recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Siversu dzimtas ģerbonis.
**Fon Si(ī)versi** jeb **fon Zi(ī)versi** (vācu: *von Sivers/von Sievers*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 17. gadsimtā ieceļoja zviedru Baltijas provincēs, un vēlāk kļuva par lieliem zemes īpašniekiem Krievijas impērijas Baltijas provincēs. 
Dzimtas atzari izplatījās arī Krievijā. 
Līdz 1920. gada agrārajai reformai Siversu dzimtai Latvijā piederēja Skrīveru muiža un citas muižas.

Vēsture
-------

Dzimtas aizsācējs bija Skones tirgotājs Pēteris Zeiferts (*Seifferts*, miris 1684), viņa dēls Johans (1646–1712) iestājās zviedru, pēc tam dāņu karaļa dienestā un nomainīja uzvārdu uz "Ziverts" (*Sivert*). Viņa dēls Pēteris Sivers (1674–1740) iestājās Krievijas cara Pētera I dienestā un tika paaugstināts par admirāli. Pēc uzvarām Lielajā Ziemeļu karā Pēteris I viņam 1716. gadā piešķīra zemes īpašumus iekarotajā Zviedru Igaunijā. 
Viņa dēlu Vidzemes guberņas landrātu Frīdrihu Vilhelmu Siversu (*Friedrich Wilhelm von Sivers*) 1747. gada uzņēma Vidzemes bruņniecībā, viņa mazdēls bija Krievijas impērijas kavalērijas ģenerālis Formholds Augusts fon Sivers (miris 1862), kas 1857. gadā tika uzņemts Kurzemes bruņniecībā.

Siversu muižas Latvijā
----------------------

Skrīveru muižas pils (1912).
* Barišu muiža (*Borgeshof, Borigshof*)
* Rencēnu muiža (*Ranzen*)
* Skrīveru muiža (*Römershof*)
* Šķiliņu pusmuiža (*Schillingshof*)
* Veibes muiža (*Winterfeld*)
* Zalabu muiža (*Selubben*)

Slaveni Siversi
---------------

* Pēteris Sivers (1674–1740), Krievijas cara Pētera I admirālis
* Frīdrihs fon Siverss (*Friedrich von Sievers/Фёдор Фёдорович Сиверс*, 1748–1823), Kurzemes gubernators
* Oto fon Siverss (*Otto von Sivers*, 1836–1909), arhitekts
* Tadejs fon Siverss (*Thadeus Ferdinand Ludwig von Si(e)vers, Фаддей Васильевич Сиверс*, 1853–1915), Krievijas impērijas armijas ģenerālis
* Maksis fon Siverss (*Max von Sivers*, 1857–1919), sabiedriskais darbinieks un mežkopis, Skrīveru dendroloģiskā parka iekārtotājs
* Marija Šteinere-Siversa (*Marie Steiner-von Sivers*, 1867–1948), viena no antropozofijas dibinātājām, Rūdolfa Šteinera sieva

* Pēteris Siverss
* Frīdrihs Augusts fon Siverss
* Tadejs fon Siverss
* Maksis fon Siverss
* Marija Šteinere-Siversa

Skatīt arī
----------

* Zīversi

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com[novecojusi saite]
18. gadsimta sabiedriskā deja. Tulkots virsraksts: *Jautra deja atmodina mīlestību un baro cerību ar dzīvīgu prieku* (Florence, 1790).
**Sabiedriska (sociālā) deja** jeb rekreācijas deja ir deja, ko cilvēki dejo, lai atpūstos, iepriecinātu paši sevi un savus partnerus, lai socializētos sabiedrībā.

Sabiedriskā dejā izpildītāji un skatītāji nav atdalīti, jo izpildītāji paši ir vienlaikus arī skatītāji. Sabiedrisko deju raksturo vienkāršība, pieejamība masām, tā no izpildītāja prasa minimālas dotības un treniņu. Sabiedriskām dejām ir raksturīga dejas improvizācija. Sabiedriskās dejas nav iedomājamas bez noteikta kulturālas uzvedības līmeņa saskarsmē, jo sabiedrisko deju uzmanības centrā ir attiecības starp cilvēkiem un partneriem. Daudzas no sabiedriskām dejām ir izpildāmas pāros. Zināmu sabiedrisko pāru deju kopu sauc par balles dejām.

Sabiedrisko deju funkcijas
--------------------------

Sabiedriskās dejas dejotājiem paver iespējas 
dejā paust savu identitāti — emocijas, jūtas, attieksmes. Mērķis ir saturīgi pavadīt brīvo laiku, atpūsties, iepazīties un socializēties caur komunikāciju un sadarbību.

Zinātnieku pētījumi pierāda sabiedrisko deju plašās iespējas. *Dr. Psych.* Sandra Mihailova atzīst, ka dažādi sabiedrisko deju stili palīdz satikties cilvēkiem, veidot jaunus sociālos kontaktus mazina vientulību, trenē sociālo adaptāciju, harmonizē cilvēka psihisko stāvokli, ārstē dažādas emocionālas, laulības un uzticības problēmas, attīsta spēju sadarboties ar pretējo dzimumu, jutīgumu un atvērtību otram, māca veidot dziļu savstarpēju emocionālo kontaktu, māca uzticēties sev un citiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 1. septembrī.
2. ↑  Dr. Psych. Sandra Mihailova, *Rakstu krājums. Deja, kustība, ķermenis* 2013. Drukātava, Rīga. ISBN 9789984853802

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4020651-8

 |

 |
**Sičuaņas bēdrozis** (*Perisoreus internigrans*) ir neliela auguma vārnu dzimtas (*Corvidae*) endēma Ķīnas putnu suga. Ģeogrāfisko variāciju nav. Sugas izdzīvošanu apdraud piemērotas dzīves vides samazināsanās.

Izplatība
---------

Sičuaņas bēdrozis izplatīts Ķīnas centrālās daļas rietumos — Tibetas austrumos, Cjinhai provincē, Gansu provinces dienvidos un Sičuaņas rietumos. Lai arī izplatības areāls ir samērā liels, populācija sadrumstalota un neliela.

Izskats
-------

Sičuaņas bēdrozis ir neliels vārnu dzimtas putns ar garu asti un īsu, spēcīgu knābi. Tēviņš ir nedaudz lielāks nekā mātīte. Ķermeņa garums apmēram 30 cm, svars 92—123 g.

Sičuaņas bēdrozis ir viens no vismazāk pētītajiem vārnu dzimtas putniem. Apspalvojums pelnu pelēks, galva melna. Kājas pelēkas, knābis gaiši pelēks, gandrīz balts un koši kontrastē ar tumši pelēko apspalvojumu. Apmēram trešdaļai novēroto putnu uz spārniem bija balta šķērsjosla. Iespējams, tā attīstās, putniem kļūstot vecākiem.

Uzvedība un barība
------------------

Sičuaņas bēdrozis galvenokārt sastopams augstkalnos 3000—4270 m virs jūras līmeņa. Mājo sausos egļu mežos, arī jauktos mežos ar balteglēm un rododendriem. Šajos mežos parasti tikpat kā nav pameža. Pēdējos 30—40 gados lielākā daļa šo mežu izcirsta, tādēļ sugas izdzīvošana ir apdraudēta.

