**Augu veģetatīvā pavairošana** ir augu pavairošana, izmantojot to orgānus vai orgānu pārveidnes, kuri satur  meristematiskos audus. Šādi pavairojot, jaunais augs ir ģenētiski identisks mātes augam.

Augu pavairošana ar orgānu pārveidnēm
-------------------------------------

Orgānu pārveidnes veidojas lakstaugiem, kuriem veģetācijas perioda beigās iet bojā virszemes daļas. Tie pārziemo ar orgānu pārveidnēm, kas atrodas augsnē. Orgāna pārveidnē uzkrājas barības vielas, kas vēlāk tiks izlietotas snaudošo pumpuru attīstībai. Atsevišķi augi veģetatīvi vairojas arī veģetācijas periodā, piemēram, zemenes.

Iedala divu tipu orgānu pārveidnes: vasas pārveidnes un sakņu pārveidnes.

### Vasas pārveidnes

Vasas pārveidnes ir sīpoli, bumbuļi, bumbuļsīpoli, sakneņi un stīgas. Visas vasas pārveidnes, līdzīgi kā vasas, sastāv no lapām, stumbra un pumpuriem.

*Allium cepa* sīpola šķērsgriezums  **Sīpols** ir pazemes orgāns, kas sastāv no reducēta stumbra, piesaknēm, cieši kopā sakārtotām, sulīgām zvīņlapām, kas atrodas koncentriskos apļos apkārt stumbram, kā arī no pumpuriem. Sulīgās zvīņlapas uzkrāj barības vielas, kas tiks izlietotas nākamajā veģetācijas periodā, lai no pumpuriem attīstītos virszemes lapas, zieds un jaunie augi. No galotnes pumpura attīstās zieds, bet no sānpumpuriem — jauni sīpoli. Sīpoli lielākoties veidojas viendīgļlapju klases augiem, piemēram, tulpēm *(Tulipa)*, hiacintēm *(Hyacint=dldkn ,nvbdbcnjh jg wndmehb mnvfb;ln y k,jn mn ,jnn nb*, skābeņu ģints *(Oxalis* sp.*)* augiem.

Kartupeļa bumbulis
**Bumbulis**  ir pazemes vasas pārveidne, kas specializējusies barības vielu uzkrāšanā. Bumbulim ir visas daļas, kas raksturīgas stumbram. Bumbuļiem ir mezgli, ko tautā mēdz dēvēt par "acīm". Katrā mezgla vietā atrodas viens vai vairāki nelieli pumpuri. Mezgli ir izkārtoti pa spirāli, sākot no gala mezgla. Bumbuļiem attīstoties raksturīga apikālā dominance — pirmie attīstību sāk pumpuri, kas atrodas bumbuļa galotnē. No tiem izaug spēcīgākie dzinumi. No pumpuriem, kas atrodas tuvāk bumbuļa pamatnei, dzinumi attīstās vēlāk un ir vājāki. Bumbulis satur lielas cietes un slāpekļa rezerves. Bumbuļi raksturīgi, piemēram, kartupeļiem  *(Solanum tuberosum)* un *(Caladium)* ģints augiem.

Gladiolas bumbuļsīpols
**Bumbuļsīpols** ir īpašas struktūras pazemes vasas pārveidne, kurai raksturīgs palielināts reducēts stumbrs. Stumbrā uzkrājas barības vielas. Apkārt tam ir sakārtotas sausās zvīņlapas. Zvīņlapu funkcija ir pasargāt stumbru no ievainojumiem un samazināt ūdens zudumus. Bumbuļsīpolam ir galotnes pumpurs, no kura attīstīsies virszemes vasa, un sānpumpuri, no kuriem attīstīsies jaunās vasas pārveidnes. Bumbuļsīpoli raksturīgi, piemēram, gladiolām *(Gladiolus)* un krokusiem *(Crocus)*.

