recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
|  |
| --- |
|  |
| *M1 Abrams* |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 4 (komandieris,artilērists, lādētājs, tanka vadītājs) |
| Garums | 7,925 m |
| Platums | 3,65 m |
| Augstums | 2,37 m |
| Masa | 54,4 t — M161,3 t — M1A162,1 t — M1A263,1 t — M1A2SEP |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | velmēts tērauds un kombinēts, ložu necaurlaidīgs |
| Pamatbruņojums | 105 mm M68A3 (sākot no M1A1 līdz 120 mm M256) lielgabals |
| Sekundārais bruņojums | 1×12,7-мм M2NV, 2×7,62-мм M240 ložmetēji |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | gāzes turbīna AGT-1500 1500 zs (610 kW) |
| Ātrums uz ceļa | M1: 72km/hМ1А1, M1A2: 66,8 km/h |
| Jauda/masa | 23,8 zs/t |
| Maks. attālums | 440-480 km uz ceļa |

***M1 Abrams*** ir trešās paaudzes kaujas pamattanks, kas izstrādāts un ražots ASV. Tanka sērijveida ražošana sākās 1980. gadā. Tas ir ASV Armijas un ASV Jūras kājnieku korpusa, kā arī Ēģiptes, Austrālijas, Marokas un vairāku Tuvo Austrumu valstu bruņoto spēku bruņojumā. Nosaukts ģenerāļa Kreitona Abramsa vārdā. *M1 Abrams* šobrīd ir viens no smagākajiem tankiem, tā kaujas svars pārsniedza 62 tonnas. Tas lika pamatus vairāku inovatīvu risinājumu izmantošanai, tostarp datorizētai uguns vadības sistēmai un atsevišķai munīcijas uzglabāšanai, izmantojot izmešanas paneļus.

*Abrams* pirmo reizi izmantots kaujās Persijas līča karā, vēl izmantots Afganistānas karā, Irākas karā ASV dienestā, savukārt Irākas *Abrams* tanki ir piedalījušies karā pret ISIS, kā arī tos izmantoja Saūda Arābija Jemenas pilsoņu karā.

Dizains
-------

### *Tank Urban Survival Kit*

 M1A2 ar TUSK
*Tank Urban Survival Kit* (TUSK) ir *M1 Abrams* bruņu aizsardzības uzlabojumu sērija, kas paredzēta, lai uzlabotu kaujas spējas pilsētvidē. Vēsturiski pilsētas un citi tuvie kaujas lauki bija neparocīgas vietas, kur karadarbībā izmantot tankus. Tanka priekšējās bruņas ir daudz spēcīgākas nekā sānos, augšpusē vai aizmugurē. Pilsētas vidē uzbrukumi var nākt no jebkura virziena, un uzbrucēji var pietuvoties pietiekami tuvu, lai droši trāpītu tanka bruņu vājajām vietām vai sasniegtu pietiekamu augstumu, lai trāpītu augšējai bruņai.

Literatūra
----------

* Orr Kelly. *King of the Killing Zone*. New York, New York : W. W. Norton & Company, 1989. ISBN 0-425-12304-9.
* Richard Pearce Hunnicutt. *Abrams: A History of the American Main Battle Tank*. Echo Point Books, 2015. ISBN 978-1-62654-166-5.
* George Forty. *Tank Action. From the Great War to the Persian Gulf*. Allan Sutton Publishing Ltd. 1995. ISBN 978-0-75090-479-7.
* «M1 Abrams Main Battle Tank». *FAS Military Analysis Network*. Skatīts: 2004. gada 17. janvāris.

Atsauces
--------

1. ↑  «Modified M1-A2 Abrams Tanks Improve Safety, Precision». *www.army.mil* (angļu). Skatīts: 2022-09-28.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***M1 Abrams***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* M1A2 Abrams Main Battle Tank
***Onsens***  (japāņu: 温泉, ) ir japāņu nosaukums karstajam avotam. Termins *onsen* attiecas arī uz peldvietām, pirtīm un tradicionālajām viesnīcām, kas bieži atrodas ap karstajiem avotiem. Japānai, kā vulkāniski aktīvai valstij, ir tūkstošiem onsenu, kas izkaisīti visās tās lielākajās salās.

