recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Aitu piepe (*Albatrellus ovinus*), kamēr jauna, ir ēdama.
Dzeltenbrūnā apšubeka
Piena grābeklenes (*Irpex lacteus*) himenofors ir sacietējuši stobriņi, kas līdzinās adatiņām
**Stobriņu sēnes** ir sēņu grupa, kuru augļķermeņu himenofors sastāv no stobriņiem. Daļa no tām ir tradicionālās cepurīšu sēnes, bet vairums - uz kokiem augošas piepes. Beku un citu mīksto sēņu stobriņi pastāv tikpat īslaicīgi kā to augļķermeņi, taču cietajām sēnēm augļķermeņi bieži ir daudzgadīgi, un šādos gadījumos uz vecā himenofora slāņa ik gadus uzaug jauns, veidojot gadu riņķus. Vairums beku sugu Latvijā ir ēdamas un meža augšanai vēlamas sēnes, taču daudzas no piepju sēnēm un tām līdzīgā parastā aknene parazitē uz dzīvas koksnes, nodarot zaudējumus mežsaimniecībai. Vairākas piepju sugas jaunībā ir ēdamas, bet vēlāk pārāk pārkoksnējas. Agrāk himenofora veids bija noteicošais sēņu sistemātikā, kurā atsevišķi iedalīja stobriņu, adateņu un lapiņu sēnes, tomēr mūsdienās šis dalījums tiek uzskatīts par novecojušu un sēnes ar stobriņiem reizēm tiek iekļautas vienās rindās ar citām, piemēram, beku rindā tagad ir arī tādas pazīstamas lapiņu sēnes kā mieteņu dzimta. Reizēm ir grūti izšķirt, vai dažu piepju sēņu neregulārais himenofors ir līdzīgāks stobriņiem vai adatiņām, un tādas sugas kā piena grābeklene (*Irpex lacteus*) var tikt aprakstītas abos veidos. Reizēm stobriņu forma ir tāda, ka vizuāli tos grūti uztvert kā stobriņus, tā, parastajai ozolpiepei (*Daedalea quercina*) stobriņu galiņi izkārtoti garās radiālās labirinta veida plāksnītēs, kas no skata līdzīgas sazarotām lapiņām. Arī bekām sastopams himenofors, kas var tikt uzskatīts par lapiņu un stobriņu starpformu, kā alkšņu zobiņbekai (*Gyrodon lividus*).Mikoloģijā pēc molekulārās ģenētikas pētījumiem pēdējos 20 gados tiek uzskatīts, ka stobriņi, tāpat kā citi himenofora veidi, vairākām sēņu dzimtām atlases ceļā izveidojušās neatkarīgi cita no citas. Vienlaikus ne tikai sadzīvē, bet pat mikologu sastādītajos sēņu noteicējos joprojām sēnes tiek sakārtotas pēc himenofora veida, jo dalījums pēc tā ir uzskatāmāks par zinātnisko.

Atsauces
--------

1. ↑  A.Piterāns, E.Vimba, "Zemāko augu sistemātikas praktikums", Zvaigzne, 1987. 145. lpp.
2. ↑  A.Balodis, "Rokasgrāmata sēņotājiem", Liesma, 1974. 94. lpp.
3. ↑  «Sugu enciklopēdija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 3. decembrī.
4. ↑  T.Lesoe, "Sēnes", Zvaigzne ABC, 1998. 226. lpp. ISBN 9984-22-283-7.
5. ↑  V.Lūkins, "Bekas", Liesma, 1978. 9. lpp.
6. ↑  T.Lesoe, "Sēnes", Zvaigzne ABC, 1998. 184. lpp. ISBN 9984-22-283-7.
7. ↑  H.Doerfelt, H.Goerner, "Die Welt der Pilze", Urania-Verlag, Leipzig/Jena/Berlin, 1989, ISBN 3-332-00276-7.

Ārējās saites
-------------

* Sēnes.lv:Piepes un sīkpiepes
* Sēnes.lv:Visas bekas
**Klints Malarčuks** (dzimis 1961. gada 1. maijā) ir bijušais kanādiešu profesionālā hokeja vārtsargs un no 1981. gada līdz 1992. gadam spēlējis Nacionālajā hokeja līgā (NHL). Viņš ir strādājis par treneri četrās NHL komandās un divās zemākas līgas komandās. Pēdējā trenētā komanda — Calgary Flames. Klints Malarčuks ir dzimis Grandē Prairiē, Albertā, audzis Edmontonā, Albertā, un pašreiz dzīvo Albertā un Nevadā.
Malarčuka vārds vislabāk ir zināms ar dzīvībai bīstamo negadījumu hokeja spēles laikā 1989. gadā, kad cita spēlētāja slida pārgrieza viņa galveno artēriju un jugulāro vēnu, kas izraisīja pēkšņu asins zudumu.

Karjera
-------

Malarčuks ir spēlējis Rietumu hokeja līgas (RHL) komandā Portlandas Winter Hawks. Vēlāk uzsāka profesionālās gaitas Nacionālās hokeja līgas (NHL) komandās Quebec Nordiques, Washington Capitals un Buffalo Sabres. Spēlējis arī Internacionālās hokeja līgas (IHL) komandā Las Vegas Thunder.

Kakla ievainojums
-----------------

1989. gada 22. marta spēles laikā, kurā Malarčuka pārstāvētajai komandai Buffalo Sabres pretī stājās St. Louis Blues, spēlētājs Stīvs Tutls no St. Louis Blues un spēlētājs Uve Krups no Buffalo Sabres saskrējās un ietriecās vārtsarga laukumā. Brīdī, kad notika sadursme, Stīva Tutla slidas asmens ietriecās Malarčuka kakla rajona labajā pusē, savainojot viņa galveno artēriju un ievainojot viņa kakla muskuli un jugulāro vēnu.
Ar asins strūklu, kas plūda no Malarčuka kakla uz ledus, viņš bija spējīgs pamest ledus laukumu ar paša spēkiem un viņa komandas atlētikas trenera Džima Pizzutelli palīdzību. Daudzi spēles skatītāji bija psiholoģiski traumēti pēc redzētā uz laukuma. Uz ledus bija tik daudz asiņu, ka 11 fani noģība, 2 piedzīvoja infarktu un 3 spēlētājiem palika slikti. Vietējās televīzijas kameras pārtrauca filmēt notiekošo un aizgrieza kameras prom pēc tam, kad saprata, kas uz ledus ir noticis.

Atsauces
--------

1. ↑  SN Magazine: Clint Malarchuk, The Survivor
2. ↑  30 for 30 Shorts: ‘Cutthroat’
3. ↑  The Internet Hockey Database
4. ↑  Clint Malarchuk gets throat slit by skate
5. ↑  «BEHIND THE SCENES Newest 30 for 30 Short: Cutthroat reminds SportsCenter veterans of gruesome injury». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 15. decembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 310519539
* LCCN: no2015073144
* ISNI: 0000 0004 3655 6748
* GND: 1229682678

 |

 |
**Danskeja** (norvēģu: *Danskøya* — 'Dāņu sala') ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā. Izvietojusies Svalbāras ziemeļrietumos Albēra I Zemes piekrastē. Sērgatets dienvidos to atdala no Špicbergenas. Krasta līnija stipri izrobota, piekrastē daudz līču, pussalu un mazu saliņu. Virsma kalnaina, augstākais punkts ir Velmena kalns salas ziemeļos (351 m). Visa salas teritorija ietilpst Ziemeļrietumu Svalbāras dabas rezervātā.