*Iris pseudacorus* saknenis
**Saknenis** ir vasas daļa, kas horizontāli aug pazemē. Tikai dažiem augiem tas ložņā zemes virspusē, piemēram skalbēm. Daudziem augiem saknenis uzkrāj barības vielas, kā tas, piemēram, ir īrisiem *(Iris)*. Mezglu vietās terminālais pumpurs stiepjas augšup, lai producētu ziedu, savukārt no laterālajiem pumpuriem var veidoties jauni augi. Sakneņi raksturīgi lielākoties viendīgļlapju klases augiem, piemēram, banāniem, bambusiem, maijpuķītēm *(Convallaria)*, bet var būt arī atsevišķiem divdīgļlapju klases augiem, piemēram, zemkrūmu zilenēm *(Vaccinium angustifolium)*. 

*Fragaria* mātes augs ar stīgām
**Stīgas** ir virszemē horizontāli augoši stumbri, kas attīstās no mātes auga. Stīgas galotnē atrodas pumpurs, kurš, sasniedzot augsni, iesakņojas un attīstās par jaunu augu. Pavairošanai izvēlas tuvāk mātes augam izveidojušos jauno augu. Šādi vairojas zemeņu ģints augi *(Fragaria* sp.*)*, kā arī daudzi graudzāļu dzimtas augi *(Poaceae)*. 

*Dahlia variabilis* gums
### Sakņu pārveidnes

Sakņu pārveidnes ir gumi. Tās ir paresninātas sānsaknes, kurās veģetācijas periodā uzkrājas rezerves barības vielas. Veģetācijas perioda beigās gumus izrok un glabā līdz nākamā gada pavasarim. Pavasarī sadalot guma ceru var iegūt vairākus jaunos augus. Gumi raksturīgi daudzgadīgajiem lakstaugiem, piemēram, dālijām *(Dahlia)*.

Pavairošana ar spraudeņiem
--------------------------

Dzinumu spraudeņu izvēle
Pavairošana ar spraudeņiem ir viens no plašāk izplatītajiem veģetatīvās pavairošanas veidiem, ko jau gadsimtiem izmanto visā pasaulē. Spraudenis ir mātes augam nogriezta daļa, no kura vēlāk attīstīsies jauns augs. Spraudeņiem var būt vairāki veidi: dzinumu spraudeņi, vienpumpura spraudeņi, divpumpuru spraudeņi, lapu spraudeņi un sakņu spraudeņi. Mātes augam, no kura iegūst spraudeni, ir jābūt veselam, slimību neskartam. Svarīgākais šajā metodē ir panākt veiksmīgu piesakņu veidošanos, bet lapu un sakņu spraudeņiem — arī jaunā dzinuma veidošanos. Izmantojot mūsdienu iespējas, var izstrādāt aizvien jaunas tehnoloģijas, kas ļauj manipulēt ar vides apstākļiem tā, lai konkrētās sugas spraudeņiem varētu nodrošināt optimālos vides apstākļus un panākt iespējami ātrāku un veiksmīgāku apsakņošanos. Sekmīga rezultāta iegūšanai tiek izmantoti arī fitohormoni.

**Dzimumu spraudeņu** pagatavošanai izmanto vienu jauno stumbru no mātes auga. Lai spraudenim veicinātu piesakņu veidošanos, var izmantot dažādus paņēmienus, piemēram, pirms spraudeņa ievietošanas augsnē to ievaino. Ievainošanu para imams gays apakšējās lapas un samazināt lapu virsmas laukumus. Ar dzinumu spraudeņiem var pavairot lielu daļu mūsdienās ekonomiski nozīmīgu augu sugu un šķirņu, piemēram,  ābeļu *(Malus* sp.*)* ģints sugas,  tējas koku *Camellia sinensis*, kaņepes *Cannabis sative* u.c.

