recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Vīzes sala** (krievu: *остров Визе*) ir Krievijai piederoša sala Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Karas jūras ziemeļos starp Severnaja Zemļu austrumos un Franča Jozefa Zemi rietumos. Tuvākā cietzeme ir Ušakova sala 140 km uz Ziemeļiem. Salas virsma ir līdzenums ar nelieliem pauguriem, augstākais punkts ir 22 m vjl salas vidienē. Ģeoloģiski sala veidota no māla un smilts. Salas krastiem raksturīga izteikta abrāzija. Ja 20. gadsimta otrajā pusē krasts atkāpās gadā vidēji par 1,5 m, tad no 2009. līdz 2016. gadam vietām krasts atkāpies par 75 metriem. Krasta līnija maz robota, ziemeļu daļā vairākas plašas lagūnas.

Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Augājs ļoti nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas.

Vēsture
-------

Karas jūrā 1912.—1914. gados ledus gūstā dreifēja Georgija Brusilova ekspedīcija ar kuģi *Sv. Anna*. Kuģis un gandrīz visi ekspedīcijas locekļi gāja bojā, bet stūrmanim Albanovam izdevās izglābt kuģa žurnālu. 1924. gadā okeanogrāfs Vladimirs Vīze pētīja kuģa dreifa maršrutu. Pēc jūras straumju virzieniem Vīze izteica hipotēzi, ka tās ietekmē kāda nezināma sala un noteica tās koordinātas. 1930. gadā Vīze piedalījās Oto Šmita ekspedīcijā ar ledlauzi *Georgij Sedov* un pēc salas atklāšanas Vīze pirmais nokāpa tās krastā.

Kopš 1945. gada salas dienvidu krastā darbojas Vīzes polārstacija.

Atsauces
--------

1. ↑  Россия теряет арктические территории
2. ↑  ОСТРОВА КАРСКОГО МОРЯ
3. ↑  Остров Визе, МГ-2

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vīzes sala***.
* Vīzes salas topogrāfiskā karte 1:200 000
**Jānis Zariņš** (dzimis 1893. gada 8. septembrī Drabešu pagastā, miris 1979. gada 25. janvārī Rīgā) bija latviešu aktieris un režisors. Rīgas Dramatiskā teātra direktors (1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1893. gada 8. septembrī Cēsu apriņķa Drabešu muižas kalpa ģimenē. Mācījās Biķernieku un Ropažu draudzes skolās, Valmieras skolotāju seminārā, Rīgas, Kazaņas un Pēterburgas mākslas skolās. Strādāja Rīgas Latviešu teātra dekorāciju darbnīcā, 1916. gadā kļuva par Rīgas Latviešu biedrības teātra, 1919. gadā par Valmieras Strādnieku teātra aktieri. Liepājas Jaunā teātra režisors, vienlaikus Liepājas Tautas augstskolas dramatiskās studijas vadītājs (1922—1926), Rīgas Tautas augstskolas drāmas studijas pedagogs un Rīgas Strādnieku teātra režisors (1926-1934), Latvijas Nacionālā teātra un Latvijas Nacionālās operas režisors (1926—1944), kur 1937. gadā viņa vadībā tapa Alfrēda Kalniņa "Baņutas" jauniestudējums, ko kritika vērtēja daudz augstāk nekā pirmo 1920. gada versiju.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1952. gadā izceļoja uz Angliju, kur darbojās latviešu teātra trupās. 1962. gadā atgriezās Latvijā, bija Latvijas PSR operas un baleta teātra režisors (1962—1979).

Miris 1979. gada 25. janvārī Rīgā, apbedīts 1. Meža kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Atzinības krusts — 4. šķira Nr.132 (1938)
* Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1969)
* Jēkaba Dubura balva (1971)
* LPSR Valsts prēmija (1976)

Darbi
-----

* "Mans darbs teātrī" (1974)

Atsauces
--------

1. ↑  «Londonas Avīze. - 1958. - 5.septembris». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2016. gada 20. martā.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  «Rūta Paula, « Mīti un patiesība par Alfrēda Kalniņa operu "Baņuta" », 27. marts 2017, lsm.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 2. septembrī. Skatīts: 2018. gada 2. septembrī.
4. ↑  Pirms 120 gadiem dzimis aktieris, režisors Jānis Zariņš Archived 2014. gada 15. augustā, *Wayback Machine* vietnē. irliepaja.lv, 8. septembrī, 2013
5. ↑  Cēsu novadnieki[novecojusi saite]
6. ↑  «Valdības Vēstnesis Nr. 268 (25.11.1938), 10.lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 06.04.2016. Skatīts: 22.01.2016.
7. ↑  *Ar parakstu par Latviju : biogrāfiskā vārdnīca : Latvijas Centrālās Padomes Memoranda parakstītāju biogrāfijas / sastādītāja Ieva Kvāle*. Rīga : Latvijas Kara muzejs. 2014. 228. lpp. ISBN 9789934827051.
| *JZ Microphones* |
| --- |
|  |
|
|
| Dibināts | 2007 |
|
| Galvenais birojs |  |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Produkti | Mikrofoni un ierakstu piederumi |
| Mājaslapa | intshop.jzmic.com |

***JZ Microphones*** (*Juris Zarins Microphones*) ir Latvijas uzņēmums, kas nodarbojas ar mikrofonu un ierakstu piederumu ražošanu.

Vēsture
-------

*JZ Microphones* 2007. gadā dibināja profesionāls juvelieris un inženieris Juris Zariņš, kurš iepriekš divdesmit gadus nodarbojies ar antīku un ekskluzīvu *Neumann*, AKG, *Telefunken* mikrofonu remontēšanu, vēlāk, piedaloties arī *BLUE* un *Violet* mikrofonu izstrādē. *JZ Microphones* pamatdoma bija uzkrātās zināšanas par pasaulē atzītiem un klasiskiem mikrofoniem apvienot ar jaunievedumiem un oriģināliem dizaina risinājumiem. 

2013. gadā tika prezentēts pirmais produkts "J1" no jaunās mazbudžeta mikrofonu sērijas "J". Tas izpelnījās ievērojamu atpazīstamību un pasaules līmeņa atzinību, īpaši populārs kļūstot Ķīnā un Krievijā. Šajā gadā tas tika nominēts *29th TEC Awards* balvai kategorijā "mikrofonu tehnoloģijas ierakstiem".

Mikrofoni un piederumi
----------------------

*JZ Microphones* ražo desmit dažādus mikrofonu modeļus, kuru izstrādāšanā izmantoti 24 patenti, kas pieder kompānijai. Mikrofonu ražošanā tiek izmantota *Golden drop* tehnoloģija jeb atšķirīgs kapsulas zelta pārklāšanas process, tādā veidā panākot dzidrāku skaņu. *JZ Microphones* izceļ savdabīgais dizains, kas izteikti redzams ar uzņēmuma līdz šim populārāko modeļu sēriju *Black Hole*. Netipiskais dizains ar caurumu mikrofona iekšienē kalpo ne tikai ērtākai nostiprināšanai, bet arī mazina nevajadzīgās skaņas. *JZ Microphones* piedāvā arī ierakstu piederumus, ražojot balss filtrus un mikrofonu statīvus.

