recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Centrālā Indijas grēda Indijas okeāna kartē
**Centrālā Indijas grēda** vai **Arābijas—Indijas grēda**, ziemeļu daļā dēvēta arī par **Karlsberga grēdu**, ir Indijas okeāna vidusokeāniskā grēda tā ziemeļrietumos. Stiepjas no Adenas līča līdz Rodrigesas salai 3700 km garumā, kur tā pāriet Dienvidaustrumu Indijas grēdā. Vidējais dziļums virs grēdas ir 2500—3000 m, mazākais — 1271 m. Grēda stipri saposmota ar šķērslūzumiem, netālu no grēdas atrodas šauras lūzumu aizas ar dziļumu līdz 6492 m. Dažkārt par Centrālo Indijas grēdu dēvē Dienvidaustrumu Indijas grēdas posmu no Rodrigesas salas līdz Amsterdamas pacēlumam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Structure and evolution of the Carlsberg Ridge». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. septembrī. Skatīts: 2014. gada 30. decembrī.
2. ↑  «Arābijas—Indijas grēda». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 52. lpp.
3. ↑  «Centrālā Indijas grēda». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 137. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 237011700

 |

 |
**Imandra** (krievu: *Имандра*) ir liels saldūdens ezers Krievijas Eiropas daļā, Murmanskas apgabalā. Izvietojies Kolas pussalas austrumos aiz polārā loka. Ezera krasta līnija izrobota. Daudz salu, lielākā — Ermas sala (26 km²). Regulēts ūdens līmenis. Ūdens apmaiņas periods ir 1,87 gadi. Aizsalis no novembra līdz maijam.

Ezers sastāv no trim daļām, kuras atdala zemes šaurumi. Šīs trīs daļas attiecīgi saucas: Lielā Imandra (Hibīnu Imandra) ziemeļos (platība 328 km², garums ap 55 km, platums 3—5 km), Jekostrovskas Imandra centrālajā daļā (platība 351 km²) un Babinskas Imandra rietumos (platība 133 km²). No ezera uz Baltās jūras Kandalakšas līci iztek Ņivas upe. Ezerā ļoti dzidrs ūdens, tas ir bagāts ar zivīm.

Ezera ziemeļrietumu krastā atrodas Mončegorskas pilsēta — ziemas sporta centrs.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Imandra***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

Skatīt arī
----------

* Eiropas lielākie ezeri
**Jānis Ankravs** (1892—1963) bija latviešu jurists, Latvijas Senāta senators.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1892. gada 13. jūlijā Sarkaņu pagasta Kalnajaunzemos pareizticībā pārgājuša lauksaimnieka Jāņa Ankrava un viņa sievas Edas, dzimušas Zeltiņas, ģimenē.
Mācījās Sarkaņu pagastskolā, Lazdonas draudzes skolā, no 1904. gada Rīgas garīgajā skolā, tad Rīgas Pareizticīgo garīgajā seminārā. Studēja Maskavas Komercinstitūta Ekonomiskās nodaļas pedagoģiskās programmas grupā (1912—1916). Pirmā pasaules kara laikā strādāja par darbvedi un skolotāju Maskavā un Tulas guberņā.

1920. gadā atgriezās Latvijā studēja tieslietas LU Tiesību nodaļā (1921—1931), līdztekus strādāja par jaunāko tiesamatu kandidātu Tiesu palātā, tad par vecāko tiesamatu kandidātu.
No 1930. gada bija Rīgas apgabaltiesas prokurora biedrs, no 1932. gada Rīgas apgabaltiesas loceklis. bija Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja biedrs (1935—1936), Rīgas Centrālcietuma Administratīvās komisijas priekšsēdētājs (1936—1937).
1937. gadā Ankravu iecēla par Latvijas Senāta senatoru Kriminālās kasācijas departamentā.

Pēc Latvijas okupācijas Ankravu 1940. gada 26. novembrī atbrīvoja no senatora amata, vācu okupācijas laikā viņš bija Latvijas ģenerālapgabala Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja biedrs, 1. kriminālnodaļas vadītājs, no 1942. gada Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja vietnieks.

Pēc Otrā pasaules kara dzīvoja Jaunpiebalgas ciema ambulancē ar Jura Lasmaņa vārdu. 1952. gadā Ankravu apcietināja un sodīja ar brīvības atņemšanu uz 25 gadiem. Apsūdzībā viņam inkriminēja palīdzības sniegšanu buržuāziskām organizācijām un to, ka, būdams prokurors, uzraudzījis izmeklēšanu komunistu lietās, un, būdams senators, taisījis spriedumus pret Komunistiskās partijas biedriem. Uz jautājumu, vai viņš atzīst savu vainu, Ankravs tiesas sēdē esot norādījis, ka viņam esot grūti atbildēt, jo „dzīvojot buržuāziskā Latvijā, es nezināju PSRS Kriminālkodeksu".

Pēc ielodzījuma Jaroslavļas apgabala gulaga nometnēs viņš 1956. gadā atgriezās Latvijā.
Miris 1963. gada 26. novembrī Rīgā.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis — 3. šķira

Latvijas Senāts 1938. gada novembrī. Pirmajā rindā (no kreisās): senatori R. Alksnis, J. Balodis, Dr. K. Puriņš, Civillietu kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators O. Ozoliņš, Apvienotās sapulces un Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators A. Gubens, Administratīvā departamenta priekšsēdētājs senators J. Kalacs, virsprokurors F. Zilbers, senatori F. Konradi, K. Ducmanis. Otrajā rindā no kreisās: senators A. Rumpēters, prokurors E. Bite, senatori P. Stērste, J. Grots, M. Čakste, J. Skudre, P. Leitāns, J. Ankravs, T. Bergtāls, prokurors T. Ūdris.

Atsauces
--------

1. ↑  Senatori. Latvijas Senāts 1918-1940. Augstākā tiesa (2008)
**Jānis Alfrēds Bērziņš** (dzimis 1902. gada 4. maijā Krustpilī, miris 1999. gada 10. jūlijā Jēkabpilī) bija Latvijas Nacionālo bruņoto spēku atvaļinātais kapteinis, pedagogs, Atmodas kustības aktīvists, viens no ievērojamākajiem jēkabpiliešiem.

Dzimis Krustpilī, mācījies Zīlānu dzelzceļnieku skolā, vēlāk Rēzeknes tirdzniecības skolā. Jaunībā strādājis par dzelzceļnieku. Mācījies virsdienesta instruktoru skolā (1922 — 1923) pie 6. Rīgas kājnieku pulka, pēc kuras beigšanas dienējis 4. Valmieras kājnieku pulkā. Vēlāk mācījies Latvijas karaskolā (1924 — 1926), kuru beidzot, ieguvis leitnanta pakāpi. Turpinājis studijas Latvijas Augstākajā karaskolā, kuru absolvējot 1937. gadā, ieguvis kapteiņa pakāpi un kļuvis par Latgales divīzijas štāba operatīvās nodaļas priekšnieku. Šajā gadā ticis apbalvots ar Trīs Zvaigžņu ordeni par nopelniem Latvijas bruņoto spēku attīstībā. Otrā pasaules kara sākumā strādājis par noliktavas pārzini Krustpils cukurfabrikā, bet vēlāk par direktoru. 1945. gada sākumā apcietināts un nosūtīts uz nometnēm Kušvā un Ņižņijtagilā, bet tā paša gada nogalē atbrīvots pierādījumu trūkuma dēļ. Vēlāk strādājis Krustpils 1. vidusskolā līdz aiziešanai pensijā (1946 — 1968). 1993. gadā Jānim Alfrēdam Bērziņam atjaunota Latvijas Nacionālo bruņoto spēku atvaļinātā kapteiņa pakāpe. Miris 1999. gada 10. jūlijā, apbedīts Pupenu kapsētā. Viņa tēvs Pēteris Bērziņš (1874 — 1963) arī bijis apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeņa Zelta Goda zīmi, bet dēls Juris Bērziņš (1938 — 1991) bijis Atmodas kustības dalībnieks un izcils sportists.