Rudenī bēdroži veido nelielus baros, kuros ir 5—6 īpatņi, bet reizēm pat vairāk kā 10 īpatņi. Barojas ar bezmugurkaulniekiem, augļiem un čiekuru sēklām. Barību meklē koku zaros, rūpīgi pārskatot katru mizas plaisiņu.

Ligzdošana
----------

Ligzdošanas sezona sākas agri pavasarī — martā vai aprīlī, kad mežus vēl klāj sniegs. Sičuaņas bēdrozim raksturīga kooperatīvā mazuļu audzināšana. Grupā (apmēram 3—4 īpatņi) ir tikai viens dzimumbriedumu sasniedzis pāris, pārējie palīdz barot mazuļus, kā arī jaunos putnus, kas tikko atstājuši ligzdu.

Ligzda masīva žagaru platforma, kas novietota uz zara, tuvu pie koka stumbra. Atrodas egļu augšējos zaros, noslēpta skatienam (apmēram 15 m augstumā). Dējumā 3 olas. Inkubācijas periods ilgst apmēram 22 dienas. Perē tikai mātīte, bet tēviņš to baro. Palīgi to nedara. Mazuļi ligzdu atstāj apmēram 25 dienu vecumā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7  IUCN: Perisoreus internigrans
2. ↑  World Bird List: Crows, mudnesters & birds-of-paradise, 2018
3. 1 2 3 4 5  The distribution and status of Sichuan Grey Jay (Perisoreus internigrans)
4. 1 2  Alive: Sichuan Jay (Perisoreus internigrans)
5. 1 2  Crows and Jays[novecojusi saite]
6. 1 2  Alloparenting in the Rare Sichuan Jay (Perisoreus internigrans)

Ārējās saites
-------------

* ARKive: Sichuan jay (Perisoreus internigrans)
* IBC: Sichuan Jay Perisoreus internigrans
* Avibase: Sichuan Jay Perisoreus internigrans (Thayer & Bangs, 1912)
* Xeno-Canto: Sichuan Jay Perisoreus internigrans (Thayer & Bangs, 1912)
**Ropka** (igauņu: *Ropka*) ir stacija Tartu—Valgas dzelzceļa līnijā Igaunijā, Tartu apriņķa Ilenurmes pagastā un atrodas 9 km attālumā no Tartu, 80,2 km attālumā no Valgas un 199,1 km attālumā no Tallinas. Ropkā pietur Valgas un Tartu (Tallinas) virzienā kursējošie pasažieru dīzeļvilcieni.

Pašreizējā Ropkas stacijas ēka celta 1980. gados pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir vienstāva mūra celtne ar augstu piramidālas formas jumtu un piebūvi - segtu āra paviljonu - pasažieru uzgaidāmo telpu. Ēkas celtniecībā izmantoti baltie silikātķieģeļi un sarkanie keramikas ķieģeļi.

2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele" ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta starpceļu pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 100 metri.

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑  «Eesti Raudtee - www.evr.ee». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 29. decembrī. Skatīts: 2012. gada 16. septembrī.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tartu** |  | **Uz Valgu** |
|  Ārdla |  **Ropka** | Neo  |
**Vladimirs Makogonovs** (krievu: *Владимир Андреевич Макогонов*; 1904. gada 27. augusts, Nahčivana — 1993. gada 2. janvāris, Baku) bija PSRS un Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (1987).

Biogrāfija
----------

Pēc profesijas bijis matemātikas skolotājs. Draudzējies ar Baku dzimušo ievērojamo fiziķi Ļevu Landaus, tomēr atteicies no kopīga darba piedāvājuma, jo devis priekšroku šaham. 1923. gadā pirmo reizi uzvarējis Baku pilsētas šaha čempionātā, bet 1938. gadā - Azerbaidžānas šaha čempionātā. Pēc Otrā pasaules kara atkārtojis šo panākumu piecas reizes pēc kārtas (1947-1952). No 1927. gada līdz 1947. gadam astoņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionāta finālos. Labākie panākumi ir bijuši 1937. un 1939. gadā, kad izcīnīta 4. vieta. 1939. gadā Maskavas un Ļeņingradas starptautiskajā šaha turnīrā arī bijis ceturtais (uzvarējis Salo Flors). 1945. gadā piedalījies PSRS un ASV izlašu radiomačā. Azerbaidžānas izlases sastāvā piedalījies PSRS komandu čempionātos, kur 1951. un 1959. gadā izcīnījis trešās vietas pie sava galdiņa. 1950. gadu beigās praktiski beidzis savas aktīvās šahista gaitas.

1927. gadā Makogonovam piešķirts PSRS sporta meistara nosaukums, bet 1943. gadā - PSRS Nopelniem bagātā sporta meistara nosaukums. 1950. gadā FIDE Makogonovam kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1987. gadā - starptautiskā lielmeistara goda nosaukumu par iepriekšējo gadu sasniegumiem.

Bijis pazīstams arī kā treneris. 1957. gadā palīdzējis Vasilijam Smislovam sagatavoties mačam par Pasaules čempiona šahā nosaukumu, vēlāk strādājis ar Vladimiru Bagirovu, bet 1970. gadu sākumā pēc Mihaila Botviņņika lūguma nodarbojies ar jauno talantu Gariju Kasparovu.

Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Makogonova vārdā ir nosaukti varianti Vecindiešu aizsardzībā (1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 Lg7 4. e4 d6 5. h3) un Grīnfelda aizsardzībā (1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 d5 4. Zf3 Lg7 5. e3 0-0 6. b4). Dāmas gambīta Tartakovera aizsardzības variantu (1. d4 d5 2. c4 e6 3. Zc3 Zf6 4. Lg5 Le7 5. e3 0-0 6. Zf3 h6 7. Lh4 b6) šaha literatūrā bieži dēvē par Tartakovera — Makogonova variantu.

Atsauces
--------

1. ↑  Championship of Azerbaijan - Baku 2-14.7.1938
2. ↑  Championship of Azerbaijan - 1947
3. ↑  Championship of Azerbaijan - 1949
4. ↑  Championship of Azerbaijan - 1951
5. ↑  USSR Championship (1939)
6. ↑  10 Championship of USSR Tbilisi 12.4-14.5.1937
7. ↑  International tournament Leningrad/Moscow 3.1-1.2.1939
8. ↑  1945. USSR vs USA (Radio match)

Ārējās saites
-------------

* Vladimirs Makogonovs šahista profils vietnē chessgames.com
* Vladimirs Makogonovs šahista profils vietnē 365chess.com
* Vladimirs Makogonovs šahista profils vietnē chesstempo.com
* Vladimirs Makogonovs šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 289621715
* ISNI: 0000 0003 9500 5279
* GND: 1152349724

 |

 |
**Lohīda sala** (angļu: *Lougheed Island*) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā, lielākā no Findleja salām. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. 67 km platais Maklīna šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Ellefa Ringnesa un Karaļa Kristiana salām, Lohīda baseins rietumos — no Makenzija Kinga un Melvila salām. Dienvidaustrumos no Lohīda salas atrodas četras mazākās Findleja salu grupas salas. Valda arktiska tuksneša klimats.

