recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ķeltu pankroks** (*Celtic punk*) ir mūzikas novirziens, kurā apvienots pankmūzikas un ķeltu tautu mūzikas skanējums. Šo mūziku pieņemts uzskatīt par folkpanka mūzikas apakšžanru. Ķeltu pankroka grupas savā mūzikā izmanto tādus mūzikas instrumentus kā ģitāras, bungas, vijoles, dūdas, stabules, akordeonu, bandžo un daudzus citus. Jāatzīmē, ka ķeltu pankrokā mūzikā jūtama ne tikai īru, bet arī skotu un velsiešu tautas mūzikas ietekme. Lai gan pārsvarā šī stila mūziķi ir no Britu salām, ASV un Kanādas, tomēr ši mūzika ir izplatīta arī kontinentālajā Eiropā.

Vēsture
-------

### Rašanās

Jau 1970. gados bija pankmūzikas grupas, kas savā mūzikā iekļāva ķeltu mūzikas elementus. Tomēr plašāku klausītāju loku ar ķeltu pankroku iepazīstināja Šeins Makgovans *(Shane MacGowan)* ar savu grupu *The Pogues*, kuru mūzikā, it sevišķi pirmajos albumos, bieži vien bija sastopamas gan ķeltu tautasdziesmas (pārsvarā īru) pankmūzikas apdarē, gan arī viņu pašu dziesmas, kurās tika izmantoti tādi mūzikas instrumenti kā akordeons un stabules.

### Atdzimšana

Ķeltu pankmūzikas atdzimšanu un izplatību 1990. gadu vidū sekmēja tādas grupas kā *Dropkick Murphys* un nedaudz vēlāk arī *Flogging Molly* panākumi. Tieši pateicoties abu iepriekš minēto grupu labajām sekmēm, visā pasaulē radās jaunas ķeltu pankroka grupas un arī daudzi jau esošie ši stila izpildītāji ieguva jaunus klausītājus. Pašlaik citas zināmākās no aktīvajām ķeltu pankroka grupām ir: *Blood or Whiskey*, *The Skels*, *The Killigans*, *Irish Stew*, *Greenland Whalefishers*, *The Peelers* (nejaukt ar 1970. gadu grupu ar tādu pašu nosaukumu, kas nepārstāv ķeltu pankroku) un daudzas citas. Jāatzīmē, ka mūsdienās ķeltu pankroka mūzika turpina attīstīties, rodas jaunas grupas un jauni šīs mūzikas novirzieni.

Ķeltu pankroks Latvijā
----------------------

Pašlaik Latvijā neviena grupa nespēlē ķeltu pankroku, bet no 1990. gadu vidus līdz 2005. gadam skots Jānis Kalējs *(Ian Gow)* ar savu grupu *The Rogues* (nejaukt ar Ziemeļamerikas grupu un citiem izpildītājiem ar tādu pašu nosaukumu, kas nepārstāv ķeltu pankroku) savā mūzikā iekļāva ķeltu mūzikas motīvus, pabroka un pankmūzikas elementus un regulāri sniedza koncertus Rīgā un citās Latvijas pilsētās. Diemžēl, *The Rogues* nav izdevuši nevienu oficiālu mūzikas ierakstu un kopš Jāņa Kalēja aizbraukšanas no Latvijas grupas liktenis ir neskaidrs.
Līvija Akuratere 2010. gadā
**Līvija Akuratere** (dzimusi **Pečaka** 1925. gada 23. septembrī Rīgā, mirusi 2017. gada 26. janvārī) bija latviešu teātra kritiķe un teātra zinātniece.

Biogrāfija
----------

Līvija Akuratere studējusi Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes mākslas zinātņu nodaļā (1945—1948). 1950. gadā beigusi Teātra institūtu. No 1951. līdz 1953. gadam Dailes teātra literārās daļas vadītāja. No 1953. līdz 1957. gadam un no 1958. līdz 1961. gadam strādājusi LPSR Kultūras ministrijas teātra daļā, pēc tam laikrakstā "Rīgas Balss". No 1964. līdz 1965. gadam bijusi Jaunatnes teātra literārās daļas vadītāja, Rakstnieku savienības dramaturģijas konsultante, no 1965. līdz 1967. gadam vadījusi Rīgas Kinostudijas Tautas kinoaktieru studiju.

No 1952. gada Latvijas Valsts konservatorijas Teātra fakultātes pasniedzēja. No 1968. līdz 1993. gadam strādājusi Latvijas Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta Teātra, mūzikas un kinomākslas nodaļā. Līdzautore grāmatām par latviešu teātra vēsturi "Latviešu padomju teātra vēsture" (1973—1974), kā arī pētījumam par Rīgas Krievu drāmas teātri (1983). Vairāku monogrāfiju autore. Atsevišķi raksti ir veltīti arī senākam profesionālā teātra posmam — vācu teātrim Rīgā.
Kopā ar V. Lapacinsku sarakstījusi grāmatu par scenogrāfu Rūdolfu Pīlādzi (1985). Sagatavojusi publicēšanai Luija Šmita atmiņu grāmatu "Un notika tas tā" (2007). Par monogrāfiju "Aktiermāksla latviešu teātrī" saņēmusi Latvijas Zinātņu akadēmijas Jāņa Sudrabkalna prēmiju.

No 1993. līdz 1999. gadam Latvijas Kultūras akadēmijas profesore. 1999. gadā apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeni. 2008. gadā par ieguldījumu latviešu teātra kritikas un zinātnes attīstībā saņēmusi Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu.

Akurateres vīrs bija aktieris Voldemārs Akurāters (1921—1976). Viņu meita ir dziedātāja Ieva Akuratere (dzimusi 1958. gadā).

Bibliogrāfija
-------------

* *Anta Klints*. Rīga: LVI, 1962.
* *Artūrs Filipsons*. Rīga: Liesma, 1970.
* *Emīlija Viesture*. Rīga: Liesma, 1976.
* *Gunārs Cilinskis*. Rīga: Liesma, 1978.
* *Aktiermāksla latviešu teātrī*. Rīga: Zinātne, 1983.
* *Neparastā aktrise* [par Emīliju Bērziņu]. Rīga: Liesma, 1985.
* *Dzīves izturīgie* [par Nikolaju Mūrnieku un Irmgardi Mitrēvicu]. Rīga: Liesma, 1988.

Atsauces
--------

1. ↑  Līga Rušeniece. Līvija Akuratere: "Teātris ir jāskatās ar mīlestību".  Archived 2017. gada 22. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  Mūžībā devusies teātra zinātniece Līvija Akuratere. Diena, 2017, 26. janvāris.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 20089197
* LCCN: n83228322
* ISNI: 0000 0000 2636 660X

 |

 |
**BS-3** jeb **1944. gada paveida 100 mm lauka lielgabals** ir Padomju Savienības 100 mm prettanku un lauka lielgabals. Lielgabals tika konstruēts Otrā pasaules kara beigās un palika bruņojumā līdz 1950. gadu vidum, kad to 1955. gadā aizstāja ar T-12 prettanku lielgabalu un D-48 prettanku lielgabalu. BS-3 lielgabals tika arī eksportēts uz citām valstīm, no kurām vairākās ir bruņojumā arī šobrīd. Daļa no BS-3 lielgabaliem vēl joprojām glabājas Krievijas armijas noliktavās.