Atsauces
--------

1. ↑  Red. Gailīte, S. Jēkabpils. Jēkabpils:Jēkabpils pilsētas dome, 2002. 147.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija
Vaducas cietoksnis.
**Lihtenšteinas vēsture** ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Lihtenšteinas teritorijā.

Vēsture
-------

Romas impērijas laikā Lihtenšteinas teritorija ietilpa Rētijas provinces sastāvā un caur to veda ceļš no Itālijas caur *Brigantium* (Brēgencu) uz provinces galvaspilsētu *Augusta Vindelicorum* (Augsburgu).
Šveices neatkarības karu periodā pret Hābsburgiem (1401–1429, 1444–1446, 1498–1500) Lihtenšteinu izpostīja un tā kļuva par Svētās Romas impērijas pierobežu, kopš 1434. gada Vaducas grāfistei un Šellenbergas valstiņai bija kopīgs valdnieks.

1719. gada 15. augustā izveidojās Lihtenšteinas firsta valsts, kas Napoleona karu laikā pievienojās vācu Reinas Savienībai (1808—1815), pēc tam Vācu Savienībai (1815—1866). Pēc Vācu Savienības iziršanas 1866. gada 14. februārī Lihtenšteina kļuva par neatkarīgu valsti un pievienojās Austroungārijas muitas ūnijai. Pēc Austroungārijas sabrukuma 1924. gadā tā izveidoja kopēju monetāro un muitas ūniju ar Šveices Konfederāciju, arī mūsdienās Lihtenšteinas intereses ārzemēs pārstāv Šveice.

Lihtenšteina ir Eiropas Padomes dalībvalsts, bet nav Eiropas Savienības dalībvalsts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Liechtenstein - History | Britannica». *www.britannica.com* (angļu). Skatīts: 2022-09-02.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Eiropas valstu vēsture |
| --- |
|  |
| Ziemeļeiropa | 
* Apvienotā Karaliste
* Dānija
* Igaunija
* Īrija
* Islande
* Latvija
* Lietuva
* Norvēģija
* Somija
* Zviedrija

 |
|  |
| Rietumeiropa | 
* Austrija
* Beļģija
* Francija
* Lihtenšteina
* Luksemburga
* Nīderlande
* Šveice
* Vācija

 |
|  |
| Austrumeiropa | 
* Baltkrievija
* Čehija
* Kazahstāna†
* Krievija†
* Moldova
* Polija
* Rumānija
* Slovākija
* Ukraina
* Ungārija

 |
|  |
| Dienvideiropa | 
* Albānija
* Andora
* Bosnija un Hercegovina
* Bulgārija
* Grieķija
* Horvātija
* Itālija
* Kipra†
* Kosova
* Malta
* Melnkalne
* Monako
* Portugāle
* Sanmarīno
* Serbija
* Slovēnija
* Spānija
* Turcija†
* Vatikāns
* Ziemeļmaķedonija

 |
|  |
| Kaukāzs | 
* Armēnija†
* Azerbaidžāna†
* Gruzija†

 |
|  |
| 
* † Eirāzijas valstis, kas ģeopolitiski daļēji vai pilnīgi tiek pieskaitītas Eiropai

 |

 |
**Jānis Voldemārs Ansons** (1888. gada 8. aprīlis — 1935. gada 16. novembris) bija latviešu gleznotājs, viens no Neatkarīgo mākslinieku vienības dibinātājiem.

Dzīvesgājums
------------

Jānis Ansons dzimis 1888. gada 8. aprīlī Rīgā. Mācījies Venjamiņa Blūma mākslas skolā, R. Pētersona mākslas amatnieku darbnīcās, beidzis Rīgas amatniecības skolu (1909), Rīgas pilsētas mākslas skolu (1911), kur mācījies pie Vilhelma Purvīša, Jaņa Rozentāla, Berharda Borherta.

Studējis glezniecību Minhenē (1921) un Berlīnes Mākslas akadēmijā, bet 1922. gadā bijis Latvijas Mākslas akadēmijas students. Piedalījies cīņās pret Bermontu. Strādājis par zīmētāju Zemkopības ministrijas lauku būvniecības nodaļā (1918-1921), Rīgas pilsētas mākslas muzejā kā direktora Vilhelma Purvīša palīgs (1921-1926), kā arī par Purvīša asistentu Latvijas universitātes Arhitektūras fakultātes Tēlotājas mākslas darbnīcā (1922-1935). Pildījis arī skolotāja pienākumus Rīgas pilsētas amatniecības skolā. Miris 1935. gada 16. novembrī, apbedīts Rīgas Meža kapos.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Galvenokārt gleznojis ainavas, klusās dabas, arī aktus. Mākslinieks tiek pieskaitīts impresionistu reālistu pārstāvjiem, kurus ietekmējusi vācu glezniecība. Bez glezniecības nodarbojies arī grafikā, lietišķajā mākslā, reklāmas nozarē, pilsētas, skatlogu un svētku sarīkojumu dekorēšanā.

### Izstādes

Mākslinieks izstādēs piedalījies no 1911. gada. Aktīvi piedalījies no 1921. gada Neatkarīgo mākslinieku vienības rīkotajās izstādēs, būdams arī viens no tās dibinātājiem un valdes locekļiem. No 1923. līdz 1925. gadam vienību pārstāvējis Izglītības ministrijas Mākslas padomē.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 500lpp.
* Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Red. Vilsons, A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 26. lpp.
2. ↑  Red. Vilsons, A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 26. lpp
3. ↑  «1915 – 1940. g. Mākslas izglītība - Latvijas mākslas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 18. decembrī. Skatīts: 2011. gada 10. jūlijā.
4. ↑  Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 240.lpp.
5. ↑  Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 325.lpp.
6. ↑  Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 192.lpp.
7. ↑  Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 420.-422.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305095723
* LNB: 000170822

 |

 |
Meža ugunsgrēks Jeloustonas nacionālajā parkā izraisa pyrocumulus mākoņu veidošanos
**Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi** (latīņu: *Pyrocumulus*) ir gubumākoņi, kurus izraisa vulkānu izvirdumi vai ugunsgrēki. Šie mākoņi veidojas tāpēc, ka paaugstinātā gaisa temperatūra virs liela ugunsgrēka izraisa gaisa konvekciju un rezultātā izveidojas lieli gubumākoņi. Ja meža ugunsgrēks ir ilgstošs, mākonis pieaug tiktāl, ka no tā līst lietus, kurš tad arī nodzēš pašu ugunskuru. Ir bijuši gadījumi, kad šāds mākonis attīstās līdz negaisa mākoņa stadijai, tajā zibeņo un zibens spērieni rada jaunus ugunsgrēkus.