Vēsture
-------

1961. gadā salas rietumu krastā Kobefjordā dāņu vaļu mednieki izveidoja pastāvīgu apmetni, kas eksistēja līdz 1658. gadam. 1630. gados salas ziemeļos pie Virgohamnas līča tika izveidota vēl viena apmetne. No Virgohamnas 1897. gadā startēja neveiksmīgā Salomona Andrē ekspedīcija ar gaisa balonu uz Ziemeļpolu. 1906.—1909. gadā Virgohamnas krastā Ziemeļpola ekspedīcijai paredzētu dirižabļa angāru uzbūvēja amerikāņu aeronauts Valters Velmens, bet visi trīs viņa mēģinājumi sasniegt polu bija neveiksmīgi.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. Danskøya

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 2078148574385524430008

 |

 |
Tukss
**Tukss** (angļu: *Tux*) ir oficiālais *Linux* talismans.

Vēsture
-------

1996. gada sākumā *Linux* kodola vēstkopā vairāki cilvēki sprieda par piemērotu *Linux* logo/talismanu. Tika piedāvāti dažādi varianti, sākot ar citu operētājsistēmu logo parodijām un beidzot ar haizivīm vai lāčiem. Tad vienā brīdī Linux kodola tēvs Līnuss Tūrvaldss ieminējās, ka viņam tīri labi patīkot pingvīni.

Tālākās diskusijas gaitā, pēc vairākām neveiksmīgām pingvīna versjām, Līnuss ieteica uzzīmēt vienkāršu, omulīgu un ar dzīvi apmierinātu pingvīnu. Vēlāk vienu šādu pingvīnu ar GIMP grafikas programmas palīdzību uzzīmēja Larijs Evings un deva visai pasaulei tiesības to tālāk brīvi izmantot un modificēt, vajadzības gadījumā norādot atsauci uz viņu kā sākotnējo autoru un GIMP kā izstrādes vidi.

Kāpēc tieši pingvīns?
---------------------

Patiesībā nav nekāda īpaša iemesla, kāpēc tieši pingvīns. Kā teica Līnuss, tad logo nav obligāti jānozīmē kaut kas konkrēts, svarīgas ir tā radītās asociācijas. Pingvīns kā logo/talismans sniedz lielāku radošo brīvību cilvēkiem, kas darbojas ar dažādām linuksīgām lietām. Var veidot dažādas pingvīnu bildes modifikācijas, bet cilvēki tāpat atpazīs to kā *Linux*. Abstrakti logo, kas neko neizsaka, nedod šādu brīvību.

Ir tāda leģenda, ka kāda zoodārza apmeklējuma laikā Līnusu esot sakodis kāds negants pingvīns. Kopš tā laika Līnuss slimojot ar "pingvinītu". "Pingvinīts" ir tāda maz zināma slimība, kuras slimnieki pa naktīm nevar gulēt, jo viņiem visu laiku ir jādomā par pingvīniem un jāciena tie. "Pingvinīts", bez šaubām, ir izdomāts, bet Līnusu patiešām reiz sakoda kāds aptuveni 15 cm liels pingvīniņš.

*Linux* pingvīnu angliski sauc par *TUX*, šo vārdu kopējā diskusijā ieveda Džeimss Hagiss, paskaidrojot to kā *(T)orvolds (U)ni(X) --> TUX* (**T**orvalda **U**ni**X**).

Ārējās saites
-------------

* A Complete History of Tux By Steve Baker (angliski)
Ar tinti uz zīdu ap 2. gadsimtu p.m.ē. rakstīts "Daodedzjin" rokraksts
**"Daodedzjin"**[1] jeb **"Daodedzin"** (ķīniešu: 道德经 (*Dào dé jīng*) — 'Dao un de kanons') ir senās Ķīnas Dao De rokraksts. Par tā autoru uzskata Laodzi. Pašreizējais teksta variants ir no mūsu ēras 3. gadsimta. Tiek uzskatīts, ka teksta oriģināls ticis uzrakstīts apmēram 600. g. p.m.ē.

"Daodedzjin" ir viens no būtiskākajiem darbiem ķīniešu filozofijā un reliģijā, īpaši daoismā un dzenbudismā. Vēlāk līdz ar daoisma un budisma daļēju saplūšanu izveidojās Ķīnas budisms.

Šis darbs bija uzrakstīts senajā ķīniešu valodā. Attiecīgā laika lasītpratēji pārzināja klasiskus literārus darbus, no kuriem daudzi gājuši bojā. Klasiskajā ķīniešu valodā nav pieturzīmju, tāpēc šodienas tulkotājiem nav vienkārši noteikt, kur teikums sākas un kur beidzas.

"Daodedzjin" ir visvairāk tulkotais darbs pēc Bībeles. Manuskripta tulkojumi ir atšķirīgi līdz pat to pretstatam un vietām jēdzieni tajā konfliktē ar darba citā vietā apliecināto. Līdz ar to teksts ir lasāms vairāk intuitīvi. Ieinteresētam un uzmanīgam lasītājam tas atver visdziļāko dzīves atziņu izpratni. Šis darbs ir iedvesmojis daudzas izcilas personības.

Darbs sastāv no 81 paragrāfa. Pirmajā 37 paragrāfu daļā aprakstītas pasaules vispārīgās sakarības. Lieliski parādīta lietu un parādību iekšējā mijiedarbe un savstarpējās attiecības. Otrās daļas 44 paragrāfos minētas atziņas par cilvēku, tā dabu un cilvēku kopuma — sabiedrības — likumsakarībām. Ir daudz norāžu cilvēkam, kurš apveltīts ar varu.

Atsauces
--------

1. ↑  Jeļena Staburova. *Ķīniešu valodas īpašvārdi un to atveide latviešu valodā*. Rīga : Jāņa Rozes apgāds, 2006. 103. lpp. ISBN 978-9984-232-23-2.

Literatūra
----------

* Laodzi. Sacerējums par Dao un De (Daodedzin).- Rīga: Zvaigzne ABC.
* M. Kūle, R. Kūlis. Filosofija.- Zvaigzne ABC,1998. 656. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Viļņa Zariņa tulkojums latviešu valodā no vācu valodas, izmantojot arī tulkojumus franču, krievu un angļu valodās
* Ralfa Berzinska tulkojums latviešu valodā no angļu valodas
* Viens no "Daodedzjin" tulkojumiem angļu valodā
* "Daodedzjin" tulkojums daudzās valodās; navigācija angliski vai vāciski
**Kārlis Štrauhs** (dzimis 1890. gada 13. janvārī; miris 1944. gada 17. augustā), zināms arī kā **Krūmājs**, bija latviešu literāts un redaktors. Mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" pirmais priekšsēdētājs.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1890. gada 13. janvārī Vārmes pagasta Mundiķu muižā. Dienējis Imantas pulkā un bijis kasieris. Piedalījās pirmā latviešu frontes laikraksta veidošanā un pirmās publikācijas Sibīrijas latviešu strēlnieku izdevumos. Periodikā publicējis feļetonus.

No 1923. līdz 1928. gadam ir bijis redaktors žurnālā *Sezonas Nagla*. No 1926. līdz 1928. gadam bija žurnāla *Svari* redaktors. No 1926. līdz 1927. gadam bija Latvijas Ērgļi redakcijas kolēģijas loceklis. 1926. gadā kļuva par laikraksta *Sikspārnis* redaktoru. No 1929. līdz 1936. gadam bija *Jaunākās Ziņas* redakcijas loceklis. No 1942. līdz 1944. gadam bija redaktors žurnālā *Piektā Janvāra Padomnieks*, *Laikmets*, kā arī žurnāla *Humorists* redaktors.

Miris 1944. gada 17. augustā, Rīgā, apglabāts Meža kapos.

