recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Olga Obručeva** (1920—2008, dzimusi **Zlatogurska**) bija krievu ģeoloģe-paleontoloģe, ģeoloģiski mineraloģisko zinātņu kandidāte, Maskavas Universitātes paleontoloģijas un ģeoloģijas katedras docente, PSRS ZA Problēmu padomes komisijas priekšsēdētāja tēmā "Organiskās pasaules vēsturiskās attīstības ceļi un likumsakarības" (1971), Maskavas dabas pētnieku biedrības biedre (1953). Specializējās mugurkaulnieku paleontoloģijas tēmā. Zinātniskais darbs bija veltīts PSRS un pasaules devona nogulumu bruņuzivju pētīšanai.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi Maskavā, kalpotāja ģimenē. 1938. gadā beidza Maskavas 494. skolu un iestājās Maskavas Universitātes Augšņu ģeoloģijas fakultātē. Otrā pasaules kara laikā palika Maskavā un turpināja mācīties universitātē, kā arī medmāsu kursos (strādāja hospitālī). 1944. gadā beidza Maskavas Universitātes Paleontoloģijas fakultāti. No 1945. gada bija vecākā laborante; no 1946. gada — zinātniskā asistente; no 1957. gada — docents. 1956. gadā aizstāvēja zinātņu kandidāta disertāciju tēmā "PSRS devona bruņuzivis (kokkosteīdas un dinihtīdas)".

Pētīja artrodiru (*Arthrodire*) bruņuzivju apakšklasi. Balstoties uz atsevišķu artrodiru pārstāvju pētījumu rezultātiem izstrādāja kopējos evolūcijas, sistemātikas, atrodiru u.c. primitīvo mugurkaulnieku ekzoskeleta morfofunkcionālās analīzes pamatus. Maskavas Universitātē vadīja nodarbības kursos "Paleontoloģija" un "Vēsturiskā ģeoloģija ar paleontologijas pamatiem", lasīja lekcijas un vadīja praktiskās nodarbības. Izveidoja mācību līdzekļus mugurkaulnieku paleozooloģijā, sarakstīja nodaļas par mugurkaulniekiem visparējās paleontoloģijas mācību grāmatās (redaktori V. Druščica un V. Ņemkova). Organizēja un daudzus gadus vadīja Baltās jūras bioloģijas praksi studentiem-paleontologiem. Piedalījās Krimas prakses organizēšanā. Vadīja kursa un diplomdarbus. Publicēja vairāk, kā 60 zinātniskās publikācijas.

Apbalvojumi
-----------

Apbalvota ar medaļām: "Par izcilu darbu V.Ļeņina dzimšanas simtgadē" (1970), "Dzīļu pētīšanā" (1983), "Darba veterāns" (1984), "Par izcilu darbu Lielajā Tēvijas karā 1941-1945" (1993) u.c.

Ģimenes stāvoklis
-----------------

Bija precējusies ar paleontologu Dmitriju Obručevu. Meita Jeļena Obručeva (dzim. 1949) — paleontoloģe. Pirms tam bija precējusies ar Turovski, no kura ir dēls Dmitrijs Turovskis.

Atsauces
--------

1. ↑  МГУ, КАФЕДРА ПАЛЕОНТОЛОГИИ.
**Novgorodas pirmā hronika** (krievu: *Новгородская первая летопись*) ir senākā Novgorodas hronika, kurā pierakstīti 1016.-1471. gada notikumi. Vecākā zināmā hronikas kopija ir tā saucamais Sinodes saraksts (*Синодальный список*), kurā ir 169 lapas, domājams, ka 136 lapas ir zudušas. Tas tiek datēts ar 13. gadsimta otro pusi un pirmo reizi ticis publicēts 1841. gadā. 14. gadsimtā Novgorodas Jura klostera mūki turpināja rakstīt hroniku. Turpmākās hronikas kopijas ir Komisijas saraksts (320 lapas, 1441./1446. gads), Akadēmiskais saraksts (241 lapa, 1445. gads), Trīsvienības saraksts (76 lapas, 1563. gads), Tolstoja saraksts (208 lapas, 1720ie gadi). Novgorodas hronika satur arī vērtīgas ziņas par tā laika notikumiem Latvijas teritorijā, īpaši pirms 1186. gada, kad sākas Livonijas hronikas notikumu pieraksts.

Sinodes saraksts (169 lapas)
----------------------------

Teksts par notikumiem pirms 1016. gada ir pazudis.
Pirmā daļa (15-73 lpp.) ir par 1016.-1234. gada notikumiem un to pārrakstījis viens cilvēks. Otrā daļa (73-99 lpp.) ir par 1234.-1330. gada notikumiem un ir pārrakstīta ap 1330. gadu. Teksts par 1272.-1299. gada notikumiem ir pazaudēts. Tālāko tekstu (99-100 lpp.) ir pierakstījuši dažādi cilvēki par 1331.-1333. gadu, par 1337. 1345. 1352. gadu.

Jaunākie saraksti
-----------------

* Komisijas saraksta (320 lapas) senāko daļu viens pārrakstītājs ir pabeidzis 1441. gadā, otrs pārrakstītājs ir papildinājis ar 1440.-1446. gada notikumiem.
* Akadēmiskais saraksts (241 lapa) ir nepilnīgs, pazaudētas 55 lapas.
* Trīsvienības saraksts (76 lapas, 1563. gads)
* Tolstoja saraksts (208 lapas) ir pārrakstīts no Akadēmiskā saraksta 1720. gados, tādēļ tajā ir zudušas tikai 8 lapas.
* Voroncova saraksts ir pārrakstīts no Akadēmiskā saraksta 1820. gados.

Ārējās saites
-------------

* The Chronicle of Novgorod 1016-1471. Intr. C. Raymond Beazley, A. A. Shakhmatov (London, 1914) pdf formātā (angliski)
* Pdf skenētas lapas modernā valodā (krieviski)
* Priekšvārds un teksts (2000. gada izdevums) (krieviski)
* Priekšvārds un teksts (1950. gada izdevums) (krieviski)
Šis raksts ir par sudraba monētu. Par citām jēdziena **Artavs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Gotlandes ērtugs (*örtug*).
Livonijas mestra Vilhelma fon Frimersheima laikā (1364—1385) kaltais ārtavs (artigs).
Mestra Konrāda fon Fītinghofa laikā (1401—1413) kaltais ārtavs (artigs).
**Ārtavs**, **artavs** jeb **artigs** (zviedru: *örtug*, vācu: *Artig*, krievu: *артуг*) bija viduslaiku Ziemeļeiropas valstu monēta, ko līdz 1422. gada monetārajai reformai kala arī Livonijas konfederācijas naudas kaltuvēs. Ārtavus lietoja Hanzas savienības tirgoņi arī Novgorodas un Pleskavas zemē.
Pirmos 1,2 gramu sudraba ārtavus sāka kalt 1370. gadā zviedru karalis Albrehts no Mēklenburgas (valdīja 1364—1389), vēlāk ārtavu svars pakāpeniski samazinājās līdz 0,54 gramiem 1534. gadā. Pēdējos ārtavus Zviedrijā izkala 1776. gadā.

Etimoloģija
-----------

Vārda "ārtavs" izcelsme nav viennozīmīga. Uzskata, ka ģermāņu valodās lietotais monētas nosaukums (*artogh, örtugh, örtogh, ertug*) cēlies no latīņu vārda "zelts" (*aurum*, no kā zviedru: *öra*) vai arī no vikingu valodās lietotā apzīmējuma *or, eir* (varš).
Latviešu valodā vārds "artavs" jeb "artava" saglabājies nevien kā naudas nosaukums, bet arī kā apzīmējums atsevišķam pienesumam kopīgai lietai.

