recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jamalas rajons** (krievu: *Ямальский район*, ņencu: *Я'мал район*) ir Krievijas Jamalas Ņencu autonomā apvidus administratīvais rajons tās ziemeļrietumu daļā Karas jūras krastā. Administratīvais centrs ir Jarsaļes ciems rajona dienvidos.

Ģeogrāfija
----------

Rajons aizņem visu Jamalas pussalu, Belijas salu ziemeļos no pussalas un vairākas nelielas saliņas piekrastē. Sauszemes robeža rajonam ir ar Pieurālu rajonu dienvidrietumos, bet pa Obas līci rajons robežojas ar Tazas un Nadimas rajoniem rietumos un dienvidrietumos. Rajona krastus apskalo Ziemeļu Ledus okeāna Karas jūra un tās līči — Baidaratas līcis rietumos un Obas līcis austrumos.

Rajona ainavu veido tundra ziemeļos, un mežatundra dienvidos. Reljefs līdzens, augstums nepārsniedz 90 m vjl Hojas augstienē. Daudz upju un ezeru, lielākais no kuriem ir Jambuto ezers Neito ezeru grupā. Valda subarktiskais klimats, ziemeļos — arktiskais. Vidējā janvāra temperatūra −23 līdz −27 °C, jūlija — +3 līdz +9 °C. Vidējais nokrišņu daudzums ap 400 mm gadā, sniega segas biezums ap 50 cm. Ziema ilgst 230 dienas ziemeļos un 190 dienas dienvidos. Valda mūžīgais sasalums.

Vēsture
-------

Rajons izveidots 1930. gada 10. decembrī.

Iedzīvotāji
-----------

Rajons maz apdzīvots, kopējais iedzīvotāju skaits ap 16 000, no kuriem ap 10 000 ir pamatiedzīvotāji ņenci, vidējais iedzīvotāju blīvums — 0,11 cilv./km². Lielākā apdzīvotā vieta ir rajona centrs Jarsaļe pussalas dienvidos (6486 iedzīvotāji 2010. gadā). Citas pastāvīgās apdzīvotās vietas ir Sjojaha (2792), Panajevska (2475), Novijporta (1820), Miskamennija (1653), Sjunajsaļe (442), Japtiksaļe (63), Tambeja (34) un Porcjaha (12). Gāzes atradnes apkalpo vairāki rotācijas ciemati (Bovaņenkova, Sabeta, Harasaveja), kuros vienlaicīgi maiņas laikā uzturas līdz par 3000 cilvēku katrā. Rajona piekrastē izvietotas vairākas aktīvas un slēgtas polārstacijas — Harasaveja, Marresaļa, Popova, Sejaha, Tambeja, Miskamennija, Misdrovjanoja, Moržovaja.

Vietējo iedzīvotāju ņencu tradicionālā nodarbošanās ir lopkopība (ziemeļbrieži) un zveja. Daļa iedzīvotāju piekopj nomadu dzīvesveidu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Доклад о социально-экономической ситуации муниципального образования Ямальский район за 2015 год». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 2. septembrī. Skatīts: 2021. gada 26. februārī.
2. ↑  Полярная Почта. Мыс Дровяной (Обская губа)

Ārējās saites
-------------

* Энциклопедия «Ямальский район»
**Heksa redaktors**, **bināro failu redaktors** jeb **baitu redaktors** ir datorprogramma, kas ļauj manipulēt ar binārajiem pamatdatiem, kas veido datora failu. Nosaukums "hekss" cēlies no "heksadecimāls" — standarta ciparu formāta bināro datu attēlošanai. Tipisks datora fails aizņem vairākus datu nesēja apgabalus, kuru saturs tiek apvienots, veidojot failu. Heksa redaktorus, kas paredzēti sektoru datu parsēšanai un rediģēšanai no diskešu vai cieto disku fiziskajiem segmentiem, dažreiz sauc par sektoru redaktoriem vai disku redaktoriem.

Sīkāka informācija
------------------

Ekrānuzņēmums ar vienkāršu heksa redaktoru (*Pascal Rigaux* heksa redakcija)
Izmantojot heksa redaktoru, lietotājs var redzēt vai rediģēt neapstrādātu un precīzu faila saturu, nevis interpretēt to pašu saturu, ko cita augstāka līmeņa lietojumprogrammatūra var saistīt ar faila formātu. Piemēram, tie varētu būt neapstrādāti attēla dati, pretēji tam, kā attēlu rediģēšanas programmatūra interpretētu un parādītu to pašu failu.

Heksa redaktorus var izmantot, lai labotu sistēmas vai lietojumprogrammu problēmu bojātus datus, ja var nebūt vērts rakstīt īpašu programmu, lai veiktu labojumus. Tie ir noderīgi, lai apietu lietojumprogrammu rediģēšanas pārbaudes, kas var novērst kļūdainu datu labošanu. Tie ir izmantoti izpildāmo programmu "lāpīšanai", lai mainītu vai pievienotu dažas instrukcijas kā alternatīvu pārkompilācijai.

Vairumā heksa redaktoru datora fails tiek attēlots kā heksadecimālās vērtības sagrupētas 4 grupās pa 4 baitiem (vai divās grupās pa 8 baitiem), kam seko viena grupa 16 izdrukājamu ASCII rakstzīmju, kas atbilst katram heksa vērtību pārim (katrs baits). Nedrukājamas ASCII rakstzīmes (piem. *Bell*) un rakstzīmes, kas aizņem vairāk nekā vienu rakstzīmju atstarpi (piemēram, tabulēšanas rakstīme jeb *tab*), parasti tiek attēlotas ar punktu (".") nākamajā ASCII laukā.

Izmēru ierobežojumi
Atšķirībā no parastajiem teksta redaktoriem, Heksa redaktori spēj efektīvi apstrādāt failus ar nenoteiktu izmēru, jo pārlūkošanas laikā tiek ielādēta tikai daļa faila, kas tiek modificēta un uzreiz saglabāta, nevis viss fails uzreiz.
**Durbe** ir viens no Tukuma pilsētas mikrorajoniem. Tas radies pēc Pirmā pasaules kara, kad agrārreformas rezultātā tika palielināta pilsētas platība. Tolaik šeit zemes gabalus ieguva un dzīvoja ne tie bagātākie pilsētas iedzīvotāji. 20. gadsimta 60. un 70. gados šeit izveidojās viens no tolaik turīgāko privātmāju rajoniem. Mūsdienās Durbe ir privātmāju mikrorajons ar brīnišķīgiem ziedu un augļkoku dārziem.

Durbes mikrorajons pazīstams ar tajā esošo Durbes muižas kompleksu — Durbes pili un parku, kas to ieskauj. Durbes parkā jau no 20. gadsimta 20. gadiem atrodas pilsētas brīvdabas pasākumu norises vieta — Durbes estrāde.

Skatīt arī
----------

* Tukums

Atsauces
--------

1. ↑  Sabiedriskais transports tukums.lv 2022. gada 25. maijā
2. ↑  Durbe visittukums.lv 2022. gada 25. maijā

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Tukuma pilsētas daļas |
| --- |
|  |
| 
* Dārzniecības lauki
* Durbe
* Jauntukums
* Lauktehnika
* Ozoliņi
* Tīle
* Veļķi

 |

 |
**Buorhajas līcis** (krievu: *губа Буор-Хая*, jakutu: *хомо Буор Хайа*) ir Laptevu jūras līcis tās dienvidu piekrastē, vistālāk uz dienvidiem izvirzītā jūras daļa. Administratīvi ietilpst Krievijas Sahas Republikas Bulunas un Ustjanas ulusos. Austrumos līci norobežo Buorhajas pussala ar Buorhajas ragu tās ziemeļos, kas devis līcim nosaukumu (*Буор Хайа* — ‘zemes kalns’). Rietumos līci norobežo Ļenas delta un Bikovskas pussala. Piekrastē vairāki nelieli līči, no kuriem zināmākais ir Tiksi līcis. Līča rietumu daļā vairākas nelielas salas, lielākā no kurām ir Muostāha. Lielākā līcī ieplūstošā upe ir Omoloja, citas lielākās ir Haraulaha un Ortostana. Līcis aizsalis deviņus mēnešus gadā. Ūdens temperatūra vasarā 7-9 °С.