Vēsture
-------

Pirmie no eiropiešiem Findleja salas 1853. gada 27. aprīlī atklāja Edvarda Belčera ekspedīcija, kas to noturēja par vienotu zemes masu. Detāli salas pētīja Vilhjalmura Stefansona ekspedīcija 1913.—1918. gadā, kas noteica atsevišķās salas. Nodēvēta par godu kanādiešu politiķim Aleksandram Lohīdam (*Alexander Lougheed*).

Atsauces
--------

1. ↑  The Atlas of Canada. Sea Islands
2. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Lougheed Island

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lohīda sala***.
* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235217628
* GND: 4517274-2

 |

 |
**Tīruma ģipsene** (latīņu: *Gypsophila muralis*, sinonīms *Psammophiliella muralis*) ir neļķu dzimtas suga, kura ir sastopama Eirāzijā, taču saimnieciskās darbības dēļ plaši izplatījusies ārpus pamatareāla. Latvijā tā ir sastopama nevienmērīgi, kur tā aug grupās kā nezāle tīrumos un atmatās, un dažādās mēreni sausās nezālienēs.

Apraksts
--------

Tīruma ģipsene ir viengadīgs, 5—15 cm garš lakstaugs ar zilganzaļu nokrāsu. Tam ir pacils, bagātīgi zarojošs stublājs, kurš pie pamata ir skraji apmatots. Lapas ir sēdošas, lineāri lancetiskas, 1—2,5 cm garas un 0,1—0,4 cm platas; to mala ir gluda, gals ir smails. Ziedi ir izvietoti plašā dihāzijā stublāja un zaru galā. Kauss ir zvanveidīgs, pieczobains, aptuveni 0,3 cm garš. Vainaglapas ir 5, gaišsārtas vai baltas ar tumšāk sārtu dzīslojumu. Auglis ir viencirkņa pogaļa, apmēram kausa garumā, atveras ar 4 zobiņiem. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. ↑  «Psammophiliella Ikonn. | Plants of the World Online | Kew Science». *Plants of the World Online* (angļu). Skatīts: 2023-05-12.
2. 1 2  «tīruma ģipsene - Gypsophila muralis L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-05-12.
**Starptautiskais sanskrita transliterācijas alfabēts** (angļu: *International Alphabet of Sanskrit Transliteration*, saīs. **IAST**) ir sanskrita latinizācijas akadēmiskais standarts. SSTA ir pamatalfabēts, kas tiek lietots drukātajās publikācijās, - grāmatās un žurnālos, un paplašinoties Unikoda fontu pieejamībai, tas arvien vairāk tiek lietots arī elektroniskajos tekstos. Tas ir balstīts uz standartu, kas ir pieņemts Orientālistu kongresā, Atēnās, 1912. gadā. 

SSTA ļauj bez zudumiem transliterēt devanāgarī rakstu (un arī citus indiešu rakstus, piem. Śāradā rakstu), un pats par sevi tas atveido ne tikai sanskrita fonēmas, bet arī ļauj veikt fonētisko transkripciju (piem. visarga *ḥ* ir vārda galotnes *r* un *s* alofons).

Nacionālās bibliotēkas Kolkatā latinizācijas sistēma ir paredzēta visu indiešu rakstu latinizācijai, un ir SSTA paplašinājums.

SSTA rakstzīmju saraksts un izruna
----------------------------------

SSTA rakstzīmju saraksts (gan mazie, gan lielie burti), dots ar devanāgarī analogiem un fonētiskajām vērtībām Starptautiskajā Fonētiskajā Alfabētā, ir sekojošs (derīgs sanskritam; hindi valodā ir dažas nelielas fonoloģiskas atšķirības):
  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Patskaņi** | अ [ə]  a  A | आ [ɑː]  ā  Ā | इ [i]  i  I | ई [iː]  ī  Ī | उ [u]  u  U | ऊ [uː]  ū  Ū | ऋ [ɹ̩]  ṛ  Ṛ | ॠ [ɹ̩ː]  ṝ  Ṝ | ऌ [l̩]  ḷ  Ḷ | ॡ [l̩ː]  ḹ  Ḹ |

  


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **Divskaņi** | ए [eː]/[ei̯]  e  E | ऐ [aːi]  ai  Ai | ओ [oː]/[ou̯]  o  O | औ [aːu]  au  Au |

  


|  |  |
| --- | --- |
| **Anusvāra** | अं [ⁿ]  ṃ  Ṃ |
| **Visarga** | अः [h]  ḥ  Ḥ |

  


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | **Velveņi** | **Aukslējeņi** | **Retrofleksie** | **Zobeņi** | **Lūpeņi** |
| **Nebalsīgie slēdzeņi** | क [k]  k  K | च [c]  c  C | ट [ʈ]  ṭ  Ṭ | त [t̪]  t  T | प [p]  p  P |
| **Bebalsīgie slēdzeņi ar piedvesmu** | ख [kʰ]  kh  Kh | छ [cʰ]  ch  Ch | ठ [ʈʰ]  ṭh  Ṭh | थ [t̪ʰ]  th  Th | फ [pʰ]  ph  Ph |
| **Balsīgie slēdzeņi** | ग [g]  g  G | ज [ɟ]  j  J | ड [ɖ]  ḍ  Ḍ | द [d̪]  d  D | ब [b]  b  B |
| **Balsīgie slēdzeņi ar piedvesmu** | घ [gʰ]  gh  Gh | झ [ɟʰ]  jh  Jh | ढ [ɖʰ]  ḍh  Ḍh | ध [d̪ʰ]  dh  Dh | भ [bʰ]  bh  Bh |
| **Nāseņi** | ङ [ŋ]  ṅ  Ṅ | ञ [ɲ]  ñ  Ñ | ण [ɳ]  ṇ  Ṇ | न [n]  n  N | म [m]  m  M |
| **Puspatskaņi** |   | य [j]  y  Y | र [r]  r  R | ल [l]  l  L | व [v]  v  V |
| **Šņāceņi** |   | श  [ɕ]  ś  Ś | ष [ʂ]  ṣ  Ṣ | स [s]  s  S |   |
| **Balsīgais berzenis** | ह [ɦ]  h  H |   |   |   |   |

**Piezīme**: Atšķirībā no ASCII tipa latinizējumiem kā ITRANS vai Harvard-Kyoto, SSTA lietotās diakritizētās rakstzīmes ļauj īpašvārdus rakstīt arī ar lielajiem burtiem. Burtu (Ṇ Ṅ Ñ Ṝ), kas nekad neparādās vārda sākumā, lielo burtu varianti ir vienīgi noderīgi Pāṇini kontekstā, kur ir pieņemts rakstīt *IT* skaņas ar lielajiem burtiem (skat. Aṣṭādhyāyī).

Skatīt arī
----------

* Devanāgarī
* Harvard-Kyoto
* ITRANS
* Nacionālās bibliotēkas Kolkatā latinizācijas sistēma
* ISO 15919
* Šiva Sutra
**«Olimpija Rīga»** bija Latvijas futbola klubs no Rīgas, kas spēlēja Virslīgā no 1992. līdz 1995. gadam.

Vēsture
-------

Klubs dibināts 1992. gadā kā **«Kompar-Daugava»**, izmantojot pazīstamā bijušā kluba «Daugava» un komandas sponsora vārdu. Pirmo sezonu Virslīgā klubs noslēdza piektajā vietā. Par kluba rezultatīvāko spēlētāju kļuva Jurijs Hudjakovs, bet aizsargs Dzintars Sproģis tika atzīts par līgas labāko aizsargu. Šajā sezonā «Kompar-Daugava» sasniedza Latvijas kausa finālu, kur papildlaikā zaudēja Skonto FC.