Vēsture
-------

Par BS-3 konstrukcijas paraugu tika ņemts jūras lielgabals B-34. Lielgabala konstruēšanas brigādi vadīja Vasilijs Grabins.

Otrā pasaules kara laikā BS-3 tika veiksmīgi izmantots kā spēcīgs prettanku lielgabals. Tas bija spējīgs iznīcināt jebkuru pretinieka tanku lielās distancēs. Lielgabals nereti tika izmantots arī kā lauka lielgabals. Šajā jomā tas bija mazāk efektīvs kā 122 mm lielgabals A-19, jo šāva ar mazāka kalibra lādiņiem, taču BS-3 šaušanas ātrums bija augstāks.

Lietotāji
---------

* Karogs: Bulgārija Bulgārija — 89 BC-3, 2007. gadā
* Karogs: Jemena Jemena — 20 BC-3, 2007. gadā
* Karogs: Kirgizstāna Kirgizstāna — 18 BC-3, 2007. gadā
* Karogs: Krievija Krievija — ne mazāk kā 12 BS-3 bruņojumā, kā arī citi armijas noliktavās, 2011. gadā
* Karogs: Latvija Latvija — Zemessardzē.
* Karogs: Mali Mali — 6 BC-3, 2007. gadā
* Karogs: Mozambika Mozambika — 20 BC-3, 2007. gadā
* Karogs: Mongolija Mongolija — 2007. gadā
* Karogs: Nikaragva Nikaragva — 24 BC-3, 2007. gadā

Atsauces
--------

1. ↑  Military Balance 2007, 104 lpp.
2. ↑  Military Balance 2007, 248 lpp.
3. ↑  Military Balance 2007, 320 lpp.
4. ↑  Military Balance 2007, 283 lpp.
5. ↑  Military Balance 2007, 284 lpp.
6. ↑  Military Balance 2007, 365 lpp.
7. ↑  Military Balance 2007, 81 lpp.
**Līva** (igauņu: *Liiva*) ir dzelzceļa mezgla stacija Igaunijā, Tallinā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Līva atrodas 7 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 64 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Raplas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni. Līvas dzelzceļa stacijā Tallinas-Lelles dzelzceļa iecirknis savienots ar Ilemistes dzelzceļa staciju.

Vēsture
-------

Līvas stacija atklāta 1913. gadā kā Igaunijas šaursliežu dzelzceļa sistēmas mezgla stacija, kurā saslēdzās Tiri—Tallinas un Līvas—Nemmes šaursliežu dzelzceļa iecirkņi. 1917. gadā Līvas stacijā izbūvēts ūdenstornis.

1971. gadā dzelzceļa iecirkņi Vīlande—Lelle—Tallina un Pērnava—Lelle—Tallina pārbūvēti uz 1520 mm dzelzceļa platumu, līdz ar to Līvas stacija kļuva par platsliežu dzelzceļa staciju. Šaursliežu dzelzceļa iecirknis Līva—Nemme 1971. gadā tika likvidēts.

Stacijas ēka
------------

Līvas stacijas ēka ir vienkārša divu apjomu vienstāva dolomīta bloku ēka ar divslīpju jumtu. 
Dolomītu bloku konstrukcija izmantota arī stacijas ūdenstorņa sienu uzbūvei.

Foto galerija
-------------

* Līvas stacijas ūdenstornis. 2011. gads.Līvas stacijas ūdenstornis. 2011. gads.
* Edelaraudtee dīzeļvilciens Līvas stacijā. 2009. gads.Edelaraudtee dīzeļvilciens Līvas stacijā. 2009. gads.

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infarstruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Lelli** |
|  Tallina-Veike |  **Līva** | Valdeku  |
**Līvija Volkova** (dzimusi 1931. gada 9. jūnijā) ir latviešu literatūrvēsturniece. Pētījusi rakstnieku arhīvus un sarakstījusi grāmatas par Eduardu Veidenbaumu, Rūdolfu Blaumani, Jāni Gresti un Jāni Purapuķi.

Dzīvesgājums
------------

1949. gadā beigusi Rīgas 11. vidusskolu, 1955. gadā — Rīgas Pedagoģijas institūta Dabaszinātņu un ķīmijas fakultāti, 1971. gadā — Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu (neklātienē). 

No 1955. līdz 1957. gadam par ķīmijas skolotāju strādāja Sabiles vidusskolā un no 1957. līdz 1965. gadam — Rīgas Raiņa 8. vakara vidusskolā. Vēlāk no 1966. līdz 1976. gadam strādāja Raiņa Literatūras un mākslas vēstures muzejā, no 1976. līdz 1978. gadam — Eduarda Veidenbauma muzejā „Kalāčos", no 1976. līdz 1978. gadam Rūdolfa Blaumaņa muzejā „Brakos" un no 1978. līdz 1986. gadam — Andreja Upīša muzejā Skrīveros un Rīgā. Kopā ar muzeju kolēģiem Volkova veidojusi konceptuāli jaunas ekspozīcijas: Annas Brigaderes „Sprīdīšos", Druvienas vecajā skolā, Emīla Dārziņa „Jāņskolā", Rūdolfa Blaumaņa un Jaņa Rozentāla muzejā, kā arī publicējusi rakstus periodikā par muzeju metodoloģijas jautājumiem.

Darbi
-----

Volkova sarakstījusi grāmatu „Eduards Veidenbaums" (1979), kā arī pētījumus par Rūdolfu Blaumani „Tapšana" (1988) un „Pilnbriedā" (Rūdolfa Blaumaņa Kopoti raksti, 9, 1999), „Blaumaņa zelts" (2008), „Rūdolfa Blaumaņa pašatklāsme" (2017). Volkova sarakstīto grāmatu pamatā rakstnieku arhīvu dokumentu izpēte, atklājot viņu filozofiskos uzskatus, intelektuālo pasauli un radošos impulsus, autore grāmatās izcēlusi Rūdolfa Blaumaņa saistību ar Rietumeiropas kultūru. 

Volkova rakstījusi priekšvārdus un organizējusi kultūras mantojuma gadagrāmatas „Varavīksne" izdošanu (1980—1994), sakārtojusi un rakstījusi priekšvārdus grāmatām — Jāņa Grestes „... kā dzeņa vēders" (1977) un „Krist un celties" (1990), Eduarda Veidenbauma „Brīvības cēlajais gars" (1978), Rūdolfa Blaumaņa „Sijājot, skalojot zeltu" (1981), Jāņa Purapuķes „Ķibele aiz ķibeles" (1989). 

Volkova 2000. gadā ir saņēmusi Triju Zvaigžņu ordeni.

Atsauces
--------

1. ↑  «Apbalvotie un statistika». *www.president.lv*. Skatīts: 2018-03-02.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 2878901
* LCCN: n84036119
* ISNI: 0000 0000 3232 5759
* GND: 1165543117

 |

 |
**Spekulatīvais burbulis**, **tirgus burbulis** jeb **cenu burbulis** ir ekonomiska situācija, kad vērojams pieaugums aktīvu vērtībā konkrētā preces vai aktīvu grupā.