*JZ Microphones* mikrofoni un piederumi
Mūziķi un producenti, kuri izmanto JZ:

* *Rafa Sardina*
* *Bryan Carlstrom*
* *Rob Chiarelli*
* *Marc Urselli*
* *Andy Gill*
* *Sylvia Massy*

Atsauces
--------

1. ↑  «JZ Microphones Black Hole BH-1». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 20. decembrī. Skatīts: 2010. gada 20. decembrī.
2. ↑  «JZ Microphones Black Hole Review in Mix magazine product review of the JZ Microphones Black Hole condenser microphone». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 29. jūnijā. Skatīts: 2011. gada 29. jūnijā.
3. ↑  «JZ Microphones JZ - Company/About us». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 6. novembrī. Skatīts: 2010. gada 20. decembrī.
4. ↑  Latvijā izstrādāts mikrofons nominēts prestižai balvai. (LETA)
5. ↑  JZ Microphones new limited series mic spy pics - Gearslutz.com
6. ↑  JZ Microphones BH-1S | RecordingHacks.com
7. ↑  JZ Black Hole
8. ↑  JZ Microphones BH-1 | RecordingHacks.com
9. ↑  «JZ Microphones JZ - Lab/JZ Artists». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 20. jūnijā. Skatīts: 2010. gada 20. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* JZ Oficiālā Mājaslapa
* JZ Microphones on Facebook
* JZ Black Hole review on Pro Audio Review
* JZ Black Hole review on MIX
* JZ Black Hole review on EQ
* JZ Black Hole review on Sound on Sound
* JZ V47 & V67 Specifications
* JZ V47 & V67 review on MIX

Skatīt arī
----------

* Blue Microphones
**Endotēlijs** ir plāns slānis no plakanā epitēlija šūnām, kas izklāj asinsvadus un limfvadus. Šūnas, kas veido endotēliju, sauc par **endoteliocītiem**. Endoteliocīti izklāj visu asinsvadu sistēmu, sākot no sirds līdz pat mazākajiem kapilāriem. Šīm šūnām piemīt unikālas funkcijas, piemēram, šķidrumu filtrācija - nieru glomerulos, asinsvadu tonusa uzturēšana, hemostāze, neitrofilu piesaiste u.c. Endotēliju, kas izklāj iekšējo virsmu sirdij, sauc par endokardu.

Uzbūve
------

Endoteliocīti ir izstieptas poligonālas šūnas ar robotām malām. Tas ir iegarenas un plānas šūnas, to gareniskā ass sakrīt ar asins plūsmas virzienu. Endoteliocīti ir ļoti saplacināti, lai maksimāli atvieglotu gāzu difūziju un citu vielu transportu.
To biezums visā virsmā nav vienmērīgs – kodola apvidū ir ap 2-3 mikrometri, bet perifērijā 0,2 mikrometri. 

### Caurlaidība

Starp endoteliocītiem ir blīvie kontakti jeb slēgjūgles, spraugjūgles (*nexus*) un desmosomas. Turklāt endoteliocīti nav vienveidīgi -  dažādu orgānu kapilāros, artērijās un vēnās līdz ar to arī jūgles izvietojums ir specifisks vietai, kur atrodas kapilārs(endoteliocīti). Piemēram, centrālajā nervu sistēmā ir vajadzīgs novērst kaitīgo vielu nonākšanu smadzenēs, tāpēc tur ir īpaši necaurlaidīga hematoencefaliskā barjera, ko veido endoteliocīti kopā ar astrocītu pēdām un bazālo membrānu starp tiem. Tur endoteliocīti novērš paracelulāro transportu un visā perimetrā veido slēgjūgles – tie ir kapilāri ar nepārtraukto endotēliju. 

Tur, kur ir vajadzīga atvieglota vielu plūsma, piemēram, sarkanajās kaulu smadzenēs un aknās, slēgjūgles neveido nepārtraukto slāni starp endoteliocītiem, tieši otrādi, ir vietas, kur nav slēgjūgļu un veidojas spraudziņas. Tā tas ir sinusveida kapilāros. Slēgjūgļu var būt arī mazākā skaitā, lai kapilāri nebūtu tik necaurlaidīgi.  Slēgjūgles nodrošina cietu kontaktu starp šūnu virsmām. Tas izslēdz transportu caur šūnstarpu jeb tā saukto paracelulāro transportu, tādējādi atliek tikai transcelulārais transports caur šūnu.

Funkcijas
---------

* Barjerfunkcija
* Asinsrece
* Iekaisums
* Angioģenēze
* Vazokonstrikcija jeb asinsvadu sašaurināšana, tādējādi attiecīgi arī asinsspiediena regulācija
* Bojāto orgānu atjaunošana

Atsauces
--------

1. ↑  Eskin, S.G.; Ives, C.L.; McIntire, L.V.; Navarro, L.T. "Response of cultured endothelial cells to steady flow". *Microvascular Research* **28** (1): 87–94. doi:10.1016/0026-2862(84)90031-1
2. ↑  Aina Dālmane (2004). Histoloģija. Rīga: LU Akadēmiskais apgāds. 319. lpp. ISBN 9984-770-42-7.
**Mstislavs Rostropovičs** (krievu: *Мстислав Леопольдович Ростропович*; dzimis 1927. gada 27. martā, miris 2007. gada 27. aprīlī) bija krievu čellists un diriģents. Muzikālās karjeras laikā izpildījis vairāk nekā 100 čella pirmatskaņojumus. Daudzi 20. gadsimta komponisti (to skaitā Dmitrijs Šostakovičs, Sergejs Prokofjevs, Vitolds Lutoslavskis, Olivjē Mesiāns, Alfrēds Šnitke, Bendžamins Britens) ir komponējuši tieši Rostropovičam.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1927. gadā Baku poļu-lietuviešu izcelsmes čellista Leopolda Rostropoviča un viņa sievas Sofijas, dzimušas Fedotovas, ģimenē. 1943. gadā Rostropoviču ģimene pārcēlās uz dzīvi Maskavā, un viņš 16 gadu vecumā uzsāka studijas Maskavas Konservatorijā (1943-1948). 
Pēc uzvarām vairākos starptautiskos konkursos Prāgā un Budapeštā (1947, 1949, 1950) viņam 1950. gadā piešķīra Staļina prēmiju. 1955. gadā viņš apprecēja Maskavas Lielā teātra operdziedātāju Gaļinu Višņevsku. 

Rostropovičs ar sievu bija arī redzami cilvēktiesību aizstāvji un padomju režīma kritiķi. 1970. gadā, kad pret rakstnieku tika vērsta propagandas kampaņa, Rostropovičs savā vasarnīcā izmitināja Aleksandru Solžeņicinu. 1974. gadā Rostropovičs un Višņevska pameta PSRS un apmetās ASV. 1978. gadā viņiem tika atņemta PSRS pilsonība (atjaunota 1990. gadā). No 1977. līdz 1994. gadam Rostropovičs bija ASV Nacionālā simfoniskā orķestra diriģents.