1993. gadā klubu pārsauca par «Olimpija Rīga», jo par tā sponsoru kļuva banka «Olimpija». Jaunā vadība piešķīra lielāku finansējumu, kas ļāva izveidot vienu no labākajām komandām Latvijā. 1993. gada sezonā «Olimpija» Virslīgā ierindojās otrajā vietā aiz Skonto FC. Vārtsargs Ēriks Grigjans un pussargs Andrejs Štolcers abi tika atzīti par labākajiem līgā savās pozīcijās.

1994. gada sezonā «Olimpija» ieguva Latvijas izlases vārtsargu Oļegu Karavajevu. Klubs līgā ierindojās ceturtajā vietā, bet uzvarēja Latvijas kausa izcīņā, finālā ar 2–0 pārspējot «Dag Rīga». 1995. gadā bankai «Olimpija» bankrotējot vairums labāko spēlētāju pameta komandu. Virslīgas sezonu komanda pabeidza devītajā vietā un pēc sezonas klubs tika likvidēts.

Komandas vadībā tās nedaudzajās aizvadītajās sezonās strādāja vairāki ievērojami treneri, ieskaitot Jāni Skredeli, Aleksandru Starkovu un Vladimiru Žuku.

Sasniegumi
----------

* **Latvijas kauss: 1**
	+ 1994

Spēles Eiropas turnīros
-----------------------

| Sezona | Kauss | Kārta | Valsts | Pretinieks | Rezutāts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1994–95 | Kausu ieguvēju kauss | Kvalifikācijas kārta |  Norvēģija | Bodø/Glimt | 0–6, 0–0 |

Ārējās saites
-------------

* 'Futbols pilsētā': 'Olimpija'
**Formaldehīds** (metanāls, HCHO) ir gāze ar izteiktu, asu smaku. Tas ir vienkāršākais aldehīds. Formaldehīds veidojas kurināmā nepilnīgas sadegšanas procesos. Formaldehīds ir izplatīts iekštelpu gaisa piesārņotājs (klasificēts kā GOS). Telpās formaldehīda izgarojumu galvenie avoti ir finieris, skaidu plāksnes, audumi, daži putu izolācijas materiāli, stiklšķiedra, tepiķi un to līme, dažas krāsas un grīdas apdares materiāli. Formaldehīds ir arī automašīnu izplūdes gāzu sastāvā. Formaldehīds ir kancerogēns, indīgs, alerģisks un kodīgs. Formaldehīds labi šķīst ūdenī, un tādu šķīdumu sauc par **formalīnu**. Lai šķīdumā formaldehīds mazāk polimerizētos, formalīnam liek klāt arī metanolu.

Īpašības
--------

* Formaldehīds var oksidēties ar gaisa skābekli, veidojot skudrskābi.
* Reaģējot ar amonjaku, var veidot urotropīnu (heksametilēntetramīnu), kas ir heksogēna izejviela.
* Formaldehīds ir daudzu termoreaktīvo polimēru (fenolformaldehīda, karbamīdformaldehīda un melamīnformaldehīda sveķu)izejviela.
* Formaldehīds nogalina lielāko daļu baktēriju, tāpēc to lieto bioloģisko paraugu saglabāšanai (formalīna veidā).
* Formaldehīds var polimerizēties, veidojot polimēru (paraformaldehīdu). Šo polimēru var pēc tam depolimerizēt. Vāju sārmu klātienē formaldehīds polimerizējas, veidojot ogļhidrātu maisījumu.

Formaldehīdu parasti piegādā vai nu formalīna, vai arī poliformaldehīda veidā.

Izmantošana
-----------

Formaldehīdu bieži lieto dažādu plaša patēriņa preču ražošanā, piemēram, tekstilrūpniecībā kā pretburzīšanās līdzekli, celtniecības materiālos, piemēram, ķīmiski apstrādātos kokmateriālos, kā arī dažādu plastmasu un citu ķīmisko vielu ražošanā. Formaldehīds ir plaši sastopams līmēs un apdares materiālos. Dažas nagu lakas un stiprinātāji arī satur formaldehīdu.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie aldehīdi |
| --- |
|  |
|  | 
* Formaldehīds
* Acetaldehīds
* Akroleīns
* Glikolaldehīds
* Glicerīnaldehīds
* Glioksāls
* Benzaldehīds
* Furfurols

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85050805
* GND: 4017845-6
* BNF: cb12062041r (data)
* NDL: 00563450
* NKC: ph120287

 |

 |
**Tīruma veronika** (*Veronica arvensis*) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga, kuras sākotnējais izplatības areāls bija Eiropā, Ziemeļāfrikā un Rietumāzijā, taču mūsdienās kā nezāle ir plaši ieviesusies visā pasaulē. Tīruma veronikas ir plaši sastopamas visā Latvijas teritorijā — atsevišķi eksemplāri un dažāda lieluma grupas aug dārzos, tīrumos, nezālienēs, ceļmalās, retāk sausos mežos.

Morfoloģija
-----------

Tīruma veronika ir viengadīgs, 5—25 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir klāts ar atstāvošiem matiņiem, tas ir pacils vai stāvs un bagātīgi zaro.

Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji — to plātne ir olveidīga, 0,5—2 cm gara un 0,4—1,5 cm plata, lapas mala ir strupi zāģzobaina un gals strups. Apakšējo lapu pamats sekli sirdsveidīgs, bet augšējās lapas pakāpeniski pāriet iegarenās vai lancetiskās seglapās ar gludu malu un parasti 1—2 zobiņiem katrā pusē seglapas pamata tuvumā.

Augšējo lapu žāklēs var attīstīties individuāli ziedi. Ziedkāts ir īss (ap 0,1 cm) — īsāks nekā kauss. Ziedu kauss ir klāts ar dziedzermatiņiem, tas ir četrdaļīgs un divas no kauslapām ir lielākas. Vainags ir gaiši zils, mazliet īsāks vai tikpat garš, cik kauss. Vainaga apakšējā daiva ir šaurāka nekā pārējās. Augšējā daiva parasti visplatākā. Augļu laikā ziedkopa pagarinās un kļūst skraja. Auglis ir otrādi sirdsveidīga pogaļa, īsāka nekā kauss, apmatota. Pogaļas joma dziļa, irbuļa palieka jomas garumā. Zied no maija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. ↑  "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II". *Botanical Journal of the Linnean Society* 141 (4): 399–436. 2003-04. doi:10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x. ISSN 0024-4074.
2. 1 2  «tīruma veronika - Veronica arvensis L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-27.
**Stīvs Gregorijs Aizermens** (angļu: *Stephen Gregory "Steve" Yzerman*; dzimis 1965. gada 9. maijā Kranbrūkā, Kanādā) ir bijušais kanādiešu hokejists, kurš spēlēja centra uzbrucēja pozīcijā, trīskārtējs Stenlija kausa ieguvējs. Pašlaik (2022) Aizermens ir NHL kluba Detroitas "Red Wings" ģenerālmenedžeris.