Onseniem ir daudz veidu, tostarp ārdurvju (japāņu: 露天風呂 vai 野天風呂, *roten-buro vai noten-buro*) un iekštelpu (japāņu: 内湯, *učiju*). Pirtis var publiski vadīt pašvaldība vai privāts īpašnieks bieži vien, kā daļa no viesnīcas, *rjokanas* vai bed and breakfast (japāņu: 民宿, *minšuku*).

Onsenus bieži norāda ar ♨ simbolu vai kandzi zīmi 湯 (*ju*, kas nozīmē "karsts ūdens"). Dažreiz tiek izmantota vienkāršāka hiraganas zīme ゆ (*ju*), kura ir saprotama bērniem.

Japānas makaki, izbaudot *roten-buro* onsenu, Dzigokudani savvaļas pērtiķu parkā.

Definīcija
----------

Saskaņā ar Karsto avotu aktu (japāņu: 温泉法, *Onsen Hō*) onsenu definē, kā "karstu ūdeni, minerālūdeni un ūdens tvaikus vai citu gāzi (izņemot dabasgāzi, kuras galvenā sastāvdaļa ir ogļūdeņradis), kas izplūst no pazemes", un ūdens temperatūra ir augstāka, nekā 25 ° C, vai satur specifisku vielu ar konkrētu koncentrāciju. Aukstu onsenu, šī iemesla dēļ, nepastāv.

Etiķete
-------

### Trokšņi

Onseni atšķiras no klusiem līdz trokšņainiem. Daži atskaņo mūziku un uzstāda čalojošas strūklakas. Peldētāji, šajā nepiespiestajā situācijā, mēdz iesaistīsies sarunā. Mazgāšanās un peldēšanās vietās, parasti, ir aizliegumi pret tračiem un pārlieku liela trokšņa, taču no bērniem, parasti, pacieš enerģijas pilnumu un šļakstīšanos.

 Duškabīnes
### Tetovējumi

Apmēram pusē (56%) no Japānas onsenu ir aizliegums peldētājiem ar tetovējumiem. Tā paredzētais mērķis bija, lai jakuzas dalībnieki un citas ar mafiju saistītas personas, kurām tradicionāli ir pilna ķermeņa tetovējumi, nenāktu peldēties uz tiem.

Pieaugot ārvalstu klientiem, pieaugošā tūrisma dēļ, daži onseni, kas iepriekš aizliedza tetovējumus, atlaiž savus noteikumus, kas ļauj ienākt personām ar maziem tetovējumiem, ja vien tie tiek nosegti ar plāksteri vai apmetumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Hiroko Nakata. «Japan's hot springs part of social, geologic, historic fabric». *The Japan Times*, 2008. gada 22. janvāris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 21. janvārī. Skatīts: 2018. gada 23. jūnijs.
2. ↑  «Hot Spring Act». Ministry of the Environment Government of Japan. Skatīts: 2020-10-18.
3. ↑  «25度以下の温泉？ 暑い日におすすめな冷鉱泉5選». *[温泉] All About* (japāņu). Skatīts: 2020-10-18.
4. 1 2  «Japanese owners of famous ‘onsen’ hot springs soften their stance on tattoo ban to appease foreign visitors | South China Morning Post». *web.archive.org*. 2016-01-17. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-01-17. Skatīts: 2021-01-28.
5. ↑  «If you need to bring drugs to Japan, sort out the paperwork — or else | The Japan Times». *web.archive.org*. 2015-07-19. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015-07-19. Skatīts: 2021-01-28.
6. ↑  «Tattoo in Japan Boing Boing». *web.archive.org*. 2009-12-24. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009-12-24. Skatīts: 2021-01-28.
7. ↑  «Nagano Onsen Guide & Information | Japan Onsen». *Nagano Japan* (en-AU). Skatīts: 2021-01-28.
**Vilda 2 komēta** (oficiālais apzīmējums **81P/Wild**) ir periodiskā komēta. Komēta nosaukta šveiciešu astronoma Paula Vilda vārdā. 1978. gadā viņš atklāja komētu, strādājot Cimmervaldes observatorijā.

Tiek uzskatīts, ka lielāko daļu no sava 4,5 miljardus gadu ilgā mūža, komēta riņķoja daudz tālākā orbītā. 1974. gada septembrī komēta mazāk kā miljons km attālumā palidoja garām Jupiteram. Planētas spēcīgā gravitācija izmainīja komētas orbītu, ievirzot to Saules sistēmas iekšienē. Komētas apriņķošanas periods samazinājās no 40 gadiem uz 6,17 gadiem, perihēlijs samazinājās no 4,9 AU līdz 1,49 AU.