Pēc PSRS sabrukuma Rostropovičs un Višņevska iesaistījās sabiedriskos procesos Krievijā, atbalstot prezidentu Borisu Jeļcinu. Vēlāk bija draudzīgās attiecībās arī ar Vladimiru Putinu. Miris 2007. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mstislavs Rostropovičs***.
* Rostropoviča-Višņevskas fonds
* Rostropovičs allmusic.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 29719172
* LNB: 000081819
* LCCN: n81125407
* ISNI: 0000 0001 2023 1138
* GND: 11879129X
* SELIBR: 88046
* SUDOC: 027109917
* BNF: cb138992147 (data)
* BIBSYS: 1011001
* NLA: 35721054
* NDL: 00454760
* NKC: jn20000720255
* SBN identifikators LO1V147137 nav derīgs.
* BNE: XX854741
* CiNii: DA01586048

 |

 |
Haizivs (*Squalus bucephalus*) muguras spura ar dzelksni.
**Muguras spura** ir nepāra spura, kas atrodas daudzu ūdens dzīvnieku muguras daļā. Tā ir paredzēta galvenokārt ķermeņa stabilizācijai, lai novērstu rotāciju ap dzīvnieka garenasi.

Muguras spuras ir sastopamas šādu dzīvnieku grupās:

* Bezžokļaiņi — sastopams nēģiem un lielai izmirušo kaulvairodžu un telodontu daļai,
* Zivis — sastopams lielākajai zivju daļai,
* Rāpuļi — bija sastopami izmirušajiem ihtiozauriem,
* Zīdītāji — sastopami delfīniem un vaļiem.

Dažiem dzīvniekiem muguras spura pilda arī aizsargfunkciju. Tās ir iekļauj sevī dzelkšņus (piemēram, dzelkņu haizivs vai arī izmirušās akantodes). Dažām sugām šie dzelkšņi ir indīgi. Vairākas samu sugas var spuras priekšējo staru pavērst galējā stāvoklī, lai atbaidītu pretinieku, vai arī lai nostiprinātos šaurā spraugā.

Muguras peldspurām ir dažādas formas un izmēri.

Zivis
-----

Praktiski visām zivīm ir muguras spura. Taču ir arī izņēmumi, kuriem šādu spuru nav (piemēram, *Squalus acanthias*). Daudzām zivīm ir divas vai trīs muguras spuras, vai arī viena, bet gara spura, kas saaug kopā ar astes spuru. Plaši ir izplatītas sugas, kurām priekšējā muguras spura sastāv no asiem, cietiem stariem, bet aizmugurējā ir mīksta un gaļīga (tauku spura). Zivju muguras spuru iekšējo skeletu veido nūjiņskrimšļu - radiāliju (*radialia*) jeb staru balstu rinda, kuri atrodas ķermeņa muskulatūrā, bet ārējo - ļoti daudzi posmaini elastīna pavedieni, kas attīstījušies no ādas saistaudiem un balsta pašu spuru.

Zīdītāji
--------

Zobenvaļu muguras spuras.
Zobenvaļiem muguras spura ir ļoti liela, salīdzinot ar ķermeņa garumu. Tās augstums var sasniegt 1,8 metrus. Daudziem zobenvaļiem (no 30 līdz 100 %), kas tiek turēti nebrīvē, ir novērojama muguras spuras nolaišanās. Domājams, ka tas notiek nepietiekošas fiziskās slodzes dēļ. Nebrīvē dzīvnieki daudz mazāk peld, un tiem nav vajadzības sekot savai orientācijai telpā, kas noved pie to muskuļu atrofēšanās, kas atbild par spuras turēšanu vertikālā stāvoklī. Savukārt savvaļā šāda parādība ir novērojama tikai 1% zobenvaļu.

Grenlandes valim vispār nav muguras spuras, kas var būt rezultāts evolucionārai adaptācijai, dzīvojot polārjūrās, kas ir klātas ar ledu.

Dzīves laikā vaļiem muguras spura iegūst individuālu robu un traumu rakstu. Pētnieki to izmanto. lai identificētu īpatņus.

Atsauces
--------

1. ↑  N. Bobrinskis, B. Matvejevs, A. Baņņikovs, Zooloģija II (Mugurkaulnieki), Rīga, "Zvaigzne", 1969, 56. lpp.
**Meirs Lanskis** (angļu: *Meyer Lansky*), īstajā vārdā **Meirs Suhavļanskis** (baltkrievu: *Меір Сухаўлянскі*; dzimis 1902. gada 4. jūlijā, miris 1983. gada 15. janvārī), pazīstams kā «mafijas grāmatvedis», bija Baltkrievijas ebreju izcelsmes amerikāņu gangsteris. Viens no t.s. «ebreju mafijas» līderiem ASV. Viens no Lasvegasas spēļu industrijas pamatlicējiem.

Dzimis Grodņā, 1911. gadā ar ģimeni emigrēja uz ASV un apmetās Ņujorkas Lejasīstsaidas rajonā. Pusaudžu gados iesaistījās ielu bandās un satika nākamos ASV noziedzības līderus Bagsiju Sīgelu un Laki Lučano. Pirmos finanšu līdzekļus nopelnīja ar alkohola kontrabandu no Kanādas.

Trīsdesmitajos gados pievērsās spēļu biznesam un 1936. gadā vadīja spēļu biznesu Floridā, Ņūorleānā un Kubā, kļūdams par Kubas prezidenta Fulhensio Batistas personisko draugu. 1936. gadā Lanska biznesa partneris Lučano tika ieslodzīts, bet 1946. gadā — deportēts uz Itāliju. Pēc Otrā pasaules kara Lanskis, Lučano un Bagsijs iesaistījās viesnīcas *Flamingo* celtniecībā Lasvegasā. 1946. gada 22. decembrī Lanskis piedalījās t.s. Havanas konferencē, kurā mafijas līderi sprieda par ietekmes sfēru sadali. 1947. gada 20. jūnijā Bagsijs tika nogalināts un Lanskis pārņēma viesnīcu.

**Meyer Lansky 1958**
Lanskis bija viens no galvenajiem cilvēkiem Kubas izklaides industrijā līdz pat Kubas revolūcijas uzvarai 1959. gadā, kad Lanska un citu mafijas darboņu kazino un viesnīcas tika konfiscētas. 1970. gadā Lanskis emigrēja uz Izraēlu, jo ASV viņam draudēja tiesa par nodokļu nemaksāšanu. Izraēla tomēr nepiešķīra viņam pastāvīgu uzturēšanās atļauju un 1972. gadā ASV varas iestādes viņu arestēja. Tiesa 1974. gadā Lanski apsūdzībā par nodokļu nemaksāšanu attaisnoja. Atlikušo dzīves daļu līdz savai nāvei 1983. gadā Lanskis dzīvoja ārēji necilu dzīvi Floridā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Meirs Lanskis***.
* Par Meiru Lanski (angliski)
* (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 97987950
* LCCN: n91044849
* ISNI: 0000 0001 1452 9624
* GND: 119082063
* SUDOC: 254701248
* BNF: cb12256004n (data)
* BIBSYS: 90574868
* BNE: XX4770404

 |

 |
**Dzeltenvēdera zebiekste** (*Mustela kathiah*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs. Dzīvo Butānas, Ķīnas, Indijas, Bangladešas, Laosas, Birmas, Nepālas, Pakistānas, Taizemes, Vjetnamas un, iespējams, Taivānas teritorijās.

Dzeltenvēdera zebiekste ir iecienījusi priežu mežus kalnos 1800—4000 metrus virs jūras līmeņa. Reizēm to var sastapt arī augstāk kalnos, kur meži jau ir beigušies.