Spēlētāja karjera
-----------------

NHL viņš no 1983. līdz 2006. gadam aizvadīja 23 sezonas un visas kopā ar Detroitas "Red Wings". Viņš bija komandas kapteinis sākot ar 1986. gadu līdz pat viņa aiziešanai no hokeja 2006. gadā. Kopā ar komandu 3 reizes (1997, 1998, 2002) izcīnījis Stenlija kausu. Kopā NHL viņš aizvadīja 1514 spēles, gūstot 692 vārtus un izdarot 1063 rezultatīvas piespēles, kopā nopelnot 1755 rezultativitātes punktus, tādējādi esot sestais visu laiku rezultatīvākais NHL spēlētājs. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem uzbrucējiem.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies 1983. gada Pasaules U-20 jauniešu čempionātā, izcīnot bronzas medaļu. 1984. gadā viņš kopā ar izlasi uzvarēja Kanādas kausā. Piedalījies arī 1996. gada Pasaules kausa izcīņā, kā arī 1998. un 2002. gada olimpiskajās spēlēs, 2002. gadā izcīnot zelta medaļu.

Savas karjeras laikā piedalījies 10 NHL visu zvaigžņu spēlēs. 1989. gadā viņš ieguva Lestera Pīrsona balvu, 1998. gadā — Kona Smita balvu, 2000. gadā — Franka Zelkes balvu, 2003. gadā — Bila Mastertona balvu, bet kā pēdējo 2006. gadā viņš izcīnīja Lestera Patrika balvu. Numuru, ar kuru viņš spēlēja (19), "iemūžināja" gan Kanādas izlase, gan Detroitas klubs. Tas nozīmē, ka nekad vairs neviens šajās komandās ar 19. numuru nespēlēs.

Nepanā, Kanādā, viņa vārdā nosaukta hokeja halle, kurā ir 3000 sēdvietu. Tajā spēlē CJHL klubs Nepanas "Raiders", kuras rindās vienu sezonu aizvadīja arī Aizermens.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 106535673
* LCCN: n97059239
* ISNI: 0000 0003 8594 757X

 |

 |
**Tīruma šerardija** (*Sherardia arvensis*) ir augu suga rubiju dzimtas monotipiskajā Šerardiju ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Vidusjūras reģionā un kā sējuma nezāle ir plaši izplatījusies Eiropā un mērenā klimata joslā citos kontinentos. Latvijā tā ir atrasta pārsvarā Kurzemē un Rīgas apkaimē, taču tiek uzskatīta par izzudušu nezāli.

Morfoloģija
-----------

Tīruma šerardija ir viengadīgs, 5—30 cm garš lakstaugs. Tā sakne ir vārpstveida. Stublājs ir gulošs vai pacils, ļoti zarains, sarmatains, raupjš un četršķautņains.

Lapas uz stublāja ir izvietotas mieturos pa 4 (lapas augu augšpusē pa 6). Pēc formas lapas var būt sākot no otrādi olveidīgām līdz lāpstveidīgām vai lancetiskām. Tās ir aptuveni 1—2,5 cm garas un 0,3—0,8 cm platas. Lapas plātnes mala ir raupja, skarbmataina un gals ir dzeloņsmails.

Ziedi ir izvietoti galviņveida ķekaros, pie ziedkopas pamata ir saaugušas vīkala lapas. Kauss ir ļoti īss, sešzobains, saglabājas pie augļa. Kausa zobiņi ir smaili. Ziedu vainags ir gaiši violets, četrdaļīgs un piltuvveida. Zieda sobriņš ir garš, tālu pārsniedz kausu. Auglis ir divu riekstiņu skaldauglis.

Tīruma šerardija zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «tīruma šerardija - Sherardia arvensis L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tīruma šerardija***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Sniedzes, sniedžu ģints** (*Plectrophenax*) ir Arktikas stērstu dzimtas (*Calcariidae*) ģints, kas apvieno 2 neliela auguma dziedātājputnu sugas. Tās ligzdo Arktiskajā tundrā, bet ziemot dodas salīdzinoši nelielā attālumā uz mēreno joslu. Latvijā sastopama viena sniedžu ģints suga - sniedze (*Plectrophenax nivalis*), kurai ir cirkumpolāra izplatība un kura mājo gan Eirāzijas, gan Ziemeļamerikas ziemeļu reģionos. Otra suga - baltā sniedze (*Plectrophenax hyperboreus*) sastopama tikai Ziemeļamerikā.

Izskats un īpašības
-------------------

Abām sniedžu sugām apspalvojums ir līdzīgs, bet salīdzinoši lielā sniedze ir baltāka, īpaši vairāk baltās krāsas ir uz spārniem un astes. Riesta laikā abu sugu tēviņi ir gandrīz balti ar kontratējošām melnām spalvām uz spārniem. Ziemas periodā košums un kontrasts zūd. Mātītēm apspalvojums ir balts ar brūnu. Sniedzes barojas ar sēklām, asniem un citām augu daļām, kukaiņiem, to kāpuriem un citiem bezmugurkaulniekiem.

Sistemātika
-----------

* **Sniedžu ģints** (*Plectrophenax*)
	+ Baltā sniedze (*Plectrophenax hyperboreus*)
	+ Sniedze (*Plectrophenax nivalis*)

Atsauces
--------

1. ↑  IUCN: Plectrophenax nivalis
2. ↑  IUCN: Plectrophenax hyperboreus
3. ↑  «ARKive: Snow bunting (Plectrophenax nivalis)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 21. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sniedzes*** |

* Latvijas Daba: Strēstu dzimta (Emberizidae)
* Planet of Birds: Calcariidae
* Family Calcariidae
* Calcariidae: Longspurs, Snow Buntings
**Johans Gotlībs Groške** (*Johann Gottlieb von Groschke*, 1760—1828) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes galma ārsts. 40 gadus bija *Academia Petrina*, vēlāk Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas fizikas un dabaszinātņu profesors (1788—1828). Prorektors (1791, 1800—1801).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1760. gada 30. augustā Tukuma aptiekāra un Kurzemes hercoga galma ķirurga Johana Gotloba Groškes (1714–1777) un viņa sievas Sofijas Ģertrūdes, dzimušas Gercas (*Görtz*), ģimenē. 1775. gadā viņš kā viens no pirmajiem 23 audzēkņiem sāka mācības Jelgavas Pētera akadēmijā, kur viņu īpaši iespaidoja fizikas un dabaszinātņu profesors Johans Jakobs Ferbers. Studēja medicīnu un dabaszinātnes Berlīnes *Collegium medico-chirurgicum* (no 1778) un Getingenes universitātē (no 1780). 1784. gada 1. maijā Groške aizstāvēja disertāciju par empiēmām (*de Empyemate*) un ieguva medicīnas un ķirurģijas doktora grādu. Papildinājās Nīderlandē un Francijā, kur Parīzē iepazinās ar Bendžaminu Franklinu, gadu strādāja par ārstu Londonas Bartolomeja slimnīcā. 1785. gada beigās devās uz Berlīni, kur satika Kurzemes hercogu Pēteri, kas viņam 1786. gada 16. jūnijā piedāvāja darbu Jelgavas akadēmijā aizbraukušā profesora Ferbera vietā. Groške saņēma atļauju vēl divus gadus papildināties Edinburgā, kur viņš 1787. gadā kļuva par zinātņu biedrības locekli.