Raksturojums
------------

Spekulatīvais burbulis saistīts ar augstām nākotnes cenu prognozēm, tas paredz augstu cenu kāpumu vai kādu notikumu, kas var ievērojami palielināt aktīvu vērtību. Šādas informācijas izmantošanas rezultātā investori pieprasa tirgū vairāk akciju. Daudzu investoru iesaiste konkrētajā aktīvu tirgū ne vienmēr ir pārdomāta un pamatota. Ievērojot strauju aktīvu vērtības kāpumu investori, neizvērtējot reālo situāciju, iegādājas aktīvus ar augošu vērtību. Rezultātā tirgū tiek pieprasīts tik daudz kādu akciju, ka to cena nepamatoti kāpj un ievērojami pārsniedz akcijas reālo vērtību.

Paredzot peļņu, aizvien vairāk investoru iesaistās tirgū, preces pircēju skaits pārsniedz piedāvājumu skaitu, preces grupas tirgus vērtība un tirdzniecības apjomi pieaug. Preces cenai nav reāla pamatojuma, tā ir tirgus spekulāciju rezultāts.

Spekulatīvais burbulis nevar turpināt nepārtraukti pieaugt. Straujas izmaiņas tirgū izraisa burbuļa pārsprāgšanu. To raksturo straujš cenu kritums, atgriežoties iepriekšējā, normālajā līmenī. Rodas situācija, kad liela daļa investoru panikas rezultātā cenšas pārdot savus aktīvus un iepludina tos kopējā tirgū. Tirgus ir pārpildīts un aktīvu cenas krīt, seko lejupslīdoša tirgus situācija, tās sekas skar ne tikai tiešos investorus, bet arī citus tirgus dalībniekus.

Spekulatīvos burbuļus to tapšanas fāzē ir salīdzinoši sarežģīti atpazīt kopējā ekonomikā, jo nav iespējams pilnīgi precīzi noteikt kurā brīdī aktīvu cenas pieaugums kļūst neadekvāts. Valsts var veikt burbuļa pārbaudes testus, lai noskaidrotu burbuļa esamību un izpētītu reālo tirgus situāciju.

Kad spekulatīvie burbuļi pārplīst, bieži vien vērojama valsts iejaukšanās ekonomikā, lai novērstu ekonomiskos zaudējumus un neizraisītu lejupslīdi tirgus situācijā kopumā. Valsts iejaukšanās gadījumos ir iespējams, ka radīsies atbalss burbulis (*echo bubble*), kas ir vidēji 30-40% apmērā no pirmā burbuļa un izveidojas, jo valsts kādai tirgus nozarei piešķir papildu finansējumu, kas var veicināt jaunu spekulāciju rašanos.

Vēsturiski zināmākie spekulatīvie burbuļi ir:

* Tulpju mānija (*Tulipmania*) Nīderlandē no 1620. līdz 1637. gadam;
* Dot-com burbulis ASV no 1997. līdz 2000. gadam;
* Nekustamā īpašuma burbulis ASV 2004.—2007. gadā, kas izraisīja 2008./2009. gada globālo finanšu krīzi.

Skatīt arī
----------

* 
* Finanšu nestabilitātes hipotēze (Minskīja moments)

Atsauces
--------

1. ↑  «Financial Terms S». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 21. decembrī. Skatīts: 2011. gada 17. janvārī.
2. ↑  Market Problems? Blame Investors
3. ↑  Market Crashes: What are Crashes and Bubbles?
4. ↑  «Speculative bubbles». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 28. maijā. Skatīts: 2011. gada 17. janvārī.
5. 1 2  New Market Bubble Is Brewing - Newsweek
6. ↑  Futuro Financial Services - Home[novecojusi saite]
**"100 + 1 vēlēšanās"** ir grupas "Jauns Mēness" 1995. gadā izdotais 3. studijas albums. Tajā ir iekļautas 12 dziesmas. Atšķirībā no iepriekšējiem albumiem "Aizlaid šaubas negaisam līdz" un "Izrāde spogulī", šajā albumā lielākā daļa dziesmu ir latviešu valodā, angļu valodā ir tikai 2 dziesmas. Sākot ar šo albumu iezīmējās pārmaiņas grupas "Jauns Mēness" muzikālajā stilā, pamazām no episkām rokbalādēm pārejot uz latviešu tautas mūziku. Populārākās albuma dziesmas ir "Tavs superveikals" un "Divatā". Dziesmai "Divatā" tika uzņemts arī video klips, kas tika atzīts par 1995. gada Latvijas Mūzikas ierakstu labāko mūzikas video klipu. Visu dziesmu autori ir Ainars Mielavs un Gints Sola. Albums pārizdots 2001. gadā, kā "Kopoto ierakstu" antoloģijas ceturtais disks.

Dziesmu saraksts
----------------

1. "Mēmais sargs" - 4:59
2. "Tavs superveikals" - 4:49
3. "Divatā" - 4:01
4. "Who I Am" - 3:06
5. "Viens" - 4:42
6. "Upe nesa ozoliņ'" - 4:56
7. "Sapņi" - 4:17
8. "On The Top Of The Hill" - 3:19
9. "Trīs debess puses" - 4:16
10. "Vai" - 3:46
11. "100 + 1 vēlēšanās" - 3:38
12. "Man ir gandrīz viss" - 2:29
**Džeimsa I Zeme** (norvēģu: *James I Land*) ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas ziemeļrietumu daļā, Svalbārā. Tās dienvidu krastu apskalo Īsfjorda atzars Nūrfjords un tā atzari Ekmana fjords un Diksona fjords. Dienvidrietumos Diksona Zeme robežojas ar Oskara II Zemi, ziemeļrietumos — ar Hokona VII Zemi, ziemeļos — ar Andrē Zemi, bet ziemeļaustrumos — ar Diksona Zemi. Nosaukta par godu Skotijas, Anglijas un Īrijas karalim Džeimsam I. 

Krasta līnija stipri izrobota ar līčiem un fjordiem. Piekrastē vairākas salas, no kurām lielākās ir Koraholmene un Flintholmene. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Rērūsas kalns (1288 m vjl). Kalnieni šķeļ vairākas ledāju ieleja, pa kurām tie noplūst fjordos. Ievērojamākie ledāji ir Holtedālfonnas ledājs ziemeļrietumos uz robežas ar Hokona VII Zemi, kā arī Kongsvegena, Sveabrēna, Holstrēmbrēna un Orsabrēna glečeri. Zemes dienvidrietumu daļu aizņem Ziemeļu Īsfjorda nacionālais parks.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. James I Land
Šis raksts ir par snūkeristu Deivisu. Par citām jēdziena **Deiviss** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Džo Deiviss

**Džo Deiviss** (angļu: *Joe Davis*; 1901. gada 15. aprīlis — 1978. gada 10. jūlijs) bija angļu snūkera profesionālis. Vairākkārtējs biljarda un snūkera starptautisko sacensību čempions.

Biogrāfija
----------

Savu biljarda spēlētāja karjeru viņš uzsāka jau 13 gadu vecumā, kad kļuva par vietējā čempionāta uzvarētāju starp amatieriem. Viņš turpināja progresēt un sasniedzot pilngadību kļuva par profesionāli. Jau 1922. gadā viņš, divdesmit viena gada vecumā, bija piedalījies savā pirmajā pasaules čempionātā, kur zaudēja tikai Polam Ņūmenam. 1928. gadā viņš kļuva par Biljarda pasaules čempionāta uzvarētāju. Šo titulu viņš paturēja līdz 1932. gadam.

