**Eduards Smiļģis** (dzimis 1886. gada 23. novembrī, miris 1966. gada 19. aprīlī) bija latviešu teātra režisors un aktieris. Dibinājis Dailes teātri un bijis tā galvenais režisors no 1920. līdz 1964. gadam. Smiļģa vadītais Dailes teātris iekļauts Latvijas kultūras kanonā.

Biogrāfija
----------

E. Smiļģis dzimis 1886. gadā Rīgā ierēdņa ģimenē. Tēvs Jānis Smiļģis, māte Hedviga Smiļģe (dzimusi Reinfelde). Ģimenē bija arī brālis un māsa, kuri abi gājuši bojā Pirmā pasaules kara laikā (jaunākais brālis Jānis pazudis bez vēsts, māsa Anna mirusi no spāņu gripas).

1906. gadā beidza mācības Rīgas Vācu amatnieku biedrības skolā. Pēc izglītības bijis inženieris.

1906. gadā E. Smiļģis sāka piedalīties Apollo teātra un Rīgas Latviešu teātra izrādēs. 1912. gadā sāka strādāt Jaunajā Rīgas teātrī.

Pirmā pasaules kara laikā E. Smiļģis atradās bēgļu gaitās. No 1915. līdz 1916. gadam viņš darbojās Jaunajā Pēterpils Latviešu teātrī. 1920. gadā uzņēmās filmā "Psihe". Tēlojis varoņlomas. Tēliem raksturīgs dziļš pārdzīvojums, temperaments. Par E. Smiļģa darbību Padomju Krievijā šajā laikā ir samērā pretrunīga informācija, zināms, ka viņš bijis Ārkārtējās evakuācijas komisijas loceklis Arhangeļskas ostā Krievijas ziemeļos.

Pēc atgriešanās dzimtenē 1920. gadā dibināja Dailes teātri, līdz 1964. gadam bijis tā mākslinieciskais vadītājs un režisors, līdz 1941. gadam arī pats tēloja izrādēs (vairākas savu iestudējumu titullomas). Inscenējumus raksturo monumentalitāte, filozofisks vispārinājums, heroiski romantisks virziens.

1945. gadā kļuva par Latvijas Teātra biedrības biedru. No 1949. līdz 1951. gadam un no 1953. līdz 1962. gadam vadīja to.
1950. gadā sarakstīja grāmatu par Bertu Rūmnieci, publicēja rakstus par teātra mākslu.

E. Smiļģa pirmā sieva bija teātra sufliere Berta Āboliņa, laulībā dzimuši divi dēli Eduards un Zigurds (abi dēli gājuši bojā Otrā pasaules kara gados, viens pazudis kaujās pie Maskavas, otrs Vācijā, iespējams, gājis bojā Drēzdenes bombardēšanā). Ilgstoši bijis romantiskās attiecībās ar savu palīdzi Dailes teātrī — kustību pedagoģi un režisori Felicitu Ertneri, attiecībās dzimusi Anna, kuru E. Smiļģis oficiāli neatzina par savu meitu. Izcilajam režisoram bijušas romantiskas attiecības ar vairākām teātra aktrisēm, ilgstošākās ar vienu no lielākajām starpkaru perioda latviešu teātra zvaigznēm Liliju Štengeli. Pēc otrā pasaules kara apprecējies otro reizi ar Zigrīdu Kalniņu, laulībā dzimuši divi bērni — dēls Jānis un meita Aija.

Miris 1966. gadā 79 gadu vecumā. Apbedīts Raiņa kapos.

Savas radošās darbības laikā E. Smiļģis bija pazīstamākais latviešu režisors, un viņa iestudējumi tika izrādīti ne vien Latvijā, bet arī daudzviet Eiropā, vēlāk arī PSRS.[*nepieciešama atsauce*]

Apbalvojumi
-----------

1926. gadā Smiļģis saņēma ceturtās šķiras Triju Zvaigžņu ordeni, 1937. gadā — trešās šķiras.

1947. gadā saņēma Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu, bet 1948. gadā — PSRS Tautas skatuves mākslinieka goda nosaukumu.