Komētas kodola parametri
------------------------

* Izmēri 5.5×4.0×3.3 km
* Blīvums 0,6 g/cm3
* Masa 2,3 x 1013kg

Komētas izpēte
--------------

1999. gada 7. februārī izplatījumā tika nosūtīta starpplanētu zonde Stardust. Tās uzdevums bija pārlidot komētu, uzņemot komētas attēlus un ievākt putekļu paraugus no komētas astes. Putekļu paraugi pēc tam tika nogādāti atpakaļ uz Zemi, kur pašreiz tiek pētīti.

Stardust kopumā uzņēma 72 komētas kodola attēlus. Tos izpētot, bija redzamas vismaz 10 gāzes strūklas, kuras nāca no kodola dzīlēm.

Atsauces
--------

1. ↑  «81P/Wild 2». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 5. jūlijā. Skatīts: 2009. gada 13. aprīlī.
2. ↑  «Comet 81P/Wild 2». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 25. maijā. Skatīts: 2006. gada 25. maijā.
3. ↑  «SMALL BODY DENSITY AND POROSITY: NEW DATA, NEW INSIGHTS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 17. decembrī. Skatīts: 2009. gada 13. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vilda 2 komēta***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* JPL Small-Body Database Browser
* Stardust mājas lapa
"**O Canada**" ir Kanādas valsts himna, proklamēta 1980. gada 1. jūlijā, 100 gadus pēc tās pirmatskaņošanas. Himnas vārdi cēlušies no patriotiskas poēmas, kuru sacerējis Kvebekas (*Quebec*) tiesnesis, sers *Adolphe-Basile Routhier*. Mūzikas autors ir komponists *Calixa Lavallée*.

Himnas vārdi
------------

### angļu valodā

O Canada!

Our home and native land!  

True patriot love in all thy sons command.

With glowing hearts we see thee rise,  

The True North strong and free!

From far and wide,  

O Canada, we stand on guard for thee.

God keep our land glorious and free!  

O Canada, we stand on guard for thee.

O Canada, we stand on guard for thee.

### franču valodā

O Canada!

Terre de nos aïeux,  

Ton front est ceint de fleurons glorieux!

Car ton bras sait porter l'épée,  

Il sait porter la croix!

Ton histoire est une épopée  

Des plus brillants exploits.

Et ta valeur, de foi trempée,  

Protégera nos foyers et nos droits.

Protégera nos foyers et nos droits.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kanādas himna***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
Podžo di Sanremo **Pogdžo di Sanremo** (itāļu: *Poggio di San Remo*) ir kalns Itālijas Ligūrijas reģionā, netālu no Sanremo.

Milāna—Sanremo
--------------

Kalns galvenokārt pazīstams saistībā ar riteņbraukšanu, jo tas ir pēdējais kāpums klasiskajās Milāna–Sanremo sacensībās. Kāpums ir 4 kilometrus garš ar vidējo slīpumu 3,7%. Bieži vien tā ir izšķirošo sprintu vieta uzvarai. No Podžo augšas līdz finišam ir 7 kilometri un trase virzās uz leju, ātri un līkumoti nolaižoties uz Sanremo centru, kur sacensības tradicionāli finišē *Via Roma*, pilsētas slavenajā iepirkšanās ielā. Pēdējos gados sacensību pēdējā posmā reti ir bijusi liela braucēju grupa. Daudzi sprinteri kāpumos spēj turēties galvenajā grupā, un tāpēc sacensības visbiežāk beidzas grupas sprintā. Tomēr Podžo atrašanās vieta tuvu finišam bieži nozīmējusi, ka braucēju pozīcija tā virsotnē ir izšķiroša, lai uzvarētu sacensībās.[1] Neskatoties uz sacensību līdzeno reljefu un garo finiša taisni, sprinteru komandas ik pa laikam tiek pārspētas ar braucēju apņēmīgu atrāvienu pēdējos kāpumos. 2012. gadā Vinčenco Nibali un Fabians Kančellāra Podžo kāpumā atrāvās no pārējiem braucējiem, bet viņiem sekoja un finišā uzvarēja Saimons Gerenss.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  «Milan–San Remo Preview 2015». *The Inner Ring*. Skatīts: 2016. gada 18. februāris.
2. ↑  John MacLeary. «Milan San-Remo 2012: GreenEdge's Simon Gerrans makes it two in a row for Australia in opening monument.». *The Telegraph*. Skatīts: 2016. gada 17. februāris.
**Rūdolfs Maričs** (serbu: *Рудолф Марић*; 1927. gada 13. maijs Novisada — 1990. gada 26. augusts Belgrada) bija Dienvidslāvijas starptautiskais lielmeistars šahā (1990).