Līča piekraste mazapdzīvota, vienīgās apdzīvotās vietas ir Tiksi, Bikovska un Naiba. Krastos vairākas funkcionējošas vai iekonservētas polārstacijas: Tiksi, Bikovmisa, Ostrovmuostaha, Buorhaja.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 132. lpp.
2. ↑  Определение "Буор-Хая губа" в Большой Советской Энциклопедии

Ārējās saites
-------------


  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 591148705693637080000

 |

 |
Vibrocil iepakojums un pilienu trauciņš
***Vibrocil*** ir Lietuvā[*nepieciešama atsauce*] ražotas bezrecepšu zāles, kuras izmanto ilgstoši aizlikta un tekoša deguna simptomu atvieglināšanai un palīdz atbrīvot aizliktu degunu. *Vibrocil* palīdz mazināt tūskas, ir līdzeklis pret siena drudzi vai citu putekļu alerģiju, vai deguna blakusdobumu iekaisuma (sinusīta) gadījumā.

Sastāvs
-------

*Vibrocil* aktīvā viela ir fenilefrīns un dimetindēna maleāts, kas attiecīgi atrodas 2,5 mg un 0,25 mg daudzumos uz 1 ml.

Citas *Vibrocil* pilienu sastāvdaļas ir benzalkonija hlorīds, bezūdens nātrija hidrogēnfosfāts, citronskābes monohidrāts, sorbīts (E420), lavandas smaržviela un attīrīts ūdens.

Lietošana
---------

Ieteicams pilināt 3—4 pilienus 3—4 reizes dienā. Bērniem no 1 līdz 6 gadu vecumam ieteicams pilināt 1—2 pilienus 3—4 reizes dienā, bet bērni zem 1 gada vecuma to nedrīkst lietot. Lai izvairītos no blaknēm, ieteicams nepārsniegt ieteicamo dienas devu, kā arī nelietot ilgāk kā 7 dienas pēc kārtas. Ja simptomi saglabājas, ir nepieciešams konsultēties ar ārstu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Vibrocil – Latvijas Zāļu reģistrs». *dati.zva.gov.lv*. Skatīts: 2022-05-25.
**Dižā baltegle** jeb **lielā baltegle** (latīņu: *Abies grandis*) ir priežu dzimtas suga. Tā aug teritorijā no Kanādas Britu Kolumbijas dienvidu rajoniem līdz ASV ziemeļrietumiem — upju piekrastēs, ielejās, pakalnu nogāzēs, dažreiz tīraudzēs, bet visbiežāk jauktajos mežos.

Apraksts
--------

Dižā baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas parasti sasniedz 36—81 m augstumu. Stumbra diametrs ir 0,51—1,02 m. Koka mūžs parasti ir 250, retāk 300 gadu. Kaut arī dižā baltegle priekšroku dod mēreni mitrām augsnēm, tā var panest arī augstu ūdens līmeni augsnē un plūdus. Sala bojājumi parādās -18, -23 °C temperatūrā.

Vainagam ir plata konusa forma. Miza jauniem kokiem ir pelēka, gluda un plāna, bet vecākiem kokiem kļūst biezāka un ir nelīdzena. Jaunie dzinumi ir gaiši brūni un viegli pūkaini. Apakšējās skujas ir divas reizes garākas nekā augšējās (4—6 cm), šķērsgriezumā plakanas, ar spīdīgu virspusi, tumši zaļas, ar robiņu galā, bet apakšpusē ir divas gaišas atvārsnīšu rindas. Vīrišķās ziedkopas ziedēšanas laikā ir zilgani sarkanas, purpursarkanas, oranžas, dzeltenas vai zaļas. Čiekuri ir 5—11 cm gari, ar 3—3,5 cm diametru, zaļi, purpursarkani, tumši zili vai pelēki. Sēklas ir 6—8 mm garas. Sēklas spārns ir 1,5 reizes garāks par sēklas miziņu.

Izmantošana
-----------

Dižā baltegle nav toksiska, un to galvenokārt izmanto celulozeis ražošanai un vieglām koka konstrukcijām, kam nav nepieciešama īpaša stiprība. Viduseiropā tā noder par Ziemassvētku eglīti.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dižā baltegle***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Lielā baltegle». *database.smartgardens.eu*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-06-09. Skatīts: 2022-06-09.
***PocketBook*** ir pasaulē 4. lielākais augstākas kategorijas grāmatdatoru, kuros izmantota e-tintes tehnoloģija (elektroniskais „papīrs"), kā arī multivides grāmatdatoru un operētājsistēmas *Android* planšetdatoru ražotājs.

Uzņēmums dibināts 2007. gadā. Tā galvenais birojs atrodas Lugāno (Šveice).

Izstrāde un ražošana
--------------------

Ierīces tiek samontētas *Foxconn*, *Wisky*, *Yitoa* un citās rūpnīcās.

Klientu apkalpošana
-------------------

Katra ierīce *PocketBook* tiek pārbaudīta trīs reizes. Pārbaudes veic lietpratēji no uzņēmuma *PocketBook Technology Co. Ltd* kvalitātes nodrošināšanas nodaļas (Šeņdžeņa, Ķīna). 
Ierīču apkopi, garantijas remontu un pēcgarantijas uzturēšanu nodrošina 130 uzņēmuma *PocketBook* partneri visā pasaulē. Visām *PocketBook* ierīcēm ir 24 mēnešu garantija.

Tirdzniecības ģeogrāfija
------------------------

Uzņēmuma izstrādājumi tiek tirgoti 30 pasaules valstīs — visā Eiropā un NVS valstīs. 2012. gadā uzņēmums *PocketBook* uzsāka darbību jaunos tirgos, piemēram, Latvijā, Lietuvā, Polijā, Rumānijā, Ungārijā un Slovākijā. Līdz 2012. gada decembrim uzņēmums ir pārdevis 1 500 000 *PocketBook* ierīču.

Atsauces
--------

1. ↑  PocketBook and Plastic Logic team up to develop the next PocketBook CoverReader
2. ↑
**Pauls Rūdolfs Rubis** (1879–1970) bija latviešu ierēdnis un mākslinieks. Daudzu mēbeļu iekārtu un interjeru priekšmetu autors, pēc P. R. Rubja skicēm izgatavotas mēbeles Valsts prezidenta pilī, Ministru kabinetā, tiesu zālēs un privātpersonu dzīvokļos.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1879. gadā 27. martā Drabešu pagasta Kalna Lielmārčos lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Āraišu draudzes skolā, no 1892. gada Cēsu apriņķa skolā.
1896. gadā iestājās Ķeizariskajā Pēterpils mākslas skolā, vēlāk pārgāja uz Štiglica tehniskās zīmēšanas skolu. Pēc obligātā karadienesta strādāja Pēterburgas Galvenajā cietumu valdē, bija Šliselburgas cietokšņa cietuma priekšnieka palīgs, vēlāk priekšnieks (1907–1917). 
Pēc Oktobra revolūcijas viņu atbrīvoja no amata un 1918. gadā viņš atgriezās dzimtenē. 