Karjera snūkerā
---------------

Jau ieguvis daudzus titulus biljardā ap 1926. gadu Džo Deiviss īpaši pievērsās snūkeram. Šo spēli viņš pazina jau iepriekš, bet tagad viņš kopā ar citiem entuziastiem uzsāka šīs spēles popularizēšanu. 1926. gadā viņš kopā ar savu paziņu Bilu Kamkinu iesniedza lūgumu par Snūkera pasaules čempionāta rīkošanu profesionāļiem. Šo lūgumu izskatīja Biljarda asociācija un Kontroles kluba padome (angļu:  *BA & CC*), kura drīzumā deva pozitīvu atbildi.

Jau 1927. gadā pieliekot arī savu roku organizēšanā Deiviss un citi snūkera spēlētāji piedalījās pirmajā Snūkera pasaules čempionātā. Deiviss pēdējā čempionāta spēlē uzvarēja Tomu Denisu ar rezultātu 20-11 un kļuva par pirmo pasaules čempionu snūkerā. Uzvarētāja balva gan bija tikai 6 sterliņu mārciņas un 10 pensi, bet uzvarētāja kausu Deiviss bija iegādājies par savu naudu. Šī pieticība radās, jo tobrīd snūkera čempionātam nebija savu sponsoru.

Kopš šīs uzvaras Deiviss savu titulu aizstāvēja bez pārtraukumiem līdz pat 1940. gadam, kļūdams tobrīd par 14 kārtēju pasaules čempionu snūkerā. Šajā laikā posmā viņš uzstādīja daudzus rekordus, piemēram, izspēlēja pirmo oficiāli reģistrēto sēriju virs simts punktiem, kā arī pirmo senčuriju. 1940. gadā Otrais pasaules karš uz ilgāku laiku pārtrauca Snūkera pasaules čempionāta rīkošanu.

Tikai 1946. gadā notikās pirmais čempionāts pēc kara, kurā savu titulu 15. reizi aizstāvēja Deiviss. Šī gan bija pēdējā reize, kad viņš cīnījās pasaules čempionātā, jo nolēma, ka vairs nepiedalīsies tajā. Šī rīcība viņu ir padarījusi par vienīgo pasaules čempionu, kurš nav bijis sakauts. Līdz 1964. gadam viņš bija profesionālis. Šajā periodā viņš sasniedza vairākus jaunus rekordus snūkerā.

Džo Deiviss nomira 1978. gadā, tikai 2 mēnešus pēc tam, kad viņa brālis, Freds Deiviss, uzvarēja snūkera pasaules čempionātā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džo Deiviss***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *CueTracker* snūkerista(-es) profils (angliski)
* *World Snooker* profils (angliski)
* Džo Deivisa sarakstītā grāmata (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 40617481
* LCCN: n50035541
* ISNI: 0000 0001 0890 7510

 |

 |
**Bjerkes pussala** (norvēģu: *Bjerkøodden*, angļu: *Bjerkø Peninsula*) ir ap 30 km gara un vidēji ap 22 km plata ar ledu klāta pussala Larsa Kristensena krastā. Pussalas galējais ziemeļu punkts ir Dārnlija rags, pussalas austrumu krasts veido Prica līča ziemeļrietumu piekrasti. Pussalas ziemeļus 1931. gada janvārī un februārī apbrauca norvēģu vaļu mednieku ekspedīcija un tās ziemeļu punktu nosauca kuģa *Bouvet II* harpūnista Reidara Bjerkes *(Reidar Bjerkø)* vārdā. Rags vēlāk tika nosaukts par Dārnlija ragu, ber Bjerkes vārds saglabājās pussalai.

Pussalas riemeļaustrumos atrodas ievērojama pingvīnu ligzdošanas vieta Flatera kolonija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bjerkø Peninsula - Bjerkøodden». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 24. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 23. jūlijā.
2. ↑  United States Gazetteer Id 122566

Ārējās saites
-------------

* Bjerkø Peninsula - Bjerkøodden Archived 2011. gada 24. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (karte un fotogrāfijas)
* Pussalas apkārtnes karte
**Ļeņingradas sala** (krievu: *остров Ленинградский*) ir 30 km garš un līdz 12 km plats leduskupols šelfa ledājā Antarktīdas piekrastē, Princeses Astridas krastā. Kupols par 100 m paceļas virs apkārtējā ledāja, kas to apņem no austrumu (Lazareva šelfa ledājs), dienvidu un rietumu (Nivlisens) pusēm. Ziemeļu pusē salu apskalo Lazareva jūras Ļeņingradas līcis. Kupolu 1961. gadā nokartēja padomju antarktiskā ekspedīcija un nosauca pēc tās ziemeļu krastu apskalojošā līča.

10 km uz ziemeļiem no salas austrumu gala uz šelfa ledāja no 1959. līdz 1961. gadam darbojās padomju polārstacija Lazareva. 16 km uz rietumiem no 1983. līdz 1990. gadam darbojās Indijas polārstacija Dakšingangotri.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Ļeņingradas sala
2. ↑  «Cтанция Лазарев». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 14. aprīlī. Skatīts: 2010. gada 15. novembrī.
3. ↑  3rd Expedition
**Pāls Rēti** (ungāru: *Réthy Pál*; 1905. gada 28. janvāris Deva — 1962. gada 27. decembris Budapešta) bija Ungārijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Transilvānijā (tagad Rumānija), bet pēc Pirmā pasaules kara dzīvojis Ungārijā. 1925. gada augustā Debrecenā uzvarējis starptautiskā šaha turnīra blakusturnīrā, apsteidzot Frici Apšenieku. 1926. gadā bijis 7. vietā Vīnes šaha turnīrā (uzvarēja Rūdolfs Špīlmans). 1931. gadā bijis 7. vietā šaha turnīrā Brno (uzvarēja Salo Flors) un ieņēmis 10. vietu Ungārijas šaha čempionātā (uzvarēja Lajošs Šteiners). 1932. gadā dalījis 10.-11. vietu Budapeštas šaha turnīrā (uzvarēja Gēza Maroci). 1933. gadā bijis Budapeštas šaha turnīrā otrais aiz Estevana Kanala. 1934. gadā dalījis 9.-11. vietu Ujpeštas šaha turnīrā (uzvarēja Andors Lilientāls) un dalījis 2.-3. vietu Gēzas Maroci jubilejas turnīrā Budapeštā (uzvarējis Erihs Eliskazess). 1935. gadā Varšavā pārstāvējis Ungārijas komandu 6. šaha olimpiādē. 1936. gadā dalījis 11.-14. vietu Budapeštas šaha turnīrā (uzvarējuši Migels Naidorfs un Lajošs Šteiners). 1937. gadā bijis 5. vietā Teplicas (tagad Čehija) šaha turnīrā (uzvarēja Kārlis Gilgs). 1940. gadā bijis 6. vietā Gēzas Maroci jubilejas turnīrā Budapeštā (uzvarējis Makss Eive). 1941. gadā bijis 8. vietā Eiropas turnīrā Minhenē (uzvarēja Gēsta Štolcs).