Latvijā kaltie ārtavi
---------------------

14. un 15. gadsimtā Tērbatas, Rīgas un Tallinas naudas kaltuvēs no vienas Gotlandes sudraba mārkas kala 156 ārtavus. Zināms, ka vecākajos Kursas, Zemgales un Sēlijas zemnieku likumos naudas sodi bija noteikti ozeringos un ārtavos.

Arhibīskapa Johana VI Ambundi valdīšanas laikā tika ieviests vienots standarts un ieviesta vienota Livonijas monetārā sistēma. 1 ārtavs (ārtigs) tika pielīdzināts 12 Lībekas vecajiem šiliņiem.

Ladonijas nauda
---------------

Zviedrijas mākslinieka Lāša Vilka dibinātājā neatzītajā Ladonijas valstī par naudas vienību pasludināts ērtugs.

Atsauces
--------

1. 1 2  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. I. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 1464. sleja.
2. ↑  Latviešu pasaka "Brīnumu naudas zutne" Archived 2016. gada 18. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. *... pavēlu pie tāda kunga man ceļu parādīt, kur cilvēks ne vien labu maizi nopelna, bet arī labu naudas artavu.*
3. ↑  *«В лето 6928 начаша новгородци торговати денги серебряными, а артуги попродаша Немцом, а торговале имы 9 лет»*: Новгородская первая летопись старшего и младшего изводов. Полное собрание русских летописей. Том третий. Москва-Ленинград: «Издательство Академии Наук СССР», 1950. Новгородская летопись (krieviski)
4. ↑  "Katrs no mums ir Rainis" Aija Kaukule *la.lv*, 2015. gada 29. janvārī: *Raiņa un Aspazijas 150. jubilejas gadā savu artavu sniegs arī Latvijas Nacionālais teātris*.
5. ↑  department.monm.edu Medieval Livonian Numismatics by William Urban (angliski)
**Olga Lisovska** (dzimusi 1928. gada 4. augustā Jaunpiebalgas pagastā, mirusi 2015. gada 30. septembrī) bija latviešu dzejniece.

Biogrāfija
----------

O. Lisovska dzimusi laukstrādnieka ģimenē Jaunpiebalgas pagasta Plienkalnos, Mācījusies Jaunpiebalgas pamatskolā un Rīgas 2. vidusskolā, beigusi Rīgas republikānisko neklātienes vidusskolu (1955) un M. Gorkija Literatūras institūta Augstākos literatūras kursus Maskavā (1965). Literāras publikācijas no 1950. gada. Strādājusi izdevumos "Literatūra un Māksla", "Karogs", izdevniecībā "Liesma", bijusi dzejas konsultante Rakstnieku savienībā. Rakstnieku savienības biedre (1960). 1980. gadā O. Lisovskai piešķirts LPSR Nopelniem bagātās kultūras darbinieces nosaukums.

Izdoti dzejoļu krājumi "Priede kalnā" (1959), "Saulespuķe" (1963), "Apsolītā zeme" (1966), "Pavedieni" (1970), "Pie jūsu mīlestības..." (1973), "Zilais skrējiens" (1977), "Tur ilgi ejams" (1985), "Rīt, pie dienas" (1988), "Pavards" (1994), "Patvērums" (1998), "Kamēr gaisma atnāk" (2005), "Pārlidojums" (2006), "Vējam magones noliecas zemu" (2011), kā arī dzejoļi bērniem "Betas grāmata" (1994) un "Lusija" (2005). Dzejas izlases "Stārķu krasts" (1978) un "Sarkana debesmala" (1983). Maskavā izdota O. Lisovskas dzejas izlase "Радость — рябина" (1983).

Sarakstījusi arī atmiņu grāmatu "Uz manu tālo atmiņu" (2003).

Atdzejojusi no angļu valodas Lengstona Hjūza (1968) un Viljama Bleika (1981) dzejas izlases, no čehu valodas Konstantina Bībla (1975) un Vilema Zāvadas (1980, kopā ar H. M. Majevski) dzejas izlases, no dāņu valodas Pias Tafdrupas dzejas izlasi (2001).

Atsauces
--------

1. ↑  Mūžībā aizgājusi dzejniece Olga Lisovska
2. ↑  *Latviešu rakstniecība biogrāfijās* (otrais izd.). LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts. 2003. 374. lpp. ISBN 9984-698-48-3.
3. ↑  *Latvijas enciklopēdija*. 4. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2007. 204. lpp. ISBN 978-9984-9482-4-9.
**Itakonskābe** (metilēndzintarskābe, propilēn-2,3-dikarbonskābe, 2-metilidēnbutāndiskābe, HOOC−CH2−C(=CH2)−СООН) ir nepiesātinātā divvērtīgā karbonskābe ar dubultsaiti sānu grupā. Itakonskābe ir ūdenī diezgan grūti šķīstoši balti rombiski kristāli. Itakonskābei ir 2 struktūrizomēri, kas savā starpā ir *cis-trans*-izomēri - citrakonskābe un mezakonskābe. Itakonskābes nosaukums veidots no akonītskābes nosaukuma, apmainot vietām zilbes (**akon** - **it** - skābe).

Iegūšana
--------

Var iegūt no citrakonskābes anhidrīda, to karsējot kopā ar ūdeni līdz 150 °C. Citrakonskābes anhidrīds savukārt veidojas kopā ar itakonskābes anhidrīdu (itakonskābes anhidrīds karsējot viegli pārgrupējas par citrakonskābes anhidrīdu), karsējot citronskābi. Kā starpprodukts rodas akonītskābe.

Īpašības
--------

Tā kā itakonskābes karboksilgrupas spēj brīvi griezties, jo starp tām nav dubultsaites, itakonskābe, tāpat kā citrakonskābe, var veidot ciklisku anhidrīdu.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās nepiesātinātās vairākvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Maleīnskābe
* Fumārskābe
* Citrakonskābe
* Mezakonskābe
* Itakonskābe
* Akonītskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4338677-5

 |

 |
***Concordia Rigensis*** ir Rīgā dibināta un šobrīd Hamburgā pastāvoša vācbaltiešu studentu korporācija.
Tās devīzes ir: *Wahr und treu, kuhn und frei* (Patiess un uzticīgs, drošs un brīvs) un *Viribus unitis* (Kopīgiem spēkiem).

Vēsture
-------

*Concordia Rigensis* dibināta 1869. gadā kā Rīgas Politehnikuma korporācija *Concordia*. 1871. gadā piedalījās Rīgas šaržēto konventa dibināšanā. 1880. gadā no korporācijas izstājās vairāki latviešu studenti, kuri vēlāk piedalās latviešu studentu korporācijas Selonija izveidē. 1891. gadā pieņēma nosaukumu *Concordia Rigensis*.
Pirmā pasaules kara gados, korporācija kopā ar Rīgas politehnikumu evakuējās uz Maskavu.

1920. gadā atsāka darbību Latvijā un tika reģistrēta pie Latvijas Universitātes. Vairākas reizes, protestējot pret dažādiem lēmumiem, uz laiku izstājusies no Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventa (P!K!). 1930. gadu sākumā kopā ar pārējām baltvācu korporācijām, demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret prasību P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu. 1932. gadā, pēc LU padomes lēmuma, kā korporācija slēgta.
Turpināja pastāvēt kā biedrība, saglabājot korporācijas nosaukumu un iekšējo uzbūvi.
1939. gada novembrī ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu slēgta, visiem biedriem izceļojot uz Vāciju.
Pēc izceļošanas lielākā biedru daļa turpināja studijas Pozenes Universitātē.