Darbi
-----

* Krūmājs- Štrauhs K. Dumpis radiofonā.[Lugu- rēvija].- 1932.
* Krūmājs- Štrauhs K. Dižkareivis Vilibalds Drosmiņš.- 1943, 1991.
* Teksta autors "Laša dziesmai" filmā "Zvejnieka dēls".- 1939.
* Tulkojis: P. Kneplera opereti "Paganīni".- 1933.
**Danute Domikaitīte** (lietuviešu: *Danutė Domikaitytė*; dzimusi 1995. gada 15. februārī) ir lietuviešu brīvā stila cīkstone, 2020 gada Eiropas čempionāta bronzas medaļas ieguvēja, 1. un 2. Eiropas spēļu dalībniece.

Biogrāfija
----------

Ar cīņas sportu Danute Domikaitīte sāka nodarboties 2004. gadā. Kopš 2011. gada viņa piedalās starptautiskās sacensībās. Viņa ir Pasaules un Eiropas junioru čempionātu medaļniece.

2015. gadā Domikaitīte piedalījās brīvās cīņas sacensībās 1. Eiropas spēlēs, kas notika Baku pilsētā. Svara kategorijā līdz 69 kilogramiem viņa ieņēma trīspadsmito vietu.

2016. gadā lietuviešu cīkstone piedalījās vasaras olimpisko spēļu kvalifikācijas turnīrā, kas notika Stambulā. Viņa ieņēma piekto vietu un netika iekļauta to sportistu skaitā, kuri piedalījās olimpiskajās spēlēs Brazīlijā.

2017. gadā Ziemeļvalstu cīņas čempionātā, kas notika Lietuvā, kategorijā līdz 69 kg viņa kļuva par uzvarētāju. 2018. gadā līdzīgā konkursā Zviedrijā viņa atkārtoja savu panākumu.

2019. gadā viņa piedalījās cīņas sacensībās II Eiropas spēlēs Minskā. Svara kategorijā līdz 68 kg viņa ieņēma piekto vietu.

2020. gada februārī Eiropas čempionātā Itālijas galvaspilsētā Romā svara kategorijā līdz 68 kg Danute cīņā par bronzas medaļu pārspēja Vācijas sportisti Annu Šellu un ieguva pieaugušo Eiropas čempionāta bronzas medaļu, kas ir pirmā svarīgā balva viņas karjerā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Istorinė akimirka – imtynininkė Danutė Domikaitytė iškovojo Europos čempionato bronzos medalį» (lietuviešu). imtynes.lt. 2020. gada 13. februāris. Skatīts: 2021-04-08.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
**Kārlis Plūksne** (1906—1973) bija latviešu arhitekts. Latvijas arhitektu biedrības priekšnieks (1951—1959).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1906. gada 23. februārī Tukumā Jāņa Plūksnes ģimenē, viņa brālis bija vēlākais operdziedātājs Edgars Plūksna. Studēja arhitektūru Latvijas Universitātē (1926—1942), līdztekus strādāja par tehniķi Latvijas Dzelzeļa valdē, vēlāk Izglītības ministrijā (1926—1931), piedalījās Rīgas Jūrmalas (Mellužu sākumskola, Dubultu vidusskola) un Madonas ēku projektēšanā.

Piedalījās Armijas Ekonomiskā veikala projektēšanā un celtniecībā kā arhitekta Artūra Galindoma vietnieks (1936—1940). Pēc Otrā pasaules kara strādāja Latvijas PSR Ministru padomes Arhitektūras pārvaldes pilsētprojektēšanas institūtā (*Латгипрогорстрой*, 1945—1968), no 1953. gada bija šī institūta galvenais projektu arhitekts.
Projektēja dzīvojamo ēku Kr. Valdemāra un Mālpils ielas sūrī, Mākslinieku savienības namu Daugavmalā un Rīgas 3. vidusskolas ēku Vecrīgā.

Galerija
--------

* Madonas kultūras namsMadonas kultūras nams
* Armijas Ekonomiskais veikals Rīgā (1939)Armijas Ekonomiskais veikals Rīgā (1939)
* Esplanādes strūklakasEsplanādes strūklakas
* Latvijas PSR paviljons MaskavāLatvijas PSR paviljons Maskavā
* 1905. gada revolūcijas piemineklis1905. gada revolūcijas piemineklis
* Rīgas 3. vidusskolas ēkaRīgas 3. vidusskolas ēka

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 293151898602924190005

 |

 |
***Sojuz-2.1a*** (krievu: *Союз-2.1а*) ir Krievijas nesējraķešu saimes *Sojuz-2* modifikācija. To ražo uzņēmums "Raķešu kosmiskais centrs *Progress*" Samarā. Pirmais *Sojuz-2.1a* starts notika 2004. gada 8. novembrī.

*Sojuz-2.1a* veidota uz *Sojuz-FG* bāzes, aizstājot divas analogās vadības sistēmas ar vienotu ciparu sistēmu. Ja analogās sistēmas *Sojuz* raķetes bija jāuzstāda startā noteiktā leņķī, lai derīgo kravu ievadītu vajadzīgajā trajektorijā, tad modernizētā vadības sistēma ļauj koriģēt raķeti lidojuma laikā.
Palielināts derīgās kravas plūsmvirzis.

Pirmajā pakāpē izmantots raķešdzinējs *RD-107A*. Otrajā pakāpē — *RD-108A*, trešajā pakāpē — *RD-0110*.

Raķeti var apgādāt ar ceturto pakāpi (dzinējbloku) *Fregat* augstāku orbītu sasniegšanai.
Uz *Sojuz-2.1a* pamata izveidota modifikācija *Sojuz ST-A*, kas adaptēta tropiskam klimatam un tiek palaista no Gviānas kosmiskā centra Franču Gviānā.

Skatīt arī
----------

* *Sojuz-2.1b*

Ārējās saites
-------------

* Ракета-носитель «Союз-2» АО "РКЦ ПРОГРЕСС"
***Index Fungorum***, burtiskā tulkojumā — "sēņu saraksts", ir starptautiska tiešsaistes datu bāze, kas indeksē visus mikoloģiskos sēņu sugu nosaukumus un to kombinācijas. Kopš 2015. gada projekts nodots Karaliskā botāniskā dārza Londonā pārziņā, kas ir viens no trim galvenajiem partneriem kopā ar Jaunzēlandes *Landcare Research* un Ķīnas Zinātņu akadēmijas Mikrobioloģijas institūtu.

Projekts ir radniecisks Starptautiskajam augu nosaukumu indeksam (IPNI), kura veidošanā iesaistīts arī Karaliskais botāniskais dārzs. Atšķirībā no IPNI, *Index Fungorum* norāda latīniskā nosaukuma statusu — aktuālais (pareizais), novecojušos, bet joprojām atzīstamos sinonīmus, un atceltos jeb nepareizos. Visi novecojušie nosaukumi ir saistīti ar lapām, kurās norādīts pareizs nosaukums, ar sinonīmu sarakstiem.

*Index Fungorum* ir viena no trim nosaukumu nomenklatūras krātuvēm, ko atzinusi NCF ("Sēņu nomenklatūras komiteja"); citas ir MycoBank un *Fungal Names*.

Galvenā *Index Fungorum* telpa ir veidota kā visu to sēņu latīnisko nosaukumu globāls saraksts, kuri jebkad ir bijuši likumīgi definēti, taču daudzi no tiem ir kļuvuši pretrunīgi vai vairs netiek izmantoti. *Species Fungorum* ir cieši saistīts projekts, kas atrodas Karaliskajā botāniskajā dārzā un kurš saistībā ar citām organizācijām izlemj par to, kuru nosaukumu var ieteikt kā šobrīd derīgo. Abos sarakstos — gan *Index*, gan *Species Fungorum* — iespējams meklēt atsevišķi. Atsevišķos gadījumos IF izvēlētais pareizais nosaukums nesakrīt ar *MycoBank* variantu.

*Index Fungorum* ir saistīts ar citām svarīgām mikoloģiskām un bioloģiskām datu bāzēm, piemēram, *MycoBank*, *Life Science Identifiers*, Globālo bioloģiskās daudzveidības informācijas fondu (GBIF) u.c.