Meža ugunsgrēks Jeloustonas nacionālajā parkā

Ārējās saites
-------------

* Mākoņu aprakstsArchived 2011. gada 28. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* Neliela fotogalerija Archived 2010. gada 2. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mākoņu veidi |
| --- |
|  |
| Ļoti augstie | 
* Perlamutra mākoņi (PSCs)
* Sudrabainie mākoņi

 |
|  |
| Augstie | 
* Spalvmākoņi (Ci)
* Spalvu gubumākoņi (Cc)
* Spalvu slāņmākoņi (Cs)

 |
|  |
| Vidējie | 
* Augstie gubumākoņi (Ac)
* Augstie slāņmākoņi (As)

 |
|  |
| Zemie | 
* Migla
* Slāņmākoņi (St)
* Gubumākoņi (Cu)
* Plakanie gubumākoņi (Cu hum)
* Slāņu gubumākoņi (Sc)
* Lietus slāņmākoņi (Ns)

 |
|  |
| Vertikālās attīstības | 
* Gubumākoņi (Cu)
* Gubu lietusmākoņi (Cb)
* Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi

 |

 |
**Likumi.lv** ir 2001. gadā izveidota tiesību aktu vietne, kurā tiek nodrošināta piekļuve sistematizētiem Latvijas Republikas tiesību aktiem.

Likumi.lv darbību nosaka Oficiālo publikāciju un tiesiskās informācijas likums. Tiesību akti tiek sistematizēti atbilstoši Ministru kabineta 2014. gada 18. februāra noteikumiem Nr. 101 „Starptautisko līgumu uzskaites un tiesību aktu sistematizācijas noteikumi".

Jaunākie tiesību akti vietnē tiek publicēti to izsludināšanas dienā oficiālajā izdevumā „Latvijas Vēstnesis".

Sniegtās iespējas
-----------------

Likumi tiek papildināti ar jaunākajiem grozījumiem, tie ir pieejami spēkā esošajā redakcijā. Tāpat tiek nodrošināta piekļuve tiesību akta „vēsturiskajām" un „nākotnes" redakcijām.

Tiesību aktiem tiek norādīts to spēkā esamības statuss un pievienoti saistītie dokumenti.

Izdevējs
--------

Likumi.lv uztur VSIA "Latvijas Vēstnesis", kas vienlaikus ir arī Latvijas Republikas oficiālā izdevuma "Latvijas Vēstnesis", žurnāla "Jurista Vārds" izdevējs un LV portāla uzturētājs.

Atsauces
--------

1. ↑  Oficiālo publikāciju un tiesiskās informācijas likums
2. ↑  Starptautisko līgumu uzskaites un tiesību aktu sistematizācijas noteikumi
3. ↑  Latvijas Republikas oficiālais izdevējs "Latvijas Vēstnesis"

Ārējās saites
-------------

* Likumi.lv videogids: ieskats jaunajās iespējās
* vestnesis.lv: Latvijas Republikas oficiālais izdevums
* lvportals.lv: informatīvs palīgs tiesību aktu normās
* juristavards.lv: žurnāls/portāls juristiem
**Dominiks Armani Džonss** (angļu: *Dominique Armani Jones*; dzimis 1994. gada 3. decembrī), profesionāli pazīstams kā ***Lil Baby***, ir amerikāņu reperis. Lielāko slavu ieguva 2017. gadā pēc miksteipa *Perfect Timing* (2017) izlaišanas. Viņa debijas studijas albums *Harder Than Ever* (2018) radīja *Billboard Hot 100* pirmā desmitnieka singlu "Yes Indeed" (kopā ar Dreiku). 2018. gadā viņš izdeva vēl divus miksteipus: *Drip Harder* (2018) (kopā ar *Gunna*), kurā bija singls "Drip Too Hard", kas sasniedza 4. vietu *Billboard Hot 100*, un vēlāk Amerikas Ierakstu industrijas asociācija to sertificēja kā Dimanta ierakstu (RIAA); un *Street Gossip* (2018), kas sasniedza 2. vietu *ASV Billboard 200*.

Viņa otrais studijas albums *My Turn* (2020) sasniedza *Billboard 200* 1. vietu, un RIAA to ir sertificējis trīskāršā platīna līmenī. Albums radīja singlus "We Paid" (ar *42 Dugg*) un "The Bigger Picture", kuri abi sasniedza *Billboard Hot 100* labāko desmitnieku. 2021. gadā *Lil Baby* un reperis *Lil Durk* izdeva sadarbības albumu *The Voice of the Heroes* (2021), kas kļuva par *Lil Baby* otro #1 *Billboard 200* projektu. Viņš arī sadarbojās ar Dreiku dziesmās "Wants and Needs" un "Girls Want Girls" un ar Nikiju Mināžu 2022. gada singlā "Do We Have a Problem?", kas visas trīs ieņēma 2. vietu B*illboard Hot 100*. *Lil Baby* bija dalībnieks Kanje Vesta dziesmā "Hurricane" kopā ar *The Weeknd*, kas ļāva viņam iegūt *Grammy* balvu par labāko melodiskā repa sniegumu.

Papildus savai *Grammy* balvai, *Lil Baby* ir saņēmis MTV Video mūzikas balvu un divas BET balvas; un *Apple Music Awards 2020* tika kronēts par gada labāko visu žanru izpildītāju.
**Jānis Annuss** (1935. gada 25. oktobris — 2013. gada 27. februāris) bija latviešu gleznotājs un fotogrāfs, viens no trimdas latviešu māksliniekiem.

Biogrāfija
----------

Jānis Annuss dzimis 1935. gada 25. oktobrī Rīgā gleznotāja Augusta Annusa ģimenē. Sākoties Otrajam Pasaules karam, kopā ar ģimeni devies emigrācijā uz Vāciju. Studējis un bakalaura grādu mākslā ieguvis Bruklinas Prata institūtā. Vēlāk studijas turpinājis Nacionālajā Dizaina akadēmijā pie Luija Bušē, mākslas skolā "Art Students League", Romas "Academia di Belli Arte e Liceo Artistico", kur apguvis skatuves dekorēšanu un Ņujorkā. 1957. gadā saņēmis "United Artists" stipendiju, bet vēlāk kļuvis pirmais un vienīgais latvietis — prestižās mākslinieku balvas "Prix de Rome", Itālijas valdības stipendijas ieguvējs 1962. un 1964. gadā. Dzīvojis un strādājis Rīgā, Minsterē, Ņujorkā, Romā, Ņūmeksikā un Leipcigā. Mākslinieka gleznas un fotogrāfijas tikušas izstādītas Romā, Neapolē, Palermo, Ņujorkā, Denverā, Redingā, Čikāgā, Filadelfijā, Kolumbusā, Leipcigā, Minsterē un Rīgā. Gleznotājs darinājis arī vairākus sienas gleznojumus (murals) Eiropā un ASV par arhitektoniskām tēmām. Bijis sabiedrisks darbinieks, darbojoties kā Minsteres latviešu centra valdes loceklis un korporācijas "Fraternitas Lataviensis" filistrs.
Miris Leipcigā 2013. gada 27. februārī. Mākslinieks un viņa vecāku pīšļi 2013. gada 4. jūlijā apbedīti Rīgas Meža kapu Mākslinieku kalniņā.

Atsauces
--------

1. ↑  Korporācijas "Fraternitas Lataviensis" lapa www.facebook.com
2. ↑  *Latvijas avīze* "Jānim Annusam aizejot" 04.03.2013. 6.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Jānis Annuss www.zagarins.net
* Mākslinieka mājaslapa www.jannusimage.de
* Jānis Annuss Romā www.zagarins.net

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 89699440
* LNB: 000120324
* LCCN: nr98041850
* ISNI: 0000 0000 7821 8799
* ULAN: 500042297

 |

 |
**Jānis Aižens** (1899—1941) bija latviešu mākslinieks un literāts. Latvijas PSR Operas un baleta teātra galvenais mākslinieks (1940).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis kā **Jānis Āzis-Aže** 1899. gada 1. jūnijā Sēlpils pagasta "Kalnu" mājās galdnieka ģimenē. Mācījās Sēlpils pagastskolā (1910-1915). 
Pirmā pasaules kara gados devās bēgļu gaitās uz Vidzemi, turpināja mācības Lazdonas draudzes skolā (1916-1917). 1918. gadā atgriezās Sēlpilī, Latvijas SPR laikā 1919. gadā bija Sēlpils strādnieku un kareivju deputātu padomes izpildkomitejas loceklis.