Pēc Otrā pasaules kara piedalījies dažos Ungārijas šaha čempionātos: 1950. gadā dalījis 13.-14. vietu (uzvarējis Lāslo Sabo), 1955. gadā palicis 16. vietā (uzvarējis Gedeons Barca) un 1961. gadā dalījis 13.-14. vietu (uzvarējis Lajošs Portišs).

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Pál Réthy
2. ↑  Munich (1941)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Fosheima pussala** (angļu: *Fosheim Peninsula*) ir ap 160 km gara un no 60 līdz 90 km plata pussala Kanādas ziemeļos. Administratīvi ietilpst Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionā. Izvietojusies Elsmīra salas rietumos. Izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, ziemeļos un ziemeļaustrumos krastus apskalo Grīlija fjords un tā atzars Kaņona fjords, rietumos — Jūrikas šaurums, dienvidos — Baifjords un Irēnes līcis. Rietumu krastā pussalā iegriežas Slidres un Vesles fjordi. 

Pussalas teritoriju aizņem arktiskais tuksnesis — rietumdaļā galvenokārt zemienes, bet austrumdaļā nelielas kalnu grēdas. Augstākajās grēdās nelieli ledāji. Pussalā novērots Kanādā zemākais nokrišņu daudzums — 64 mm gadā. Mīt muskusvērši, polārzaķi un vilki, vairākas putnu sugas.

Pussalu pirmā atklāja amerikāņa Adolfusa Grīlija ekspedīcija 1881. gadā. Detāli apsekoja Oto Sverdrupa ekspedīcija 1899. gadā un nosauca to par godu ekspedīcijas dalībniekam Ivaram Fosheimam. Kopš 1947. gada pussalas ziemeļrietumos Slidres fjorda krastā darbojas Kanādas polārstacija Jūrika, bet kopš 1992. gada — PEARL pētniecības stacija.

Atsauces
--------

1. ↑  The Canadian Encyclopedia. Fosheim Peninsula

Ārējās saites
-------------
**Jūlija Djomina** (krievu: *Юлия Викторовна Дёмина*; dzimusi 1969. gada 3. februārī Sverdlovskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (1991).

Biogrāfija
----------

No 1980. gadu beigām līdz 2000. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Krievijas šahistēm. 1988. gadā uzvarējusi PSRS sieviešu šaha čempionātā. 1995. gadā Elistā un 1999. gadā Maskavā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātos. 2001. gada Krievijas sieviešu šaha čempionātā dalījusi 2.-3. vietu (uzvarējusi Olga Zimina), bet 2003. gada Krievijas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi bronzas medaļu. 2008. gadā Sanktpēterburgā dalījusi 1. vietu Ludmilas Rudenko memoriālā.

Trīs reizes (1990, 1991, 1993) piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīros, kuros lielāko panākumu guvusi 1990. gadā Kualalumpurā, kad kopā ar Annu Ahšarumovu dalījusi 5.-6. vietu. 2000. gadā Ņūdelī piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējusi Zahiru El Gabi, 2. kārtā uzvarējusi Maricu Arribasu Robainu, bet 3. kārtā zaudējusi Pena Džaocjiņai.

Pārstāvējusi Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 2 reizes (1992, 1998);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2 reizes (1992, 1999).

Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā Djominai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1991. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2007. gadā kļuvusi par FIDE arbitru.

Kopš 2011. gada šaha turnīros piedalās reti.

Atsauces
--------

1. ↑  Slavina Wins 53rd Russian Women`s Championship
2. ↑  1990 Genting Interzonal Tournament
3. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Yulia Demina
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Yulia Demina

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Pārapdrošināšana** ir cedēto risku pieņemšana no apdrošināšanas komersanta, *pārapdrošināšanas* komersanta vai privātā pensiju fonda.

*Pārapdrošināšanas* darbības uzsākšana un licencēšana ir noteikta Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas likumā un Finanšu un kapitāla tirgus komisijas 06.01.2016. normatīvajos noteikumos Nr. 5 "Pārapdrošināšanas licenču izsniegšanas, atsevišķu pārapdrošināšanas sabiedrības darbību reglamentējošo atļauju saņemšanas, dokumentu saskaņošanas un informācijas sniegšanas normatīvie noteikumi".

*Pārapdrošināšanas* sabiedrība var uzsākt *pārapdrošināšanu* tikai pēc pārapdrošināšanas licences saņemšanas.

Lai saņemtu *pārapdrošināšanas* licenci, *pārapdrošināšanas* sabiedrībai vai nedalībvalsts pārapdrošinātājam ir jāiesniedz Finanšu un kapitāla tirgus komisijai iesniegums, kuram pievienota Apdrošināšanas un pārapdrošināšanas likumā un Komisijas 06.01.2016. normatīvos noteikumos "Pārapdrošināšanas licenču izsniegšanas, atsevišķu pārapdrošināšanas sabiedrības darbību reglamentējošo atļauju saņemšanas, dokumentu saskaņošanas un informācijas sniegšanas normatīvie noteikumi" noteiktā informācija un dokumenti.

Komisija iesniegumu par licences izsniegšanu izskata sešu mēnešu laikā pēc iesnieguma saņemšanas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas Vēstnesis».. Skatīts: 2018. gada 1. aprīlī.
2. ↑  «Finanšu un kapitāla tirgus komisija».. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 10. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 1. aprīlī.
3. ↑  «Finanšu un kapitāla tirgus komisija».. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 5. martā. Skatīts: 2018. gada 1. aprīlī.
*Check Point* galvenā biroja ēka Telavivā
***Check Point Software Technologies Ltd.*** ir Izraēlas datu drošības risinājumu uzņēmums. Tas ir dibināts 1993. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Telavivā.

*Check Point* akcijas tiek kotētas *Nasdaq* biržā (kods *CHKP*). Lielākie akcionāri 2022. gada februārī: *Massachusetts Financial Services Company* (5,63 %), *MFS Investment Management KK* (5,63 %), *Harding Loevner L.P.*  (3,73 %), *Franklin Resources Inc*  (3,05 %), *Franklin Mutual Advisers, LLC* (3,05 %).

Vēsture
-------

Logotips līdz 2022. gadam
Uzņēmumu *Check Point* 1993. gadā Izraēlas pilsētāRamatganā dibināja Gils Šveds, Mariuss Nahts un Šlomo Krāmers.
1994. gadā tika izlaists pirmais produkts *FireWall-1* — ugunsmūris (*stateful firewall*), kas seko katram tīkla savienojumam un bloķē tās paketes, kuras neattiecas uz aktīvajiem savienojumiem.
1994. gadā tika noslēgts līgums par ugunsmūra piegādi *Sun Microsystems* izstrādājumiem. 1995. gadā tika iegūts piegādes līgums ar *Hewlett-Packard*; atvērts birojs *Redwood City*, Kalifornijā.

1996. gada jūnijā *Check Point* akcijas sāka kotēt *NASDAQ* biržā.
1998. gadā tika panākta vienošanās ar Somijas mobilo telefonu ražotāju *Nokia*, lai datortīklu drošības iekārtu operētājsistēmā *IPSO* iestrādātu ugunsmūra tehnoloģiju *FireWall-1*.