Taksonomija
-----------

Projekts iekļauj arī rauga sēnes un ķērpjus, kuru piederību sēņu bioloģiskajai valstij daļa zinātnieku apšauba. Tāpat IF atzīst par sēnēm daļu organismu no hromistu bioloģiskās valsts, kuras eksistence kā atsevišķai valstij tāpat ir strīdu objekts.

Viens no IF darbības virzieniem ir ievākt datus par visiem zinātniekiem un amatieriem, kas kļuvuši par jaunu sugu pirmajiem aprakstītājiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Redhead, Scott A.; Norvell, Lorelei L. (2013). "*MycoBank, Index Fungorum, and Fungal Names recommended as official nomenclatural repositories for 2013*" (PDF). IMA Fungus. 3 (2): 44—45. doi:10.1007/BF03449512.
2. ↑  Searching the Index Fungorum database
3. ↑  Pedro W. Crous; Walter Gams; Joost A. Stalpers; Vincent Robert & Gerrit Stegehuis (2004). "*MycoBank: an online initiative to launch mycology into the 21st century*" Archived 2020. gada 17. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (PDF). Studies in Mycology. 50: 19—22.
2007. gada Indianapolisas 500 jūdžu sacīkstes.
**Indianapolisas 500 jūdžu sacīkstes** (angļu: *Indianapolis 500*; saīsinājumā *Indy 500*) ir ikgadējas autošosejas sacensības, kas tiek rīkotas *Indianapolis Motor Speedway* trasē pie Indianapolisas pilsētas Indiānas štatā ASV. Sacīkstes parasti tiek rīkotas maija pēdējās brīvdienās, nedēļas nogalē pirms Piemiņas dienas ASV. Kopš 1996. gada sacīkstes ir viens no *IndyCar Series* čempionāta posmiem.

Pirmais *Indianapolis 500* tika aizvadīts 1911. gadā. Kopš tā laika sacīkstes ir notikušas ik gadu, izņemot 1917. un 1918. gada sacensības, kas tika atceltas Pirmā pasaules kara dēļ un sacīkstes no 1942. līdz 1945. gadam, kad tās atcēla Otrā pasaules kara dēļ. Visvairāk uzvaru — četras — *Indianapolis 500* ir izcīnījuši braucēji E. Dž. Foits, Els Ansers, Riks Mīrss un Elju Kastrunevess.

Indianapolisas 500 jūdžu sacīkstes tiek uzskatītas par vienām no prestižākajām sacensībām autosportā un līdz ar Monako *Grand Prix* un Lemānas 24 stundu sacīkstēm ir daļa no neoficiālā «autosporta trīskāršā kroņa».

Uzvarētāju saraksts
-------------------

*Pamatraksts: Indianapolis 500 uzvarētāju saraksts*

Atsauces
--------

1. ↑  «Fernando Alonso rejects McLaren offer to buy him into Indy 500 (angliski)». The Guardian. 2019. gada 20. maijā. Skatīts: 2019. gada 10. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Indianapolis 500***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: n99008653
* GND: 4294727-3

 |

 |
**Agrinja** (grieķu: *Αγρίνιο*) ir pilsēta Grieķijā, Etolijas un Akarnanijas nomes lielākā pilsēta. Izvietojusies valsts rietumos uz ziemeļiem no Trihonidas ezera. Pilsētas galvenie ienākumu avoti ir tabakas rūpniecība un olīvu audzēšana.

Vēsture
-------

Saskaņā ar mitoloģiju pilsētu ap 1600.—1100. gadu p.m.ē. dibinājis Etolijas karalis Agrijs. Senpilsēta atrodas ap 3 km uz ziemeļaustrumiem no mūsdienu Agrinjas, tajā veikti arheoloģiskie izrakumi. No viduslaikiem līdz 1836. gadam pilsēta saukta par **Vrahoru** (*Βραχώρι*).

Pilsēta strauji izaugusi 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā, kad tajā apmetās ievērojams grieķu izceļotāju skaits no Mazāzijas. Pēc Otrā pasaules kara ziemeļos no pilsētas izbūvētas divas hidroelektrostacijas, kas arī sekmēja pilsētas izaugsmi.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Agrinja***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 168355979
* GND: 4837987-6

 |

 |

1. ↑  Q5601909.
Divu bazīdiju zīmējums. Sarkanā krāsā iekrāsotas bazīdijas, zaļā - sporas.
**Bazīdijas** ir sēņu sporu veidojošā slāņa sastāvdaļa. Tās ir vai nu garenas hifu paresninātas galu šūnas (*holobazīdijas*), vai četršūnu struktūras (*fragmobazīdijas*), bazīdijsēnēm tās veidojas himēnijā, bet citām sēnēm, kas neveido augļķermeņus, tās veidojas tieši uz sēņotnes vai no bezdzimuma sporām - šai gadījumā tās sauc par sklerobazīdijām.

Bazīdija parasti attīstās no divkodolu šūnas, kur atrodas hifas galā. Šīs šūnas kodoli saplūst vienā un pēc tam dalās, parasti divreiz. Seko sterigmu veidošanās, uz kurām aizplūst pa vienam no jaunveidotajiem 4 kodoliem, katrs no kuriem izveido vienu sporu jeb bazīdijsporu. Ja vienlaikus ar kodoliem dalās arī pati bazīdija, tad veidojas fragmobazīdija.

Sterigmas ir šauri konusveida izaugumi, kas veidojas bazīdiju galos vai retos gadījumos sānos un kuru galos izaug bazīdijsporas. Pēc sporu nobriešanas tās ar sterigmās veidojošās grūdiena mehānisma palīdzību atraujas un tiek atgrūstas no bazīdijām par dažām milimetra daļām, tā attālinoties no himenofora sieniņām un uzsākot patstāvīgu lidojumu. Sterigmas un attiecīgi atgrūšanas mehānisms neveidojas tādām sēnēm kā zemestauku dzimtai, jo tās sporas pārnēsā nevis gaisa strāvas, bet kukaiņi. Parasti uz katras bazīdijas veidojas 4 sporas, taču ir iespējami jebkādi citi varianti gan dažādām sugām, gan vienas sēnes ietvaros.

Skatīt arī
----------

* Himenofors
* Himēnijs

Atsauces
--------

1. ↑  "Latvijas Padomju Enciklopēdija", 1. sējums, 1981. 703. lpp.
2. ↑  H.Doerfelt, H.Goerner, "Die Welt der Pilze", Urania-Verlag, Leipzig/Jena/Berlin, 1989, ISBN 3-332-00276-7.
3. ↑  Зооинженерный факультет МСХА: Базидии грибов
4. ↑  Справочник экологии: Базидия
**Argosas līdzenums** (sengrieķu: *τὸ κοῖλον Ἄργος*) ir viens no lielākajiem Peloponēsas līdzenumiem (platība ap 250 km²). Tā garums ir 16-19 km (10-12 jūdzes). No trim pusēm to ierobežo kalni, bet dienvidos apskalo Argolīdas līcis. Austrumos tas ir nedaudz augstāks, nekā rietumos. Tāpēc senatnē austrumu daļā bija ūdens deficīts, bet rietumu daļā paaugstināts mitruma līmenis. Par austrumu daļu senie autori rakstīja, ka upju akmeņainās gultnes atdeva ūdeni aramzemei. Epitetu "ļoti slāpstošs" (*πολυδίψιον*) Homērs attiecināja uz Argosas zemi. Savukārt, līdzenuma rietumu daļu apūdeņoja daudzi strauti, un līdzenuma dienvidrietumu galu pie līča bagātīgie ūdens avoti pārvērta purvā, un vēl senāk tur atradās liels lagūnveida ezers. Tieši šeit atradās Lernas purvs un Alkiopnas baseina bezdibenis, kur pēc leģendas Hērakls uzvarēja Hidru. Daži rakstnieki uzskata mītu, kurā Hērakls uzvarēja piecdesmitgalvaino ūdens čūsku, kā līdzību, kurā Argosas līdzenuma valdnieki purvaino teritoriju ar daudzo grāvju palīdzību nosusināja un izveidoja par auglīgu aramzemi. Aristoteļa laikā šī līdzenuma daļa bija labi drenēta un auglīga. Taču vēlāk tā atkal pārpurvojās. Mūsdienās šeit tiek audzēta kukurūza, bet kur mitrums ir lielāks, vīnogas un kokvilna. Senie autori piemin, ka Argosas līdzenums bija slavens ar labiem, šeit audzētajiem zirgiem.