Pēc Otrā pasaules kara *Concordia Rigensis* filistri izlēma atjaunot korporācijas darbību Hamburgā. 1956. gadā tika uzņemti pirmie 5 jaunie biedri (fukši).
Kopš 1989. gada korporācijai pieder savs nams *Tarpenbekstrasse 140* Hamburgā.

*Concordia Rigensis* konventa nams Hamburgā

Biedri
------

*Concordia Rigensis* bija baltvācu studentu korporācija, kas apvienoja vācu izcelsmes studentus. Nevāciešiem iestāšanās korporācijā nozīmēja drošu pārvācošanos.
1929.gadā korporācijā bija 186 biedri. Savukārt 2009.gadā 102 biedri.

*Concordia Rigensis* (tāpat kā pārējās bij. baltvācu korporācijas) atšķiras no citām līdzīgām Vācijas studentu organizācijām, jo pieder pie Baltijas tradīciju korporācijām un kopā ar studentu korporācijām no Latvijas, Igaunijas, un Polijas katru gadu piedalās Baltijas Tautu komeršā (B!T!K!) un uztur ar tām draudzīgas attiecības.

Izmantotā literatūra
--------------------

* V.Ščerbinskis, *Uzticīgi Draugam*, Rīga, 2010.

Ārējās saites
-------------

* www.concordia-rigensis.de

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 152188579
* GND: 1703826-1

 |

 |
***Comptel Oyj*** bija Somijas programmatūras uzņēmums, kas specializējās telesakaros. Dibināts 1986. gadā. 2017. gadā to iegādājās *Nokia*, un vēlāk tas integrēts *Nokia* struktūrā.
Galvenais birojs atrodas Helsinkos.

Vēsture
-------

Logotips līdz 2016. gadam
*Comptel* dibināts 1986. gadā, Helsinku telefona asociācijai (*HTY*, vēlākajai *Elisa*) atdalot informācijas tehnoloģiju departamentu atsevišķā uzņēmumā. Tas bija atbildīgs par programmatūras izstrādāšanu sakaru iekārtām.

1999. gadā *Comptel* akcijas tika izliktas publiskā pārdošanā Helsinku biržā. *HTY* daļa uzņēmumā tajā laikā bija 58 %. 2005. gadā *Elisa* samazināja savu daļu līdz 19,9 %.

2017. gada 8. februārī *Nokia* paziņoja par nodomu iegādāties *Comptel*. Līdz 29. jūnijam *Nokia Solutions and Networks Oy* bija pārpircis gandrīz visas *Comptel* akcijas, un tika pārtraukta *Comptel* akciju kotēšana *NASDAQ OMX Helsinki* biržā. Vēlāk *Comptel* integrēts *Nokia* struktūrā

Atsauces
--------

1. ↑  Nokia announces its intention to acquire Comptel to advance its software strategy; launches a recommended cash tender offer for all the shares and option rights in Comptel Nokia, February 9, 2017

Ārējās saites
-------------

* *Comptel* vietne
***CoinJoin*** ir *Bitcoin* transakciju anonimizācijas metode, ko pirmais aprakstīja Gregorijs Maksvels. Tās pamatprincips ir, ka vairāku neatkarīgu transakciju ieejas un izejas tiek apvienotas vienā transakcijā, kā rezultātā nav vairs iespējams skaidri pateikt, nauda no kuras ieejas ir tikusi nosūtīta uz kuru izeju. *CoinJoin* izmantošana kādas blokķēdes ietvaros palielina anonimitāti ne tikai tiem lietotājiem, kas to izmanto, bet arī pārējiem, jo nav vairs iespējams droši pateikt, ka vienas transakcijas vairākas ieejas kontrolē viena un tā pati persona.

*CoinJoin* piemēri ir *JoinMarket*, *Wasabi Wallet* un *PivateSend* funkcionalitāte kriptovalūtā *Dash*.

Atsauces
--------

1. ↑  Maksvels, Gregorijs. «CoinJoin: Bitcoin privacy for the real world» (angļu), 2013. gada 22. decembrī.
2. ↑  «Joinmarket - Coinjoin that people will actually use» (angļu). 2015. gada 8. janvārī.
3. ↑  «Wasabi Wallet - Reclaim your privacy» (angļu). 2019. gada 8. septembrī.
4. ↑  «PrivateSend» (angļu).
**Šeremetjevas starptautiskā lidosta** (krievu: *Международный аэропорт Шереметьево*) ir starptautiska lidosta Krievijā, kas apkalpo valsts galvaspilsētu Maskavu. Izvietojusies Maskavas ziemeļrietumu pierobežā Maskavas apgabala Himku municipālajā apriņķī 9 km no MKAD. Tā ir bāzes lidosta aviosabiedrībai *Aeroflot* un ir lielākā Krievijas lidosta pēc pasažieru plūsmas. Lidostai ir divi paralēli skrejceļi, četri pasažieru termināļi un kravas terminālis.

Lidlauks sākotnēji izbūvēts 1953.—1957. gadā kā kā galvenais PSRS gaisa spēku lidlauks. Nosaukumu ieguvis no netālā Šeremetjevskas (*Шереметьевский*) ciemata un tāda paša nosaukuma dzelzceļa stacijas (mūsdienās Dolgoprudnijas pilsētas daļa). 1959. gadā lidlauks nodots civilajai aviācijai. 1960. gadā no lidostas veikts pirmai starptautiskais lidojums uz Šēnefeldes lidostu Austrumvācijā. 1964. gadā nodots ekspluatācijā jauns lidostas terminālis *Šeremetjevo-1* lidlauka ziemeļu pusē (mūsdienās — rekonstruējamais B terminālis). 1980. gadā nodots ekspluatācijā jauns terminālis *Šeremetjevo-2* lidlauka dienvidu pusē, uz kuru pārcelti starptautiskie reisi (mūsdienās — F terminālis). No termināļa *Šeremetjevo-1* tika veikti iekšzemes reisi PSRS rietumu virzienos, tajā skaitā uz Rīgu.

2017. gadā pasažieru skaits Šeremetjevas lidostā pārsniedza 40 000 000, iekļaujoties starp 20 noslogotākajām lidostām Eiropā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Шереметьево» стал крупнейшим российским аэропортом

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šeremetjevas starptautiskā lidosta***.
**Sietiņkauls** (*Os ethmoidale*) ir nepāra, gaisu saturošs cilvēka galvaskausa smadzeņu daļas kauls, kas atdala deguna dobumu no galvas smadzenēm.

Sietiņkaulam ir četras daļas:

* Sietiņplātnīte (*lamina cribrosa*)
* Perpendikulārā plātnīte (*lamina perpendicularis*)
* Divi labirinti (*labyrinthys ethmoidalis*)

**Sietiņplātnīte** (*lamina cribrosa*) aizpilda visu pieres kaula sietiņkaula ierobu un tajā ir sīkas atverītes (*cribrae ethmoidales*). No sietiņplātnītes uz augšu ir izvirzīta gaiļa sekste (*crista galli*). Uz leju no sietiņplātnītes vidus atiet perpendikulārā plātnīte, bet no sānu malām - sietiņkaula labirinti.

**Perpendikulārā plātnīte** (*lamina perpendicularis*) ir gaiļa sekstes turpinājums virzienā uz leju. Perpendikulārā plātnīte veido deguna starpsienas augšējo daļu.