**Vienpumpuru spraudeņu** pagatavošanai izmanto nelielu stumbra fragmentu ar vienu pumpuru un vienu lapu. Svarīgākais šajā metodē ir panākt veiksmīgu piesakņu veidošanos un pumpura attīstību. Apsakņošanās procesa veicināšanai ievainojuma vietu apstrādā ar auksīnu maisījumu, bet lapai samazina virsmas laukumu. Izmantojot šo metodi, no viena mātes auga var iegūt neskaitāmi daudz spraudeņu. Ar vienpumpuru spraudeņiem var pavairot, piemēram, vīnogas *(Vitis* sp.*)* un hortenzijas *(Hygrangea* sp.*)*.

**Divpumpuru spraudeņu** pagatavošanai izmanto vienu lapas mezglu, ar diviem pretējiem pumpuriem, divām lapām un nelielu stumbra fragmentu. Lai panāktu veiksmīgu sakņu veidošanos, izmanto līdzīgus paņēmienus, kā vienpumpuru spraudeņiem. Ar divpumpuru spraudeņiem visbiežāk pavairo *Clemantis* un *Loncifera* ģints augus.

**Lapu spraudeņu** pagatavošanai izmanto auga lapu. Jaunais dzinums un piesaknes veidojas no lapas apakšējās daļas lielā mitrumā. Lai veicinātu šo procesu norisi lapu pamatni apstrādā ar augu hormonu — auksīnu un citokinīnu — maisījumiem. Tikai nedaudz augu ir iespējams pavairot ar lapu spraudeņiem, piemēram, Āfrikas vijolītes *(Saintpaulia ionantha)*, begoniju *(Begonia)* ģints sugas.

*Ulmus* 'Dodoens' sakņu spraudeņi
**Sakņu spraudeņu** pagatavošanai izmanto auga saknes daļu. Līdzīgi kā lapu spraudenim, arī sakņu spraudenim ir jāpanāk veiksmīga dzinuma un sakņu veidošanās, šai gadījumā no saknes. Augu pavairošanu ar sakņu spraudeņiem, vislabāk veikt agri pavasarī, kad saknēs ir uzkrātās ogļhidrātu rezerves spraudenis var izmantot dzinuma un sakņu veidošanai. Pavairošana ar sakņu spraudeņiem ir plašāk pielietota ogulāju pavairošanai, piemēram, avenes un kazenes *(Rubus* sp.*)*, bet retāk var tikt izmantota arī dekoratīvo augu pavairošanā, piemēram, flokšu *(Phlox* sp.*)* un kokaugu, piemēram, gobu *(Ulmus)* pavairošanai.

Pavairošana potējot
-------------------

Pavairošana potējot: A-potzars, B-potcelms
Pavairošana potējot joprojām ir viena no populārākajām augu pavairošanas metodēm. Potējot tiek savienoti divi organismi, lai tie saaugtu un veidotu jaunu augu. Potējumam izšķir divas daļas — potcelmu un potzaru. Potcelmam izvēlas tādas augu šķirnes, kurām ir raksturīgas labas apsakņošanās spējas, savukārt par potzaru izvēlas to šķirni, kuru vēlas pavairot. Potzaru un potcelmu ir jāsavieno tā, lai to kambija šūnu slāņi atrastos maksimāli tuvu viens otram. Viens no svarīgākajiem faktoriem veiksmīgai potējumu saaugšanai ir saderīgu potējumu partneru izvēle. Nesaderīgi augi parasti nesaaug, bet, ja tomēr tas izdodas, tad bieži aiziet bojā no lūzumiem tieši potējumu vietās. Pastāv uzskats, ka jāizvēlas maksimāli radniecīgi potējuma partneri, tādējādi var novērst augu nesaderību. Tomēr praksē ne vienmēr tā ir, jo vienas dzimtas augi var būt saderīgāki nekā vienas  ģints augi.
Ar potēšanas metodi var pavairot, piemēram, vīnogas *(Vitis vinfera)*,  ābeles *(Malus* sp.*)*,  citrusaugus u.c.