1921. gadā ietājās Latvijas Kultūras veicināšanas biedrības mākslas studijā. Tajā pašā gadā iesaukts armijā, bija 4. Valmieras kājnieku pulka rakstvedis (1921-1922), rakstveža palīgs Sēlpils valdē (1922-1923). 
1923. gadā iestājās L. Liberta zīmēšanas studijā, 1924. gadā iestājās Latvijas Mākslas akadēmijā, 1928. gadā nomainīja uzvārdu uz "Aižens". Ar pseidonīmu Ja-Ai publicēja savus dzejoļus laikrastos "Brīvais Vārds" un "Darbs".

1928.-1934. gadā mācījās Jāņa Kugas vadītajā dekoratīvās glezniecības meistardarbnīcā, līdztekus strādāja Latvijas Nacionālajā operā un Nacionālajā teātrī. Darbojās biedrībā "Zaļā vārna", Raiņa klubā un komunistiskajā pagrīdē. Apceļoja PSRS (1930) un Vāciju (1932, 1933, 1935). Strādāja par zīmēšanas skolotāju M. Milleres ģimnāzijā (1938-1939). 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada augustā iecelts par Operas un baleta teātra galveno mākslinieku. Nacistiskās vācu okupācijas laikā palicis Latvijā, 1941. gada 26. jūlijā apcietināts un ieslodzīts Centrālcietumā. 1941. gada 23. oktobrī nošauts Biķernieku mežā.

Darbi
-----

Darbojās stājgrafikā un grāmatu grafikā, zīmēja politiskos plakātus. Veidoja žurnāla "Celtne" vākus (1931-1933), noformēja PSRS izdotās grāmatas (E. Mindlina "Krasins ledū", 1930; V. Šklovska "Turksibs", 1931).

Atsauces
--------

1. ↑  LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts[novecojusi saite]
Laudona pils Hadersdorfā.
**Johans Ludvigs Aleksandrs fon Laudons** (vācu: *Johann Ludwig Alexander von Laudon*, vēlāk *Loudons*; dzimis 1767. gada 10. janvārī), miris 1822. gada 22. septembrī) bija Rīgā dzimis Austrijas impērijas armijas feldmaršalleitnants.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1767. gadā Rīgā Krievijas impērijas armijas leitnanta Johana Reinholda fon Laudona (1714-1787) ģimenē. Jau kā pusaudzis sāka dienēt Krievijas armijā, tad pārgāja Austrijas armijas dienastā kādā no viņa tēvoča Ernesta Gideona fon Laudona komandētajām karaspēka vienībām.

Austrijas-Krievijas-Turcijas kara (1787—1792) laikā viņš pulkvežleitnanta pakāpē piedalījās uzbrukumā turku varā esošajai Bosnijai un Serbijai 1789. gadā, kas noslēdzās ar Belgradas aplenkumu 1789. gadā. 1790. gadā viņa tēvocis pēkšņi nomira militārās kampaņas laikā pret Prūsiju. Johans Ludvigs mantoja tēvoča pili Hadersdorfā un 1791. gadā apprecējās. 

Piedalījās Pirmās koalīcijas karā pret Franciju (1792—1797), 1796. gadā tika paaugstināts ģenerālmajora pakāpē, vadīja brigādi kaujās pret frančiem Tiroles Alpos. Otrās koalīcijas karā pret Franciju (1798/99–1801/02) viņš sekmīgi vadīja grenadieru brigādi kaujā pie Novi (1799), 1800. gadā viņu paaugstināja feldmaršalleitnanta pakāpē un nosūtīja uz Galīcijas provinci. 
Trešās koalīcijas karā pret Franciju (1805) viņš kaujā pie Ulmas krita franču gūstā. 
Piektās koalīcijas karā pret Franciju (1809) Laudons neveiksmīgi komandēja rezerves karaspēka vienības Morāvijā un pēc Austrijas sakāves tika atvaļināts no karadienesta. 

Miris savā pilī Hadersdorfā 1822. gadā.

Ārējas saites
-------------

* Feldmarschall Laudon bei Napoleon-Online
* Smith, Digby, Kudrna, Leopold. «A Biographical Dictionary of all Austrian Generals during the French Revolutionary Wars and Napoleonic Wars 1792-1815: Loudon, (Johann Ludwig) Alexius Freiherr von». The Napoleon Series, 2008. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 27. septembris.

Atsauces
--------

Literatūra
----------

* *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften*, Livland, 2, 1938, S. 838—860

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 121685112
* GND: 141676094

 |

 |
Johans Nikolajs Tīlings.
**Johans Nikolajs Tilings** (*Johann Nicolaus Tiling*, 1739-1798). Garīdznieks un retorikas profesors Jelgavas „Academia Petrina" (1775—1798), dedzīgs brīvmūrnieks, politisku rakstu autors, kas esot veicinājuši tā saukto dzirnavnieku dumpi Jelgavā 1792. gadā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1739. gada 6. decembrī Brēmenes luterāņu mācītāja Johana Heinriha Tilinga ģimenē. Mācījās Brēmenes akadēmiskajā ģimnāzijā un Getingenes universitātē. 1762. gadā sāka strādāt par mācītāja palīgu Hamburgā, 1764. gadā par reformātu draudzes mācītāju Jelgavā, 1765. gadā apprecējās ar Mariju Murisoni, pēc viņas nāves 1775. gadā ar Lielauces mācītāja Kārļa Dītriha Vērta (*Wehrt*) māsu. 
1774. gadā viņu uzaicināja kļūt par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas profesoru. Līdztekus viņš bija "Jelgavas avīzes" (*Mitausche Zeitung*) redaktors (1775-1778). 
Trīs reizes vadīja ģimnāzijas prorektorātu (1778—1779, 1786—1787, 1797—1798). 

Miris 1798. gada 6. septembrī Ances muižā.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
**Arta Melnalksne** (arī **Sakārne**; dzimusi **Mazitāne**; 1968. gada 8. augusts — 2013. gada 29. marts) bija latviešu horeogrāfe un dejas pedagoģe. Vairākkārtēja Deju svētku virsvadītāja. Bijusi deju kolektīvu "Skabardzēni" un "Zalktis" mākslinieciskā vadītāja.

Izglītība
---------

Arta Melnalksne mācījusies Rīgas 2.vidusskolā (tagad Rīgas Valsts 2.ģimnāzija). 1992. g. absolvējusi J.Vītola Mūzikas akadēmijas horeogrāfijas nodaļu, iegūstot bakalaura grādu horeogrāfijā, un deju skolotāja, deju kolektīva vadītāja kvalifikāciju. 2006. g. absolvējusi Kultūras Akadēmijas Teātra mākslas nodaļu, iegūstot maģistra grādu mākslās ar papildus programmu teātra režijā.

Papildus iegūtajai izglītībai Arta ieguvusi zināšanas dažādos kursos, piemēram: „Bērnu un jauniešu dejas mācību programmas veidošana un mācību metožu pilnveidošana", „Teātra sporta metodika", „Joga un dejas terapija", „Aktualitātes un novitātes tautas un mūsdienu dejas mācīšanas metodikā", „Modernās un džezdejas metodika", „Ritmikas, pirmsskolas un sākumskolas deju pasniegšanas metodika", „Netradicionālo deju žanru pasniegšanas metodika" u.c.