1919. gada 3. oktobrī Rubi iecēla par Cietumu valdes priekšnieka palīgu, vēlāk par kriminālpolitiskā departamenta vicedirektoru, viņš organizējis Centrālcietuma darbnīcas, piegriezdams sevišķu vērību mākslas amatniecības nozarēm.
Rubja vadībā cietumu darbnīcas izstrādāja un gatavoja latviska stila mēbeles, kuras greznoja daudzu tiesu un valsts iestāžu telpas.
1939. gada 18. janvārī Rubi iecēla par LR Tieslietu ministrijas Kriminālpolitiskā departamenta direktoru. 

Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gadā atcēla no amata. Viņa māju Baznīcas ielā 4 Jūrmalā nodeva Rakstnieku savienībai.
Miris 1970. gada 15. oktobrī, apglabāts Vecdubultu kapos Jūrmalā.

* Ministru kabineta zāles interjersMinistru kabineta zāles interjers
* Viesistabas interjersViesistabas interjers

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis (1926)

Atsauces
--------

1. ↑  Cēsu Centrālā Bibliotēka
2. ↑  timenote.info
**Hekšera—Olina tirdzniecības teorija** balstās uz pieņēmumu, ka relatīvo cenu atšķirības ir izskaidrojamas ar to, ka valstis nav vienādi nodrošinātas ar ražošanas resursiem. Šī teorija apvieno starptautiskās tirdzniecības efektivitāti un valsts nodrošinātību ar ražošanas faktoriem (kapitālintensīvi un darbietilpīgi)

Eli Hekšers un Bertils Olins uzskatīja, ka eksporta un importa preču ražošanas izmaksu atšķirības ir izskaidrojamas ar valstu — tirdzniecības partneru — atšķirīgu nodrošinājumu ar ražošanas faktoriem.

Hekšera—Olina tirdzniecības teorijas priekšnosacījumi
-----------------------------------------------------

Hekšera—Olina teorija balstījās uz noteiktiem priekšnosacījumiem:

* darījuma piedalās divas valstis, kas pārdod divas preces, kuru ražošanā tiek izmantoti tikai divi ražošanas faktori — darbs un kapitāls;
* eksporta un importa preces tiek ražotas pēc vienādas tehnoloģijas, kurai raksturīga mēroga pastāvīgā atdeve;
* pasaules preču tirgus, tāpat kā preču ražošanai izmantoto faktoru tirgus, ir pilnīgās konkurences tirgi;
* iekšzemē ir pilnīga ražošanas faktoru mobilitāte un nenotiek ražošanas faktoru (pat naudas kapitāla) pārvietošanās starp valstīm;
* transporta izmaksas netiek ievērotas;
* starpvalstu tirdzniecība notiek bez ierobežojumiem;
* abu valstu patērētāju gaume un vēlmes ir vienādas, proti — analizējamo valstu iedzīvotāju patēriņa struktūra un patēriņa groza naudas izmaksu lielums ir vienāds

Hekšera—Olina—Semjuelsona teorēma
---------------------------------

Valsts ārējās tirdzniecības specializācijas virzība vistiešākajā veidā ietekmēs gan dotās valsts eksportējamo un importējamo preču ražošanā izmantoto faktoru cenu izmaiņas, gan šo faktoru īpašnieku ienākumus.

Teorēmu, kas pamatoja šo pieņēmumu, pirmais pierādīja Pols Semjuelsons 1948. gadā. Amerikāņu zinātnieks balstījās uz pieņēmuma par Hekšera—Olina koncepcijas patiesīgumu, un tāpēc viņa pierādītā teorēma tika nosaukta par Hekšera—Olina—Semjuelsona teorēmu.

Atsauces
--------

1. ↑  S. Husted, M. Melvin, International Economics. 1990,N. Y.59
2. ↑  Maija Šenfelde. *Makroekonomika*. Rīga : RTU izdevniecība, 2006. 196. lpp. ISBN 9789984324326.
3. ↑
**Pauls Rūdolfs fon Bilguers** (vācu: *Paul Rudolph von Bilguer*; 1815. gada 21. septembris, Ludvigsluste - 1840. gada 16. septembris, Berlīne) bija Vācijas šahists un virsnieks.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Mēklenburgas pulka komandiera ģimenē. Bilgueram bija vēl četri brāļi un māsas, tajā skaitā arī divi vecākie brāļi. No 1829. gada mācījies Šverīnē, parādījis labas sekmes matemātikā. Brīvajā laikā aizrāvies ar mūziku un šahu, kuru tēvs viņam bija iemācījis spēlēt agrā bērnībā. Vēlāk savas šaha zināšanas papildinājis dažādās Brandenburgas pilsētās un Berlīnē.

Pēc skolas beigšanas vēlējies studēt tieslietas, taču ģimenes tradīciju dēļ izvēlējies militāro karjeru. 1833. gadā sācis dienestu Prūsijas karalistes armijas kājnieku pulkā. 1834. gada augustā saņēmis leitnanta pakāpi. Dienesta laikā slikti panesis Prūsijas armijas stingro disciplīnu, viņam radies konflikts ar pulka komandieri. Lai izrautos no sūrās armijas ikdienas un turpinātu savu izglītību, 1837. gada rudenī iestājies Berlīnes kara akadēmijā (Kriegsakademie).

Šajā laikā sākusi pasliktināties Bilguera veselība. Militārās mācības nācies pamest un atgriezties savā garnizonā Brandenburgā, no kura viņš 1839. gada 10. aprīlī atvaļinājies no armijas.

Pēc atvaļināšanās no armijas atgriezies Berlīnē, kur nolēmis nodarboties ar literatūru un šahu. Kļuvis par Berlīnes šaha kluba biedru un Berlīnes plejādes dalībnieku. Šajā laikā uzrakstījis grāmatu par divzirdziņu aizsardzību - "Das Zweispringerspiel im Nachzuge", kuru draugi izdeva tikai pēc autora nāves 1849. gadā.  Šī grāmata ar savām analīzēm un vēstures sadaļu bija liels ieguldījums sava laika šaha atklātņu teorijā.

Lai gan Berlīnes presē izdevās nopublicēt dažus anonīmus rakstus par šahu, tomēr ar to nepietika, lai nodrošinātu iztiku. Fiziskais stāvoklis arī strauji pasliktinājās: Bilgueru mocīja sāpes krūtīs un citās ķermeņa daļās. Pāris dienas pirms savas divdesmit piecu gadu jubilejas viņš nomiris.

Vēsturē Bilguers palicis kā daudzsološs šahists un spēcīgs šaha analītiķis, kuram pāragrā nāve neļāva realizēt savu potenciālu.

Atsauces
--------

1. ↑  Zur Theorie des Schachspiels: das Zweispringerspiel im Nachzuge (1839) Paul Rudolph von Bilguer

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 12865725
* LCCN: no97048084
* ISNI: 0000 0001 0797 1625
* GND: 109105303
* BIBSYS: 90057335
* NKC: hka2010617384

 |

 |
**"Krimināllieta iesācējam"** ir Latvijas daudzsēriju krimināldrāma, kuras sižeta pamatā ir latviešu detektīvu rakstnieka Andra Kolberga kriminālromāns "Meklējiet sievieti". Visu sēriju režisors ir Armands Zvirbulis.

Filmas darbība norisinās 1995. gadā, neilgi pēc Latvijas neatkarības atgūšanas, un sižeta centrā ir kādas ietekmīgas sievietes nāve, kuras lietu uztic izmeklēt jaunam policijas darbiniekam. Lomas atveido latviešu aktieri Madara Zviedre, Diāna Krista Stafecka, Ritvars Logins, Ģirts Krūmiņš, Mārcis Maņjakovs, Jurijs Djakonovs un Uldis Dumpis, kā arī ārvalstu aktieri Aleksejs Gorbunovs (Ukraina), Hrants Tokhatjans (Armēnija), Valentīns Novopoļskis (Lietuva), Jurijs Curilo (Krievija) un Andrejs Iļjins (Krievija).