Profesora darbu Jelgavā Groške sāka 1788. gada sākumā, vienlaikus strādāja arī par Jelgavas ārstu, pārraudzīja pilsētas slimnīcu. 1791. gadā hercogs viņam piedāvāja kļūt par galma ārstu (*Hofarzt*) ar mūža pensiju 500 Alberta dālderu apjomā. 1801. gadā viņam piedāvāja kļūt par Jelgavas universitātes profesoru, bet, universitāti atverot Tērbatā, viņš palika Jelgavā. 

1810. gadā Groške licis izgatavot īpašus peldu ratus Krievijas impērijas ķeizara Aleksandra I sievai Elizabetei, kas vasaru pavadīja Plieņciema kūrortā. 1817. gadā viņu apbalvoja ar Krievijas Sv. Vladimira ordeni un 1819. gadā piešķīra ķeizariskā galma padomnieka titulu. 
1819. gadā viņš nodibināja zelta medaļu, kas katru gadu bija jāpasniedz labākā par uzdoto tēmu latīņu valodā rakstītā darba autoram. 1827. gadā viņš kļuva par kolēģijas padomnieku. 

Miris 1828. gada 20. martā Jelgavā.

Biedrības
---------

* Kurzemes literatūras un mākslas biedrība
* Berlīnes Dabaspētnieku biedrība
* Londonas Linneja biedrība
* Filadelfijas filozofiskā biedrība
* Maskavas fizikāli-medicīniskā biedrība
* Pēterburgas medicīniski-ķirurģiskā biedrība
* Pēterburgas mineraloģiskā biedrība

Darbi
-----

* De empyemate ... pro gradu doctoris publice disputabit auctor Ioannes Theophilus Groschke. Getingene: Dieterich, 1784 (latīniski)
* Martin Heinrich Klaproth. Observation relative to the mineralogical and chemical history of the fossils of Cornwall ... Translated from the German by J. G. Groschke, 1787 (Groškes tulkojums angliski)

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  Jānis Stradiņš. Zinātnes un augstskolu sākotne Latvijā. Rīga: Latvijas vēstures institūta apgāds, 2009. 280 lpp.
**Johans Gabriels Švemšuhs** (*Johann Gabriel Schwemschuch*, 1733—1803) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes luterāņu mācītājs, teoloģijas profesors Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā (1775—1798).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1733. gada 19. decembrī Bārtenšteinā aptiekāra Gabriela Švemšuha un viņa sievas Marijas ģimenē. Mācījās skolā Bārtenšteinā, studēja filoloģiju un teoloģiju Kēnigsbergas Universitātē (1750—1755). 1755. gadā sāka strādāt par mājskolotāju Kurzemes un Zemgales hercogistē, 1762. gadā par Mazirbes (*Irben*) draudzes mācītāju. 1769. gadā apprecējās ar atraitni Zuzannu Elizabeti Šēleri.

1770. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Jelgavā, kur bija latviešu Sv. Annas baznīcas draudzes diakons (1770—1785), 1774. gadā viņu uzaicināja kļūt par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas teoloģijas profesoru. Bija akadēmijas prorektors (1781—1782 un 1788—1789).

Miris 1803. gada 15. martā Jelgavā.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
**Johans Georgs Ādams Berlics** (*Johann Georg Adam Berlitz*, 1753—1837) bija vācu arhitekts, pēc kura projektiem uzceltas Mežotnes muižas, Kazdangas muižas, Elejas muižas, Durbes muižas un citu muižu kungu mājas jeb pilis.

Dzīvesgājums
------------

Johans Berlics dzimis 1753. gadā Tīringenes pilsētā Jēnā. Berlīnē viņš Prūsijas karaļa galmā iepazinās ar grāfu Žanno Mēdemu, kurš 1793. gadā uzaicināja viņu doties uz Kurzemes hercogisti un strādāt pie viņa muižu pārbūves tai laikā modē nākušajā klasicisma stilā. Berlica lielākie projekti īstenoti Mēdema īpašumos. 

Pēc Pēterburgas arhitekta Džakomo Kvarengi meta Berlics no 1798. līdz 1802. gadam veica Mežotnes muižas, no 1800. līdz 1804. gadam Kazdangas muižas, no 1806. līdz 1810. gadam Elejas muižas, 1820.-21. gadā Durbes muižas kungu māju pārbūvi. Projektējis arī *Villa Medem* būvi Jelgavā (1818) un Blīdenes pils kungu mājas pārbūvi (1829.-1830).

Miris 1837. gada 9. janvārī Elejas muižā. Apglabāts 17. janvārī Skoroderu kapos.

Pazīstamākās celtnes
--------------------

* Mežotnes muižas kungu mājaMežotnes muižas kungu māja
* Skrundas muižas kungu mājaSkrundas muižas kungu māja
* Kazdangas muižas kungu mājaKazdangas muižas kungu māja
* Elejas muižas kungu mājaElejas muižas kungu māja
* Durbes muižas kungu mājaDurbes muižas kungu māja
* Villa Medem JelgavāVilla Medem Jelgavā
* Villa Medem JelgavāVilla Medem Jelgavā
* Medemu Jelgavas pilsMedemu Jelgavas pils
* Blīdenes pilsBlīdenes pils

Atsauces
--------

1. ↑  Elejas pils, katalogs. I.Lancmanis, O.Spārītis, D.Bruģis, I.Liepa, I.Lancmane, M.Baņķiere, 1992

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316498746
* GND: 1072555743

 |

 |
Johans Georgs fon Zīverss ģenerāļa uniformā
**Johans Joahims Georgs Aleksandrs fon Zīverss** (*Johann Joachim Georg Alexander Graf von Sievers*, 1778-1827) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālis (1813). Vecates muižas īpašnieks (1821).
Napoleona karu laikā grāfs J. G. fon Zīverss karoja Krievijas impērijas armijā, bija atbildīgs par inženiertehniskajiem jautājumiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1778. gada 27. augustā Vecates muižā Kārļa Eberharda fon Zīversa (1745–1821) un Martas Juliānas, dzimušas fon Mengdenas (1748-1837) ģimenē. Mācījās Krievijas impērijas Pāžu korpusā, no 1798. gada dienēja leibgvardes Izmailas pulkā. 
1801. gadā Zīverss demobilizējās kapteiņa pakāpē un studēja Getingenes un Tērbatas universitātēs. 1806. gadā apprecējās ar Šarloti Doroteju fon Tīzenhauzeni (1782-1808). 

No 1806. gada piedalījās karos pret Napoleonu (1806-1809). 
1812. gada kara laikā kā Krievijas I Rietumu armijas I korpusa štāba pulkvedis piedalījās kaujās pret uzbrūkošo Napoleona armiju pie Kļastņiciem un pie Polockas, kur bija atbildīgs par karaspēku vienību inženiertehniskajiem jautājumiem, pārzināja ceļu komunikāciju sagatavošanu un tiltu būvi. Kauju laikā Vācijā 1813. gadā viņu paaugstināja par ģenerāli, iecēla par Sapieru pulka komandieri, viņš piedalījās kaujās pie Baucenes, Grosgēršenes (*Großgörschen*) un Drēzdenes. 1814. gadā karoja Francijā kā Barklaja de Tolli komandētās armijas inženierdaļu komandieris. 