Izskats
-------

Dzeltenvēdera zebiekste kā visas zebiekstes ir divkrāsaina; visa ķermeņa augšpuse, asti ieskaitot, ir tumši brūna, bet pavēdere un pakakle atbilstoši savam nosaukumam ir dzeltena. Augšlūpa un pazode ir gaišāk dzeltena vai gandrīz balta. Aste ir vidēji gara, biezi matota, bet ne kupla. Ķermeņa garums ir 25—27 cm, astes garums 12,5—15 cm, vidējais svars 1,5 kg. Dzeltenvēdera zebiekstes zīmējumu var apskatīt šeit[novecojusi saite].

Uzvedība
--------

Kā visi sermuļu dzimtas dzīvnieki dzeltenvēdera zebiekste ir vientuļniece un nometniece, aktīva nakts laikā. Migu zebiekste ierīko alā zem zemes vai zem akmeņiem, vai kritušiem kokiem. Par dzeltenvēdera zebiekstes pārošanās ieradumiem un mazuļu audzināšanu nekas nav zināms. Bet pastāv uzskats, ka tas ir tāpat kā sermuļiem.

Dzeltenvēdera zebiekste galvenokārt medī grauzējus, kā peles, žurkas un strupastes. Bet barojas arī ar putniem, to olām un citiem sīkiem dzīvniekiem. Pateicoties savam slaidajam un lokanajam ķermenim, grauzējus dzeltenvēdera zebiekste medī upuru alās, tos nogalinot, iekožoties kaklā.

Atsauces
--------

1. ↑  Mustela kathiah (Yellow-bellied Weasel)[novecojusi saite]
2. 1 2 3 4 5  ADW: Mustela kathiah: Information

Ārējās saites
-------------

* Yellow-Bellied Weasel
* Dzeltenvēdera zebiekste (krieviski)
* Dzeltenvēdera zebiekstes foto Archived 2009. gada 30. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. (amuseum)
* Mustelids, Viverrids and Herpestids of India[novecojusi saite]
**Aksela Heiberga sala** (angļu: *Axel Heiberg Island*) vai **Uminmatnunāta** (inuītu: ᐅᒥᖕᒪᑦ ᓄᓈᑦ, *Umingmat Nunaat*) ir Kanādai piederoša neapdzīvota sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam. Vienīgā apdzīvotā vieta salā ir Makgilas polārā pētniecības stacija.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļos. Ietilpst Sverdrupa salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. Nansena un Jūrikas šaurumi to atdala no Elsmīra salas austrumos, bet Sverdrupa un Mesija šaurumi — no Mīena salas un Amunda Ringnesa salas. Dienvidos krastus apskalo Norvīdžena līcis, bet ziemeļos — okeāns. Krasta līnija stipri izrobota, daudz lielu līču un fjordu. Sala kalnaina, daļi tās teritorijas klāj ledāji un šļūdoņi. Valda arktiska tuksneša klimats ar sausu aukstu ziemu un vēsu vasaru.

Vēsture
-------

Pirmie no eiropiešiem salu atklāja norvēģa Oto Sverdrupa ekspedīcija 1899. gada aprīlī. Nosaukta par godu vienam no ekspedīcijas sponsoriem, alus magnātam Akselam Heibergam. Līdz 1930. gadam Norvēģija pretendēja uz salu ar pirmatklājēja tiesībām.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 24. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aksela Heiberga sala***.
* Ultima Thule. Axel Heiberg, arctic as arctic can be, plus fossil trees from the Eocene
* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16
* International Map of the World 1:1,000,000 Robeson Channel NU-14/15/16/17/18/19/20

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 244956764
* LCCN: sh92002708
* GND: 4004027-6
* SUDOC: 142936715
* NKC: ge1147597

 |

 |
**Meirs Rauhs** (angļu: *Meir Rauch*; 1909. gada 15. oktobris Pievislas apgabals — 1983. gada 1. augusts Izraēla) bija Izraēlas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Žoliņjas ciemā tagadējās Polijas Piekarpatu vojevodistes Laņcutas apriņķī. 1930. gados emigrējis uz Palestīnu.

Sākoties Otrajam pasaules karam atradies Buenosairesā, kur notikusi 8. šaha olimpiāde, kurā Rauhs pārstāvējis Palestīnas komandu. Līdzīgi kā daudzi citi šahisti nolēmis neatgriezties kara pārņemtajā Eiropā un visu kara laiku palicis Argentīnā.

1945. gadā atgriezies Palestīnā. 1960. gados bijis Rēti vārdā nosauktā šaha kluba biedrs Telavivā. Bijis arī Izraēlas rekordists "aklajā" (neskatoties uz galdiņu) šaha simultānspēlē ar astoņiem spēlētājiem.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Meir Rauch
2. ↑  Jewish Chess History

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 285713207
* ISNI: 0000 0003 9177 4986

 |

 |
**Aksels Lilijs** (zviedru: *Axel Lillie*, 1603—1662) bija zviedru karavīrs un valstsvīrs. Zviedru Pomerānijas ģenerālgubernators (1652), feldmaršals (1657), Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators (1661).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1603. gada 23. jūlijā Hegsbijā (*Högsby socken*) majora Gustava Lilija un viņa sievas Karīnas Bagges ģimenē. Viņa tēvs krita Salaspils kaujā (1605).
1619. gadā viņš kļuva par karaļa Gustava II Ādolfa pāžu. Kopā ar karali piedalījās Poļu-zviedru karā, četros gados uzdienējās no leitnanta līdz pulkvedim. Trīsdesmitgadu kara laikā piedalījās kaujās vācu zemēs, 1630. gadā viņš apprecējās ar Kristīni Merneri (1610-1663), 1631. gadā kaujā pie Maincas zaudēja kāju un turpmāk pārvietojās ar koka protēzi.

1638. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru, 1641. gadā iecelts par Štrālzundes komandantu. 
Pēc kara beigām karalienes Kristīnes I valdīšanas laikā 1651. gadā viņam piešķīra barona titulu, 1652. gadā grāfa titulu un iecēla par Zviedru Pomerānijas ģenerālgubernatoru, 1655. gadā par Hallandes gubernatoru, 1657. gadā par feldmaršalu.

1661. gada 14. septembrī viņu iecēla par Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru.
Miris 1662. gada 20. decembrī paša celtajā Lēfstades pilī Esterjētlandē.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aksels Lilijs***.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Roberts Duglass**  |  **Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators** 1661 | Pēctecis: **Bengts Gabrielsons Uksenšerna**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 74589131
* ISNI: 0000 0000 5196 6607
* GND: 115775498
* SELIBR: 295895

 |

 |
**Aksu** (kazahu: *Ақсу, Aqsw*) ir apgabala pakļautības pilsēta Pavlodaras apgabalā Kazahstānā. Izvietojusies apgabala vidusdaļā Irtišas kreisajā krastā 45 km no apgabala centra Pavlodaras. Pilsētas akimātam pakļauta plaša lauku teritorija rietumos no Irtišas (seši lauku apriņķi). Nozīmīgs metalurģijas centrs.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta dibināta 19. gadsimta beigās sakarā ar akmeņogļu iegulu atklāšanu netālajā Ekibastuzā. 1899. gadā Ekibastuzas dzelzceļa galapunktā Irtišas krastā tika uzcelta Voskresenskas piestātne, kur ogles tika pārkrautas baržās. Netālu no piestātnes izveidojās strādnieku ciemats **Gļinka** (*Глинка*), kurā 1910. gadā dzīvoja ap 1000 iedzīvotāju. 1914. gadā ciematu pēc vietējās kazaku kopienas ierosinājuma pārdēvēja par godu kazaku atamanam Jermakam par **Jermaku** (*Ермак*). 1938. gadā Jermaka kļuva par Kaganoviča rajona centru, bet 1961. gadā tai piešķīra pilsētas statusu.