Daudzsēriju kriminālfilma no 2022. gada 11. marta bija pieejama LMT Viedtelevīzijas lietotnē, bet rudenī to translēja Latvijas Televīzija. Filma bija nominēta septiņām Lielā Kristapa balvām, no kurām ieguva divas balvas — labākā daudzsēriju filma un labākais scenārijs.

Atsauces
--------

1. ↑  «VIDEO: Publicēts daudzsēriju mākslas filmas «Krimināllieta iesācējam» treileris». lsm.lv. 2022. gada 17. februārī. Skatīts: 2022. gada 21. jūnijā.
**Andrjus Mažutis** (lietuviešu: *Andrius Mažutis*; dzimis 1981. gada 21. aprīlī Mažeiķos, Lietuvā) ir lietuviešu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, Lietuvas basketbola izlases dalībnieks. Pašlaik (2010) pārstāv Turcijas klubu Antaljas "Kepez".

Kopā ar Lietuvas izlasi spēlēja 2009. gada Eiropas čempionātā, kur Lietuva ieguva 11. vietu.

Biogrāfija
----------

Profesionāli basketbolu Mažutis sāka spēlēt 1999. gadā savas dzimtās pilsētas Mažeiķu komandas "Mažeiķu Nafta" sastāvā. Šajā komandā Mažutis spēlēja līdz 2004. gadam. 2004./2005. gada sezonu viņš aizvadīja Azerbaidžānas komandā "Gala", kļūstot par Azerbaidžānas čempionu. Pēc sezonas ārzemēs, nākamos divus gadus viņš pavadīja Lietuvas "Šiauliai" komandā, kuras sastāvā divreiz ieguva 3. vietu LKL, kā arī vienreiz 3. vietu BBL. 2007./2008. gada sezonu Mažutis iesāka Francijas pēc spēka 3. līgas komandā Tulūzas "USA". Pēc pussezonas šajā komandā, viņš atgriezās Lietuvā, kur 2 mēnešus spēlēja Klaipēdas "Neptūnas" rindās. Kopš 2008. gada februāra līdz pat 2009. gadam Mažutis pārstāvēja ASK Rīgu, kuras sastāvā kļuva par Latvijas vicečempionu. 2009. gadā parakstīja līgumu ar BC Donetsk klubu, taču jau 2010. gadā parakstīja līgumu ar Turcijas līgas klubu Antalijos "Kepez".

  

* 2014-2015 Liepāja/Triobet

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgas ASK vēl divi leģionāri[novecojusi saite], raksts portālā apollo.lv, publicēts 28.02.2008
2. ↑  «Krepšinis: R.Butautas į Donecką pasikvietė savo numylėtinį A.Mažutį - ATN.lt». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 19. augustā. Skatīts: 2010. gada 19. maijā. Archived 2009. gada 19. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  A.Mažutis karjerą tęs Turkijoje | Krepsinis.net

Ārējās saites
-------------

* Informācija[novecojusi saite] (lietuviski)
* Eurobasket 2009 profils (angliski)
**Gērijs Makalisters** (angļu: *Gary McAllister*, dzimis 1964. gada 25. decembrī) ir Skotijas futbola treneris un bijušais futbolists, spēlēja pussarga pozīcijā, bijis Skotijas futbola izlases dalībnieks. Kopš 2018. gada Makalisters ir Skotijas Premjerlīgas kluba *Rangers* trenera asistents.

Savu karjeru Makalisters sāka savas dzimtās pilsētas klubā *Motherwell*. 20 gadu vecumā pārcēlies uz Anglijas klubu *Leicester City*. Vēlāk pievienojies *Leeds United* komandai, kur viņš 1991–92. gada sezonā ieguva Anglijas Pirmās divīzijas čempionu titulu. Makalisters arī ir spēlējis Anglijas Premjerlīgas komandās *Coventry City*, kur viņš palīdzēja komandai noturēties augstākajā līgā, un *Liverpool*, kur viņš 36 gadu vecumā izcīnīja FA kausu, Anglijas Līgas kausu un UEFA kausu.

Deviņus gadus pārstāvējis Skotijas futbola izlasi. Četrus gadus bijis arī izlases kapteinis. Piedalījies 1990. gada FIFA Pasaules kausā, kā arī 1992. un 1996. gada Eiropas čempionātā.

No 2002. līdz 2004. gadam bijis *Coventry City* spēlējošais treneri. 2008. gadā vadījis *Leeds United* komandu, bet 2011. gadā uz brīdi bijis Premjerlīgas komandas *Aston Villa* treneri. 2018. gadā Makalisters kļuva par Stīvena Džerarda asistentu Skotijas klubā *Rangers*.

Sasniegumi
----------

### Spēlētāja karjera

**Motherwell**

* Skotijas Pirmā divīzija: 1984–85

**Leeds United**

* Anglijas Pirmā divīzija: 1991–92
* FA Charity Shield: 1992

**Liverpool**

* FA kauss: 2000–01
* Anglijas Līgas kauss: 2000–01
* FA Charity Shield: 2001
* UEFA kauss: 2000–01
* UEFA Superkauss: 2001

Ārējās saites
-------------

* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Soccerbase* spēlētāja profils (angliski)
* *Soccerbase* trenera profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)
Ledlauzis Vaļu līcī.
**Ledus osta** ir vairāk vai mazāk pastāvīgs līcis pie šelfa ledāja frontes, kas var kalpot kā dabīga osta. Parasti veidojas, divām šelfa ledāja plūsmām apliecot kādu pietiekoši lielu šķērsli (salu vai pussalu) netālu no ledāja frontes. Šādās vietās parasti veidojas ielīcis ar zemāku ledāja frontes augstumu, kas ļauj šo vietu izmantot kravas operācijām vai nu tieši uz šelfa ledāja virsmu, vai arī uz piesalušo malasledu.

Nepārtrauktā un neprognozējamā ledāju kalvinga rezultātā ledus ostu krasti ir mainīgi un aisbergu dēļ var būt grūti izmantojami.

Terminu "ledus osta" (angļu: *Iceport*) pirmoreiz ieviesa Antarktisko nosaukumu pārraudzības komiteja (*US-ACAN*) 1956. gadā, lai apzīmētu šelfa ledāju ielīčus, kuros iespējama noenkurošanās vai pieeja ledāja augšējai virsmai ar rampu palīdzību.

Zināmākas ledus ostas ir Vaļu līcis pie Rosa šelfa ledāja (pie tā ierīkotas Litlamerikas sērijas polārstacijas), Atkas līcis pie Ēkstrema šelfa ledāja (vācu stacija Neimaiere) un Breidvika Princeses Ranhillas krastā (beļģu stacija Ruāboduēna).

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Ledus osta
**Nivukagmīta** (*нывуӄаӷмит*) vai **naukaniešu valoda** (krievu: *науканский язык*) ir mazākā no eskimosu–aleutu valodu saimes juitu valodām. Izplatīta trijās juitu (eskimosu) apdzīvotās vietās Čukču pussalā Krievijā. Nosaukums atvasināts no senā Naukanas (*Нывуӄаӄ*) ciema Čukču pussalas austrumos pie Dežņova raga. Agrāk tika uzskatīts par vienu no juitu valodas dialektiem (otrs ir unazigmīta), bet mūsdienās tiek klasificēts kā atsevišķa valoda. Lingvistiski naukaniešu valoda tiek uzskatīta par vidēju starp čapļiniešu valodu un Aļaskas jupiku valodu.

Izplatība
---------

Ar rozā apzīmētas apdzīvotās vietas, kur runā naukaniešu valodā
Valoda izplatīta trijos ciemos Čukču pussalas austrumos — Lavrentijā, Lorinā un Ueļenā, uz kuriem 1950. gados tika pārcelti eskimosi no to dzimtajiem ciemiem Beringa šauruma piekrastē, tajā skaitā Naukanas. Valoda ir stipri apdraudēta, to mūsdienās prot mazāk par 50 galvenokārt vecāka gadagājuma cilvēku. Naukaniešu valodā sarakstīti vairāki daiļliteratūras darbi.