**Sietiņkaula labirintu** (*labyrinthys ethmoidalis*) veido sietiņkaula gaisu saturoši dobumi - šūnas (*cellulae ethmoidales anteriores, mediae et posteriores*). Dobumiņi ir savienoti savā starpā un arī ar pieres un deguna dobumu. Labirintu laterālā virsma (*lamina orbitalis*) ir vērsta uz acs dobumu, tā ir gluda un plāna, bet mediālā virsma nelīdzena un vērsta uz deguna dobumu. Uz mediālās virsmas atrodas divas vai trīs deguna gliemežnīcas: augstākā (*concha nasalis suprema*), augšējā (*concha nasalis superior*) un vidējā (*concha nasalis media*). Zem katras gliemežnīcas atrodas attiecīgā deguna eja.

Papildus attēli
---------------

* Sietiņkaula augšpuse.Sietiņkaula augšpuse.
* Sietiņkaula perpendikulārā plātnīte.Sietiņkaula perpendikulārā plātnīte.
* Sietiņkaula labā puse.Sietiņkaula labā puse.
* Deguna dobuma laterālā siena. Sietiņkauls ir iekrāsots.Deguna dobuma laterālā siena. Sietiņkauls ir iekrāsots.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sietiņkauls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Piedervieta** jeb **īpašvieta**[*nepieciešama atsauce*] (*eigen* (vācu val.) - „piederošs"; apzīmē kāda objekta piederību vai izcelsmi no personas vai objekta) ir vienas noteiktas sugas biotiskā izplatības telpa, bet termins var tikt piemērots arī vairākām sugām, pasugām, populācijām vai indivīdiem - tātad, funkcionāls telpisks komplekss, kurš uztur sugu, un kurš iekļauj visus telpas un procesu funkcionālos raksturlielumus, kas nepieciešami tā pastāvēšanai (piemēram, klimatu, ainavas heterogenitāti, pašreizējo izplatību un kustīgumu, vēsturisko dinamiku un izplatību pasaules mērogā, metapopulāciju struktūru un atkarību no substrātiem, mutuālisma u.c.).

Ir sešas telpiski mainīgie, kas atbilst šim terminam: 

* izplatības vēsture,
* pašreizējais izplatības areāls,
* izplatība areāla robežās,
* (sēklu) kustīgums,
* izolācija,
* atrašanās vietas pastāvība.

Ar šo mainīgo (arī, tos atvasinot vai pievienojot jaunus raksturlielumus) palīdzību tiek aprēķināts īpašvietas indekss, kurš nosaka sugas dzīvotspēju tās apdzīvotajā ģeogrāfiskajā telpā.

Nozīme
------

Bieži sugas pastāv tikai tik ilgi, kamēr to piedervietas paliek neskartas, piemēram, vairākas tropu endēmās sugas pastāv tikai Endēmisko putnu apgabalos, kas ir mazāki par 50 000 km2. Dažām kontinentālajām sugām ir piedervieta ar dabiski šauru vai ierobežotu platību (t.s. endēmās sugas). Tropiskās piedervietas raksturlielumi atšķiras no mērenajām zonām - acīmredzamas atšķirības ir redzamas sezonalitātē, migrācijā un vēsturiskajā filoģeogrāfiskajā mainībā, tāpēc dažādos platuma grādos nepieciešams pielietot dažādas sugu aizsardzības metodes. Novērojamas atšķirības arī insulārām un kontinentālām piedervietām (un tātad modeļiem).[*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------

1. ↑  Walter, H. S. (2004), The mismeasure of islands: implications for biogeographical theory and the conservation of nature. Journal of Biogeography, 31: 177–197. doi: 10.1046/j.0305-0270.2003.00989.x

Skatīt arī
----------

* Endēms
* Biodaudzveidības karstie punkti
**Slovēņu, horvātu un serbu valsts** (serbhorvātu: *Država Slovenaca, Hrvata i Srba / Држава Словенаца, Хрвата и Срба*; slovēņu: *Država Slovencev, Hrvatov in Srbov*) bija īslaicīgi pastāvoša valsts, kas tika izveidota 1918. gada oktobrī, Pirmā pasaules kara beigās, kuru izveidoja slovēņi, horvāti un serbi, kas dzīvoja Austroungārijas dienvidu daļās. Lai gan valsts bija starptautiski neatzīta, tā bija pirmā dienvidslāvu valsts, kas dibināta pēc panslāvu ideoloģijas. Trīsdesmit trīs dienas pēc valsts pasludināšanas, valsts pievienojās Serbijas karalistei, izveidojot Serbu, Horvātu un Slovēņu karalisti.

Nosaukums
---------

Valsts nosaukums cēlies no trim galvenajām dienvidslāvu etniskajām grupām, kas valsti apdzīvoja: slovēņiem, horvātiem un serbiem.

Nosaukumā pieminētie horvāti bija tie, kuri dzīvoja iepriekšējās Austroungārijas provincēs — Horvātijā-Slavonijā, Bosnijā un Hercegovinā un Dalmācijā.

Nosaukumā pieminētie serbi bija tie, kuri dzīvoja Bosnijā un Hercegovinā, Horvātijā-Slavonijā un Dalmācijā, nevis Serbijas karalistes, Melnkalnes vai Vojvodinas serbi.

Nosaukumā pieminētie slovēņi bija Karniolas, Štīrijas, Karintijas un Prekmurjes iedzīvotāji.

Atsauces
--------

1. ↑  «Serbia's Great War, 1914–1918». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 3. martā. Skatīts: 2023. gada 3. martā.
2. ↑  Vladimir Ćorović. *Ilustrovana istorija Srba (knjiga šesta)*. Belgrada, 2006.
3. ↑  Drago Njegovan. *Prisajedinjenje Vojvodine Srbiji*. Novisada, 2004.
**Iturupa** (krievu: *Итуруп*) ir Krievijai piederoša vulkāniska sala, Kuriļu salu arhipelāga lielākā sala. Administratīvi ietilpst Sahalīnas apgabala Kuriļu rajonā. Krievijas suverenitāti apstrīd Japāna, kas uzskata, ka sala ietilpst Hokaido prefektūras Nemuro apriņķī. Salas lielākā pilsēta ir rajona centrs Kuriļska.

Etimoloģija
-----------

Salas krievu (*Итуруп*) un japāņu (択捉島, *Etorofu-tō*) nosaukums cēlies no pamatiedzīvotāju ainu nosaukuma エツ゚ヲロㇷ゚シㇼ(*Etuworop-sir*), kas nozīmē pēc dažādām versijām ‘Sala ar daudziem zemesragiem’ vai ‘medūza’.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Kuriļu arhipelāga dienviddaļā starp Urupu ziemeļaustrumos un Kunaširu dienvidaustrumos. Austrumos tās krastus apskalo Klusais okeāns, bet rietumos — Ohotskas jūra. Sala vulkāniskas izcelsmes, tajā 20 vulkāni, no kuriem deviņi aktīvi. Reljefs ir kalnains. Augstākais kalns ir Stokapa vulkāns 1634 m vjl salas dienviddaļā. Lielāko daļu teritorijas klāj skujkoku meži, dienviddaļā arī lapukoku meži. Sastopamas bambusa audzes.

Salas austrumu krastā atrodas 141 m augstais ūdenskritums Iļja Muromecs — grūtās pieejamības dēļ to iespējams apskatīt tikai no okeāna puses.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Iturupa***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 257266238
* NDL: 00628282

 |

 |



1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 290. lpp.
**Biļibina** (krievu: *Билибино*) ir pilsēta Čukotkas autonomā apvidū Krievijas Federācijas ziemeļaustrumos. Biļibinas rajona administratīvais centrs. Izvietojusies autonomā apvidus ziemeļrietumos Malijaņujas pietekas Lielās Kepervēmas krastā.