Dejojusi TDA  „Zelta sietiņš", pēc tam TDA „Rotaļa" un TDA „Vektors", kā arī Valsts deju ansambļa „Daile" studijā.

Darba pieredze
--------------

Būdama horeogrāfe, Melnalksne veidojusi horeogrāfiju, režiju un inscenējumu horeogrāfiskajiem uzvedumiem un deju svītām, kopumā vairāk nekā 350 deju, un 11 deju uzvedumi. Artas Melnalksnes radītajās dejās un uzvedumos svarīgākās ir latviskās dzīves ziņas un vērtības. Daudzas no dejām novērtētas arī Jaunrades deju konkursos, kuros iegūtas dažādas prēmijas un balvas.

Horeogrāfiskie uzvedumi un koncertprogrammas ir prezentētas arī Starptautiskos festivālos Latvijā, Igaunijā, Lietuvā, Dānijā, Slovākijā, Čehijā, Ungārijā, Polijā, Austrijā, Itālijā, Zviedrijā, Turcijā u.c.. 

No 1986.g. bijusi Rīgas Teikas vsk. deju kolektīva „Skabardzēni" mākslinieciskā vadītāja un horeogrāfe. 

No 1990.g. bijusi jauniešu deju kolektīva „Zalktis" mākslinieciskā vadītāja un horeogrāfe.

1998.gadā Arta Melnalksne pirmo reiz kļuvusi par Deju svētku virsvadītāju, viņai uzticēts absolūti unikālu uzdevums, jo top Deju svētku programma „Solis laikā" kā alternatīva dejas izpausme jau tradicionālajiem svētku koncertiem. Arta veidojusi vienu no šī lielkoncerta daļām – „Es nemiršu šai zemē". Pēc tam svētki sekojuši cits citam – gan skolu jaunatnes, gan Vispārējie Dziesmu un deju svētki, gan Rīgas bērnu un jauniešu Deju svētki. Tāpat dažādi festivāli, meistarklases. 

Viņa bija izvēlēta par 2015. gadā ieplānoto XI Latvijas skolu jaunatnes dziesmu un deju svētku deju lieluzveduma māksliniecisko vadītāju.

Nāve
----

Mirusi 2013. gada 29. martā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Dejotāji atvadās no Artas Melnalksnes». Latvijas Sabiedriskais medijs. 2013. gada 5. aprīlī. Skatīts: 2013. gada 9. jūlijā.
2. ↑  «Mirusi ilggadēja Dziesmu un deju svētku virsvadītāja Arta Melnalksne». Diena. 2013. gada 31. martā. Skatīts: 2013. gada 9. jūlijā.
**Artemidora svētnīca** ir svētnīca senajā Tērā, kas izveidota 3. gadsimtā pr.Kr. Tās izveidotājs ir priesteris Artemidors no Pamfīlijas Pergas, kurš, vadoties no redzētā sapņa, vecumdienās apmetās Tērā. Par aktivitātēm, kuras viņš veica, dibinot svētnīcu un labiekārtojot pilsētu, Artemidors divas reizes tika apbalvots ar lauru vainagu un ieguva Tēras pilsoņa tiesības. Brīvdabas svētnīcu klintī izcirta pats Artemidors, iekļaujot tajā altārus, bareljefus un daudzos uzrakstus, kas klāj klinšu priekšējo sienu, un pārsvarā ir dievus un Artemidoru pagodinošas epigrammas. Šo svētnīcu greznoja arī dažādas statujas. Šeit atradās arī Tēras iedzīvotāju izdotās rezolūcijas, kas pagodināja Artemidoru.

No labās puses uz kreiso ir izkalti trīs pakāpieni ar uzrakstiem par godu Hekatei un Priāpam, kā arī altāri Dioskūriem, Omonijai un Samotrāķijas dieviem, bareljefi Olimpijas Zeva ērglim, Stefanifora Apollona lauvai, kam priekšā atrodas dievietes Tihes tronis, un Pelagiosa Poseidona delfīnam. Kompleksu noslēdz Artemidora portrets ar lauru vainagu. Blakus iekaltajā uzrakstā viņš izsaka vēlējumu, lai viņa vārds būtu mūžīgi nemirstīgs.

Artemidora bareljefi
--------------------

* Artemidora portrets.Artemidora portrets.
* Stefanifora Apollona lauva.Stefanifora Apollona lauva.
* Olimpijas Zeva ērglis.Olimpijas Zeva ērglis.
* Pelagiosa Poseidona delfīns.Pelagiosa Poseidona delfīns.

Atsauces
--------

1. ↑  «Odysseus (Kultūras un sporta ministrija)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 24. janvārī. Skatīts: 2022. gada 27. janvārī.
**Artaksata** (sengrieķu: *Ἀρτάξατα*, armēņu: Արտաշատ) bija senās Armēnijas galvaspilsēta pie Araksas upes Ararata ielejā. Artaksata bija hellēnisma kultūras centrs Armēnijā. Šeit tika uzcelts pirmais teātris Armēnijas teritorijā.

Vēsture
-------

Seno Artaksatu uz Araksas upes pussalas dibināja valdnieks Artaksijs I 190. gadā pr.Kr. No iepriekšējā reliģiskā centra Bagaranas uz jauno pilsētu tika pārvestas dievu statujas. Strabons un Plutarhs sauca šo pilsētu par lielu un bagātīgu, un dēvēja to par "armēņu Kartāgu". Saskaņā ar Plutarhu, pēc nostāstiem, Hanibāls ieteica šo vietu pilsētas dibināšanai. Pēc Antioha III sakāves karā ar romiešiem viņš ieradās Armēnijā. Viņš ievēroja milzīgus dabas resursus un izdevīgas vietas apgabalā, kas netika izmantotas, un ieteica armēņu valdniekam uzcelt šeit pilsētu. Valdnieks uzticēja viņam pilsētas celtniecību, tā tapa liela un krāšņa, un valdnieka vārdā nosauktā pilsēta kļuva par Armēnijas galvaspilsētu.

68. gadā pr.Kr. Artaksatas kaujā Lūcijs Lukullus uzveica Tigranu II. Nākamo divu gadsimtu laikā pilsēta konkurējošajām lielvarām bija nozīmīgs militārs mērķis.

No 58. līdz 63, gadam notika karš starp romiešiem un Partu, un 58. gadā ģenerālis Gnejs Domīcijs Karbulons Artaksatu ieņēma un izpostīja. Armēņu valdnieks Trdats I zaudēja karu ar romiešiem un bija spiests pakļauties Romas varai. Imperators Nerons deva rīkojumu atjaunot pilsētu, un tai tika dots nosaukums Neronija, par godu Neronam. 163. gadā Stacijs Prisks iekaroja Armēniju un atkal Artaksata tika izpostīta. 369. gadā pilsētu izpostīja sasanīdi. Pēc gadsimta notika armēņu sacelšanās pret sasanīdiem. 451. gadā Avarairas un Artaksatas kaujās sacelšanās dalībniekus sakāva sasanīdus atbalstošie armēņi. Kopš tā laika pilsēta zaudēja savu nozīmi. Par Armēnijas jauno centru kļuva Dvina.

Artaksatas vietā atrodas divas apdzīvotas vietas, apmēram 8 km uz dienvidiem no pašreizējā Artašatas apgabala centra, kas tika konstatētas 1920. gados. Pirmos izrakumus veica padomju arheologi 1970. gados. Vienā no pauguriem atrodas Čorvirapas klosteris, kurš tika uzcelts uz citadeles drupām.