Atsauces
--------

1. ↑  Г. А. Меновщиков АЗИАТСКИХ ЭСКИМОСОВ ЯЗЫК
2. ↑  Меновщиков Г.А. Язык науканских эскимосов (фонетическое введение, очерк морфологии, тексты, словарь)[novecojusi saite]
3. ↑  «Портал национальных литератур. Эскимосский науканский язык». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 28. janvārī. Skatīts: 2022. gada 28. janvārī.
**Ivans Franko Kapelli** (itāļu: *Ivan Franco Capelli*; dzimis 1963. gada 24. maijā, Milānā, Itālijā) ir itāļu sacīkšu pilots, zināms kā Formula 1 braucējs. F1 čempionātā viņš debitēja 1985. gada. Tagad viņš ir Itālijas televīzijas kanāla "Rai Uno" Formula 1 komentētājs.

Karjera
-------

Kapelli sāka savu karjeru kartingu sacensībās 15 gadu vecumā. Četrus gadus vēlāk viņš pievienojās Itālijas F3 čempionātam. 1983. gadā viņš tur izcīnīja čempiona titulu. 1984. gadā Kapelli kļuva par Eiropas F3 čempionu. 1985. gadā itālis debitēja Eiropas F3000 un paralēli tam aizvadīja divas sacīkstes F1, pārstāvot Tyrrell komandu. Savā otrajā sacīkstē, Austrālijas *Grand Prix*, Kapelli ieguva 4. vietu.

Kapelli netika piedāvāta pilna laika vieta F1 nākamajā sezonā, tāpēc viņš atgriezās devās uz starptautisko Formula 3000 čempionātu, kur kļuva par čempionu. Kapelli arī piedalījās ETCC un aizvadīja divas sacīkstes F1 ar AGS formulu. 1987. gadā Kapelli pievienojās March projektam, kuram viņš tika gatavots jau kopš iepriekšējā gada. Sezonā itālis guva tikai vienu punktu, tas notika Monako *Grand Prix*.

Kapelli 1988. gada Kanādas *Grand Prix*
1988. gads bija veiksmīgāks. Kapelli ne tikai regulāri guva punktus, bet arī divreiz kāpa uz goda pjedestāla. Ar 17 punktiem viņš ierindojās 7. vietā kopvērtējumā. 1989. gadā komanda tika pārsaukta par Leyton House Racing īpašnieku maiņas dēļ. Formula bija ļoti neizturīga un itālim tikai divreiz izdevās pabeigt sacīksti. Abās reizēs Ivans Kapelli palika bez punktiem. 1990. gada formulai bija laba aerodinamika, tomēr tā bija zema un pilotiem bija grūti braukt bedrainās trasēs. Meksikas *Grand Prix*, kur trase bija nelīdzena, neviens no komandas pilotiem nespēja kvalificēties. Vienā no retajām reizēm, kad izdevās finišēt, Francijas *Grand Prix*, Kapelli kāpa uz goda pjedestāla otrā pakāpiena.

Gadu vēlāk komanda pirmā sāka lietot Ilmor dzinējus (kurus vēlāk lietoja Sauber, McLaren un citas komandas). Tie gan nepalīdzēja tik ļoti, kā bija cerēts, un izdevās gūt tikai vienu punktu. Noslēdzošajās divās sezonas sacīkstēs Kapelli nepiedalījās, dodot vietu Karlam Vendlingeram. Komanda beidza pastāvēt pēc tam, kad tās vadītājs Akira Akagi tika arestēts saistībā ar Fuji Bank korupcijas skandālu, tomēr Kapelli jau bija parakstījis līgumu ar Scuderia Ferrari uz nākamo gadu. Kārtējo reizi neizturīga formula traucēja itālim sasniegt labus rezultātus; Kapelli guva tikai trīs punktus un ierindojās 13. vietā. Pēdējās divās sezonas sacīkstēs viņš nepiedalījās vājo rezultātu dēļ. 1993. gadā viņš aizvadīja divas sacīkstes ar Jordan, pirms pameta komandu. Tagad viņš ir Formula 1 komentētājs.

Ārējās saites
-------------

* Profils *F1 Rejects* mājaslapā (angliski)

| Apbalvojumi |
| --- |
| Priekštecis: **nav**  |  **Lorenco Bandīni balva** 1992 | Pēctecis: **Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Deivids Kulthārds (1995)**  |
**Ņižņekolimska** (krievu: *Нижнеколымск*) ir pamests ciems Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā, tā bijušais administratīvais centrs. Izvietojies Kolimas upes kreisajā krastā ap 150 km no ietekas Austrumsibīrijas jūrā.

Vēsture
-------

Apdzīvoto vietu 1644. gadā kā ziemošanas vietu (*зимовье*) dibināja kazaki Staduhins un Zirjans Semjona Dežņova ekspedīcijas laikā. 1655. gadā to nocietināja un izmitināja 10 kazaku garnizonu. Kopš 17. gadsimta beigām Ņižņekolimskas cietoksnis bija reģionāli nozīmīga gadatirgus vieta.

1756. gadā 21 km no cietokšņa Kolimas kreisajā krastā iepretī Aņujas upes ietekai uzbūvēja jaunu cietoksni ar sienu un četriem torņiem. 1762. gadā cietoksnī un apmetnē pie tā dzīvoja 874 cilvēki. Līdz gadsimta beigām garnizons cietoksni pameta un Ņižņekolimskā palika mazāk par 100 cilvēku.

19. gadsimtā ciemā bija ap 40 ēku un baznīca, tas kļuva par nozīmīgu tranzīta vietu ceļā no Kolimas uz Anadiru. Šeit bija vairāku Arktikas izpētes ekspedīciju bāze. 1930. gadā Ņižņekolimska kļuva par rajona centru. 1941. gadā centru pārcēla uz Ņižņije Kresti. 1968. gadā ciemu oficiāli likvidēja, bet vēl 2001. gadā tur reģistrēti 6 pastāvīgie iedzīvotāji.

Atsauces
--------

1. ↑  ; arhivēšanas datums: 5 aprīlis 2016; arhīva URL: .
2. ↑  Энциклопедия Сибири. НИЖНЕКОЛЫМСК

Ārējās saites
-------------

* «Сиб.Газ.»№7, 12 февр.1884 Уголокъ далекаго сѣвера. Archived 2021. gada 23. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 151422796
* LCCN: n93122576
* SUDOC: 177388668

 |

 |
Karapaksa izvietojums garnelei. (iekrāsots ar sarkanu)
**Karapakss** (latīņu: *carapax*) ir bruņas daļa, kas klāj posmkāju ķermeņa priekšējās daļas (krūšu daļas, galvkrūšu) vai arī bruņurupuču ķermeņa virspusi. Tas pilda balsta un aizsardzības funkciju. Karapakss ir daudziem vēžveidīgajiem un zirnekļveidīgajiem.

Vēžveidīgo karapakss
--------------------

Vēžveidīgajiem karapakss jeb galvas vairogs ir galvas aizmugurējā segmenta eksoskeleta pagarinājums ar stipri izvirzītiem plakaniem muguras un sānu izaugumiem. Vēžveidīgo karapakss sastāv no hitīna, kas vairāk vai mazāk piesātināts ar kaļķi, tādēļ kļūst cietāks un izturīgāks. Parasti tas apklāj no augšas un sāniem ķermeņa galvas daļu, bet daudzos gadījumos (daļēji vai pilnībā) arī krūšu daļu. Vēžveidīgo karapakss var veidot puscilindrisku vai vairoga formu, apklājot ķermeņa segmentus. Dažiem vēžveidīgajiem (gliemeņvēžiem) tas sastāv no divām uz muguras savienotām čaulām, atgādinot divvāku gliemjus, un apsedz visu dzīvnieka ķermeni. Eikarīdiem karapakss saaug ar krūšu segmentiem, izveidojot galvkrūtis. Karapaksam nav sakara ar primāro segmentāciju, jo tas tikai apsedz segmentēto ķermeni.