1960. gados pilsētā izveidoja vairākus metalurģiskos un enerģētikas uzņēmumus, tā strauji izauga. 1993. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Jermaka». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 309. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aksu***.
**Attālinātais grīslis** (latīņu: *Carex distans*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, dažviet Āzijā un Āfrikā. Eiropas ziemeļdaļā sastopams gandrīz tikai Baltijas jūras piekrastē — Latvijā attālinātā grīšļa atradnes ir konstatētas tikai valsts ziemeļaustrumos, un pie Tukuma un Limbažiem.

Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Attālinātais grīslis ir daudzgadīgs, 15-50 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai.

Parasti veido nelielu ceru. Augam ir īss saknenis. Lapas ir lineāras, 0,2-0,4 cm platas un daudz īsākas nekā stublājs. Stublāja galotnē ir 1,5-3 cm gara vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās atstatu ir 2—3 iegarenas (1,5-3 cm garas) sievišķo ziedu vārpiņas — apakšējā vārpiņa manāmi attālināta, dažreiz pat tuvu stublāja pamatam. Sievišķo vārpiņu seglapas lineāras, garas, īpaši apakšējai vārpiņai, tomēr seglapas nepārsniedz galotnes vīrišķo vārpiņu. Augļa pūslītis ir zaļganbrūns, galā divzobains, abpus galam sīkzobains. Segplēksne ir zaļganbrūna, ar šauru, plēvjainu apmali, gals īsi nosmailots, īsāka nekā pūslītis. Zied maija beigās un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «attālinātais grīslis - Carex distans L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-10.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Attālinātais grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**"Ziemas ainava ar putnu slazdu"** ir 16. gadsimta flāmu gleznotāja Pītera Brēgela Vecākā 1565. gadā radīta glezna. Gleznā attēlots aizsalis kanāls, uz kura zemnieki spēlē kaut ko līdzīgu kērlingam.

Apraksts
--------

Maiga, sniega mīkstināta gaisma apspīd kāda Ziemeļbrabantes ciema aizsalušo kanālu, uz kura zemnieki ļaujas ziemas priekiem. Uz ledus tiek spēlēta kāda spēle, kas atgādina kērlingu, ziemas sporta veidu, kas tagad iekļauts ziemas olimpiskajās spēlēs. Tālumā redzama miglas daļēji apslēpta pilsēta.

Iespējams, glezna norāda uz 1564./65. gada ziemu, kas bijusi īpaši skarba. Gleznai piemīt simbolisms, kas saistīts ar 16. gadsimtā izplatīto cilvēka eksistences alegorisku interpretāciju. Slidošanas ainas mākslā bieži ataino eksistences nenoteikto (slideno) dabu, savukārt putni tradicionāli simbolizē dvēseli, bet putnu slazds, kas redzams labajā pusē priekšplānā, var simbolizēt kārdinājumus, ko velns paredzējis zaudētajām dvēselēm. Gan slidotāji, gan putni ir neaizsargāti pret draudošām briesmām.

Glezna veidota ziloņkaula toņu krāsās, tā ir gandrīz monohroma. 

Pītera Brēgela dēls Pīters ir veidojis daudzu sava tēva darbu kopijas un pielāgojumus, dažkārt pat vairāk nekā pēc 60 gadiem kopš oriģinālo darbu rašanās. Visbiežāk kopētie darbi ne vienmēr bijuši tie, kas ir slavenākie mūsdienās, taču gleznai "Ziemas ainava ar putnu slazdu" ir veidotas 127 kopijas, līdz ar to šis darbs ierindojas pirmajā vietā pēc kopiju skaita. Šīs gleznas kopijās krāsas ir paspilgtinātas.

Piezīmes
--------

1. ↑  Pīters Brēgels nav devis nosaukumus savām gleznām. Tos vēlāk izdomājuši muzeju darbinieki un mākslas vēsturnieki, tādēļ dažādās valodās (un dažkārt arī vienas valodas ietvaros) šie nosaukumi var atšķirties.

Atsauces
--------

1. 1 2  ; pārbaudes datums: 9 jūlijs 2022.
2. ↑  .
3. ↑  .
4. ↑  BRUEGEL, Pieter the Elder
5. ↑  Pieter Brughel "Winter Landscape with skaters and Bird Trap"
6. ↑  Winter Landscape with Skaters and Birds Trap
7. ↑  Pieter Brueghel the Elder[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* The symbolism of "Winter Landscape with Skaters and Bird Trap"
Jelgavas Skolotāju institūta ēka 1936. gadā
Jelgavas Valsts Skolotāju institūta ēka mūsdienās, kurā iekārtota Latvijas Lauksaimniecības universitātes Ekonomikas un sabiedrības attīstības fakultāte
**Jelgavas Valsts Skolotāju institūts** (**JVSI**) bija valsts uzturēta pedagoģiskā augstskola, kas darbojās no 1923. līdz 1944. gadam Jelgavā. Mūsdienās agrākā institūta ēkā atrodas Latvijas Lauksaimniecības Universitātes Ekonomikas un sabiedrības attīstības fakultāte.

Vēsture
-------

Institūta priekšvēsture izsekojama līdz 1900. gadam, kad tika uzcelta Jelgavas reālskolas ēka Svētes ielā 18 Jelgavā, kas Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā tika evakuēta uz Smoļenskas guberņu, tad uz Vīlandi, Pjatigorsku, kur likvidēta 1920. gadā. Bermontiādes laikā Rietumkrievijas Brīvprātīgo armija atkāpjoties 1919. gada novembrī reālskolas ēku nodedzināja.

1925. gadā pie Jelgavas 2. vidusskolas Upes ielā 13 tika nodibināts divgadīgs Valsts centrālais pedagoģiskais institūts vidusskolu beigušajiem audzēkņiem Ģederta Odiņa vadībā (1925—1930). 1936. gadā atjaunoja bijušo reālskolas ēku un tajā sāka darboties Jelgavas Valsts Skolotāju institūts. Pie institūta pastāvēja piecgadīga paraugskola un internāts.
1944. gada jūlija — augusta kaujās par Jelgavu institūta ēku nopostīja, pēc kara beigām atkal atjaunoja kā Jelgavas Pedagoģisko skolu. 1957. gadā Jelgavas Pedagoģiskā skola tika pievienota Rīgas Pirmsskolas pedagoģiskajai skolai, mācību iestāde ieguva Rīgas Pedagoģiskās skolas nosaukumu.
Uz bijušo institūta ēku pārcēlās Latvijas Lauksaimniecības akadēmijas Hidromeliorācijas un Zemes ierīcības fakultāte, kas tur darbojās līdz 1983. gadam.