Atsauces
--------

1. ↑  Tiratsyan, Gevorg (1976). "Արտաշատ [Artashat]". Armenian Soviet Encyclopedia Volume 2 (in Armenian). pp. 135–136.
**Valters Nīfavs** (vācu: *Walter Niephaus*; 1923. gada 30. marts Mersa — 1992. gada 2. novembris Andernaha) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija
----------

1942. gadā uzvarējis Frankfurtes pie Mainas pilsētas šaha čempionātā un šaha turnīrā Leipcigā, apsteidzot Klausu Jungi. Tajā pašā gadā piedalījies Vācijas šaha čempionāta finālā, kurā ierindojies 11. vietā. Otrā pasaules kara laikā ticis iesaukts Vērmahtā, kura rindās kļuvis par armijas čempionu šahā.

Pēc kara atsācis piedalīties šaha turnīros. 1955. gadā ierindojies 4. vietā Rietumvācijas šaha čempionātā (uzvarējis Klauss Darga). Divas reizes iekļuvis Vācijas šaha kausa *Dähne-Pokal* finālos, kuros 1950. gadā zaudējis Lotāram Šmidam, bet 1954. gadā — Kārlim Gilgam. Bijis arī aktīvs korespondencšahists, un 1947. gadā izcīnījis 2. vietu Vācijas korespondencšaha čempionātā. 1951. gadā Vīsbādenē uzvarējis mačā daudzkārtējo Beļģijas šaha čempionu un vēlāko šaha lielmeistaru Alberiku O'Kelli ar 3½:2½. 1960. gadā Diseldorfas šaha kluba *Düsseldorfer SG* sastāvā uzvarējis Vācijas šaha bundeslīgā.

Pārstāvējis Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1956. gadā;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1961. gadā;
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 3 reizes (1956-1957, 1959). Komandu vērtējumā visās reizēs izcīnījis zelta medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1956, 1959) medaļas.

Visu savu darba mūžu līdz aiziešanai pensijā strādājis apdrošināšanas sabiedrībā Diseldorfā.

Atsauces
--------

1. ↑  34. Deutsche Schacheinzelmeisterschaft 1942 in Bad Oeynhausen
2. ↑  43. Deutsche Einzelmeisterschaft 1955 in Frankfurt am Main / Höchst
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Walter Niephaus
4. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Walter Niephaus
5. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Walter Niephaus

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Džeks Deivids Fišers** (*Jack David Fischer*; dzimis 1974. gada 23. janvārī) ir NASA astronauts, ASV Gaisa spēku izmēģinātājlidotājs, pulkvedis.

1996. gadā Džeks Fišers ASV Gaisa spēku akadēmijā ieguva bakalaura grādu astronautikas inženierijā. 1998. gadā viņš Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā ieguva maģistra grādu aeronautikā un astronautikā.

1998. gadā Fišers apmeklēja specializētos pēdējā kursa studentu pilotu apmācības kursus Loklina gaisa spēku bāzē Teksasā. Pēc augstskolas beigšanas viņš apmeklēja *F-15E Strike Eagle* kursus Seimūra Džonsona gaisa spēku bāzē Ziemeļkarolīnā. Pēc tam Fišeru iecēla par operāciju pilotu 391. iznīcinātāju eskadrā.

Pēc 2001. gada 11. septembra Džeks Fišers tika nosūtīts divos kaujas komandējumos dienvidrietumu Āzijā. Viņš piedalījās operācijā *Enduring Freedom* ("Ilgstoša brīvība") Afganistānā un operācijā *Southern Watch* ("Dienvidu uzraugs") Irākā.
2004. gadā Fišers absolvēja ASV Gaisa spēku izmēģinātājpilotu skolu Edvardsa gaisa spēku bāzē Kalifornijā.
2006. gadā viņš tika ieskaitīts 411. lidojumu izmēģinājumu eskadrā Edvardsa gaisa spēku bāzē, izmēģinot *F-22 Raptor*.
2008. gadā Fišers kļuva par stratēģiskās politikas praktikantu Pentagonā.

2009. gada jūnijā Džeku Fišeru iekļāva NASA 20. astronautu grupā. 2011. gadā viņš saņēma astronauta kvalifikāciju.

Džeka Fišera pirmais kosmiskais lidojums sākās 2017. gada aprīlī, kopā ar Krievijas pārstāvi Fjodoru Jurčihinu kosmosa kuģī *Sojuz MS-04* dodoties uz Starptautisko kosmosa staciju. Viņš bija 51. un 52. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes atgriezās 2017. gada 3. septembrī.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Amats | Ilgums | Piezīmes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Sojuz MS-04* | 20.04.2017. | 03.09.2017. | Fjodors Jurčihins↑↓, Pegija Vitsone↓ | Lidojuma inženieris | 135 d 18 h 8 min | SKS 51. ekspedīcija un SKS 52. ekspedīcija |

Iziešanas atklātā kosmosā:

| **Misija** | **Slūžu kamera** | **Kosmonauti** | **Sākums** (UTC) | **Beigas** | **Ilgums** | **Darbība** |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| SKS-51 *EVA-1* | *Quest* | Pegija VitsoneDžeks Fišers | 12.05.2017. 13:08 | 17:21 | 4 h 13 min | Pie *S3* kopnes platformai *ELC-4* nomainīts sabojātais paletes kontrolieris *ExPCA*. Japānas moduļa manipulatoram nostiprināta izolācija un *AMS* uzstādīts terminatora uzvāznis. Uz *PMA-3* uzstādīts mikrometeorīdu vairogs. |
| SKS-51 *EVA-2* | *Quest* | Pegija VitsoneDžeks Fišers | 23.05.2017. 11:20 | 14:06 | 2 h 46 min | Neplānota iziešana kosmosā, lai nomainītu 20. maijā sabojājušos multipleksoru — demultipleksoru (MDM)kas nodrošina saules bateriju, dzesēšanas un citu iekārtu darbību. Bez tam *Destiny* ārpusē uzstādītas divas antenas, lai uzlabotu bezvadu sakarus ārpuskuģa aktivitātēs. |

Ārējās saites
-------------

* Džeka fišera biogrāfija NASA (angliski)
* Džeka fišera biogrāfija astronaut.ru (krieviski)
**Valters fon Litvics** (vācu: *Walther von Lüttwitz*; dzimis 1859. gada 2. februāris, miris 1942. gada 20. septembris) bija vācu ģenerālis, kurš kļuva plaši pazīstams pēc dalības Kapa pučā.

Biogrāfija
----------

Dzimis Silēzijā. Pirmā pasaules kara laikā ieņēma vairākus augstus amatus, tostarp vairākkārt komandēja dažādas brigādes. Pēc karadarbības beigām un Novembra revolūcijas, *Rat der Volksbeauftragten*, Vācijas pagaidu valdība, iecēla viņu par Reihsvēra vienību komandieri Berlīnē un tās apkārtnē. Šajā amatā 1919. gada janvārī ar brīvkorpusu palīdzību apspieda Spartaka sacelšanos.