Argosas līdzenumu šķērso vairākas upes. Lielākās ir Inahosa un Erasina. Upes šeit, izņemot Erasinu, kas atrodas līdzenuma dienvidrietumos, lielāko gadalaika daļu ir izžuvušas.

Argosas līdzenums jau no neolīta laika ir bijis sens zemkopības centrs. Tāpēc gar tā malām atrodas daudzas senas pilsētas un apmetnes, tādas, kā Argosa, Mikēnas, Tirinta, Mideja, Lerna, Nauplija u.c. Argosas līdzenuma auglīgo zemju dēļ senatnē notika daudzi kari.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ancient Argos.».
2. ↑  «Dictionary of Greek and Roman Geography (1854) William Smith, LLD, Ed.».
**Jurijs Navrockis** (baltkrievu: *Юрый Наўроцкі*; dzimis 1991. gada 11. maijā Minskā) ir baltkrievu dziedātājs un komponists. Labāk zināms ar skatuves vārdu **Juzari** (*Юзары*). Viņš pārstāvēja Baltkrieviju 2015. gada Eirovīzijas dziesmu konkursā, kopā ar Maimunu, izpildot dziesmu *Time*.. Iepriekšreiz piedalījies 2012. gada nacionālajā Baltkrievijas atlasē ar dziesmu *The Winner*, bet ieguva tikai 5. vietu. 2013. gada nacionālajā atlasē piedalījās ar dziesmu *Secret*, bet ieguva 8. vietu. Viņš arī bija viens no Anastasijas Viņņikovas fona vokālistiem 2011. gadā. Navrockis bija arī 2014. gada Bērnu Eirovīzijas dziesmu konkursā autors dziesmai *Sokal*, ko izpildīja Nadežda Misjakova, pārstāvot Baltkrieviju.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Juzari*** |

1. ↑  «Uzari & Maimuna won in Belarus!». *Eurovision.tv*. 2014. gada 26. decembris. Skatīts: 2014. gada 26. decembris.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* ISNI: 0000 0004 6751 5244

 |

 |
***Arguloida*** ir žokļkājvēžu apakšklases - karputu (*Branchiura*) vienīgā recentā kārta. Karputis mēdz dēvēt arī par zivjēžiem, zivjutīm. Karputis sastopamas kā saldūdeņos, tā sāļūdeņos, tās ir īslaicīgi zivju ārējie parazīti (ektoparazīti).

Morfoloģija
-----------

Ķermeņa ārējā uzbūve skaidri liecina par pusparazītisku dzīvi, kā arī par to radniecību ar airkājiem. Ķermenis plakans, ovāls, 2–10 mm garš. Galva saplūdusi ar pirmo krūšu segmentu. Trīs segmentu krūšu nodalījumam ir trīs pāri divzarainu peldkāju. Pakaļējais ķermeņa nodalījums ir nesegmentētais divdaļīgais vēders. Augšžokļi pārveidojušies par stiletiem, bet pirmais žokļkāju pāris par spēcīgiem piesūcekņiem. No olas izšķīlies kāpurs maz atšķiras no pieauguša dzīvnieka.

Sistemātika
-----------

Apakšklasē ir ~200 sugu. Latvijā konstatētas 2 sugas: Karpu zivjēdis (*Argulus foliaceus*) un Lašu zivjēdis (*Argulus coregoni*).

* kārta *Arguloida*

* dzimta *Argulidae*

* ģints *Argulus*
* ģints *Dolops*
* ģints *Chonopeltis*

* dzimta *Dipteropeltidae*

* ģints *Dipteropeltis*

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 6. sējums. Rīga : Preses nams. 1998. 161. lpp.
**Hjū Blendfords** (angļu: *Hugh Blandford*; dzimis 1917. gada 24. janvārī, miris 1981. gada 20. septembrī) bija britu šaha problēmists.

Pēc profesijas bijis metalurgs.

Šaha kompozīcija
----------------

Šahu iemācījies spēlēt skolas gados un ap 1930. gadu sācis sastādīt arī etīdes. Kopš tā laika publicējis apmēram 200 etīdes. Viņš ir Gaja — Blendforda — Rojkrofta koda, ko izmanto etīžu klasifikācijai, līdzautors.

1951. gada augustā viņš pārņēma no Ričarda Gaja nelielu etīžu sleju žurmālā *British Chess Magazine*, kuru viņš rediģēja līdz 1972. gada februārim. No 1961. gada Blendfords bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā.

### Piemērs

**Hjū Blendfords**  
 *Springaren*, 1949  
1. godalga**Uzvara**
**Uzdevuma risinājums:**

1. Ld4+ Ka8! 2. c4 Zd2 3. c5 Zb3 4. c6 Za5! 5. c7 Zc6! 6. c8T+! (Pēc 6. c8D+? Zb8! 7. K~ vai 6. Kxc6 baltiem pats.) un uzvar.

Atsauces
--------

1. ↑  Hjū Blendforda profils vietnē *Chess Composers* (angliski)
2. ↑  Īsa Blendforda biogrāfija *MEMIM* enciklopēdijā[novecojusi saite] (angliski)
3. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 20. martā.

Papildu literatūra
------------------

* John Roycroft (Ed.): *Hugh Blandford: Published Works & Notebooks.* Russell Enterprises, 1998, ISBN 1-888690-03-8

Ārējās saites
-------------

* Hjū Blendfords šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 58666536
* LCCN: no95047770
* ISNI: 0000 0000 4163 0368

 |

 |
Ekspedīcijas Ziemeļu nometne Vinterailendas salā
**Britu Greiema Zemes ekspedīcija** (angļu:  *British Graham Land Expedition*), zināma arī kā **BGLE**, bija Antarktīdas izpētes ekspedīcija, ko rīkoja no 1934. līdz 1937. gadam.[1] Ekspedīcijas vadītājs bija austrāliešu polārpētnieks Džons Raimils un tās sastāvā bija 16 cilvēki. Ekspedīcijas galvenais kuģis bija trīsmastu burinieks *Penola*, bet lidmašīnas, suņu un lielas daļas aprīkojuma transportēšanai tika izmantots kuģis *Discovery II*. Ekspedīcijas rīcībā bija vienmotora divplāksnis de Havilland Fox Moth.

Ekspedīcijas plānotais mērķis bija apsekot un izpētīt Greiema Zemi, kas tajā laikā tika uzskatīta par vienu no salām ziemeļos no Antarktīdas kontinenta un ko no tā atdala Stefensona šaurums, kas, kā tika uzskatīts, savieno Belinshauzena jūru ar Vedela jūru. Papildus reģiona ģeogrāfiskajai un kartogrāfiskajai izpētei bija plānoti pētījumi arī ģeoloģijā, glacioloģijā, zooloģijā, meteoroloģijā un ornitoloģijā.

Ekspedīcijas budžets bija ļoti pieticīgs un 20 000 GBP (ap 400 000 GBP pēc mūslaiku aplēsēm) bija iekļauta arī kuģa un lidmašīnas cena.