Vēsture
-------

1955. gadā Lielās Kepervēmas pietekas Karalvāmas krastos tika atklātas bagātīgas zelta atradnes un uzsākta zeltraču bāzes **Karalvāmas** būvniecība. 1956. gada 10. februārī ciemats pārdēvēts «Zelta Kolimas» pirmatklājēja, ģeologa Jurija Biļibina (1901-1952) vārdā. 1958. gadā ciematam piešķirts strādnieku ciemata statuss. 1961. gadā uz Biļibinu pārcēla rajona administratīvo centru un rajonu pārdēvēja par Biļibinas rajonu. 1974. gadā pie Biļibinas ekspluatācijā nodeva Biļibinas AES pirmo energobloku. 1993. gadā Biļibinai piešķīra pilsētas statusu. 2010. gadā izveidoja Biļibinas municipālo veidojumu, kurā iekļāva arī Kepervēmas ciemu. Kopš 1989. gada pilsētas iedzīvotāju skaits kalnrūpniecības nerentabilitātes dēļ samazinājies gandrīz 3 reizes — no 15 558 cilvēkiem līdz 5516 cilvēkiem 2020. gadā.

Infrastruktūra
--------------

Pilsēta ir nozīmīgs reģiona enerģētikas centrs — Biļibinas atomelektrostacija nodrošina ar 80 % elektrības Čaunas—Biļibinas izolēto energosistēmu. Biļibinas AES ir vienīgā atomelektrostacija, kas uzbūvēta mūžīgajā sasalumā. Pirms 50 gadiem būvētajai elektrostacijai 2019. gadā sāka izņemt no ekspluatācijas AES 1. bloku; 2. un 3. blokam ekspluatācija pagarināta līdz 2025. gadam. AES aizvietošanai Biļibinā uzsākta termoelektrocentrāles būvniecība, kā arī daļēji to aizvietos Pevekā ekspluatācijā nodotā peldošā AES *Mihail Lomonosov*.

Pēc lielākās daļas kalnrūpniecības uzņēmumu slēgšanas Biļibinā darbojas daži privātie zelta ieguves arteļi. Pilsētā darbojas vidusskola, bērnudārzi, kultūras centrs, mākslas skola, sporta skola, slimnīca, viesnīca, novadpētniecības muzejs, baznīca u.c. Transportu nodrošina 36 km attālā Kepervēmas lidosta, kā arī ziemas autoceļi uz Čersku un Peveku.

Atsauces
--------

1. ↑  ИСТОРИЯ БИЛИБИНСКОГО РАЙОНА

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Biļibina***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Čukotkas autonomā apvidus pilsētas |
| --- |
|  |
| Čukotkas autonomā apvidus ģerbonis | 
**Anadira**
Biļibina
Peveka
 | Čukotkas autonomā apvidus karogs |

 |
Krespi pašportrets (apm. 1700. g.)
**Džuzepe Marija Krespi** (itāļu: *Giuseppe Maria Crespi*, dzimis 1665. gada 16. martā Boloņā, miris 1747. gada 16. jūlijā turpat), saukts arī *Lo Spagnuolo* ("spānietis"), bija baroka laika itāliešu gleznotājs, Boloņas skolas pārstāvis. Krespi iestājās pret akadēmisko tradīciju un specializējās žanra glezniecībā (viņu uzskata par vienu no izcilākajiem itāliešu baroka žanra glezniecības pārstāvjiem), lai arī viņam ir liels skaits reliģiska rakstura darbu. Krespi darbos liela nozīme ir gaismas lietojumam (viņš prasmīgi izmantojis *chiaroscuro* efektu). Starp Krespi nozīmīgākajiem darbiem jāmin cikls "Septiņi sakramenti" (apm. 1712. g.), "Blusa" (apm. 1730. g.), "Sv. Jānis no Nepomukas pieņem Bohēmijas karalienes grēksūdzi" (apm. 1740. g.), "Grāmatplaukti" (apm. 1725. g.), "Virtuvene" (apm. 1713. g.). 

"Grāmatplaukts" (apm. 1725. g.)
Krespi dzimis Boloņā. Viņa mātei bija radniecīgas saites ar Kospi ģimeni, kas savukārt bija saistīta ar Mediči dzimtu. Pavārdu *Lo Spagnuolo* Krespi ieguva, jo valkāja ciešas drēbes, kas tobrīd bija raksturīgi spāņu ģērbšanās stilam. 15-18 gadu vecumā Krespi strādāja pie mākslinieka Domeniko Marijas Kanuti; Karlo Marati viņam piedāvājis darbu Romā, taču Krespi atteicies. 1681.-1682. gadā Karlo Činjāni uzaicināja Krespi pievienoties *Accademia del Nudo* apgūt zīmēšanu, un Krespi tur darbojās līdz pat 1686. gadam.

1708. gadā Krespi kādu nakti nācies bēgt uz Florenci ar darbu "Nevainīgo slaktiņš" un grāfa Vičenco Ranuci Kospi ieteikuma vēstuli, jo gleznu sev iekārojis kāds Boloņas priesteris, lai arī tā bijusi domāta lielhercogam Ferdinandam I de' Mediči. Nākamos piecus gadus Krespi atradās lielhercoga protekcijā.

Par gleznotājiem kļuva arī divi Krespi dēli — Antonio un Luidži.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džuzepe Marija Krespi***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 7586835
* LCCN: n83235520
* ISNI: 0000 0001 2119 6098
* GND: 118522728
* SUDOC: 030807050
* BNF: cb14022216j (data)
* BIBSYS: 4091425
* ULAN: 500115276
* NLA: 35961089
* NKC: ola2002153918
* SBN identifikators CFIV030329 nav derīgs.
* BNE: XX4923402
* CiNii: DA03862350
* KulturNav: id

 |

 |
**Medvežju salas** vai **Lāču salas** (krievu: *Медвежьи острова*, jakutu: *Эһэлээх арыылар*) ir neapdzīvotu salu grupa Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Austrumsibīrijas jūrā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Austrumsibīrijas jūras dienvidos, 35 km platais Kolimas šaurums tās šķir no kontinenta krasta. Stiepjas 80 km garumā rietumu—austrumu virzienā. Salu grupā ietilpst sešas salas — Krestovska (70 km²), Ļeontjeva sala (32 km²), Četirjohstolbovoja (16 km²), Puškarjova sala (12 km²), Lisova sala (3 km²) un Andrejeva sala (0,4 km²). Salas veidotas galvenokārt no granīta un māla slānekļa. Krasti galvenokārt klinšaini, vietām zemi un pārpurvoti. Augstākais punkts ir Šapkas kalns (273 m vjl) Krestovskas salā. Salās valda arktiskais klimats, dominē akmeņainas tundras ainava. 2014. gadā salās izveidots dabas liegums, kurš 2020. gadā reorganizēts par 815 568,35 ha lielu Medvežju salu valsts dabas rezervātu, kurš ietver arhipelāga salas un teritoriju kontinenta piekrastē. Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai. Salas ir to ievērojamākā vairošanās vieta starp Vrangeļa salu un Taimiru.

Vēsture
-------

Salas pirmais no eiropiešiem apmeklēja kazaks Jakovs Permjakovs, kurš 1710. gadā kuģoja no Ļenas uz Kolimu. 1740. gadā salas sasniedza Dmitrija Lapteva ekspedīcija. Pirmo detālo salu karti 1769. gadā sastādīja ģeodēzisti Ivans Ļeontjevs, Ivans Lisovs un Aleksejs Puškarjovs, kuru vārdos nosauktas 3 no 6 arhipelāga salām.

Četirjohstolbovojas salā kopš 1933. gada darbojas Četirjohstolbovojas polārstacija, vēlāk turpat ierīkotas arī aviācijas un kuģniecības radionavigācijas stacijas.