Līdzīgi daudziem Reihsvēra virsniekiem, Litvics bija Versaļas miera līguma oponents. Īpašu viņa nepatiku izraisīja noteikumi par bruņoto spēku samazināšanu līdz 100 000 vīriem, brīvkorpusu izformēšanu un 900 Reihsvēra virsnieku atlaišanu, kuri tika apsūdzēti kara noziegumos. Viņš cerēja, ka būs iespējams ignorēt šo līguma daļu. Pēc tam, kad aizsardzības ministrs Gustavs Noske Litvicu atlaida no vairākiem amatiem, 1920. gada martā viņš izlēma rīkoties. Izmantojot brīvkorpusa *Marinebrigade Ehrhardt* nevēlēšanos tapt izformētam, Litvics to pievilka pie Berlīnes robežas un vēlāk ar tā palīdzību okupēja Berlīni, kad Noske atteicās pakļauties viņa prasībām. Tā kā Litvicam un viņa biedriem pietrūka atbalsta no vecās elites un sabiedrības kopumā, tad apvērsums ilga tikai dažas dienas. Litvics, kurš apvērsuma valdībā ieņēma aizsardzības ministra amatu, 17. martā izbrauca no valsts uz Zviedriju.

Kādu laiku viņš dzīvoja Ungārijā, bet pēc amnestijas, 1924. gadā atgriezās dzimtenē. Bija Vācijas Tēvzemes partijas (vācu: *Deutsche Vaterlandspartei*) biedrs. Miris Breslavā 1942. gadā.

Valtera fon Litvica dēls ģenerālis Smilo fon Litvics arī bija Dzelzs krusta Bruņinieka krusta ar Ozollapām un Zobeniem kavalieris. Pēc kara kalpoja bundesvērā. Meitas vīrs ģenerālis Kurts fon Hammeršteins-Ekvords kādu laiku bija reihsvēra komandieris un bija pazīstams nacistu pretinieks.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Valters fon Litvics***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Valtera fon Litvica biogrāfija Archived 2013. gada 27. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 77113845
* LCCN: n2003034127
* ISNI: 0000 0000 7861 0432
* GND: 118891499
* SUDOC: 073335266
* BNF: cb12237174x (data)

 |

 |
Šis raksts ir par radiotelefonu tīklu. Par citām jēdziena **ARP** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

***Autoradiopuhelin*** jeb ***ARP*** (somu: ' **"auto radio telefons") bija Somijas pirmais komerciāli apkalpotais radiotelefonu tīkls. Tas tiek klasificēts kā *OG* (nulltās paaudzes) mobilo telefonu tīkls.**
ARP tīkla izbūve sākta 1969. gadā un darbību sāka 1971. gadā. 1978. gadā tas aptvēra 100 % valsts teritorijas 140 bāzes stacijām. ARP tīkls slēgts 2000. gada beigās, kad darbību Somijā pārtrauca arī NMT-900 tīkls.

*Autoradiopuhelin* augstāko popularitāti sasniedza 1986. gadā ar 35 560 abonentiem, bet to pamazām nomainīja modernākā NMT sistēma. Vēlāk ARP izmantoja galvenokārt īpašas lietotāju grupas un attālos valsts rajonos, jo tas pārklāja 100 % teritorijas.

ARP darbojās 150 MHz frekvencē (80 kanāli 147,9 — 154,875 MHz joslā). Raidīšanas jauda bija no 1 līdz 5 vatiem. Sākotnēji tas darbojās pusdupleksā režīmā, kad raidīšana un uztveršana nevar notikt vienlaicīgi. Vēlāk tika izstrādātas pilndupleksās sarunu iekārtas. Sarunas varēja noklausīties, jo sistēma bija analogā, un netika veikta signāla šifrēšana. Sākumā komutācija bija rokas režīmā, bet 1990. gadā tika ieviesta pilnīgi automātiska komutācija, bat tad abonentu skaits bija samazinājies līdz 980. ARP nebija realizēta pārtvere, tāpēc sarunas atvienojās, pārvietojoties uz citu šūnas apgabalu. Šūnas izmērs bija aptuveni 30 km.

Pirmie ARP mobilie termināļi bija milzīgi, tāpēc tie tika ievietoti transportlīdzekļu bagāžniekā ar klausuli pie vadītāja sēdekļa. ARP iekārtas bija arī ļoti dārgas. 1990. gados tika piedāvāti arī rokā turami radiotelefoni, bet tie nekļuva populāri.
**Valters Tīls** (*Walter Thiel*; dzimis 1910. gada 2. martā, miris 1943. gada 17. augustā) bija vācu inženieris, kas izstradāja dzinēju raķetei V-2.

Tīls dzimis Breslavā (tagad Vroclava Polijā). Viņš studēja materiālu inženieriju Breslavas Tehniskajā universiātē, un viņu ieinteresēja hipergoliskās degvielas pielietošanai raķetēs.

V. Tīls pievienojās Vernera fon Brauna grupai Pēnemindē 1936. gadā. Liels solis V-2 projektā bija tas, ka viņš nolēma izmantot turbosūkni, lai piegādātu degvielu raķešdzinējām. Pirms tam būvētajās raķetēs degviela plūda ar degvielas tvertņu iekšējā spiediena palīdzību. Valtera jaunievedums palielināja jaudu desmitkārtīgi. Kopā ar Klausu Rīdelu Tīls strādāja arī pie degkameras un sprauslas uzlabošanas.

Tīls un viņa ģimene gāja bojā Sabiedroto uzlidojumā Pēnemindei 1943. gada naktī no 16. uz 17. augustu (Operācija Hidra).

Tīla vārdā nosakts krāteris uz Mēness.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 1240151247978944270000
* GND: 1146576382
* MGP: 54346

 |

 |
Šis raksts ir par ģeomorfoloģiju. Par citām jēdziena **kāpa** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Kāpa Marokā, Āfrikas ziemeļos
**Kāpa** ir vēja veidota reljefa forma, kas sastāv no smiltīm. Kāpas puse, kura ir pavērsta pret vēju, ir lēzena, parasti ne vairāk kā 15° stāva, bet pretvēja puse, kurai klāt netiek vējš, ir stāva un bieži tā ir stāvāka par 35 °. Kāpas augstums var sasniegt 100 - 150 m, bet garums - pat dažus kilometrus. Visbiežāk kāpas ir jūru, okeānu krastos, tuksnešos. Pūšot stipram vējam no jūras puses, kāpa var pārvietoties dziļāk sauszemē. Pārvietošanās ātrums var sasniegt pat 20 metrus gadā. Šis process var sagādāt problēmas, jo kāpas aizber ar smiltīm ceļus, laukus, nelielus ciematus, tās var apdraudēt tuvumā esošos mežus. Cīņai ar kāpu pārvietošanos smiltis bieži vien nostiprina. Lielas kāpas Latvijas tuvumā ir Kuršu kāpas, kur Efas kāpas augstums ir 64 m. Eiropā augstākā smilšu kāpa ir Pilā kāpa Francijā, tā ir 130 m augsta.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85117191
* GND: 4013208-0
* NDL: 00570079
* NKC: ph475843

 |

 |
Valters fon Kronbergs (Grubenhāgens).
**Valters fon Kronbergs**, arī Valters no Kronbergas (vācu: *Walther von Cronberg*; 1477—1543), bija Vācu ordeņa valsts administrators (*Administrator des Hochmeistertums*, 1527—1543) pēc Prūsijas hercogistes nodibināšanas 1525. gadā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Kronbergas pilī netālu no Frankfurtes. 1497. gadā viņš iestājās Vācu ordenī un 1499. gadā kļuva par nodokļu iekasētāju Mergentheimas komturejā.
1504. gadā viņš kļuva par Frankfurtes komturu, bija ordeņa sūtnis pie Polijas un Lietuvas valdnieka Sigismunda.
1525. gadā, kad Vācu odeņa lielmeistars Albrehts Hoencollerns sekularizēja ordeņa Prūsijas nodaļu, viņš 1526. gadā kļuva par Vācu ordeņa vācmestru. Rīgas arhibīskaps Johans VII Blankenfelds apsūdzēja Kronbergu Livonijas interešu neievērošanā, tomēr viņš panāca izlīgumu un 1526. gadā Valters fon Pletenbergs atbrīvojās no pakļautības Vācu ordeņa lielmestram un kļuva par Svētās Romas impērijas firstu.