Literatūra
----------

* Kārlis Ansons, Eduards Avots. Jelgavas Valsts Skolotāju institūts: vēstures materiāli, apceres un atmiņas. *Grand Haven*: Jelgavas Skolotāju institūta Absolventu centra un Gaujas Apgāda izdevums, 1978. — 224 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Ar īsta skolotāja vārdu pasaulē Guntis Krūmiņš, "Zemgales Ziņas", 2003. gada 30. augustā
2. ↑  webcfr.arhivi.gov.lv[novecojusi saite] Fonda kartīte
3. ↑  zudusilatvija.lv
4. ↑  Skolā — ar uzņēmējdarbību. Ģedertu Odiņu pieminot Andrejs Grāpis,
Mājas Viesis 2016. gada 11. oktobrī
5. ↑  Vēsture Archived 2017. gada 21. maijā, *Wayback Machine* vietnē. no rpiva.lv
6. ↑  Vides un būvzinātņu fakultātes vēsture

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305095547

 |

 |
***Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö*** (plašāk zināms kā ***Mandatum Life***) ir Somijā reģistrēts dzīvības apdrošināšanas pakalpojumu uzņēmums, kas pieder uzņēmumam *Sampo*.
Galvenais birojs atrodas Helsinkos.

Uzņēmumam pieder *Mandatum Life Insurance Baltic SE*, kas darbojas Baltijas valstīs.

*Mandatum Life* tur (2012. gada augustā) 19,18 % akciju telasakaru programmatūras uzņēmumā *Comptel*.

Vēsture
-------

1997. gadā *Sampo* dibināja dzīvības apdrošināšanas uzņēmumu ***Sampo Life*** (*Henki-Sampo*). 1997. gadā *Sampo Life* tika pievienots *Kaleva* dzīvības apdrošināšanas bizness.

1999. gadā *Sampo Life* pievienojās apdrošināšanas uzņēmums *Nova* (*Henkivakuutusyhtiö Nova*), kas dibināts 1987. gadā un darbojās pensiju jomā.
2001. gadā uzņēmumam pievienojās *Leonia Life Insurance*, kas dibināta 1995. gadā.

2007. gadā visi trīs *Sampo Life* Baltijas valstu meitas uzņēmumi tika apvienoti vienā Igaunijā reģistrētā uzņēmumā *SE Sampo Life Insurance Baltic*. Tā bija pirmā Eiropas komercsabiedrība (*Societas Europaea*) Ziemeļvalstu finanšu sektorā.

2008. gadā *Sampo Life* mainīja nosaukumu uz ***Mandatum Life*** (*Mandatum Henkivakuutusosakeyhtiö*).

2011. gadā *Mandatum Life* nopirka personu un pensiju fondu apkalpošanas uzņēmumu *Silta Oy*. 2011. gadā dibināts meitas uzņēmums *Innova Henkilöstörahasto- ja Eläkepalvelut Oy*, kas nodarbojas ar personu fondu pārvaldīšanu uzņēmumiem un organizācijām, kā arī pensiju pakalpojumus gan uzņēmumiem gan pensiju fondiem.

*Mandatum Life* Latvijā
-----------------------

1999. gadā *Sampo* Latvijā no *Hansabanka* (tagad *Swedbank*) iegādājās apdrošināšanas uzņēmumu *Apdrošināšanas akciju sabiedrība Hansa Apdrošināšana*, kas dibināts 1997. gadā ar nosaukumu *Narso*. 2000. gada 12. janvārī uzņēmuma nosaukums mainīts uz *Sampo Latvija Dzīvība*. No 2001. gada 26. jūnija uzņēmuma nosaukums bija *Sampo Dzīvība*.

2007. gadā uzņēmums *Sampo Dzīvība* tika likvidēts. Tā vietā Latvijā darbojās Igaunijā reģistrētā uzņēmuma *SE Sampo Life Insurance Baltic* Latvijas filiāle. 2010. gadā mainīts nosaukums uz *Mandatum Life Insurance Baltic SE Latvijas filiāle*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lielākie akciju turētāji». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 24. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 28. septembrī.
2. ↑  «Mandatum Life Vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 28. februārī. Skatīts: 2012. gada 10. augustā.
3. ↑  Mandatum Life Subsidiaries[novecojusi saite]
4. ↑  Sampo Dzīvība, Apdrošināšanas akciju sabiedrība  Archived 2012. gada 29. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. Lursoft
5. ↑  Mandatum Life Insurance Baltic SE Latvijas filiāle Archived 2012. gada 29. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. Lursoft

Ārējās saites
-------------

* *Mandatum Life* grupas vietne
* *Mandatum Life* Latvijas vietne
**Lielo pērtiķu projekts** (angļu: *Great Ape Project*, GAP) ir starptautisks projekts, kura mērķis ir aizstāvēt lielo primātu — gorillu, šimpanžu, orangutanu un bonobo — tiesības. Šie primāti ir cilvēkiem radniecīgākās sugas dzīvnieku pasaulē. Organizācijā apvienojušies primatologi, antropologi, ētikas speciālisti un visi tie, kas aizstāv Apvienoto Nāciju Organizācijas Pasaules deklarāciju par lielo pērtiķu pamattiesībām un aizsardzību.

Starp lielajiem pērtiķiem un cilvēkiem var pastāvēt tikai 1,2% atšķirība to genomos. Ir pierādīts, ka arī cilvēku un primātu asins sastāvs ir tik līdzīgs, ka, iespējams, nākotnē būs iespējams veikt asins pārliešanu starp šīm sugām.

Primatologi un antropologi norāda uz emocionālās uzvedības līdzību starp cilvēkiem un šiem primātiem — tie veido ilglaicīgas attiecības, ne tikai ģimenes, bet arī draudzības saites, tiem ir izteikts un garš sēru periods, tiem ir taisnīguma un atbildības sajūta. To intelekts ir spējīgs risināt uzdevumus un apgūt zīmju valodu — veidot loģiskus un sakarīgus teikumus. Šis spējas ir nedaudz lielākas kā 2 gadus vecam cilvēka bērnam.

Lielo pērtiķu Pasaules deklarācija
----------------------------------

***1.Tiesības uz dzīvību.***
Visu lielo primātu dzīvības ir jāaizsargā. Šīs sugas pārstāvjus nedrīkst nogalināt. Kā izņēmumus var uzskatīt ļoti specifiskas situācijas kā, piemēram, pašaizsardzību.

***2.Individuālās brīvības aizsardzība.***
Lielos primātus nedrīkst patvaļīgi šķirt no to brīvības, tiem ir jādzīvo savā dabiskajā vidē.
Lielajiem primātiem, kas dzīvo nebrīvē, ir tiesības dzīvot cienīgu dzīvi — plašās telpās, veidot kontaktus ar savas sugas pārstāvjiem, veidot ģimenes un netikt izmantotiem komerciāla labuma iegūšanai.

***3.Spīdzināšanas aizliegšana.***
Tīša sāpju nodarīšana lielajiem primātiem — gan fiziska, gan psiholoģiska — bez iemesla, tiek uzskatīta par spīdzināšanu. Šis ir pārkāpums, no kura lielie primāti ir jāsargā.

Kritika
-------

Organizācijai un kustības aizstāvjiem bieži tiek pārmestas pretrunas šajā programmā. Bieži tiek kritizēta šis organizācijas nostāja par uzstādījumu, ka kāda cita suga, ārpus cilvēku sugas, ir pelnījusi jebkādas tiesības. Tiek kritizēts arī fakts, ka organizācija neatbalsta tiesību piešķiršanu citu sugu dzīvniekiem.