Atsauces
--------

1. ↑  ООПТ России. Медвежьи острова
2. ↑  «Medvežju salas». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 471. lpp.
3. ↑  Определение "Медвежьи острова" в Большой Советской Энциклопедии
4. ↑  «Заповедная Россия. Медвежьи острова». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 5. martā. Skatīts: 2021. gada 28. februārī.
5. ↑  «В ЯКУТИИ СОЗДАН ЗАПОВЕДНИК «МЕДВЕЖЬИ ОСТРОВА»». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 31. janvārī. Skatīts: 2021. gada 28. februārī.
6. ↑  Полярная Почта. Четырехстолбовой, остров, МГ-2

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Medvežju salas***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Водно-болотные угодия России. Медвежьи острова

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 234364387
* GND: 7535115-8

 |

 |
Šis raksts ir par tautsaimnieku. Par citām jēdziena **Jānis Kārkliņš** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jānis Kārkliņš** (1877—1955) bija latviešu tautsaimnieks un skolotājs. Latvijas Universitātes profesors. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1877. gada 21. septembrī Rembates pagasta lauksaimnieka Indriķa Kārkliņa un Mades (dzim. Krastiņas) ģimenē. Mācījies Lielvārdes draudzes skolā, pēc tam kā eksterns beidzis Jelgavas reālskolu. 1907. gadā pabeidzis Rīgas Politehniskā institūta Tirdzniecības fakultāti. Strādājis par skolotāju Suntažos, no 1908. līdz 1909. gadam - Jēkabpils tirdzniecības skolā, no 1909. līdz 1917. gadam - Jēkabpils tirdzniecības skolas pārzinis.
Pirmā pasaules kara laikā no 1916. līdz 1918. gadam Viskrievijas bēgļu palīdzības komitejas komerczinātņu kursu vadītājs.

Latvijas Tautas padomes loceklis (1918—1920). Pēc tam Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības ministrijas Vispārīgā departamenta direktors. No 1919. gada Latvijas Universitātē, tās Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes Tautsaimniecības nodaļas dibinātājs, docents, dekāns. 1936. gadā ieguvis ekonomikas doktora grādu, ievēlēts par profesoru. Kuģniecības sabiedrības "Katvaldis" direktors (1930—1940). Latvijas Tautsaimniecības biedrības priekšsēdētājs, Latvijas Akciju bankas valdes priekšsēdētājs, Tautsaimniecības kameras loceklis (1935—1940)

1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju, tur organizējis un vadījis Baltijas Univesitātes Tautsaimniecības fakultāti Hamburgā un studiju centru Pinebergā (1946—1948). 1949. gadā izceļojis uz ASV. Dzīvojis un miris 1955. gada 22. jūnijā Olbani, 2004. gadā pārapbedīts Rīgas Meža kapos.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis — 3. šķira (1933)
* II šķiras Atzinības krusts Nr. 16. (1939.g. 25. septembrī)

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  *Ar parakstu par Latviju : biogrāfiskā vārdnīca : Latvijas Centrālās Padomes Memoranda parakstītāju biogrāfijas / sastādītāja Ieva Kvāle*. Rīga : Latvijas Kara muzejs. 2014. 266-267. lpp. ISBN 9789934827051.
3. ↑  Biographien — Jānis Kārkliņš
4. ↑  «Laiks. — 1955. — 29.jūnijs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2016. gada 20. martā.
5. ↑  «Laiks. — 2004. — 12.-18.jūnijs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2016. gada 20. martā.
6. ↑  Ar Atzinības Krustu apbalvotie Latvijas vēstnesis Nr. 426/429 no 28.11.2000

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316005952
* LNB: 000213383
* GND: 1172247463

 |

 |
**Bišu dzimta** jeb **medusbišu dzimta** (*Apidae*) ir plēvspārņu (*Hymenoptera*) dzimta, kas pieder bišveidīgo kukaiņu grupai (*Apiformes*). Bišu dzimta ir ļoti plaša, apvienojot parastās medusbites, bezdzeloņu medusbites, namdarbites, orhidejbites, dzegužbites, kamenes, pūkbites un daudzas citas mazāk pazīstamas bišu grupas. Bišu dzimta tiek dalīta 3 apakšdzimtās: dzegužbitēs (*Nomadinae*), medusbitēs (*Apinae*) un namdarbitēs (*Xylocopinae*).

Īpašības
--------

Šajā grupā ir gan sabiedriskas bišu sugas, piemēram, medusbites un kamenes, gan bites vientuļnieces, piemēram, namdarbites un parazītbites jeb dzegužbites. Saskaņā ar jaunāko sistemātiku bišu dzimtai pieder visas garmēles bišu sugas, izņemot tās sugas, kas pieder griezējbišu dzimtai (*Megachilida*). Sugām, kas veido ligzdas, mātītes vāc ziedputekšņus, kas pamatā saķeras uz pakaļējo kāju matiņiem. Salīdzinoši griezējbites ziedputekšņus pamatā savāc uz vēdera matiņiem. Ligzdas atkarībā no sugas tiek būvētas augsnē zem zemes, trūdošā kokā vai arī tiek būvētas brīvstāvošas ligzdas aizsargātā vietā. Piemēram, kamenes ligzdu var iekārtot zem sausām lapām, sūnām, vecas, sausas zāles, iekārtoties pamestās peļu alās, koku dobumos un citās pasargātās vietās. Toties namdarbites ligzdu iekārto trūdošā kokā. Bišu dzimtas sugas ir vienas no svarīgākajiem un nozīmīgākajiem kukaiņiem augu apputeksnēšanā.

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Mūsdienās bišu dzimta ir daudz plašāka kā tas bija vēl nesenā pagātnē. Bišu dzimta ir apvienota ar agrāko pūkbišu (*Anthophoridae*) un ktenoplektrīdbišu (*Ctenoplectridae*) dzimtām. Vecās bišu dzimtas četras apakšdzimtas mūsdienās tiek klasificētas kā mūsdienu medusbišu apakšdzimtas (*Apinae*) ciltis.

Sistemātika
-----------

* **Bišu dzimta** (*Apidae*)
	+ Dzegužbišu apakšdzimta (*Nomadinae*)
	+ Medusbišu apakšdzimta (*Apinae*)
	+ Namdarbišu apakšdzimta (*Xylocopinae*)

Atsauces
--------

1. ↑  BioLib: Apidae
2. ↑  Brothers D.J. 1999. Phylogeny and evolution of wasps, ants and bees (Hymenoptera, Chrysidoidea, Vespoidea and Apoidea). Zoologica Scripta 28: 233–250.
3. ↑  Family Apidae - Cuckoo, Carpenter, Digger, Bumble, and Honey Bees
4. ↑  Michener, Charles D. (2000) The bees of the world. The Johns Hopkins University Press. Baltimore, Londres. ISBN 0-8018-6133-0
5. ↑  O'Toole, Christopher, Raw, Anthony (1999) Bees of the world. Cassell Illustrated. ISBN 0-8160-5712-5

Ārējās saites
-------------

* Bites (Apidae)
* Kamenes mūžs
* Melnā kamene Bombus lucorum
* BBC: Bees
* Higher-level bee classifications (Hymenoptera, Apoidea, Apidae sensu lato)
**Gotonia** bija Rīgā dibināta vācbaltiešu studentu korporācija.
Tās devīze bija: *In Treue Fest* (vācu val. - stipri uzticībā).

