāva. Jauna komanda, kas nosūtīta no Maskavas, 1937. gada decembrī uzsāka ieslodzīto lietu izskatīšanu. Jaunā "trijotne" 11 mēnešu laikā piesprieda nāvessodu 5801 cilvēkam. Vēsturnieks norāda, ka šie nāvessodi tika izpildīti gan Magadanā, gan Serpantinkā, taču otrajā lietā izpildīto skaitu nepaziņo. Arī visi sodi netika izpildīti. Krievu vēsturnieki Bačajevs un Kozlovs atzīmē, ka pirmās "trijotnes" darbībās joprojām ir daudz nezināmā. Tādējādi nav zināms 1937. gada augustā — septembrī piespriesto nāvessodu skaits, kad operācija sākās, izpildot rīkojumu Nr. 004447, kā arī pirmās "trijotnes" sastāvs.

Grāmata "Kuģi nāks pēc mums" sniedz datus par cilvēku skaitu, kas dažās dienās nošauti "Stan Khatynnakh" (tas ir, Serpantinka):
1938. gada

4. februāris, Hatingnaha, — 56 cilvēki,
5. februārī, tajā pašā vietā — 17 cilvēki,
7. februārī, tajā pašā vietā — 204 cilvēki,
24. februāris, tajā pašā vietā, — 53 cilvēki,
4.—5. marts tajā pašā vietā — 94 cilvēki,
7. martā, tajā pašā vietā, — 70 cilvēki,
8. martā, tajā pašā vietā, — 64 cilvēki,
9. martā, tajā pašā vietā — 157 cilvēki,
10.—14. marts, tajā pašā vietā — 253 cilvēki.
"Gulaga arhipelāgā" (citēts Konkvests) norādīts, ka Serpantinkā dienā tika nošauti 30—50 cilvēki. Aculiecinieks I. Taratins vēroja, kā vienā naktī nošāva 70 cilvēkus.

Piemiņa
-------

1991. gada 22. jūnijā netālu no Hatingnahas pārejas, kur ceļš no Jagodnojes ciemata, kas atiet no Kolimas šosejas, ved uz bijušo Hatingnahas ciematu, tika atklāts piemineklis. Tas bija viens no pirmajiem pieminekļiem PSRS politisko represiju upuriem.

Piemineklī «Sēru maska» pie Magadanas ir 11 betona bloki ar Kolimas Gulaga nometņu nosaukumiem, tajā skaitā Serpantinka.

Kritika
-------

Dokumentāli pierādījumi par cietuma esamību vēl nav atrasti.

Ieslodzījuma vietā netika atrasta masu kapu vieta.

Visa pieejamā informācija par cietumu balstās uz ieslodzīto atmiņām.

Skatīt arī
----------

Dzēstās lapas "Serpentinka" diskusija krievu Vikipēdijā (krievu valodā)

Atsauces
--------

1. ↑  Главное управление строительства Дальнего Севера (ГУСДС, Дальстрой) // Из справочника: "Система исправительно-трудовых лагерей в СССР"
2. ↑  Batsaev, Kozlov, 219. lpp.
3. 1 2  Мельников С. М. Дальстрой как репрессивно-производственная структура НКВД-МВД СССР (1932-1953 годы) (автореферат диссертации на соискание ученой степени кандидата исторических наук)
4. ↑  Batsaev, 2002, 90. lpp.
5. 1 2  Batsaev, Kozlov
6. ↑  Иван Паникаров. *История поселков центральной Колымы*. Магадан : АО Маобти, 1995. 14, 21. lpp.
7. ↑  Conquest, 1979
8. ↑  Conquest, 1979, 56-57. lpp.
9. 1 2  Святослав Тимченко. «"Серпантинка" - зловещий лагпункт НКВД» (krievu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 9. oktobrī. Skatīts: 2021. gada 21. aprīlī.
10. ↑  Mikaberidze, 2018, 239-240. lpp.
11. ↑  Conquest, 1979, 58. lpp.
12. ↑  Бирюков, Александр (1999), "Вступительная статья к мартирологу", Magadana: Магаданское книжное издательство
13. ↑  Conquest, 1979, 56. lpp.
14. ↑  «Таратин И. Ф. "Серпантинка" // Магаданский областной краеведческий музей. Краеведческие записки. Вып.18 / Упр. культуры Магадан. облисполкома ; подгот. к печати А. Г. Козлова. — Магадан, 1992. — С. 59-65 : портр. рис. — Биогр. сведения об авт.: с. 59.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 7. decembrī. Skatīts: 2021. gada 21. aprīlī.
15. ↑  «Монумент "Маска скорби"». *Культура.РФ*.
16. ↑  Virtial museum of Gulag Archived 2021. gada 16. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (in Russian).

Ārējās saites
-------------

* Fotoreportāža par pieminekļa apmeklējumu ceļā no Yagodnoye uz Khatynnakh (krievu teksts).
* Cilvēku mirstīgo atlieku atrašanās vietu 2004. gadā atklāja zeltrači (domājams, nometnes kapsēta).

Avoti
-----

* Alexander Mikaberidze. *Behind Barbed Wire: An Encyclopedia of Concentration and Prisoner-of-War Camps*. ABC-CLIO, 2018. 239–240. lpp. ISBN 978-1-4408-5762-1.
* Robert Conquest. *Kolyma: The Arctic Death Camps*. Oxford University Press, 1979. ISBN 978-0-19-285091-1.
* Koļma — Nezināmajā — Staļina bēdīgi slavenās cietumu nometnes Sibīrijā, Ayyub Baghirov (1906—1973)
* Martin J. Bollinger. *Stalin's Slave Ships: Kolyma, the Gulag Fleet, and the Role of the West*. Greenwood Publishing Group, 2003. 16. lpp. ISBN 978-0-275-98100-6.
* I. D. Batsaev, A. G. Kozlov. *Дальстрой и Севвостлаг ОГПУ-НКВД СССР в цифрах и документах: 1931-1941* (krievu). СВКНИИ ДВО РАН, 2002.
* I. D. Batsaev. *Особенности промышленного освоения Северо-востока России в период массовых политических репрессий (1932-1953). Дальстрой.* (krievu). СВКНИИ ДВО РАН.
* Navasardov, A. S. (2009).  (ru)*Научные проблемы гуманитарных исследований*: 86–90. .