Ekspedīcijas pirmā gada atbalsta Ziemeļu bāze tika ierīkota nelielajā Vinterailendas salā Argentīnas salu arhipelāgā. Tas bija daudz tālāk ziemeļos, nekā sākotnēji tika plānots, jo problēmas ar kuģa *Penola* papilddzinēju neļāva kuģot tālāk uz dienvidiem.

Problēmas tika novērstas nākamajā gadā un Dienvidu bāze tika ierīkota Berija salā Margeritas līcī. Bāzes ierīkošanai tika izmantoti materiāli no nelietotas vaļu mednieku bāzes Disepšenas salā.
No šīs bāzes arī tika veikta lielākā daļa izpētes un zinātnisko pārgājienu. Lielākā daļa no tiem tika veikta suņu pajūgos un garākais bija 10 nedēļu garumā un ap 500 km tālu uz dienvidiem, kura laikā tika atklāts un apsekota Džordža VI šaurums, kas atdala Aleksandra I salu no kontinenta. Tāpat pārgājiena laikā tika secināts, ka nepastāv šaurums, kas savienotu Belinshauzena un Vedela jūras un Greiema Zeme ir pussala. Tāpat ekspedīcijas vajadzībām intensīvi tika izmantota lidmašīna, kas izrādījās praktisks līdzeklis maršruta izpētei, apsekošanai un pārtikas un degvielas noliktavu ierīkošanai garākiem pārgājieniem. Ekspedīcijas gaitā 1600 km Greiema Zemes piekrastes tika veikta aerofotografēšana un kartēšana.

Atsauces
--------

1. ↑  British Graham Land Expedition, 1934-37
Daļēja režģtīkla piemērs. Pilnā režģtīklā katrs mezgls būtu savienots ar visiem citiem tīkla mezgliem.
**Režģtīkls**, **Mezglojumu tīkls** jeb **Mezglutīkls** (angļu: *Mesh network*) ir lokālā tīkla topoloģija, kur infranstruktūras mezgli (tilti, komutatori un citas infrastruktūras ierīces) ir savienotas tieši, dinamiski un nehierarhiski ar pēc iespējas vairāk citiem mezgliem un savstarpēji sadarbojas, lai efektīvi maršrutētu datus no/uz klientiem. Atkarības no viena mezgla neesamība ļauj jebkuram tīkla mezglam piedalīties informācijas retranslācijā. Režģtīkli pašorganizējas un paškonfigurējas dinamiski, kas samazina uzstādīšanas izmaksas. Tas, savukārt, uzlabo bojājumpacietību un samazina uzturēšanas izmaksas.

Režģtīkls ir pretstats plašāk izplatītām zvaigznes un koka topoloģijām, kur tilti un komutatori ir tieši savienoti tikai ar mazu citu tiltu un komutatoru apakškopu un kur saiknes starp infrastruktūras kaimiņiem ir hierarhiskas.

Skatīt arī
----------

* Tīkla topoloģija

Atsauces
--------

1. ↑  network/EN «Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls - Mesh network». termini.gov.lv.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mesh network*** |
**Džeksons Vipss Šovalters** (angļu: *Jackson Whipps Showalter*; 1860. gada 5. februāris Minerva — 1935. gada 5. februāris Leksingtona) bija ASV šahists.

Biogrāfija
----------

No 1880. gadu beigām līdz 1900. gadu sākumam bijis viens no ASV vadošajiem šahistiem. Daudzkārtējais ASV šaha čempions (1890—1892, 1906—1909). Uzvarējis mačos par ASV šaha čempiona nosaukumu pret Maksu Džadu (1891./92. gads, +7, -4, =3), Albertu Hodžesu (1894. gads, +7, -6, =4), Semjuelu Lipšucu (1895. gads, +7, -4, =3), Emilu Kemeni (1896. gads, +7, -4, =4), un Džonu Berriju (1896. gads, +7, -2, =4). Zaudējis mačos par ASV šaha čempiona nosaukumu pret Maksu Džadu (1890. gads, +3, -7, =0), Semjuelu Lipšucu (1892. gads, +1, -7, =7), Albertu Hodžesu (1894. gads, +3, -5, =1), Hariju Pilsberiju (divi mači: 1897. gads, +7, -11, =3 un 1898. gads, +3, -7, =2) un Frenku Māršalu (1909. gads, +2, -7, =3). Citu maču rezultāti: pret Viljamu Poloku (1891. gads, +3, -2, =3), Emanuelu Laskeru (1892/93. gads, +2, -6, =2), Džeikobu Halpernu (1893. gads, +5, -3, =1), Ādolfu Albinu (1894. gads, +10, -7, =8), Davidu Janovski (četri mači: 1898. gads, +2, -7, =4; 1899. gads, +4, -2, =0 un +4, -2, =1; 1916. gads, +2, -7, =2), Boru Kostiču (1915, +2, -7, =5) un Normanu Vaitekeru (divi mači: 1916. gads, +6, -1, =0 un 1918. gads, +1, -4, =3). Uzvarējis nacionālajos šaha turnīros Sinsinati (1888), Sentluisā (1890), Leksingtonā (1891), Bufalo (1894). 1904. gadā ieņēmis 5. vietu starptautiskajā turnīrā Kembridžas-Springsā (uzvarēja Frenks Māršals).

Savas dzimtās vietas un īpatnējās frizūras dēļ dēvēts par "Kentuki lauvu" (angļu: *the Kentucky Lion*). Atstājis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukts pieņemtā dāmas gambīta variants: 1. d4 d5 2. c4 dxc4 3. Zc3. Arī Hosē Raula Kapablankas variants atraidītajā dāmas gambītā (1.d4 d5 2.c4 e6 3. Zc3 Zf6 4. Lg5 Le7 5. e3 Zbd7 6. Zf3 0-0 7. Tc1 c6 8. Ld3 dxc4 9. Lxc4 Zd5) ir atrodams Šovaltera 1890. gados spēlētajās partijās, kas bija daudzus gadus pirms šo variantu sāka lietot Kapablanka.

Godinot Šovaltera vēsturiskos nopelnus, 2010. gada 7. augustā viņš tika uzņemts ASV šaha slavas zālē.

Atsauces
--------

1. ↑  Buffalo (1894)
2. ↑  Cambridge Springs (1904)
3. ↑  «U.S. Chess Hall of Fame». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2017. gada 11. janvārī. Teksts "World Chess Hall of Fame "ignorēts

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Ķīķi, ķīķu ģints** (*Pernis*) ir viena no vanagu dzimtas (*Accipitridae*) ģintīm, kurā apvienotas 4 plēsīgo putnu sugas. Tās ir Vecās Pasaules putnu sugas un sastopamas Eirāzijas mērenās joslas un Dienvidaustrumāzijas tropu biomas mežos. Latvijā sastopama viena ķīķu ģints suga — ķīķis (*Pernis apivorus*). Abas mērenās joslas sugas (ķīķis un austrumu ķīķis) ir gājputni.

Kopīgās īpašības
----------------

Ķīķu ģints sugas ir vidēja lieluma plēsīgie putni ar platiem spārniem un garām astēm. Kājas samērā vājas, nagi neasi. Apspalvojums raibumoti pelēkbrūns, jaunie putni atgādina peļu klijānu. Uzskata, ka šī līdzība izveidojusies kā aizsardzības īpašība pret lielākajiem un spēcīgākajiem plēsīgajiem putniem, kuru nagi un knābji ir daudz jaudīgāki nekā ķīķiem.

Barojas ar kukaiņiem un to kāpuriem. Īpaši iecienīti ir lapsenes un sirseņi. Pie izdevības ķīķi medī arī nelielus zīdītājus, rāpuļus un putnus. Ķīķu spalvas satur ķīmiskas vielas, kas atbaida lapseņu un sirseņu uzbrukumus.