2002. gadā tika iegādāti 60 % uzņēmuma *SofaWare Technologies* kapitāldaļu.
2003. gadā tika nopirkts uzņēmums *Zone Labs*, kura galvenais produkts bija personālais ugunsmūris *ZoneAlarm*.
2006. gadā tika iegādāts uzņēmums *Protect Data*.
2006. gada beigās tika nopirkts ielaušanās novēršanas sistēmas izstrādātājs *NFR security*.
2009. gadā no *Nokia* tika nopirkta operētājsistēma *IPSO*, kuru *Check Point* apvienoja ar savu produktu *Secure Platform*, izveidojot operētājsistēmu *GAiA*.

2010. gadā tika iegādāts uzņēmums *Liquid Machines*.
2011. gadā tika nopirkts uzņēmums *Dynasec*.
2015. gada februārī tika iegādāts jaunuzņēmums *Hyperwise*, kas nodarbojās ar procesora līmeņa draudu aizsardzību.
2015. gada aprīlī tika nopirkts uzņēmums *Lacoon Mobile Security*, kas piedāvāja mobilo ierīču drošības risinājumus.
2018. gada oktobrī tika iegādāts uzņēmums *Dome9*.
2019. gada janvārī tika nopirkts uzņēmums *ForceNock*. Decembrī iegādāti uzņēmumi *Cymplify* un *Protego Labs*.

2020. gada septembrī tika nopirkts uzņēmums *Odo Security*.
2021. gada augustā tika iegādāts uzņēmums *Avanan*.
2021. gada 20. decembrī *Check Point* tika izņemts no *Nasdaq-100* indeksa uzņēmumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Major Shareholders CHKP
2. ↑  Check Point Consolidates Security OSes

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Check Point***.
* *Check Point* vietne

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 258834890
* LCCN: nb2005005006
* ISNI: 0000 0001 0668 2565

 |

 |
**Čudova** (krievu: *Чудово*) ir pilsēta pie Kerestas upes Novgorodas apgabala ziemeļu daļā Krievijā, Čudovas rajona centrs pie Krievijas federālā autoceļa M10.

Vēsture
-------

Čudovas ciems rakstos pirmoreiz minēts 1539. gadā. 1849. gadā netālu no ciema tika uzcelta Pēterburgas - Maskavas dzelzceļa līnija un pie stacijas sāka veidoties mūsdienu Čudova. 1871. gadā Čudova kļuva par dzelzceļa mezglu, jo Čudova kļuva par Novgorodas - Čudovas šaursliežu dzelzceļa līnijas galastaciju. 1923. gadā pilsēta kļuva par pilsētciematu, bet 1937. gadā tai tika piešķirtas pilsētas tiesības. Otrā pasaules kara laikā pilsēta no 1941. gada 20. augusta līdz 1944. gada 29. janvārim atradās vācu okupācijā. Pēc Čornobiļas AES katastrofas 1986. gadā no radiācijas zonas uz Čudovu pārcēlās ievērojams skaits romu. 2006. gadā pilsētā bija 218 romu mājsaimniecību.

Cilvēki
-------

Čudovā no 1871. līdz 1876. gadam vasaras pavadīja dzejnieks Nikolajs Ņekrasovs (*Николай Алексеевич Некрасов*, 1821 — 1877). Mūsdienās dzejnieka mājā iekārtots muzejs.

Atsauces
--------

1. ↑  .

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čudova***.
* Čudova enciklopēdijā "Mana pilsēta" (krieviski)
* Ņekrasova muzejs (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Novgorodas apgabala pilsētas |
| --- |
|  |
| Novgorodas apgabala ģerbonis | 
* Boroviči
* Čudova
* Holma
* Malaja Višera
* Okulovka
* Pestova
* Soļci
* Staraja Rusa
* Valdaja
* **Veļikijnovgoroda**

 | Novgorodas apgabala karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 125518492

 |

 |
Šis raksts ir par Latvijas un Izraēlas šahistu. Par citiem cilvēkiem ar uzvārdu **Zeļinskis** skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jurijs Zeļinskis** (krievu: *Юрий Всеволодович Зелинский*; dzimis 1934. gada 1. martā Odesā, miris 2015. gada 10. janvārī Beerševā) bija Latvijas un Izraēlas šahists.

Biogrāfija
----------

Šahu sācis spēlēt 13 gadu vecumā. Par meistarkandidātu kļuvis 1957. gadā, par PSRS sporta meistaru šahā — 1975. gadā. 1957. gadā armijas dienesta laikā kļuvis par Kauņas pilsētas šaha čempionāta uzvarētāju. 1969. gadā uzvarējis Rīgas pilsētas šaha čempionātā. Šajā turnīrā vēl izcīnījis 2. vietu 1970. gadā un divas reizes bijis 3. vietā (1972, 1973). No 1961. gada līdz 1988. gadam pārstāvējis Radiotehnikas komandu Latvijas komandu šaha čempionātos, kur komandas sastāvā uzvarējis divas reizes (1963, 1979), trīs reizes (1976, 1980, 1984) bijis 2. vietā, un sešas reizes (1961, 1974, 1977, 1978, 1982, 1986) ieguvis 3. vietu. Tāpat Latvijas komandu šaha čempionātos vairākas reizes izcīnījis godalgotās vietās pie sava galdiņa. 1971. gadā pārstāvējis Latvijas sporta biedrību "Daugava" PSRS komandu kausā. 1960. — 1970. gados septiņas reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos.

Bijis pazīstams arī kā korespondencšahists. Sasniedzis labus rezultātus PSRS korespondencšaha čempionātu finālos: dalīta 5.—6. vieta 10. čempionātā (1971—1972), 6. vieta 12. čempionātā (1975—1976). 1993. gadā kļuvis par Latvijas meistaru korespondencšahā.

Beidzis Rīgas Politehnisko institūtu. Pēc profesijas bijis inženieris konstruktors.

1990. gadu otrajā pusē pārcēlies uz dzīvi Izraēlā. Pārstāvējis Beerševas pilsētas šaha klubu.

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 1963. gads — 11. vieta.
* 1970. gads — 7.—8. vieta.
* 1971. gads — izstājies pēc 4. kārtas.
* 1975. gads — 9.-10. vieta.
* 1977. gads — 9.-14. vieta.
* 1978. gads — 10. vieta.
* 1979. gads — 8. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas valsts, ICCF un LKŠF apbalvojumi un tituli
2. ↑  Yuri Zelinsky — Netanya Chess Club

Literatūra
----------

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. 63. — 65. lpp.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.

Ārējās saites
-------------

* Jurijs Zeļinskis šahista profils vietnē chessgames.com
* Jurijs Zeļinskis šahista profils vietnē 365chess.com
* Jurijs Zeļinskis šahista profils vietnē chesstempo.com
* Jurijs Zeļinskis šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
**Georgi Tringovs** (bulgāru: *Георги Петров Трингов*; dzimis 1937. gada 7. martā, miris 2000. gada 3. jūlijā) bija bulgāru šahists, lielmeistars (1963).

Biogrāfija
----------

Tringovs ieguvis piekto vietu 1955. gada Pasaules junioru čempionātā. Viņš spēlēja Bulgārijas komandā piecos Pasaules studentu komandu čempionātos, iegūstot individuālo zelta medaļu trīs čempionātos pēc kārtas: 1957. 1958. gadā pie ceturtā un 1959. gadā pie otrā galdiņa ar 92.3% rezultātu (+11 =2 -0). Šajos gados arī Bulgārijas studentu komandas starts bija veiksmīgs, iegūstot komandas sudraba medaļu 1957. un 1958. gadā, zeltu 1959. gadā.