Karapaksa izvietojums vicastainim. (iekrāsots ar violetu)

Zirnekļveidīgo karapakss
------------------------

Zirnekļveidīgajiem karapakss sedz galvkrūtis un atrodas eksoskeleta mugurpusē. Tas veidojas no saaugušiem galvkrūšu tergītiem. Uz karapaksa izvietojas acis un daži citi orgāni.

Dažām ērču sugām aizmugurējo sklerotizēto vairogu arī mēdz saukt par karapaksu.

Bruņurupuču karapakss
---------------------

Bruņurupuča karapakss no iekšpuses
Bruņurupuču karapaksu veido bruņas muguras vairogs. Karapaksam ir izliekta forma, un tas sastāv no kaula pamatnes ar ragvielas segumu. Atkarībā no dzīvesveida dažādām bruņurupuču grupām mainās arī karapaksa uzbūve un forma. 

* Sauszemes bruņurupučiem karapakss parasti ir augsts, izliekts un biezs. Tā augstums ir atkarīgs no zarnu tilpuma. Augsta, kupolveidīga forma nodrošina lielu iekšējo tilpumu garas zarnas ietilpšanai. Racējformām karapakss ir lēzenāks un izstieptāks, ļaujot labāk pārvietoties alās.

* Dažādiem ūdens bruņurupučiem sakarā ar dzīvošanu ūdenī karapakss parasti ir saplacināts, gluds un tā forma ir pielāgota ūdens pretestības samazināšanai. Kaula pamatne lielākā vai mazākā mēra ir reducēta. Mīkstbruņrupučiem karapakss ir ļoti plakans, bet kaula pamatne ir stipri reducēta. Ragvielas plāksnīšu nav, bet karapaksu klāj āda. Savukārt, ādaino bruņurupuču karapakss vispār nesaaug ar ass skeletu.

Atsauces
--------

1. ↑  V. Dogels. Bezmugurkaulnieku zooloģija, izdevniecība "Zvaigzne", Rīga, 1986, 265. lpp.
2. ↑  N. Naumovs, N. Kartašovs. Mugurkaulnieku zooloģija, izdevniecība "Zvaigzne", Rīga, 1990, 290. lpp. ISBN 5-405-00114-7
**Gabriele Tarkvīni** (itāļu: *Gabriele Tarquini*; dzimis 1962. gada 2. martā, Džuljanovā, Itālijā) ir Itālijas autosportists. Viņš ir pazīstams gan kā WTCC pilots, gan kā bijušais Formula 1 braucējs, gan arī kā BTCC čempions.

Karjera
-------

Viņš debitēja F1 1987. gada Sanmarīno *Grand Prix*, Osella komandā. Atlikušo sezonas daļu viņš sacīkstēs nepiedalījās. 1988. gadā tika parakstīts līgums ar Coloni komandu un Tarkvīni tajā pavadīja visu sezonu. Labākais rezultāts bija 8. vieta Kanādā. Pusē no 16 sezonas sacensībām Tarkvīni nespēja kvalificēties sacīkstei.

1989. gadā Tarkvīni bija parakstījis līgumu ar FIRST komandu, tomēr tās veidotā formula neizturēja drošības testus un tādējādi pirmajā sezonas sacīkstē Tarkvīni bija bez komandas. Sākot ar otro sacīksti, itālis sāka pārstāvēt AGS komandu un Meksikā pat izcīnīja punktu, tomēr sākot ar Lielbritānijas *Grand Prix* viņš nespēja kvalificēties nevienai sacīkstei. Tādējādi pilots izlaida 9 no 16 sezonas sacensībām. 1990. gadā viņš nemainīja komandu, tomēr AGS palika tās pašas problēmas ar kvalificēšanos, tāpēc sacīkšu nedēļas nogales pēdējā dienā Tarkvīni braukt varēja tikai 4 no 16 reizēm, turklāt tikai vienreiz spēja sasniegt finišu. Gabriele tomēr nemainīja komandu un vēl vienu sezonu pavadīja bieži nekvalificējoties. 1991. gada beigās pilots sāka braukt Fondmetal komandā. Viņš tur palika arī uz nākamo gadu, tomēr Fondmetal bankrotēja un sezona viņam beidzās. Pēc diviem aizvadītiem gadiem salonauto sacīkstēs Tarkvīni atgriezās vēl uz vienu sacīksti, pārstāvot Tyrrell komandu, kuras galvenais pilots Ukijo Katajama bija savainots. 

1994. gadā Tarkvīni debitēja BTCC. Jau pirmajā sezonā itālis kļuva par čempionu. Nākamajā gadā viņš piedalījās gan BTCC, gan ITCC. Drīz viņš sāka piedalīties ETCC, kur 2004. gadā kļuva par čempionu. Nākamajā gadā ETCC kļuva par WTCC (pasaules čempionātu). Arī šobrīd itālis ir WTCC salonautomašīnu sērijas braucējs. Viņa labākais sasniegums ir vicečempiona tituls 2008. gadā.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gabriele Tarkvīni*** |

* Tarkvīni profils WTCC lapā (angliski)
**Rihards Bargais** (dzimis 1969. gada 12. augustā) ir latviešu dzejnieks.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1969. gadā Džūkstes "Karogu" mājās. Dzīvojis Slampē, Liepājā, Rīgā. Beidzis Zemgales vidusskolu (1987). Studējis Liepājas Pedagoģiskajā institūtā (1987—1989), mācījies Rīgas Pareizticīgo garīgajā seminārā (1997—2000). Strādājis apsardzē, Neatliekamās medicīniskās palīdzības dienestā, kā arī par LTV raidījuma "100 grami kultūras" vadītāju. No 2000. līdz 2005. gadam maketētājs apgādā "Atēna". Kopš 2006. gada dzīvo Ķekavā.

Pirmā literārā publikācija 1983. gadā laikrakstā "Pionieris". No 1992. līdz 2005. gadam publicējis galvenokārt dzeju periodiskos izdevumos ("Karogs", "Liesma", "Latvijas Jaunatne", "Literatūra un Māksla", "Nakts" u.c.).

Par autobiogrāfisko romānu "Plikie rukši" Rihards Bargais tika izvirzīts 2018. gada Latvijas Literatūras gada balvai nominācijā "Labākais prozas darbs".

Dzeja
-----

Rihards Bargais latviešu literatūrā pazīstams kā lirisks provokators, kurš iesaistīts vairākos literāros un Latvijas kultūras dzīves skandālos, tostarp astoņus gadus (2007. — 2015. gads) ilgušās tiesas prāvās par dzejnieces Agitas Dragunas goda un cieņas aizskaršanu.

Bibliogrāfija
-------------

### Dzejoļu krājumi

* "Mīļvārdiņi". Rīga: Atēna, 2003
* "Labi". Rīga: Atēna, 2005

### Īsprozas krājumi

* "Tenkas". Rīga: Satori, 2012
* "Plikie rukši". Rīga: Zvaigzne ABC, 2017

### Romāni

* "Nemodernās Slampes meitenes". Rīga: Aminori, 2021

Atsauces
--------

1. ↑  Vērdiņš, Kārlis un Ozoliņš, Jānis. Teksts, seksualitāte un bauda: Riharda Bargā "Tenku" piemērs. Dzimtes konstruēšana II. Rīga: Avens un partneri/LU LFMI, 2014, 117.-140. lpp.
2. ↑  «Latvijas Literatūras gada balva (LALIGABA) atklāj pagājušā gadā izdotos literāri augstvērtīgākos darbus». rakstnieciba.lv. 2018. gada 28. martā. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 15. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 2. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305064235
* LCCN: n2003013279
* ISNI: 0000 0004 1669 2371
* GND: 1256707872

 |

 |
**Sviesta Ciba** ir Latvijas pirmais tīmekļa žurnālu pakalpojums, kas balstīts uz Live Journal atvērtā koda programmatūras.