Lielo pērtiķu Kinšasas deklarācija
----------------------------------

2005. gada 9. septembrī Kongo Demokrātiskās Republikas galvaspilsētā Kinšasā tika parakstīta Apvienoto Nāciju Organizācijas Pasaules lielo pērtiķu deklarācija. Šī deklarācija tika izveidota, lai nodrošinātu lielo pērtiķu eksistenci ilglaicīgā laika periodā, informēt un iesaistīt sabiedrību šo sugu saglabāšanā to dabiskajā vidē.

Atsauces
--------

1. ↑  «DNA: Comparing Humans and Chimps». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 12. oktobrī. Skatīts: 2015. gada 23. oktobrī.
2. ↑  «The Great Ape Debate». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 4. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 23. oktobrī.
3. ↑  «World declaration on great primates». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 17. novembrī. Skatīts: 2015. gada 23. oktobrī.
4. ↑  «Kinshasa Declaration on Great Apes». Skatīts: 2015. gada 23. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Ziemas svertija** (latīņu: *Swertia perennis*) ir mainīga paskata augu suga genciānu dzimtas svertiju ģintī, kurai nodala vairākas pasugas.

Augu suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Izplatība
---------

Savvaļā tā ir sastopama Centrāleiropā, Āzijā un Ziemeļamerikas rietumdaļā — strautu malās un avotu izplūdes vietās uz klintīm. Baltijas reģionā ir sastopama ļoti reti, pārsvarā purvos, skrajos un purvainos mežos, kā arī avotainās palieņu pļavās. Salīdzinoši blīvākais atradņu apvidus Baltijā ir Igaunijā — Emajegi baseina upju palienēs. Latvijā ziemas svertija ir sastopama ļoti reti — tā 1955. gadā tika konstatēta netālu no Kuldīgas, taču atradnes vietā tika veikti kūdras izrakumi, tādējādi iznīcinot tobrīd vienīgo zināmo auga atradnes vietu. Šo sugu uzskatīja par izzudušu valsts teritorijā līdz 2004. gadam, kad to atrada avoksnājā Sudas purva apkaimē.

Morfoloģija
-----------

Ziemas svertija ir daudzgadīgs, 20—60 cm garš lakstaugs. Tam ir ložņājošs saknenis, kails, stāvs un augšdaļā zarojošs stublājs.

Augam ir rozetes lapas un stublāja lapas. Rozetes lapas ir olveidīgas, 4—8 cm garas un 2—5 cm platas un tām ir garš, spārnains kāts. Stublāja lapu ir nedaudz, tās ir eliptiskas vai iegareni lancetiskas, 1—3 cm garas un 0,5—1 cm platas, pretējas, sēdošas vai mazliet skaujošas. Visu lapu plātne ir kaila, tām ir gluda mala, strups vai (stublāja lapām) dažreiz smails gals.

Ziedi ir izvietoti skrajā, vairāk vai mazāk piramidālā skarā stublāja un zaru galā. Ziedu kauslapas un vainaglapas ir gandrīz līdz pamatam dalītas 5 daļās. Kauslapas ir zaļas, īlensmailas, aptuveni 0,5—0,8 cm garas. Vainaglapas ir lancetiskas, 0,7—1,2 cm garas, tās ir gari nosmailotas, zili violeti svītrainas. Pie katras vainaglapas pamata atrodas divas nektāra bedrītes ar melnsarkanām bārkstīm. Auglis ir olveidīga, 1—1,5 cm gara divvāršņu pogaļa.

Zied jūlija beigās un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «ziemas svertija - Swertia perennis L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-09.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ziemas svertija***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Lielplatone** ir ciems Jelgavas novada Lielplatones pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pie Sidrabes ietekas Platonē 25 km no novada domes Jelgavā un 68 km no Rīgas.
Lielplatonē atrodas pamatskola, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, vairāki veikali. Lielplatones muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, Staņuvēnu senkapi — arheoloģijas piemineklis.

Vēsture
-------

Lielplatones muižas kungu māja (20. gadsimta sākums).
Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lielplatones muižas (*Groß-Platohn*) centru. 
Pirmo reizi hronikās Lielplatone minēta 1500. gadā, 17. gadsimtā dēvēta par Šēnverderi.
No 19. gadsimta Lielplatones muiža piederēja Hānu dzimtai, 1845. gadā pēc arhitekta Emīla Johana Alberta Štrausa plāna uzcēla muižas kungu māja. 1859.–1860. gadā veica ēkas pārbūves un paplašināšanas darbus, izveidojot divstāvu taisnstūra ēku ar perpendikulāri novietotiem gala korpusiem.

Par lielāku apdzīvoto vietu Lielplatone izauga pēc Otrā pasaules kara, kad uz selekcijas un izmēģinājumu stacijas bāzes 1949. gadā Lielplatonē izveidoja Lopkopības un veterinārijas pētniecības institūta lopkopības izmēģinājumu staciju.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 298 | —     |
| 1979 | 519 | +74.2% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 375 | −27.7% |
| 2000 | 398 | +6.1% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 363 | −8.8% |
| 2021 | 297 | −18.2% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Lielplatoni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Iepazīsti kultūrvēsturisko mantojumu Jelgavā un tās apkārtnē! *Europe Direct* Informācijas centrs Jelgavā, 2018
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Lielplatones pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Braņķi
* Lielplatone
* **Sidrabe**
* Tīsi

 |

 |
**Attālvārpu grīslis** (latīņu: *Carex remota*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Austrumāzijā un Eiropā. Latvijā suga ir sastopama reti visā valsts teritorijā — tā aug mēreni mitros un pārmitros lapkoku un jauktos mežos, sevišķi plūstoša ūdens tuvumā.

Apraksts
--------

Attālvārpu grīslis ir daudzgadīgs, 30-60 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs veido nelielu, skraju ceru. Stublājs ir trīsšķautņains, visā garumā ar 0,15-0,2 cm šaurām lapām. Ziedkopu veido sīkas, aptuveni 0,5 cm sīkas, savstarpēji attālu novietotas 4-10 vārpiņas. Seglapas ir ļoti garas, līdzīgas stublāja lapām un pārsniedz ziedkopu. Augļa pūslītis ir zaļš, knābītis īsi divzobains. Segplēksne bāli plēvjaina, strupa, īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «attālvārpu grīslis - Carex remota L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-03.
Augšējā attēlā parādīta fotogrāfija, savukārt apakšējā attēlā šī paša situācija ir attēlota zīmējumā
**Attēls** vai **zīmējums** ir materiālās kultūras elements, kas parasti ir divdimensionāls un satur vizuāli uztveramu informāciju. Parasti attēlā ir redzams kāds priekšmets, persona, simbols utt. Attēli var būt arī trīsdimensionāli, piemēram, hologrammas. Cilvēks un dzīvnieki attēlus uztver ar acīm. Par attēliem var saukt arī dažādas kartes, grafikus, diagrammas kā arī abstrakto mākslu.

Attēlu iegūšanas metodes
------------------------

Attēlus var iegūt

* zīmējot, krāsojot, gleznojot (zīmējums) vai izgrebjot (grebums);
* ar vienkāršu priekšmetu palīdzību, piemēram, ar spoguļa, stikla un citu priekšmetu palīdzību;
* ar dažādu tehnoloģiju palīdzību, piemēram, fotografēšana, printēšana, datorgrafika, projekcija, ar teleskopu, mikroskopu u.c.