Pēc kara beigām ģenerālim J. G. fon Zīversam 1816. gadā uzdeva izveidot Krievijas impērijas militārās inženieru skolas. 1817. gadā viņš apprecējās ar Emīliju fon Krīdeneri (*Krüdener*, 1793-1863). Bija Pēterburgas Galvenās inženieru skolas pirmais direktors. 1821. gadā mantoja Vecates muižu, par nopelniem viņam Krievijā piešķīra arī Georgijevskas muižu. 
1826. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas zinātņu akadēmijas goda locekli. 

Miris 1827. gada 18. jūnijā Pēterburgā.

Literatūra
----------

* Jānis Baltiņš. Gutshöfe der Grafen Sievers: Kultureller und wissenschaftlicher Mittelpunkt in Livland. Lüneburg, 1997

Atsauces
--------

1. ↑  Zīverss Johans Georgs fon[novecojusi saite] no vesture.eu
Memoranda teksts
**Memorands par drošības garantijām saistībā ar Ukrainas pievienošanos Līgumam par kodolieroču neizplatīšanu** (angļu: *Memorandum on Security Assurances in connection with Ukraine's accession to the Treaty on the Non-Proliferation of Nuclear Weapons*) ir Ukrainas, Krievijas, Lielbritānijas un ASV parakstīta vienošanās sniegt Ukrainai drošības garantijas saistībā ar tās apņemšanos neizplatīt kodolieročus.

Pirmais šā memoranda punkts ir parakstītājvalstu garantija cienīt Ukrainas neatkarību, suverenitāti un robežas. Memorandu kā neatkarīga valsts ir parakstījusi arī pati Ukraina.

Vienlaikus līdzīgi memorandi par drošības garantijām tika parakstīti ar Baltkrieviju un Kazahstānu. Šīs divas valstis pievienojās Kodolieroču neizplatīšanas līgumam nedaudz agrāk.

2022. gada 5. decembrī, Budapeštas memoranda parakstīšanas 28. gadadienā, Krievija veica raķešu uzbrukumu Ukrainas kritiskajai infrastruktūrai. Šajā sakarā Ukrainas Ārlietu ministrija paziņoja, ka "nekādi līgumi ar Krieviju nedarbojas".

Atsauces
--------

1. ↑  «МЗС: Будапештський меморандум доводить, що жодні домовленості з росією не працюють». *www.ukrinform.ua* (ukraiņu). 2022-12-05. Skatīts: 2023-06-04.

Ārējās saites
-------------

* Lielās Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
**Svētais Juris** jeb **svētais Jurģis** (grieķu: *Άγιος Γεώργιος*; dzimis, pēc leģendām, starp 270. un 281. gadu, miris, pēc leģendām, 303. gada 23. aprīlī) ir kristiešu svētais, sevišķi godāts pareizticīgajā tradīcijā. No zinātnes viedokļa nekādas pazīmes par svētā Jura vēsturisko prototipu nav saglabājušās. Tradīcija vēsta, ka svētais Juris bijis viens no labākajiem Romas impērijas imperatora Diokletiāna karavīriem. Kad Diokletiāns pieprasīja, lai visi kristieši pielūdz pagānu dievus, svētais Juris to darīt atteicās, kaut arī Diokletiāns vairākkārt mudināja gan ar dāvanām, gan draudiem. Rezultātā imperators bija spiests svēto Juri sodīt ar nāvi.

Gadsimtu gaitā svētā Jura leģenda papildinājusies ar stāstu, kura izcelsme, visticamāk nāk no pirmskristiešu mitoloģijas. Tas ir stāsts par to, ka svētais Juris, glābdams valdnieka meitu, nogalina pūķi, kā rezultātā daudzi cilvēki pievēršas kristietībai. Pirmās rakstiskās liecības par šo leģendu ir no XI gadsimta sākuma Kapadokijas. Īpašu popularitāti šis stāsts ieguva tāpēc, ka tika iekļauts viduslaikos populārajā ap 1260. gadu publicētajā "Zelta leģendā".

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svētais Juris*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 27862930
* ISNI: 0000 0000 1364 2652
* GND: 118538527
* SELIBR: 345635
* SUDOC: 028369149
* BIBSYS: 90653093
* NKC: jx20050627004

 |

 |
**Luijs Ramiress de Lusena** (spāņu: *Luis Ramírez de Lucena*; 1465. gads — 1530. gads) bija Spānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Spānijas diplomāta ģimenē un visu dzīvi piederējis pie aristokrātu aprindām. 1496. gadā Salamankā publicējis savu grāmatu "Mīlestības atkārtojums un šaha spēles māksla" (*Repetición de Amores y Arte de Ajedrez con 101 Juegos de Partido*), kas tiek uzskatīta par pasaulē vecāko šaha grāmatu. Grāmata ir veltīta Spānijas princim Huanam, kas drīzumā miris, un sastāv no divām daļām. Pirmā daļa neattiecas uz šahu, bet otrajā daļā ir aprakstīti šaha spēles noteikumi, izanalizētas 11 šaha atklātnes, "labākās, kādas viņš ir redzējis Romā un visā Itālijā", un publicēti 150 šaha uzdevumi. Šī grāmata apliecina, ka šaha spēle pēc modernajiem noteikumiem bija pazīstama Eiropas dienvidos jau 15. gadsimta beigās. Tomēr niecīgās tirāžas dēļ liela ietekme uz sava laika šaha dzīvi Lusenas grāmatai nebija. Par tās esamību šaha vēsturnieki uzzināja vienīgi 19. gadsimta beigās. Daudzi mūsdienu vēsturnieki Lusenas darbā saskata arī lielu Franseska Visenta 1495. gadā izdotā traktāta *Libre dels jochs partits dels schacs en nombre de 100* ietekmi. Mūsdienās Lusenas vārds visbiežāk ir saistīts ar teorētisku pozīciju torņu galotnē.

Atsauces
--------

1. ↑  Lucena - a mystery after 500 years
2. ↑  Chess Endgame: Lucena Position

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
|  |  |
| --- | --- |
|  | 
Balsīga palatāla eksplozīva slēdzeņa izruna

 |
| 

---

*Palīdzība, ja ir problēmas šī faila atskaņošanā.* |

**Balsīgs palatāls eksplozīvs slēdzenis** ir skaņa, kas bieži tiek lietota vairākās valodās, to skaitā, albāņu, ungāru un latviešu valodās. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā šī skaņa tiek apzīmēta ar simbolu [ɟ]. Tā nebalsīgā versija ir nebalsīgs palatāls eksplozīvs slēdzenis [c].

Latviešu valodā
---------------

Latviešu ortogrāfijā šo skaņu reprezentē <ģ>, piemēram, ģērbt[novecojusi saite], ģimene[novecojusi saite] (*Google Translate* runas sintēze latviešu valodai).

Citās valodās
-------------

Ungāru valodā ortogrāfiski šo skaņu reprezentē <gy>, piemēram, *gyám*[novecojusi saite] (*Google Translate* runas sintēze ungāru vārdam *gyám*).