1527. gada 6. decembrī Svētās Romas impērijas ķeizars Kārlis V Hābsburgs apstiprināja Kronbergu par Vācu ordeņa administratoru.

Miris 1543. gada 4. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* The policy of the Livonian branch of the Teutonic Order towards the Holy Roman Empire in the years 1521 to 1561/62 Bernhard Demel
* Walter von Grubenhagen Administrator der Deutschen Ordens. Eduard Philipp Körber; Reval; das Porträt

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 52483392
* GND: 118677381
* SUDOC: 244224862

 |

 |
Kālī statuja Himāčala Pradēšā 
**Kālī** (sanskritā: काली), arī **Kāli** vai **Kali** ir dieviete hinduismā, kura parasti saistīta ar nāvi un ar dzīvesbiedru, dievību Šiva. Vārds vēsturiski Indijā lietots ar nozīmēm melns, laiks, nāve, nāves valdnieks. Pieņemts, ka Kālī ir arī laika un pārmaiņu dieviete. Tāpēc, ka Šiva arī saukts "Kāla" (ar nozīmi "mūžīgais laiks"), viņa dzīvesbiedre Kālī esot saistīta ar laiku vai nāvi (kas klāt vai pienācis). Attēlos Kālī parasti stāv uz Šivas ķermeņa, tā simbolizējot ticējumus, ka Šiva šķērso Kālī ceļu un kavē laiku un nāvi. Kāja uz Šivas ķermeņa arī simbolizējot, ka Šiva mierina, noņem Kālī dusmas. Kālī arī reizēm pārstāv dievietes Pārvatī un Durgas niknās īpašības.

Ārējās saites
-------------

* Kālī arhīvs (angliski)

Skatīt arī
----------

* Jama
* Kali Juga

Atsauces
--------

1. ↑   *Encountering Kālī*, *Rachel Fell McDermott, Jeffrey John Kripal, University of California Press, 2003.*
(angliski)
2. ↑  *Encyclopedia International, by Grolier Incorporated Copyright in Canada 1974.* ISBN 0-7172-0705-6 95. lpp.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kāli*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 30331686
* LCCN: n2018241428
* GND: 118714902
* NKC: jo2017939707

 |

 |
**Kāpas lapsa** jeb **Kāpzemes lapsa** (*Vulpes chama*) ir suņu dzimtas (*Canidae*) lapsu ģints (*Vulpes*) plēsējs. Kāpas lapsa dzīvo Dienvidāfrikā, Zimbabvē un Angolā. Tā dod priekšroku atklātām vietām savannā un pustuksnešos.

Izskats un ieradumi
-------------------

Kāpas lapsa ir neliela auguma. Ķermeņa garums 45–61 cm, aste 30–40 cm, augstums skustā 28–33 cm, svars 3–4 kg. Kāpas lapsas ir ar slaidu, vieglu ķermenīti uz tievām, garām kājām. Lapsai ir lielas ausis, kas palīdz atdzesēt ķermeni. Tās mugura ir ar melnu vai sudrabaini pelēku akotspalvu, sāni un vēders gaiši dzelteni. Astes gals melns.

Kāpas lapsa ir nakts dzīvnieks. Pa dienu kāpas lapsa slēpjas savā alā. Kāpas lapsa rok alas vai atrod dabīgas slēptuves zem akmeņiem. Tā ir visēdāja, un medī sīkus zīdītājdzīvniekus, rāpuļus, ēd arī maitu un kukaiņus, un augļus.

Kāpas lapsas dzīvo pāros, reizēm tās veido komūnas ar vienotu alu sistēmu. Atšķirībā no citām lapsām tās pārojas visu gadu. Mātīte bērnus iznēsā 51-53 dienas, parasti piedzimst 3-6 kucēni. Tie tiek baroti ar pienu 6-8 nedēļas. Bērni paliek ģimenē līdz gada vecumam. 
Kāpas lapsas mūža garums ir līdz 10 gadiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vulpes chama (Cape Fox, Silver Fox, Silver Jackal)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 31. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 16. janvārī.
2. 1 2  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 8. novembrī. Skatīts: 2006. gada 8. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* 
* Archived 2008. gada 15. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.
*
**Audi A4** tiek ražots kopš 1994. gada. A4 ir jaunā paaudze iepriekš veiksmīgajām četrām Audi 80 paaudzēm. Un, kā jau Audi 80 pirmsgājējiem, Audi A4 dizains sastāv no garenās priekšas, kur atrodas motors un aiz motora nekavējoties atrodas transmisija un atkal orientēta gareniski. Parasti piedziņa ir priekšējiem riteņiem, bet dažiem modeļiem, kā tos ir nosaucis Audi, "quattro" ir četru riteņu piedziņa.

Kopš A4 izlaišanas, tas jau ir bijis pieejams četrās paaudzēs, kuri ir balstīti uz Volkswagen 'B' grupas sērijas platformām. Audi A4 ir Audi 80 turpinājums, kur pirmās paaudzes A4 tiek dēvēts par B5 sēriju, kuru turpina B6, B7 un tagadējā B8 sērija.

Tā virsbūve ir (un vienmēr ir bijusi) kā sedans. Otrās (B6) un trešās (B7) paaudzes Audi A4 bija pieejami arī kā kabrioleti. Kas attiecas uz tagadējo ceturto paaudzi (B8), par kabrioletu, to aizstāja Audi A5 un S5 kabrioletu varianti. Mazākā Audi A3 arī ir ieguvusi sev kabrioleta tipu.

B5 1994-2001
------------

Pirmās paaudzes Audi A4 tika izlaists 1994. gadā un ražošana sākās 1994. gada novembrī. Tas tika būvēts pēc Volkswagen B5 grupas platformas, kas tiek dalīts ar ceturtās paaudzes Volkswagen Passat. Tam bija standarta motors priekšā un ar standarta priekšpiedziņu, arī vairāki modeļi bija pieejami 'quattro' variantā. A4 tika stādīts priekšā kā četru-durvju sedans.

1998–1999 Audi A4 (B5) 1.8T Quattro Avant (Austrālija)
*Dolby* teātris
***Dolby* teātris** (angļu: *Dolby Theatre*), iepriekš ***Kodak* teātris** (angļu: *Kodak Theatre*) ir Losandželosas teātris, kas atklāts 2001. gada 9. novembrī un kopš tā laika ir pastāvīgā Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas mājvieta. Teātra būvi sponsorēja amerikāņu kompānija *Eastman Kodak*, kas projekta ieguldīja 75 miljonus dolārus, lai teātris iegūtu uzņēmuma vārdu. Teātris ir daļa no Holivudas un Hailendas centra izklaides kompleksa.

Teātrī ir vietas aptuveni 3400 skatītājiem, bet skatuve ir viena no lielākajam skatuvēm ASV. Kino mākslas un zinātnes akadēmija izīrē teātri nedēļu pirms ceremonijas norises, pārējo laiku teātrī norisinās dažādi koncerti, šovi un dažādu apbalvojumu pasniegšana. Dažreiz teātri izīrē privātiem pasākumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Private events of Kodak Theatre». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 18. janvārī. Skatīts: 2012. gada 7. janvārī. Archived 2012. gada 18. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dolby teātris***.
* Oficiālā teātra mājaslapa Archived 2007. gada 14. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.