Vēsture
-------

Gotonia dibināta Rīgā, 1922. gadā. Tomēr tās aizsākumi saistās ar 1872. gadā dibināto Tērbatas Studējošo farmaceitu biedrību (*Verein studierender Pharmaceuten zu Dorpat*) un korporācijā Baltonia. 1920. gadā daļa tās biedru pārcēlās uz Rīgu un nodibināja korporāciju *Fraternitas Pharmaceutica Rigensis*. Ar tādu nosaukumu arī 1922. gadā uzņemta Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventā (P!K!). No tā gan vairākas reizes, protestējot pret dažādiem lēmumiem, īslaicīgi izstājas.
1927. gadā pieņēma nosaukumu Gotonia un tika reģistrēta pie Latvijas Universitātes.
1930. gadu sākumā, kopā ar pārējām vācbaltu korporācijām, demonstratīvi izstājās no P!K!, protestējot pret prasību P!K! sēdēs lietot tikai latviešu valodu.
1932. gadā, ar LU padomes lēmumu, slēgta kā korporācija. Turpināja pastāvēt kā biedrība saglabājot korporācijas iekšējo uzbūvi.
1939. gadā, sākoties vācbaltiešu izceļošanai, ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu, slēgta.

1959. gadā Vācijā esošie Gotonia filistri, kopā ar citu vācbaltu korporāciju filistriem, piedalījās Baltijas tradīciju korporācijas *Curonia Goettingensis* dibināšanā kuru vēlāk deklarēja par Baltijas korporāciju oficiālo tradīciju turpinātāju.

### Biedri

Kopš 1922. gada korporācija uzņēma visu LU fakultāšu, vācu tautības studentus.

### Izmantotā literatūra

* V.Ščerbinskis, *Uzticīgi Draugam*, Rīga, 2010.
**Simfilas** (latīņu: *Symphyla*) ir daudzkāju apakštipa klase. Tie ir kustīgi, sīki (1,5-3 mm), bālgani, redzes orgānus zaudējuši daudzkāji. Tos sastop kā uz augsnes virsmas, zem akmeņiem un lapām, tā arī tās virsējos slāņos. Tie ir kustīgi plēsēji vai augēdāji. Daļa pārtiek no augu atliekām.

Morfoloģiskais raksturojums
---------------------------

Pēc morfoloģiskajām īpatnībām simfilas ir daudzkāju visaugstāk attīstītā apakšklase: tās ir posms starp zemāk stāvošajiem daudzkājiem — simtkājiem un kukaiņiem. Ar kukaiņiem simfilas saista žokļa aparāta uzbūve, speciālais maņu orgāns uz galvas aiz taustekļiem, kas savienots ar smadzeņu protocerebrālo daļu (daudzkāju Leidiga orgāns, primāro bezspārņu postantenālais orgāns), kāju rudimenti — izspīlējamie maisiņi un irbuļi (styli) vidukļa segmentiem, vidukļa tergītu forma, kas stipri atgādina spārnoto kukaiņu tergītus, t.i. tergītus ar spārnu aizmetņiem. Ar zemākajiem lūpkājiem simfilas saista nepilnīgi attīstītais kājas bazālais nodalījums (gūža), muguriņa, kas sastāv no diviem viens aiz otra novietotiem nodalījumiem. Divpārkājiem it :īpaši simfilas tuvina apakšlūpas uzbūve un tas, ka dzimumatveres atrodas uz priekšējiem vidukļa segmentiem.
Tās pazīmes, kas parādās un attīstās lūpkājiem, tālāk attīstās simfilām. Pie tādām pazīmēm pieder vidukļa segmentu skaita samazināšanās, par ko liecina simfilu attīstīto kāju pāru skaita samazināšanās līdz 12 (bet, reducējoties priekšējo kāju pārim, kurš var pārveidoties par sariņiem, to ir tikai 11 pāri), kā arī tas, ka aiz katra attīstītā kāju pāra parādās izvirzāmu maisiņu veida rudimenti. Šāds maisiņu pāris ir pēdējā atlieka no segmenta, kuru nomāc priekšā esošais segments un kura aizmetnis ir jau zemākajiem lūpkājiem.

Sistemātika
-----------

Klasē ir ap 150 sugām. Latvijā zināmas 3 sugas (*Symphylella vulgaris*, *Scolopendrellopsis subnuda* un *Scutigerella immaculata*).

**Klase** Simfilas (*Symphyla*)

* dzimta *Scutigerellidae*
	+ ģints *Scutigerella*
	+ ģints *Neoscutigerella*
	+ ģints *Scopoliella*
	+ ģints *Scolopendrelloides*
	+ ģints *Hanseniella*
	+ ģints *Millotellina*
	+ ģints *Tasmaniella*
* dzimta *Scolopendrellidae*
	+ ģints *Scolopendrella*
	+ ģints *Scolopendrellopsis*
	+ ģints *Symphylella*
	+ ģints *Symphylellina*
	+ ģints *Geophilella*
	+ ģints *Remysymphyla*
	+ ģints *Symphylellopsis*
	+ ģints *Ribautiella*

Ārējās saites
-------------

* Latvijas simfilu sugas
G.D. Hartmaņa profils uz viņa rakstu krājuma titullapas (1779).
**Gotlobs Dāvids Hartmanis** (*Gottlob David Hartmann*, 1752-1775) bija vācu literāts un filozofijas profesors Jelgavas *Academia Petrina* (1775).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1752. gada 2. septembrī Rosvagā tagadējā Bādenes-Virtembergas zemē skolotāja Izraēla Hartmaņa ģimenē. Mācījās Blauboirenes un Bebenhauzenes klostera skolās (1767-1771) un Tībingenes Universitātē (1771-1773). Šajā laikā sacerēja savas bardu dziesmas (*Bardengesänge*) un atdzejoja Horāciju. 1773. gadā aizstāvēja *Dr. phil.* grādu Erfurtes Universitātē (*Sophion oder die Bestimmung des Jünglings*).

1774. gadā viņu uzaicināja kļūt par Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas filozofijas profesoru. Īsu brīdi bija akadēmijas prorektors (1775). Jelgavā Hartmanis nelaimīgi iemīlējās Elīzā fon der Rekē un, līdzīgi kā Gētes "Jaunā Vertera ciešanu" varonis, 1775. gada 5. novembrī Jelgavā izdarīja pašnāvību. Apglabāts Svētās Trīsvienības baznīcā.

Darbi
-----

* C. J. Wagenseil. Hartmanns Professors zu Mietau, hinterlassene Schriften, gesammelt und mit einer Nachricht von seinem Leben. Gotha: Carl Wilhelm Ettinger, 1779

Literatūra
----------

* Otto Harnack. Werther in Kurland. Baltische Monatsschrift 35 (1888), 515-21
* Wilhelm Lang. Gottlob David Hartmann. Ein Lebensbild aus der Sturm- und Drangzeit. In: Von und aus Schwaben. Geschichte, Biographie, Literatur. Heft 7. Stuttgart: Kohlhammer (1891) S.90—91
* E. Jenisch. Gottlob David Hartmann und die Mitauer Akademie. Baltische Monatsschrift 58 (1927), 71-99.

Atsauces
--------

1. ↑  Elisa von der Recke (1754 – 1833)[novecojusi saite]
2. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 29887976
* GND: 101001037

 |

 |
**Hundzehu** (ķīniešu: 洪澤湖, *Hóngzé Hú*) ir liels saldūdens ezers Ķīnā, Dzjansu provincē, ceturtais lielākais Ķīnas saldūdens ezers. Izvietojies Huaihe lejtecē. 