Albāņu valodā šī skaņa tiek ortogrāfiski atspoguļota kā <gj>, piemēram, *gjuha*[novecojusi saite] (*Google Translate* runas sintēze albāņu vārdam *gjuha*).
**Rafaels Blūms** (1914—1998) bija Latvijas ebreju žurnālists. Laikraksta "Padomju Jaunatne" redaktors (1944—1952), žurnāla "Zvaigzne" redaktors (1956—1959).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1914. gada 10. novembrī Berlīnē. Pēc 1933. gada viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Daugavpilī, kur viņa tēvs Dāvids Blūms bija ebreju skolas direktors.
Otrā pasaules kara laikā pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Blūms bija laikraksta "Jaunais Komunārs" līdzstrādnieks un avīzes "Sarkanais Sports" atbildīgais redaktors.
Vācu okupācijas laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, 1943. gada jūnijā nelegāli iesūtīts Latvijā, bija 2. Sarkano partizānu brigādes komisārs Lubānas ezera apkārtnē.

Pēc Rīgas ieņemšanas 1944. gada beigās Rafaēls Blūms kļuva par laikraksta "Padomju Jaunatne" redaktoru (1944—1952), tad par žurnāla "Zvaigzne" redaktoru (1956—1959), bet nacionālkomunistu vajašanu laikā 1959. gada septembrī viņu atlaida no amata. Pēc tam strādāja par žurnāla "Dadzis" literāro līdzstrādnieku, tulkoja zinātniskās fantastikas grāmatas.
Pārcēlās uz dzīvi Maskavā, miris 1998. gada 22. maijā.

Sieva profesore Marija Blūma, meitas Taņa un Rita.

Atsauces
--------

1. ↑  UZDRĪKSTĒŠANĀS Laimonis Purs, Jaunā Gaita nr. 268-271. 2012
2. ↑  БЛУМ РАФАИЛ ДАВИДОВИЧ Евреи Латвии в борьбе с нацизмом (angliski), (krieviski)
3. ↑  timenote.info
**Bakas** (latīņu: *variola* vai *variola vera*) bija infekcijas slimība, kas raksturīga tikai cilvēkam un kuru izraisīja divi vīrusi: *Variola major* un *Variola minor*. Infekcijas avots bija slims cilvēks. Slimības pazīmes ir strauja temperatūras celšanās, galvassāpes, sāpes krustos un nespēks. Pēc trim, četrām dienām kopš slimības sākuma uz ādas parādās izsitumi, kas izskatās kā sārti un blīvi plankumiņi. Vēl pēc divām, trim dienām izsitumi pārvēršas pūslīšos. Slimība kopā ilgst aptuveni 5-6 nedēļas. Tā obligāti ir jāārstē slimnīcā. Aptuveni 30% slimnieku nomira. Gandrīz 100% mirstība bija baku hemorāģiskajai formai, kas pazīstama arī kā "melnās bakas". Šajā gadījumā ādā un gļotādā, kā arī iekšējos orgānos rodas asinsizplūdumi. Vakcinēšana pret bakām sākās 1796. gadā, kad pirmo vakcīnu radīja angļu ārsts Edvards Dženers. Kopš 1977. gada nav reģistrēts neviens saslimšanas gadījums.

Etioloģija
----------

Bakas var izraisīt divi ortopoksvīrusi — *Variola major* un *Variola minor*. Šie vīrusi ir aptuvenā paralēlskaldņa formā ar 360 × 270 × 250 nm izmēriem. Ar bakām slimoja tikai cilvēki, līdz ar to infekcijas avots varēja būt tikai cits inficēts cilvēks. Laboratorijas apstākļos ir inficēti arī citi primāti un dzīvnieki. Citi ortopoksvīrusi var izraisīt tādas slimības kā pērtiķu bakas, govju bakas, orfa vīrusslimību, *vaccinia* un govju pseidobakas. Ar šīm slimībām var slimot ne tikai cilvēks.

Piezīmes un atsauces
--------------------

### Piezīmes

1. ↑  1980. gadā 33. Pasaules Veselības Asamblejā deklarēta baku likvidācija. Tā saglabāta klasifikācijā uzraudzības nolūkos

### Atsauces

1. ↑  «Bakas» (latviešu). Populārā medicīnas enciklopēdija.
2. ↑  Atkinson W, Hamborsky J, McIntyre L, Wolfe S (eds.). «Smallpox» (angļu). Epidemiology and Prevention of Vaccine-Preventable Diseases (The Pink Book). 281–306. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 9. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 28. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bakas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* «Bakas» (latviešu). Populārā medicīnas enciklopēdija.
* «Bakas» (latviešu). slimības.lv.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85123612
* GND: 4135714-0
* BNF: cb11962556k (data)
* HDS: 007981
* NDL: 00573369
* NKC: ph387196

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Skrīveru pagastā. Par citām jēdziena **Līči** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Līči** ir apdzīvota vieta Skrīveru pagasta, Aizkraukles novadā. Izvietojusies Braslas krastos pie Līču ūdenskrātuves 3 km no pagasta centra Skrīveriem, 16 km no novada centra Aizkraukles un 83 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados pie kokaudzētavas un fermas. Līču ūdenskrātuves pretējā krastā atrodas Andreja Upīša dzimtās mājas „Kalniņi" un parks. Aptuveni 3 kilometrus uz rietumiem no ciema atrodas slēgtā dzelzceļa pietura "Dendrārijs", bet 2 km attālumā ir Skrīveru stacija, ar kuru Līčus savieno grantēts ceļš (Piekrastes iela).

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Līčiem». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Skrīveru pagasta ciemi Skrīveru pagasta ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* Klidziņa
* Līči
* Salapi
* **Skrīveri**
* Viesturi
* Zemkopības institūts
* Ziedugravas

 |

 |
**Džai Mo** (ķīniešu: 翟墨, piņjiņs: *Zhai Mo*; dzimusi 1996. gadā) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (2016).

Biogrāfija
----------

2008. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā, apsteidzot otrās vietas ieguvēju Filicu Osmanodju. 2014. gadā uzvarējusi Ķīnas sieviešu šaha čempionātā B grupā un dalījusi 5.-9. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā (uzvarējusi Aleksandra Gorjačkina). 2015. gada jūlijā Ķīnas zonas turnīrā dalījusi 2.-3. vietu ar Ni Šicjuņu (uzvarējusi Taņa Džunji) un iekļuvusi 2017. gada Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas. 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Aleksandrai Gorjačkinai. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Olgu Girju, bet 2. kārtā uzvarējusi Nino Baciašvili, bet 3. kārtā zaudējusi Dzjui Veņdzjuņai. 2021. gada maijā ierindojusies 6. vietā Ķīnas sieviešu šaha čempionātā. 2022. gada novembrī Dzjansu izcīnījusi 4. vietu Ķīnas sieviešu šaha čempionātā.

Sekmīgi pārstāvējusi Ķīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 1 reizi (2018). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (2018) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Mo piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2016. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  World Junior Championship (Girls) Tournament 2014
2. ↑  WGM Zhongyi Tan wins 2015 FIDE Zonal 3.5
3. ↑  «FIDE Women's World Chess Championship 2017». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. februārī. Skatīts: 2017. gada 13. februārī.
4. ↑  Women’s World Championship 2018
5. ↑  2021 China chess championship (Women)
6. ↑  Chinese Championship 2022: Dai Changren and Tan Zhongyi win titles
7. ↑  1st quarter PB 2013, Yerevan, ARM, 18-20 January 2013
8. ↑  4th quarter Presidential Board Meeting 2015

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)