Attēlu izmantošana
------------------

Attēli galvenokārt tiek izmantoti:

* dažādu tekstu ilustrēšanā;
* navigācijā (kartes, plāni);
* dažādu datu analīzē (grafiki, diagrammas, shēmas);
* kinoindustrijā (kinofilmas, animācijas filmas);
* mākslas jomā (gleznas, skices, grafiti).

Skatīt arī
----------

* Telpisks attēls
* Māksla
* Optika
* Fotogrāfija
* Grafiti
* Hologramma
* Logo
**Vīnkalnu sīpols** (latīņu: *Allium vineale*) ir amariļļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama galvenokārt Eiropā un ir ieviesta Amerikā. Latvijā vīnkalnu sīpols ir sastopams reti, pārsvarā Daugavas ielejā un Kurzemes piejūras daļā.

Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Vīnkalnu sīpols ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs ar olveidīgu sīpolu. Stublājam ir 3—4 šauras, cilindriskas, 10—20 cm garas un 0,2—0,4 cm platas lapas, kas novietotas pie pamata dobas un atrodas stublāja lejasdaļā. Lapas virspusē ir šaura renīte. Lapas diezgan ātri nokalst. Ziedkopa ir ar vienu vīkala lapu, kas ir īsāka nekā čemurs un ātri nokrīt. Ziedkopā ir daudzas vairvasiņas, kas nogatavojoties kļūst dzeltenbrūnas vai iesārti violetas. Dažreiz ziedu vispār nav. Ziedu maz, ja tie ir, tad tie ir tumšvioleti, stāvi, garos kātos, veidojas vairvasiņu čemura centrā un uzzied, kad stublājs sāk nokalst. Putekšņlapām ir īlenveidīgi zobiņi uz kātiņa, tās ir aptuveni divreiz garākas nekā apziednis. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «vīnkalnu sīpols - Allium vineale L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-27.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vīnkalnu sīpols***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Žans Marks Gunons** (franču: *Jean-Marc Gounon*, 1963. gada 1. janvārī, Obenā, Francijā) - franču sacīkšu braucējs, Formula 1 čempionāta dalībnieks no 1993. - 1994.gadam.

Pirms F1
--------

No 1985. - 1987.gadam piedalījās Francijas Formula Renault čempionātā. 1986. un 1987.gadā kļuva par šī čempionāta vicečempionu. 1988.gadā pārgāja uz Francijas F3 pārstāvot komandu *Promatecme*, izcīnot 4.vietu kopvērtējumā. 1989.gadā pārstāvot komandu *ORECA* kļuva par Francijas F3 čempionu, izcīnot 5 uzvaras. 1990.gadā devās uz Formula 3000 čempionātu, finišēja 3.vietā Hokenheimā un kopvērtējumā izcīnot 9.vietu. 1991. un 1992.gadā kopvērtējumā izcīnija 6.vietu kopvērtējumā, uzvarot Po un Maņikūrā.

Formula 1
---------

1993.gadā debitēja Formulā 1 pārstāvot Minardi komandu 2 posmos, aizstājot Kristianu Fitipaldi. Japānas GP startēja no 24.starta vietas, bet Austrālijas GP no 22.starta vietas. Abas reizes piedzīvoja izstāšanos. 1994.gadā 7 posmus pārstāvēja Simtek komandu. Labākais sasniegums 9.vieta Francijas GP. Šajā pašā gadā arī izcīnija 5.vietu kopvērtējumā Francijas salonautomobīļu čempionātā.

Pēc F1
------

Pēc *F1* pilota karjeras beigšanas pievērsās sporta mašīnu sacensībām. no 1996. - 1999.gadam piedalījās GT sacensībās. 1999.gadā piedalījās *FIA Sportscar* sacensībās, izcīnot 4 uzvaras un 6.vietu kopvērtējumā. 2000.gadā piedalījās *ALMS* sacensībās. Regulāri piedalās arī Lemānas 24 stundu sacensībās.

F1 rezultāti
------------

| Gads | Komanda | Šasija | Dzinējs | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 | 9 | 10 | 11 | 12 | 13 | 14 | 15 | 16 | Vieta | Punkti |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 1993 | Minardi Team | Minardi M193 | Ford V8 | RSA | BRA | EUR | SMR | ESP | MON | CAN | FRA | GBR | GER | HUN | BEL | ITA | POR | JPNNF | AUSNF | - | 0 |
| 1994 | MTV Simtek Ford | Simtek S941 | Ford V8 | BRA | PAC | SMR | MON | ESP | CAN | FRA9 | GBR16 | GERNF | HUNNF | BEL11 | ITANF | POR15 | EUR | JPN | AUS | - | 0 |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Žans Marks Gunons***.
* Marks Gunons Wildsoft.ru
**Aslapu grīslis** (latīņu: *Carex echinata*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, kā arī dažviet Āzijā, Āfrikā un Ziemeļamerikā.

Latvijā aslapu grīslis ir sastopams visā valsts teritorijā purvainās pļavās, purvainos skujkoku mežos un pārpurvotos ūdenstilpju krastos.

Apraksts
--------

Aslapu grīslis ir daudzgadīgs, 10-40 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs veido ceru. Stublājs ir trīsšķautņains un raupjš. Lapas ir izvietotas pie stublāja pamata, tās ir īsākas nekā stublājs, pelēkzaļas un aptuveni 0,2 cm šauras. Ziedkopu veido diezgan skraji novietotas 3—6 ieapaļas vārpiņas. Ziedu novietojums vārpiņā starveidīgs. Segplēksne ir iegareni olveidīga, gaiši brūna, ar šauru, plēvjainu apmali. Augļa pūslītis ir zaļš, atliecies, zaļgans, ar labi izšķiramu dzīslojumu. Pūslītis gandrīz divreiz garāks nekā segplēksne. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «aslapu grīslis - Carex echinata Murray - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-10.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aslapu grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Asparagīns** (***Asn***, asparagīnskābes monoamīds, C4H8N2O3) ir aminoskābe. Asparagīns ir bezkrāsaini rombiski kristāli.

Vēsture
-------

Asparagīnu no sparģeļu sulas izdalīja franču ķīmiķis Luī-Nikola Voklēns 1806. gadā. No tā cēlies asparagīna nosaukums (grieķu: *asparagos* - sparģelis). Asparagīns bija pirmā brīvā veidā iegūtā aminoskābe.

Atrašanās dabā
--------------

Asparagīns ietilpst olbaltumvielu sastāvā, kā arī atrodams organismā brīvā veidā.

Bioloģiskā nozīme
-----------------

Veidojoties asparagīnam no asparagīnskābes, organismā tiek saistīts toksiskais amonjaks. Tādējādi asparagīns pieder pie aizstājamām aminoskābēm.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzīvo organismu aminoskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Alanīns
* Arginīns
* Asparagīns
* Asparagīnskābe
* Cisteīns
* Fenilalanīns
* Glicīns
* Glutamīns
* Glutamīnskābe
* Histidīns
* Izoleicīns
* Leicīns
* Lizīns
* Metionīns
* Prolīns
* Serīns
* Tirozīns
* Treonīns
* Triptofāns
* Valīns

 |

 |