12. gadsimtā ezera platība palielinājās četras reizes, kad tam cauri plūstošā Huaihe vairs nevarēja pa veco gultni notecēt uz jūru un izplūda Dzjanhuai līdzenumā. Huanhes upe pēc kārtējiem paliem bija mainījusi savu izeju uz jūru, par jauno noteci izmantojot Huaihes lejteci. Huanhes ar alūviju bagātais ūdens īsā laikā izveidoja sanesu slāni, kas liedza Huaihes ūdeņiem noplūst pa veco gultni, kā rezultātā tika applūdinātas ievērojamas teritorijas, ieplakās izveidojot vairākus ezerus, lielākais no kuriem ir Hundzehu. Rezultātā Huaihe izlauza ceļu dienvidu virzienā uz Jandzi. Tagadējais ezera apjoms izveidojās pēc kārtējiem paliem 1680. gadā, kad tika pilnībā nopludināta Sidžou pilsēta kā arī netālais 14. gadsimta Minu mauzolejs, kuru no jauna atklāja tikai 1960. gados.

Ezera ūdeņu novadīšanai izbūvēti vairāki kanāli, ezera līmenis tiek regulēts ar aizsprostiem.

Atsauces
--------

1. ↑  The Ming Ancestor Tomb

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hundzehu***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Hulioeskudero** (spāņu: *Base Profesor Julio Escudero*) ir Čīles vissezonas polārstacija Antarktikā. Izvietojusies Dienvidšetlendas salu lielākās salas Karaļa Džordža salas dienvidrietumos, Faildsa pussalā. Stacija izveidota 1975. gada sākumā kā metāla konteineru komplekss pie Eduardofrejas bāzes zinātnisko pētījumu veikšanai un nosaukta par **Fildesu** *(Estación Fildes* vai *Refugio Fildes)*. 1990. gadā stacija tika papildināta ar jauniem moduļiem. 1994. gadā pēc arhitekta Giljermo Munjosa Moralesa *(Guillermo Muñoz Morales)* projekta tika uzbūvēts tagadējais stacijas komplekss. Stacija oficiāli tika atklāta 1995. gada 5. februārī un nosaukta par godu juristam profesoram Hulio Eskudero *(Julio Escudero)*, kurš bija Čīles Antarktiskās teritorijas dekrēta redaktors un viens no Antarktikas Līguma izstrādātājiem.

Stacijā ierīkota daudzfunkcionālā laboratorija, mikrobioloģijas un molekulārās bioloģijas laboratorija, jūras bioloģijas laboratorija, kriolaboratorija un ūdenslīdēju bāze. Stacija paredzēta 22 pētnieku darba nodrošināšanai, spēj izmitināt vienlaicīgi līdz 30 cilvēku. Pētniecības darbi noris pārsvarā vasaras sezonā, ziemā tiek uzturēta stacijas dzīvotspēja.

Atsauces
--------

1. 1 2  «INACH Base Profesor Julio Escudero». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 5. decembrī. Skatīts: 2013. gada 3. maijā. Archived 2013. gada 5. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  LOS DERECHOS SOBERANOS E HISTÓRICOS DE CHILE EN EL TERRITORIO ANTÁRTICO

Ārējās saites
-------------

* ChileCollector. BASE PROFESOR JULIO ESCUDERO

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Čīles polārstacijas  |
| --- |
|  |
| 
* *Antoniouneeusgana*
* *Arturoparodi*
* Arturoprata
* Eduardofreja
* Gabrjela Gonsalesa Videla
* Giljermomanna
* Glasjarunjona
* Henerala Bernardo O'Higinsa
* Hulioeskudero
* Hulioripamonti
* Jelčo
* Karvahala
* Luisrisopatrona
* *Presidente Pedro Agirre Serda*

 |

 |
Mustakova akvarelis "Lielais Bukarestes ugunsgrēks"
Degoša jaunā Svētā Jura baznīca
Krāsaina gravīra
**Lielais Bukarestes ugunsgrēks** (rumāņu: *Focul cel mare*) ir lielākais ugunsgrēks, kas noticis Bukarestē, mūsdienu Rumānijā, tolaik Valahijas kņazistes galvaspilsētā. Tas sākās 1847. gada 23. martā un tajā tika iznīcinātas 1850 ēkas,[1] kas bija trešdaļa pilsētas, saskaņā ar prinča Georges Bibesku, teikto "apdzīvotāko un bagātāko Bukarestes daļu".[2]

Ugunsgrēks iznīcināja pilsētas centrālo daļu, komercdarbības centru, kur atradās nelielas, pārblīvētas koka ēkas. Tolaik daudzas no Bukarestes ēkām bija būvētas no koka, kas apvienojumā ar šaurajām ielām padarīja tās ugunsnedrošas. Pēc ugunsgrēka to vietā uzcēla divstāvu mūra ēkas pēc Austrijas parauga, kur apmetās tirgotāji un amatnieki. Ēku pirmajos stāvos atradās veikali un noliktavas, bet otrais stāvs tika izmantots dzīvošanai.[3]

Atsauces
--------

1. ↑  Georgescu, 55. 58. lpp.
2. ↑  *Istoria orașului...*, 201. lpp.
3. ↑  Georgescu, 64. lpp.

Bibliogrāfija
-------------

* Florian Georgescu, "Focul cel mare din martie 1847", in *București: Materiale de istorie și muzeografie*: VII, 1969, Muzeul de Istorie a Municipiului București
* Florian Georgescu (coord.), *Istoria Orașului București*, 1965, Muzeul de Istorie a Municipiului București
**Pērs Gotfrids Svartholms Varjs** (zviedru: *Per Gottfrid Svartholm Warg*; dzimis 1984. gada 17. oktobrī), pazīstams arī ar segvārdu ***anakata***, ir zviedru datorspeciālists, plašāk zināms kā bijušais tīmekļa mitināšanas uzņēmuma PRQ līdzīpašnieks un *BitTorrent* vietnes *The Pirate Bay* līdzdibinātājs kopā ar Frēdriku Neiju un Pēteru Sundi.

Daļa no intervijas ar Svartholmu par 2006. gada maija policijas reidu *The Pirate Bay* ir iekļauta filmās *Good Copy Bad Copy* un *Steal This Film*. Viņš ir galvenā apskatītā persona dokumentālajā filmā *TPB AFK*.

2013. gada maijā *WikiLeaks* norādīja Svartholmu kā brīvprātīgo palīgu 2010. gadā publicētajā *Collateral Murder* lietā, kurā tika publicēts video no helikoptera kokpita 2007. gada jūlija ASV spēku uzbrukumam Bagdādei.

2013. gada 27. novembrī viņš tika izdots Dānijai, kur viņu apsūdzēja par ielaušanos Dānijas sociālās apdrošināšanas datubāzē, autovadītāju apliecību datubāzē un Šengenas zonas kopējā IT sistēmā. Gaidot tiesas spriedumu, viņš tika turēts vieninieka kamerā. Tiesas process beidzās 2014. gada 31. oktobrī un viņš tika atzīts par vainīgu un notiesāts uz trīs ar pusi gadiem cietumā. Viņš nekavējoties pārsūdzēja lēmumu, bet baidoties, ka viņš var mēģināt izvairīties no sprieduma izpildes, tiesneši lēma, ka viņam jāpaliek apcietinājumā līdz apelācijas tiesai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Prosecution and prison documents for Pirate-Bay founder Gottfrid Svartholm Warg (alias Anakata)». WikiLeaks.org. 2013. gada 19. maijs. Skatīts: 2013. gada 16. decembris.
2. ↑  «Pirate Bay co-founder appears in Danish court». RT. 2013. gada 18. decembris.
3. ↑  «Dom i hackersag: Tre et halvt års fængsel til svenske Warg – danske JT får sin pc med hjem». Version2. 2014. gada 31. oktobris.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gotfrids Svartholms***.