Sviesta Ciba tika atvērta 2002. gada vidū. Sākumā lietotāju bija pamaz, bet projekts ātri ieguva popularitāti un ātri sasniedza pirmo tūkstoti lietotāju[*nepieciešama atsauce*]. Uz 2010. gada oktobri lietotāju ir vairāk nekā 35 tūkstoši. Šajā vietnē savas publiskās dienasgrāmatas uztur arī virkne sabiedrībā zināmu literātu, piemēram Ieva Melgalve (lietotājs honeybee). 

Servera administrators ir lietotājs watt. 

2005. gada oktobrī līdz šim privāto un nekomerciālo projektu nopirka SIA Inbokss, kuras portāls Inbox.lv ir viena no populārākajām Latvijas tīmekļa vietnēm. Darījuma summa izpausta netika.

Ārējās saites
-------------

* Sviesta Ciba
* Live Journal
* watt žurnāls

Atsauces
--------

1. ↑  Site Information for klab.lv[novecojusi saite], alexa.com, 04.10.2016. (angliski)
2. ↑  Sviesta Ciba | Statistics
3. ↑  «Company News » Inbox.lv nopērk emuāru portālu „Sviesta Ciba"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 16. septembrī. Skatīts: 2007. gada 28. augustā.
**Jāzeps Mediņš** (1877—1947) bija latviešu mūzikas pedagogs, komponists un diriģents. Viņa vārdā 1947. gadā nosaukta Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskola.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Kauņā 1877. gada 13. februārī kara orķestra klarnetista Jura Mediņa ģimenē. Arī viņa jaunākie brāļi Jēkabs un Jānis Mediņi un māsa Marija apguva mūziķu profesiju. 1889. gadā viņš sāka mācības Emīla Zīgerta mūzikas institūta vijoles klasē Rīgā, paralēli apgūstot klavieru un čella spēli. 1891. gadā tikai 14 gadus veco Jāzepu pieņēma par čellistu kādā vācu simfoniskajā orķestrī, kas bija ieradies viesturnejā. Koncertējot ar orķestri, viņš apguva arī vijoles, alta, kontrabasa, obojas, klarnetes un mežraga spēlētprasmi. No 1896. līdz 1901. gadam Mediņš bija pedagogs Zīgerta vadītajā institūtā, pēc Zīgerta nāves viņš pārņēma institūta vadīšanu (1901—1914). Līdztekus 1906. gadā Mediņš sāka strādāt par Rīgas Latviešu biedrības teātra kapelmeistaru.

Pēc pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā viņš devās bēgļu gaitās uz Maskavu, kur strādāja par ceļojošās operas diriģentu, vēlāk par Baku operas kormeistaru un diriģentu (1916—1922). Pēc atgriešanās Rīgā strādāja Latvijas Nacionālajā operā (1922—1925), bet slimības dēļ bija spiests darbu pārtraukt. 1927. gada 18. novembrī notika Mediņa operas "Vaidelote" pirmuzvedums. 1938. gada IX Dziesmu svētkos apvienotie kori ar simfonisko orķestri Teodora Reitera vadībā atskaņoja Jāzepa Mediņa "Svētku kantāti".

1945. gadā Mediņš saņēma Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu. No 1946. gada Mediņš bija Latvijas konservatorijas profesors. Miris 1947. gada 12. jūnijā.

Darbi
-----

Jāzeps Mediņš ir uzrakstījis trīs operas, to skaitā pēc Aspazijas lugas veidoto ''Vaideloti'' un nepabeigto darbu ''Zemdegi'', divas simfonijas (īpaši nozīmīga ir Otrā — «Ziedonī»), virkni simfonisku poēmu un tēlojumu, no kuriem nozīmīgākais — ''Latvju zeme'', no kantātēm izceļas ''Ziedošā dzimtene''. Ir arī daudzi darbi kameransambļiem, instrumentālas miniatūras, virkne nozīmīgu solo un kora dziesmu.

* Operas: Ziedoņa atmošanās (1913), Vaidelote (1927), Zemdegi (1947, nepabeigta);
* Simfoniskā mūzika: 3 simfonijas ("D — dūra simfonija", "Simfoniskā skice"), "Armēņu melodija" (1932), "Latvju zeme" (1935), "Dzimtenes ainava" (1935), poēmas, svītas, vijoles koncerts, čello koncerts;
* vijoļkoncerts (1911);
* 134 kora dziesmas ("Kurzemei", "Pēc kaujas", "Saules dziesma", u.c.);
* ap 80 solo dziesmu (Zvaigžņu lietus, Lilijas, Ziedoņa rīts, Zieds, Mātei, u.c.);
* pāri par 10 kameransambļu, liels skaits kompozīciju soloinstrumentiem ar klavierēm.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 44567692
* LNB: 000035130
* LCCN: nr91042658
* ISNI: 0000 0001 0968 1568
* GND: 134885007
* BNF: cb148293502 (data)
* NKC: xx0257984

 |

 |



1. ↑  A. Darkevics, L. Kārkliņš. *Latviešu mūzika: Raksti par mūziku XIII*. Rīga : Liesma, 1978. 144–145. lpp.
Robežstabiņš uz Latvijas—Lietuvas robežas
Ceļa zīme "Valsts nosaukums"
Latvija robežojas ar Igauniju ziemeļos un Lietuvu dienvidos (Eiropas Savienības iekšējās robežas), kā arī Krieviju austrumos un Baltkrieviju dienvidaustrumos (ES ārējā robeža).

Latvijai ir 1836 km gara robeža ar Igauniju (343 km), Krieviju (246 km), Baltkrieviju (161 km), Lietuvu (588 km) un jūras robeža (498 km).

Abrenes jautājums
-----------------

*Pamatraksts: Abrenes apriņķis* 
1944. gadā Abrenes (tagad — Pitalova) pilsēta, kā arī Kacēnu, Upmales, Linavas, Purmales, Augšpils un Gauru pagasts tika atdalīti no Latvijas (tiek uzskatīts, ka tas bija nelikumīgi, jo bija pretrunā ar 1920. gada Latvijas-Krievijas miera līgumu un neatbilda pat tā laika PSRS konstitūcijai) un pievienoti Krievijas PFSR. Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 1991. gadā šī teritorija palika Krievijas sastāvā. 1997. gadā starp Latviju un Krieviju tika parafēts Latvijas—Krievijas robežlīgums, kurā 1944. gadā novilkta robeža tiek noteikta par abu valstu robežu. 2007. gada 27. martā abu valstu valdības vadītāji robežlīgumu parakstīja.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Republikas valsts robežsardze
* Parīzes Miera konferences Latvijas delegācijas Miera konferencei adresētais memorands

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas sauszemes robežas |
| --- |
|  |
| Pašreizējās | 
* Baltkrievija
* Igaunija
* Krievija
* Lietuva

 |
|  |
| Vēsturiskās | 
* Polija
* PSRS
* Vācija

 |

 |
**Herberts Ernests Siliņš** (dzimis 1926. gada 28. augustā, miris 2001. gada 4. martā) bija latviešu gleznotājs.