Sistemātika
-----------

* **Ķīķu ģints** (*Pernis*)
	+ Austrumu ķīķis (*Pernis ptilorhynchus*)
	+ Filipīnu ķīķis (*Pernis steerei*)
	+ Ķīķis (*Pernis apivorus*)
	+ Sulavesi ķīķis (*Pernis celebensis*)

Atsauces
--------

1. 1 2  IUCN: Pernis steerei
2. 1 2  IUCN: Pernis celebensis
3. ↑  «Ornitofaunistika: Ķīķis Pernis apivorus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 14. maijā. Skatīts: 2015. gada 9. martā.
4. 1 2  Our Beautiful World: Kites, Perninae
5. ↑  Подсемейство ·Осоеды - Perninae
6. ↑  «Bird Life: European Honey-buzzard Pernis apivorus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 10. septembrī. Skatīts: 2015. gada 9. martā.
7. ↑  «European Honey Buzzard». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 9. martā.

Ārējās saites
-------------

* Birds of Prey" Perninae
Šis raksts ir par salu. Par citām jēdziena **Stolbovoja** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Stolbovoja** (krievu: *остров Столбовой*, jakutu: *Остуолбалаах арыы*) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Ziemeļu Ledus okeānā, Ļahova salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Laptevu jūras austrumos Ļahova salu grupas rietumos ap 120 km no Lielās un Mazās Ļahova salas, to trešā lielākā sala. Salu veido galvenokārt granīti, ainavā valda arktiskā tundra. Krasti vietām krauji ar līdz 30 m augstu nogāzi. Salas reljefs paugurains, augstākais punkts ir 222 m vjl. Salas ziemeļrietumos 5,5 km² liels lagūnas tipa Melkojes ezers. Garākā salas upe ir Stolbovaja (13 km) salas vidusdaļā.

Vēsture
-------

Pirmās rakstiskās liecības par salu ir no 1690. gada, kad tur pabija stražņiks Maksims Muhopļovs, bet viņš uz salas atrada vairākus krustus, ko atstājuši iepriekšējie jūrasbraucēji. Pirmo reizi kartē sala parādīta 1698. gadā ar nosaukumu Krestovija *(Крестовый)* — ‘krustu sala’. Atkārtoti salu 1800. gadā atklāja tirgotājs un kartogrāfs Jakovs Saņņikovs, bet nokartēja 1821. gadā Pjotra Anžū ekspedīcija.

Tagadējo nosaukumu — ‘stabu sala’ — ieguvusi no salā izplatītas Austrumsibīrijai raksturīgas ģeoloģiskās formācijas — kigiļaha (no jakutu valodas *киһилээх* — ‘līdzīgs cilvēkam’) — augsta stabveidīga klinšu veidojuma, kas nereti izskatās pēc cilvēka silueta.

Salas ziemeļrietumos darbojas Stolbovoja polārstacija. 2018. gadā arheoloģiskās ekspedīcijas laikā salas ziemeļos tika atklāta 250—200 tūkstošus gadu sena paleolīta pirmatnējo humanoīdu apmetne.

Atsauces
--------

1. ↑  Определение "Столбовой остров" в Большой Советской Энциклопедии
2. ↑  Topogrāfiskā karte mērogā 1:200 000 S-53-XI,XII 1987. gads
3. ↑  «В Якутии нашли самую северную палеолитическую стоянку древних людей». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 8. janvārī. Skatīts: 2021. gada 5. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Журнал «Вокруг света». Август 1993. БОЛЬШИЕ УЧЕНИЯ НА СТОЛБОВОМ
* МАМОНТЫ И ДРЕВНИЙ ЧЕЛОВЕК В КОМПЛЕКСНОМ ПОДХОДЕ
* ГЕОМОРФОЛОГИЧЕСКАЯ ХАРАКТЕРИСТИКА о. СТОЛБОВОГО (НОВОСИБИРСКИЕ ОСТРОВА)
* Участие сотрудников ИБПК СО РАН в экспедиции «Новосибирские острова – форпост России в Арктике. Полярные экспедиции первопроходцев, ученых и промысловиков»
Daglasa Mosona komanda pasludina Maka Robertsona Zemi par Lielbritānijas īpašumu BANZARE ekspedīcijas laikā.
**Britu Austrālijas un Jaunzēlandes Antarktiskā izpētes ekspedīcija** (angļu: *The British Australian (and) New Zealand Antarctic Research Expedition*), plašāk zināma ar akronīmu **BANZARE** (***B**ritish **A**ustralian and **N**ew **Z**ealand **A**ntarctic **R**esearch **E**xpedition*), bija Antarktīdas izpētes ekspedīcija, ko rīkoja no 1929. līdz 1931. gadam. Ekspedīcija iekļāva divus ceļojumus, ko organizēja un finansēja Apvienotā Karaliste, Austrālija un Jaunzēlande.

Ekspedīcijas vadītājs bija Daglass Mosons, par kuģi tika izmantota Roberta Skota barka *Discovery*. Ekspedīcijas laikā tika nokartēta liela daļa Antarktīdas piekrastes, atklātas Princeses Elizabetes Zeme un Maka Robertsona Zeme, kā arī pasludinātas par Apvienotās Karalistes īpašumu plašas teritorijas, kas mūsdienās zināmas kā Austrālijas Antarktiskā Teritorija.

Ekspedīcijas rezultāti no 137. līdz 1975. gadam tika publicēti 13 sējumos par ģeoloģiju, okeanogrāfiju, meteoroloģiju, magnētismu, zooloģiju un botāniku.

Par godu ekspedīcijai nosaukts BANZARE krasts Vilksa Zemē.

Atsauces
--------

* *B.A.N.Z. Antarctic Research Expedition 1929—1931 Reports* (1937—1975), Adelaide: BANZAR Expedition Committee & Mawson Institute for Antarctic Research, University of Adelaide.
* Collis, Christy (2004) The Proclamation Island Moment: Making Antarctica Australian. *Law Text Culture 8*:1—18.
* Price, A. Grenfell (1962) *The Winning of Australian Antarctica: Mawson's BANZARE voyages, 1929—31: based on the Mawson Papers*, Sydney: Angus & Robertson.

Ārējās saites
-------------

* Douglas Mawson 1882-1958
**Strāvas cilpa** signālu apstrādē ir informācijas pārraides veids, signālu kodējot vadu pārī ar elektriskās strāvas stiprumu. Vienā laika vienībā var būt tikai viens strāvas stipruma līmenis.

*RS-232* un strāvas cilpas pārveidotājs
Strāvas cilpas metodi izmanto rūpnieciskajā standartā **4—20 mA** procesu kontroles risinājumos, lai signālus no procesu mēraparatūras novadītu uz PID kontrolieriem, *SCADA* sistēmām un programmējamiem loģiskajiem kontrolieriem. To arī izmanto, lai no kontrolieriem vadītu lauka ierīces, piemēram, regulējamos vārstus. Daļai 4—20 mA ierīču elektrobarošanu nodrošina pati strāvas cilpa, tādējādi iztiekot bez atsevišķa barošanas avota.

Pēc signāla veida strāvas cilpas iedala analogajās un ciparu.

**Analogā** strāvas cilpa izmanto 4—20 mA strāvas stipruma diapazonu, kur 4 mA atbilst signāla minimālajai vērtībai (0), bet 20 mA atbilst maksimālajai vērtībai. Tādējādi iespējamo vērtību diapazons ir 16 mA. Ja strāvas stiprums ir zem 3,8 mA vai lielāks par 20,5 mA, paškontroles sistēma signalizē par bojājumu līnijā.