Saņēmis vairākus PSRS apbalvojumus. 1946. gadā tika apbalvots ar ordeni "Goda Zīme", bet 1947. gadā — ar Ļeņina ordeni un Staļina prēmiju. Saņēmis divus Darba Sarkanā Karoga ordeņus.

Piemiņa
-------

1967. gadā Imants Krenbergs uzņēma dokumentālo filmu "Eduards Smiļģis".
1976. gadā viņa mājā iekārtots Teātra muzejs.
1986. gadā nodibināta Smiļģa balva varoņlomu tēlotājiem un režisoriem.
Viņa dzimšanas dienā notiek "Spēlmaņu nakts" balvas pasniegšanas ceremonija.

Inscenējumi Dailes teātrī
-------------------------

*Pamatraksts: Eduarda Smiļģa inscenējumi Dailes teātrī*

Atsauces
--------

1. ↑  «Eduards Smiļģis». Letonika.lv. Skatīts: 2015. gada 17. jūnijā.
2. 1 2 3 4 5 6  *Latvijas enciklopēdija*. 5. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2009. 254.—255. lpp. ISBN 978-9934-8068-0-3.
3. ↑  Andris Bernāts. «Leģendārais Eduards Smiļģis: viņa teātris, kaislības un sievietes».

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas kultūras kanons |
| --- |
|  |
| Arhitektūra un dizains | 
* Viensēta
* Vecrīgas siluets
* Rundāles pils
* Hāberlands
* Šmēlings
* Ķeniņu ģimnāzija
* Rīgas koka arhitektūra
* Dzintaru koncertzāle
* Salaspils memoriāls
* Dailes teātris
* Kronbergs
* Birkerts
* stulpiņš
* Rīgas pils interjers
* *Minox*
* Rīga 12
* Latvijas plakāti
* Latvijas nauda

 |
|  |
| Kino | 
* "Lāčplēsis"
* "Baltie zvani"
* "Purva bridējs"
* "Elpojiet dziļi..."
* "Nāves ēnā"
* "Ceplis"
* "Ābols upē"
* "Vecāks par desmit minūtēm"
* "Vanadziņš"
* "Limuzīns Jāņu nakts krāsā"
* "Vai viegli būt jaunam?"
* "Šķērsiela"

 |
|  |
| Literatūra | 
* Ādamsons
* Belševica
* Bērziņš
* Blaumanis
* Čaks
* Ezera
* Jaunsudrabiņš
* Kaudzītes
* Mīlenbahs
* Poruks
* Rainis
* Skalbe
* Vācietis
* Ziedonis

 |
|  |
| Mūzika | 
* Dārziņš
* Garūta
* Ivanovs
* Jurjāns
* A. Kalniņš
* I. Kalniņš
* Mediņš
* Melngailis
* Mītels
* Pauls
* Vasks
* Vītols

 |
|  |
| Skatuves māksla | 
* Smiļģa Dailes teātris
* Jaunušana Nacionālais teātris
* Drāmas teātris
* Šapiro Jaunatnes teātris
* Hermaņa Jaunais Rīgas teātris
* Mierlauks
* Pētersons
* Liniņš
* Kroders
* Ķimele
* Liedskalniņa
* Pūcītis
* Ligers
* Tangijeva-Birzniece
* Lembergs

 |
|  |
| Tautas tradīcijas | 
* Dainas
* Dziesmu teikšana
* Kokles un koklēšana
* Tautas tērps
* Lielvārdes josta
* Dziesmu svētki
* Rudzu maize
* Latgales podniecība
* Jāņi
* Kapu kopšana
* Dziedājumi pie krusta un mirušo ofīcijs
* Suiti
* Lībiešu kultūra

 |
|  |
| Vizuālā māksla | 
* Sēfrenss
* Rozentāls
* Purvītis
* Valters
* Jaunsudrabiņš
* Kazaks
* Grosvalds
* Zaļkalns
* Zāle
* "Baltars"
* Strunke
* Eliass
* Padegs
* Bērziņš
* Spuris

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 67276514
* LNB: 000085325
* LCCN: n79134680
* ISNI: 0000 0000 2176 4369
* GND: 119463571

 |

 |