Pavairošana ar noliekteņiem
---------------------------

Pavairošana ar noliekteņiem
Pavairot augus ar noliekteņiem parasti izvēlas tad, ja citas veģetatīvās pavairošanas metodes ir izrādījušās neefektīvas. Šai metodē jaunais augs paliek savienots ar mātes augu līdz pat brīdim, kad tam pašam ir izveidojusies sava sakņu sistēma. Pavairojot ar noliekteņiem, no viena mātes auga var iegūt tikai dažus jaunos augus. Svarīgākais šai metodē ir augu pārkoksnēšanās pakāpe, tas ir, auga dzinuma attīstība. Lai stimulētu apsakņošanos bieži veic stumbra ievainošanu tai vietā, kur vajadzētu veidoties piesaknēm. Ar noliekteņiem pavairo, piemēram,  upenes *(Ribes nigrum)*.

Pavairošana, dalot mātes augu
-----------------------------

*Hosta* mātes auga cers
Augu pavairošana, dalot mātes augu vairākās daļās, ir salīdzinoši mazāk izmantota, jo to var pielietot tikai atsevišķu sugu augiem. Šādi var pavairot galvenokārt daudzgadīgos lakstaugus, kuri veido cerus. Lai jaunie augi veiksmīgi ieaugtos, mātes augs ir jādala piemērotā laikā. Augu ceru dalīšanu parasti veic to miera periodā. Augus, kuri zied pavasarī, dala rudens sākumā, bet tos, kuri zied vasarā, dala agrā pavasarī. No mātes auga var atdalīt vienu jauno dzinumu ar tā sakņu sistēmu, vai arī var atstāt kopā vairākus jaunos dzinumus, tādējādi jaunais augs būs lielāks. Atdalīšanu parasti veic izmantojot  nazi, katru otro vai trešo gadu. Ja mātes auga cers ir vecs, tad jauno augu iegūšanai parasti izmanto malu dzinumus, kas ir jaunāki. Šādi var pavairot, piemēram, hostas *(Hosta)*  vai sukulentus.

Mikropavairošana
----------------

Vīnogas *In vitro*Mikropavairošana ir viena no jaunākajām augu pavairošanas metodēm, kurā, izmantojot tikai nelielu augu  audu daļu, sterilos laboratorijas apstākļos (*in vitro*) un piemērotā barotnē, atjaunojas viss auga organisms. Pavairošanai var izmantot dzinuma galotnes daļu, sakņu galotnes daļu, kallusa audus, lapas fragmentu, sēklas, embrijus, putekšņus un pat atsevišķas šūnas. Visbiežāk izmanto dzinuma galotnes daļu. Mikropavairošanas metodi parasti izvēlas, lai salīdzinoši īsā laikā iegūtu lielu daudzumu jauno augu. Jauniegūtie augi ir veseli, brīvi no  patogēniem. Šo metodi var izmantot augiem, kurus citādi ir sarežģīti pavairot, piemēram,  orhidejas *(Orchidacea* sp.*)*. Metodes trūkumi ir salīdzinoši lielās izmaksas un metodes sarežģītība.

Atsauces
--------

1. ↑  propagation[novecojusi saite]
2. 1 2 3 4  Hartmann H.T. Kester D.E. Davies F.T. Geneve R.L. 2011. Plant propagation Principles and Practices 8th ed. New Jersey: Prentice Hall, 880 pp.
3. ↑  V. Isains, V. Jurcevs *Botānika*. Rīga : Zvaigzne, 1969. 91.-94. lpp.
4. ↑  R. Kondratovičs *Augu anatomijas praktikums*. Rīga : Zvaigzne, 1976. 213. lpp.
5. ↑  «Introduction to Vegetative Reproduction». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 8. maijā. Skatīts: 2012. gada 15. novembrī.
6. 1 2   MacDonald B. 2002. Practical woody plant propagation for nursery growers. 7th ed. Oregon: Timber Press. Inc. 675 pp.
7. ↑  Propogation[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh97003502
* GND: 4137214-1
* NDL: 00561877

 |

 |