Tringovs bija regulārs Bulgārijas komandas dalībnieks šaha olimpiādēs, spēlējot 12 olimpiādēs (katrā olimpiādē no 1956. līdz 1982. gadam, izņemot 1960. un 1976. gadu). 1978. gadā viņš bija labākais pie trešā galdiņa, saņemot individuālo zelta medaļu ar rezultātu 77,3% (+11 =3 -0).

1963. gadā viņš uzvarēja Bulgārijas čempionātā. Iekļuva 1964. gada Pasaules šaha čempionāta starpzonu turnīrā, bet ieguva tikai 15. vietu. Tringovam bija daudz panākumu arī starptautiskos turnīros, tai skaitā pirmā vieta Vršacā (1973).

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 408.—409. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules komandu šaha čempionāts) (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Eiropas komandu šaha čempionāts) (angliski)
* «Figures of Plovdiv» (angļu). Plovdiv Guide. Skatīts: 2016-05-01.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 289434248
* LCCN: no2013064061
* ISNI: 0000 0003 9483 0824

 |

 |
**Genādijs Padalka** (*Гeннадий Иванович Падалка*, dzimis 1958. gada 21. jūnijā) ir Krievijas kosmonauts, Krievijas Gaisa spēku pulkvedis. Viņa kopējais kosmosā pavadītais laiks ir 879 dienas, kas ir pasaules rekords.

Padalka pirmo kosmisko lidojumu veica 1998.—1999. gadā ar kosmosa kuģi *Sojuz TM-28* ilglaicīgā ekspedīcijā uz *Mir* staciju.

Otro lidojumu viņš veica 2004. gadā ar *Sojuz TMA-4* uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).

Trešais lidojums notika 2009. gadā, kosmosa kuģī *Sojuz TMA-14* dodoties uz SKS kā 19. ekspedīcijas komandierim.

Ceturto lidojumu Padalka veica 2012. gadā no maija līdz septembrim kā kosmosa kuģa *Sojuz TMA-04M* un SKS 32. ekspedīcijas komandieris.

2013. gada augustā Padalka iecelts SKS-43/44 ekspedīcijas apkalpē, jo Jurijs Lončakovs, kurš gatavojās šai misijai, atstāja Kosmonautu sagatavošanas centru.
Piektais lidojums kosmosā viņam sākās 2015. gada martā, esot kosmosa kuģa *Sojuz TMA-16M* komandierim. Uz zemes atgriezās 2015. gada septembrī.

2017. gada 28. aprīlī Genādijs Padalka atstāja kosmonautu vienību.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Genādijs Padalka***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Padalkas biogrāfija Krievijas Varoņu vietnē (krieviski)
***Cheiracanthus longicostatus*** ir heirakantīdu akantodu suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, no rēzeknes līdz arukilas svītai. Bija izplatīti Galvenajā devona laukā, kā arī Ziemeļvācijas līdzenumā. Morfoloģiski līdzīgas zvīņas ir atrastas *Grey Hoek* formācijā Špicbergenas rietumos, Severnajā Zemļā un Krievijas ziemeļaustrumos (Omuļevas un Momskas kalni). Šīs sugas pārstāvju zvīņas ir sastopamas arī Latvijas devona nogulumos. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti.

Apraksts
--------

Zivis klāja rombveidīgas vai noapaļoti rombveidīgas ap 1 mm garas zvīņas. Vainaga ornamentējumu veidoja vēdekļveidīgi saplūstoši ķīlīši. Aizmugurējā mediālajā daļā izceļas divi centrālie ķīļi, kurus nošķir dziļa vaga. Vainaga dentīna kanāli ir sarežģīti. Kakliņā attīstīti lieli, bet maz zaroti augšupejoši kanāli, kas paceļas no radiālajiem kanāliem, kuri izvietojas katrā augšanas plātnē. Pārejot vainaga horizontālā plaknē tie zarojas, savienojoties savā starpā ar daudziem šauriem izaugumiem. Virs "embrionālās zvīņas" pamatnes atrodas ļoti sarežģīts kanāls.

Atsauces
--------

1. ↑  Ю.Ю.Валюкявичюс, Акантоды наровского горизонта Главного Девонского поля, Вильнюс, Мокслас, 1985. г. 34. lpp
Siksta kapelas griesti
**Siksta kapela**  (latīņu: *Sacellum Sixtinum*, itāļu: *Cappella Sistina*) ir kapela Vatikānā, Vatikāna muzeju kompleksā. Uzbūvēta 1473.—1481. gadā, arhitekts Džordže de Dolči pēc Romas pāvesta Siksta IV pasūtījuma.

Mūsdienās kapelā ir muzejs, tā ir izcils Renesanses laika mākslas piemineklis. Kapela ir taisnstūrveida telpa ar apgleznotām sienām, kuras 1481.—1483. gadā apgleznoja Sandro Botičelli, Pinturikio un citi mākslinieki pēc pāvesta Siksta IV pasūtījuma. 1508.—1512. gadā pēc pāvesta Jūlija II pasūtījuma Mikelandželo apgleznoja velvju un arku savienojumu vietas. 1536.—1541. gadā Mikelandželo uzgleznoja uz altāra sienas fresku "Pastarā tiesa", kuras pasūtītājs bija pāvests Pāvils III.

Kopš 15. gadsimta beigām Siksta kapelā norisinās konklāvs, pirmais konklāvs kapelā notika 1492. gadā, kad par Romas pāvestu tika izvēlēts Aleksandrs VI.

Vēsture
-------

Siksta kapela tika uzcelta Galvenās kapelas (itāļu: *Cappella Maggiore*) vietā, kurā Viduslaikos sanāca pāvesta galms, kas sastāvēja no apmēram 200 biedriem — kardināliem, dažādu reliģisko ordeņu un ietekmīgu ģimeņu pārstāvjiem. Siksts IV raizējās par florenciešu Mediči dinastijas kara draudiem, ar kuriem viņam bija saspringtas attiecības, un par draudiem no Osmaņu impērijas sultāna Mahmuda II, kura karaspēki apdraudēja Itālijas austrumu krastus. Tādēļ viņš nolēma nostiprināt šo sanāksmju ēku. Projektu izveidoja arhitekts Bačo Pontelli, bet darbus veica Džordže de Dolči uzraudzībā. Kapela tika iesvētīta 1483. gada 15. augustā — Jaunavas Marijas Debesbraukšanas svētkos.

* KristībasKristības
* Kristus kārdinājumsKristus kārdinājums
* Apustuļu sasaukšanaApustuļu sasaukšana
* Kalna sprediķisKalna sprediķis
* Svētais vakarēdiensSvētais vakarēdiens
* Atslēgu piešķiršanaAtslēgu piešķiršana
* Mozus aicinājumsMozus aicinājums
* Mozus dēla apgraizīšanaMozus dēla apgraizīšana
* Pārgājiens pāri jūraiPārgājiens pāri jūrai
* BaušļiBaušļi
* Iebildumi pret likumiemIebildumi pret likumiem
* Mozus nāveMozus nāve

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Siksta kapela***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Vatikāna muzeju mājaslapa
* Plāns un fotogrāfijas

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 141197464
* LNB: 000184269
* LCCN: n96096549
* ISNI: 0000 0001 1456 8682
* GND: 4104970-6
* BNF: cb139022841 (data)
* NLA: 36437812

 |

 |
**Voldemārs fon Knīrīms** (vācu: *Johann Karl Woldemar von Knieriem*, 1849—1935) bija Rīgas Politehniskās augstskolas lauksaimniecības profesors (no 1880) un Rīgas Politehniskā institūta direktors (1906—1916). Viņa vadībā 1915. gadā Rīgas Politehnisko institūtu Pirmā pasaules kara dēļ evakuēja uz Krieviju.