**Ciparu** strāvas cilpai 4 mA strāvas stiprums atbilst vērībai *SPACE* (zemais līmenis, loģiskā nulle), bet maksimālais — vērtībai *MARK* (augstais līmenis, loģiskais vieninieks). Ja strāvas stiprums ilgāku laiku ir zem minimālā lieluma, stāvoklis tiek interpretēts kā *BREAK* (līnijas pārrāvums).

Strāvas cilpas ir pārākas par citiem risinājumiem ar vienkāršību un imunitāti pret trokšņiem, kā arī plašo izmantojamību un aprīkojuma pieejamību. Strāvas cilpas metodi izmanto arī tādos gadījumos, ja sakaru līnijā ir paredzams liels trokšņu līmenis vai signāla kodēšana ar sprieguma līmeni nedarbojas pietiekami efektīvi. To trūkums ir zemais datu pārraides ātrums.

Mūsdienās daudzas analogās strāvas cilpas tehnoloģijas ir nomainījuši dažādi automatizācijas protokoli, bet 4—20 mA joprojām plaši izmanto kā rūpniecisko standartu. Piemēram, strāvas cilpas metode ir rūpniecības protokola *HART* pamatā.
| "Brīvā izvēle tautu Eiropā" |
| --- |
|  |
| Vadītājs | Kolektīva vadība |
|
| Dibināta | 2003.—2007. g. |
|
| Ideoloģija | sociāli mazaizsargāto iedzīvotāju, it īpaši mazākumtautību pārstāvība |
|
|
|
|
|
| Mājaslapa | www.pctvl.lv |
|
| Skatīt arī | Latvijas politika
Partijas Latvijā |

**Brīvā izvēle tautu Eiropā** jeb **BITE** bija politiska partija, kas darbojās Latvijā.

Vēsture
-------

2003. g. 28. augustā virkne bijušo Latvijas Sociālistiskās partijas (Nikolajs Kabanovs, Sergejs Solovjovs, Jānis Lapinskis u.c.) un Tautas Saskaņas partijas (Jakovs Pliners, Tatjana Feigmane, Valērijs Buhvalovs u.c.) biedru, kas nepiekrita savu partiju lēmumiem par izstāšanos no PCTVL, kā arī virkne "līdztiesībnieku" dibināja partiju BITE.

13. oktobrī partija tika reģistrēta. Tā nekavējoties iestājās kā otrā dalībniece apvienībā PCTVL.

Partijas BITE un "Līdztiesība" kopš 2003. g. rudens sāka darboties kā vienota organizācija. Lielākā daļa PCTVL biedru bija abu partiju biedri (statūti neaizliedza dalību citās partijās). 

2007. g. partijas IV kongress taisīja lēmumu par apvienošanos ar "Līdztiesību", oktobrī to apstiprināja Uzņēmumu reģistrs.

Vadība
------

Kopš dibināšanas partijas valdes priekšsēdētājs nemainīgi ir bijis Jakovs Pliners, politiskais sekretārs — Nikolajs Kabanovs.

Ārējās saites
-------------

* Partijas statūti
**Igaunijas Laucinieku savienība** (igauņu: *Eesti Maarahva Liit*, *EMRL* jeb *EML*; saukta arī par *Maaliit* — "Zemes savienība") bija 1917. gadā dibināta Igaunijas partija. Pārstāvēja lauku iedzīvotāju intereses. 1920. gadā reorganizēta par partiju *Põllumeeste Kogud*.

Igaunijas Laucinieku savienība tika izveidota 1917. gadā pēc *Postimees* publicētā raksta, kurā Dienvidigaunijas Zemnieku centrālā padome aicināja izveidot politisku spēku, kas pārstāvētu lauku iedzīvotājus. Jaunā partija izdeva laikrakstu *Maalit*.

Pēc Februāra revolūcijas Krievijā Pagaidu valdība 1917. gada 12. aprīlī Igaunijas guberņu apvienoja ar Livonijas guberņas igauņu apdzīvoto teritoriju, izveidojot Autonomo Igaunijas guberņu. Vasarā tika noteiktas Igaunijas guberņas pagaidu padomes vēlēšanas. Maijā un jūnija tika ievēlēti lauku kopienu pārstāvji, bet jūlijā un augustā — pilsētu pārstāvji. No 62 vietām Pagaidu padomē *EML* ieguva lielāko pārstāvniecību — 13 vietas. Igaunijas Laucinieku savienība kopā ar Igaunijas Demokrātisko partiju un Igaunijas Radikāli demokrātisko partiju izveidoja 
Demokrātisko bloku.

1918. gada februārī Igaunijas Satversmes sapulces vēlēšanās Demokrātiskais bloks ieguva 23 % balsu. Satversmes sapulce netika sasaukta, jo boļševiku kontrolētajā daļā vēlēšanas netika atzītas, un Vācijas spēki bija ieņēmuši daļu Igaunijas. Igaunijas Laucinieku savienība aicināja okupēt visu Igauniju, lai neļautu boļševikiem nostiprināties Igaunijā. Konstantīns Petss, kas *EML* bija pievienojies 1917. gadā, neatbalstīja šo ideju. Petss bija viens no trim Igaunijas Glābšanas komitejas (*Eestimaa Päästekomitee*) locekļiem, kas parakstīja neatkarības deklarāciju 1918. gada 24. februārī. Tajā pašā dienā viņu ievēlēja par tikko izveidotās Igaunijas Republikas Ministru kabineta vadītāju un iekšlietu ministru.

Pēc Vācijas kapitulācijas Pirmajā pasaules karā, 1919. gada aprīlī tika rīkotas jaunas Igaunijas Satversmes sapulces vēlēšanas. Igaunijas Laucinieku savienība no 120 vietām ieguva tikai astoņas.

1920. gada rudenī notika Igaunijas Laucinieku savienības otrais kongress, kurā nolemts partiju reorganizēt, primāri pārstāvot turīgos zemniekus un citas turīgās klases. Jaunās partijas nosaukums — *Põllumeeste Kogud* (Zemnieku kopība vai Zemnieku apvienība).
**Eiropas Biznesa atbalsta tīkls**  savu darbību Latvijā uzsāka 2008. gada 29. februārī un apvieno līdz šim atsevišķi pastāvējušos Eiropas Informācijas centru Rīgā, kas darbojās kopš 1997. gada kā viena no Latvijas Investīciju un attīstības aģentūras struktūrvienībām un Inovāciju Rosināšanas centru, kas darbojās Latvijas Tehnoloģiskā centra paspārnē.

Eiropas Biznesa atbalsta tīkls ir lielākais uzņēmējdarbības un inovācijas atbalsta kontaktpunktu tīkls, kas sniedz praktisku informāciju uz specifiskiem jautājumiem ES uzņēmējiem par ES lietām, īpaši izceļot mazos un vidējos uzņēmējus. Eiropas Biznesa tīkls ir viena no Eiropas Komisijas Konkurētspējas un Inovāciju ietvarprogrammas sastāvdaļām, kas darbojas pēc vienas pieturvietas aģentūras principiem, lai sniegtu vienotus pakalpojumus.

Tīkla pamatdarbībā ir ne—nepareizo durvju (no wrong door) koncepcija, kas nodrošina vienotus pakalpojumus neatkarīgi no tā, kurā valstī vai kontaktpunktā griežas uzņēmējs.

Tīkls piedāvā konkrētus risinājumus uzņēmējiem vairāk nekā 50 valstīs, iekļaujot 28 Eiropas Savienības valstis, kā arī kandidātvalstis (Turcija un bijusī Dienvidslāvijas Maķedonijas Republika), Eiropas ekonomiskās zonas valstis un citas trešās valstis.

Tīklā ir apvienotas un koordinēti darbojas aptuveni 600 partnerorganizāciju, kurās nodarbināti ap 4000 speciālistu, lai veicinātu ES uzņēmējdarbību.

EEN Twitter konts 

EEN Facebook konts