Herberts Siliņš piedzima strādnieka, Latvijas brīvības cīnītāja ģimenē Tukuma apriņķa Aizupes pagastā. 1944. gadā tika iesaukts vācu armijā un nonāca angļu gūstā. Pēc kara no 1946. līdz 1948. gadam mācījās Eslingenes latviešu mākslas skolā pie Ludolfa Liberta, Jāņa Kugas, Jūlija Matisona un Friča Banges. 1948. gadā Siliņš atgriezās Latvijā un apguva krāsotāja profesiju. 1952. gadā nonāca pirmstiesas apcietinājumā, no kura tika atbrīvots pēc Staļina nāves.

Strādājis eļļas tehnikā, gleznojis galvenokārt ainavas, klusās dabas, ziedus, Kurzemes mazpilsētas, jūru, jahtas un ostas — ūdeņi un burāšana bija viņa kaislība. Siliņa daiļradē vērojama postimpresionisma un abstraktā ekspresionisma ietekme. Parasti izvēlējās kvadrāta formātu. Latvijas Mākslinieku savienības biedrs no 1960. gada. Bijis arī Zvejnieku savienības un Latvijas Valsts jūras kuģniecības estētiskās sadarbības grupas vadītājs. 1999. gadā kļuva par Valsts Kultūrkapitāla fonda mūža stipendiātu.

Viņa dēls Kārlis Siliņš ir mākslinieks, gleznošanas pasniedzējs Rīgas Dizaina un mākslas vidusskolā.
Meita Liene Sondore, dzim. Siliņa, uztura speciāliste, RSU docētāja
Dēls Vilis Siliņš ir miris.
Sieva Ausma Siliņa ir pensionēta diētas māsa.

Literatūra
----------

* Gundega Cēbere. Herberts Ernests Siliņš. Rīga: Neputns. 2012, 128 lpp. ISBN 978-9984-807-90-4

Atsauces
--------

1. ↑  Siliņš Herberts Ernests Klasiskās mākslas galerija Antonija
2. ↑  Herberts Siliņš Archived 2016. gada 15. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. Galerija Jēkabs
**Marža** (franču: *marge* — 'starpība, peļņa') — atšķirīgu lielumu, rādītāju atņemšanas rezultātā iegūts skaitlisks lielums, raksturojums, kas tiek lietots banku, biržu, tirdzniecības un apdrošināšanas jomā.

Šis termins atspoguļo starpību starp diviem noteiktiem rādītājiem. Atkarīgs no lietošanas jomas.

Termina lietojums
-----------------

* Banku darbībā:
	+ privileģēto resursu un produktīvo aktīvu procentu likmju starpība;
	+ nodrošinājuma summas, pret ko izsniegts kredīts, un kredīta summas starpība;
	+ valūtas kārtējās pirkšanas (*bid*) cenas un punktos (*points, pips*) izteiktās pārdošanas (*ask*) cenas starpība;
	+ darījumu operācijās tiek lietota apdrošināšanas (maržinālo) depozītu nozīmē.
* Jūras pārvadājumu līgumos - maksimālās kuģa kravnesības un kravas svara, kāds fraktētājam jāiekrauj kuģī, starpība.
* Mārketinga jomā - tirdzniecības uzcenojums, ko nosaka ražošanas uzņēmums.
* Biržu darbībā - minimālais akcijas vērtības procents, kāds pircējam jāiemaksā kā pirmā iemaksa.

Marža (kopējā) (*total contribution*) - starpība starp uzņēmuma kopējiem ienākumiem un kopējām mainīgām izmaksām.

Maržas prasība, analīze
-----------------------

Maržas prasība (*margin call*) ir prasība palielināt summu (ķīlu) maržas kontā (naudā vai vērtspapīros) par darījumu, kas veikts uz brokera kredīta rēķina un radījis zaudējumus. Parasti tādos gadījumos no klienta tiek prasīts iesniegt papildu nodrošinājumu vienas dienas laikā, un viņš ir atbildīgs par iespējamajiem brokera zaudējumiem.

Maržas analīze balstās uz relatīvu pieaugumu (galējo lielumu) izmantošanu ekonomisko procesu pētīšanā. Saskaņā ar maržas koncepciju saimnieciskās darbības subjekti pieņem lēmumus, vadoties pēc centieniem sasniegt maksimāli galējo lietderīgumu, t.i. palielināt lietderīgumu katrai izmaksu vienībai.

Maržas aprēķini
---------------

Maržas aprēķinu rezultāti traktējami kā rentablitātes rādītāji, kas bieži tiek norādīti uzņēmumu novērtējumos un salīdzināmo periodu tendences noteikšanā, kredītu izsniegšanā u.c..

Neto procentu ienākumu marža ir anualizētu tīro procentu ienākumu attiecība pret vidējo aktīvu apmēru.

Banku marža (*bank marging*) ir starpība starp procentu likmi, ko banka iegūst no naudas aizņēmēja, un procentu likmi, ko banka maksā par naudas noguldījumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Ekonomikas skaidrojošā vārdnīca, Rīga, Zvaigzne, 2000.g.
2. 1 2  Valērijs Roldugins, Starptautiskā biznesa skaidrojošā vārdnīca, Riga, Jumava, 2005.g. 345 lpp
3. 1 2  Uģis Gods, Mikroekonomika, Riga, SIA Biznesa augstskola Turība, 2008.g. 432 lpp
4. ↑  Finanšu un kapitāla tirgus komisijas normatīvā akta Nr,219 pielikums Nr.2, 2015.g.
Biedrība **„Latvijas Jauno zemnieku klubs"** (JZK) ir 1991. gada 4. aprīlī dibināta brīvprātīga jauniešu nevalstiska organizācija, kurā apvienojas jaunie lauksaimnieki, viņu ģimenes locekļi, lauku jaunatne un interesenti no 16 gadu vecuma, kuriem rūp lauku reģionu attīstība.

Mērķi
-----

Veicināt uzņēmējdarbības un lauksaimniecības nozaru attīstību, aizstāvēt un pārstāvēt Latvijas jauno zemnieku intereses, gūt zināšanas profesionālās un neformālās izglītības jomā, veidot motivētu un pašapzinīgu jauno paaudzi, veicināt informācijas apriti jauniešu vidū, popularizēt aktīvu un veselīgu dzīvesveidu, veicināt jauniešu iniciatīvu un līdzdalību lēmumu pieņemšanā.

Organizācijas struktūra
-----------------------

Organizācijas augstākā pārvaldes institūcija ir kopsapulce jeb Kongress, kas pulcējas ne retāk, kā reizi gadā. Kopsapulces starplaikos pārvaldi veic valde sešu cilvēku sastāvā. No valdes vidus tiek ievēlēts valdes priekšsēdētājs un priekšsēdētāja vietnieks. Lēmējvara ir nošķirta no izpildvaras. Organizācijas ikdienas darbību un valdes lēmumu izpildi nodrošina valdes ievēlēts izpilddirektors. Organizācijas virzošais spēks ir organizācijas vadības komanda un brīvprātīgie organizācijas aktīvisti.

Aktivitātes
-----------

* Jauniešu saliedēšanās semināri;
* Jauniešu izaugsmes forums "Solis";
* Ikgadējā ražas balle un biedrības aktīvistu sveikšana;
* Pieredzes apmaiņas braucieni uz dažādu Latvijas reģionu saimniecībām un uzņēmumiem;
* Laivu braucieni, kopīga atpūta un Latvijas teritorijas izzināšana;
* Dalība lauksaimniecības politikas veidošanās un jauno lauksaimnieku interešu pārstāvēšana;
* Eiropas līmeņa semināru, konferenču un apmācību apmeklēšana;

JZK ir pilntiesīgi biedri šādās organizācjās:

* Rural Youth Europe,
* Latvijas pilsoniskā alianse,
* Latvijas jaunatnes padome,
* Zemnieku saeima,
* Lauksaimnieku organizāciju sadarbības padome (LOSP)

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Jauno zemnieku klubs
*