Baltijas Tehniskās augstskolas rektors (1918).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1849. gada 13. (1.) augustā Mūrmuižas īpašnieka Johana Augusta fon Knīrīma ģimenē.
Mācījās Bērzaines ģimnāzijā (1863—1868). Studēja tieslietas, tautsaimniecību un ķīmiju Tērbatas Universitātē (1869—1872), pēc kuras beigšanas papildinājās Heidelbergas Universitātē (1872—1873). Bija Tērbatas Universitātes asistents (1873—1880), privātdocents (1874—1876). 1875. gadā aizstāvēja *Dr. oec.* grādu un strādāja par lauksaimniecības ķīmijas docentu (1876—1880), no 1877. gada vienlaikus bija arī Minhenes Veterinārā institūta zoohigiēnas docents.

1880. gadā pārcēlās uz dzīvi Rīgā, kur bija Rīgas politehniskās augstskolas lauksaimniecības profesors. No 1882. gada vadīja augstskolas pētījumu saimniecību Pēterniekos (*Versuchsfarm Peterhof*). 1890. gadā ieguva savā īpašumā Skangaļu muižu tagadējā Cēsu novadā, kur iekārtoja savu vasaras māju.
Bija Rīgas Politehniskā institūta direktors (1906—1916). 1912. gadā nodibināja Purvu kultūru pētniecisko staciju (*Station für Moorkultur*) Pēterniekos. 1915. gadā evakuējās līdz ar institūtu uz Petrovsku-Razumovsku Krievijā.

Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas Knīrīms atgriezās dzimtenē un 1918. gadā kļuva par jaundibinātās Baltijas Tehniskās augstskolas Rīgā (*Baltische Technische Hochschule*) rektoru. Latvijas brīvības cīņu laiku pavadīja Vācijā, 1920. gadā atgriezās Latvijā, bija Herdera institūta docents (1920—1925).
Mūža nogali pavadīja Skangaļu muižā, kur pie viņa vasarās ciemojās arī mazmazdēls Ūlofs Palme (1927—1986) ar vecākiem, vēlākais Zviedrijas premjerministrs.

Miris 1935. gada 14. janvārī Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Priekštecis: **Pauls Valdens**  |  **Rīgas Politehniskā institūta direktors** 1906. gads — 1916. gads | Pēctecis: **Pauls Valdens**  |
| Priekštecis: |  **Baltijas Tehniskās augstskolas rektors** 1918. gads | Pēctecis: |

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 30531323
* LNB: 000188887
* ISNI: 0000 0000 1873 5989
* GND: 126496366

 |

 |
**Jurijs Markovs** (1949) ir Latvijas krievu izcelsmes histologs un embriologs, Latvijas Universitātes (LU) profesors.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1948. gada 23. oktobrī. Studēja Rīgas Medicīnas institūtā (RMI) (1967-1973). Aspirantūrā Maskavas 2.medicīnas institūtā (1974-1978), kur 1978. gadā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora disertāciju "Morfoloģiskās pārmaiņas aknu šūnās aknu perfūzijas un prezervācijas laikā". 
Strādāja par asistentu, vēlāk docentu Rīgas Medicīnas institūtā, pēc tam Latvijas Medicīnas akadēmijā (1973-1998). Papildinājās Ļeņingradas Pediatriskajā medicīnas institūtā (1983, 1987). 1993. gadā ieguva habilitētā medicīnas zinātņu doktora grādu par disertāciju "Cinka homeostāzes histoķīmiskie aspekti". 

1998. gadā pārgāja strādāt Latvijas Universitātē, bija LU Medicīnas fakultātes Anatomijas katedras asociētais profesors (1999–2008), profesors (2008).

Atsauces
--------

1. ↑  «LU kontaktu meklētājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 29. oktobrī. Skatīts: 2015. gada 12. jūlijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305055038
* LNB: 000002523
* ISNI: 0000 0004 1672 4425

 |

 |
| Māras zeme |
| --- |
|  |
| Vadītājs | Irēna Saprovska |
|
| Dibināta | 1997. gadā |
| Likvidēta | 2012. gadā |
| Ideoloģija | Reliģiskais nacionālisms |
|
|
|
|
|
| Mājaslapa | maraszeme.lv |
|
| Skatīt arī | Latvijas politika
Partijas Latvijā |

**Māras zeme** bija 1997. gadā dibināta partija ar priekšsēdētāju Irēnu Saprovsku un galveno ideoloģiju reliģisko nacionālismu. 

2001. un 2005. gadā vēlēšanās trīs partijas pārstāvji tika ievēlēti Salaspils domē. 9. Saeimas vēlēšanās izcēlās ar izlozēto 1. numuru, unikālo saraksta sastādīšanas metodi — visos apgabalos tika izvirzīta tikai viena kandidāte (I. Saprovska), kā arī ar atbalstu dievturībai.

Partijas likvidācija tika aizsākta 2008. gadā un tā tika likvidēta 2012. gadā.

Rezultāti vēlēšanās
-------------------

| Gads | Vēlēšanas | Rezultāti (%) | Deputāti |
| --- | --- | --- | --- |
| 1998. | 7. Saeimas vēlēšanas | 0,23 | 0 / 100 |
| 2002. | 8. Saeimas vēlēšanas | 0,14 | 0 / 100 |
| 2006. | 9. Saeimas vēlēšanas | 0,48 | 0 / 100 |
|

Literatūra
----------

* *Mednis I.* Partiju laiki Latvijā (1988—2002). — R.: Drukātava, 2007. ISBN 978-9984-798-20-2 — 435.—437. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Partijas mājaslapa
**Klara Frīdmane** (ivritā: קלרה פרידמן; dzimusi kā **Klara Hodosi** 1920. gada 13. aprīlī Oradjā - 2015. gada 14. oktobrī) bija Izraēlas starptautiskā meistare šahā (1966). Trīskārtējā Izraēlas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1961, 1963, 1965).

Biogrāfija
----------

Dzimusi Rumānijā, bet 1961. gadā pārcēlusies uz dzīvi Izraēlā. 1960. gados bijusi viena no vadošajām Izraēlas šahistēm. Trīs reizes uzvarējusi Izraēlas sieviešu šaha čempionātos: 1961, 1963, 1965. 1966. gadā FIDE viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Piedalījusies 1967. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Suboticā, kurā ierindojusies 17. vietā (uzvarēja Alla Kušnira).

Atsauces
--------

1. ↑  Avital Pilpel. «Jewish Chess History: Israel's 4th Women's Championship, 1961», 2016. gada 24. decembris.
2. ↑  «1967 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 15. novembrī. Skatīts: 2018. gada 20. septembrī.