Biogrāfija
----------

1953. gadā kļuvis par nacionālo meistaru šahā. Divreiz bijis Serbijas čempions šahā, desmit reizes piedalījies Dienvidslāvijas šaha čempionātu finālos. 1962. gadā uzvarējis starptautiskā šaha turnīrā Nikšicā, bet 1967. gadā uzvarējis Montekarlo starptautiskā šaha festivāla B turnīrā. No citiem sasniegumiem jāatzīmē 1967. gada Skopjes starptautiskā šaha turnīrā spēcīgā konkurencē izcīnītā 6. vieta (turnīrā uzvarēja Roberts Fišers).

Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1990. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu.

Pazīstams arī kā šaha tiesnesis. Bijis galvenais tiesniesis 1986. gada mačā par pasaules čempiones titulu.

Vairāku šaha grāmatu autors.

Atsauces
--------

1. ↑  Skopje (1967)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Koordinātas: 56°59′18″N 24°07′02″E﻿ / ﻿56.98833°N 24.11722°E﻿ / 56.98833; 24.11722

Vējzaķsala (Rīga)VējzaķsalaVējzaķsalaVējzaķsalas atrašanās vieta Rīgā
**Vējzaķsala**, arī **Fēgezaka sala** (vācu: *Vegesacksholm*), ir bijusī sala Daugavas lejteces iekšējās deltas lejas paplašinājumā pie upes labā krasta, starp Vējzaķsalas līci austrumos (tagad aizbērta atteka) un Pīļu salas atteku rietumos (tagad aizbērta). Pēc Kaķasēkļa dambja izbūves Vējzaķsala savienojās ar labā krasta palieni. Pastāvējusi vismaz līdz 1915. gadam, tagad Sarkandaugavas dienvidu daļa.

Salas garums bija 1,8 km, platums 0,6 km, augstums 1-1,8 m. Mūsdienās Vējzaķsala ir daļēji apbūvēta, paaugstināta, uzberot smiltis, saglabājušās ar niedrēm aizaugušās, purvainās atteku gultnes ar sīkiem ezeriem.

Nosaukums
---------

13. gadsimta sākumā sala atradās Daugavas Līvzemes teritorijā un vēstures dokumentos pirmo reizi minēta kā *Osmasar*. 1239. gadā Rīgas bīskaps Nikolajs apstiprināja domkapitula tiesības izmantot salas lielāko daļu un to sāka dēvēt par Domkunga salu.
Kopš Zviedru Vidzemes laikiem uz salas esošā Vējzaķsalas muiža piederēja Fēgezaku dzimtai, no kura uzvārda sala ieguva savu pašreizējo nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑   Enciklopēdija "Rīga". Rīga: Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988.
2. ↑  ambermarks.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas salas |
| --- |
|  |
| Pastāvošās salas | 
* Kazas sēklis
* Krūmiņsala
* Kundziņsala
* Ķīpsala
* Lucavsala
* Mīlestības saliņa
* Sniķera sala
* Sudrabsaliņa
* Zaķusala
* Žurku sala

 |
|  |
| Bijušās salas | 
* Andrejsala
* Bieķensala
* Butoviča sala
* Daudersala
* Gulbju sala
* Jumpravsala
* Kojusala
* Krievu sala
* Kurpnieksala
* Lakstīgalu sala
* Lībiešu sala
* Mangaļsala
* Mazā Vējzaķsala
* Muižas sala
* Mūkusala
* Pētersala
* Putnu sala
* Rutku sala
* Sūnu sala
* Šlotmakera sala
* Vējzaķsala
* Vīberta sala
* Zirgu sala
* Zvirgzdu sala

 |

 |
**Podrags** (vācu: *Poderaa*) ir Rīgas Kurzemes priekšpilsētas daļa Daugavas kreisajā krastā Spilves apkaimē.[1]

Vēsture
-------

Podrags ar K. H. Šmita cementa fabriku (pirms 1895).
Pirmo reizi avotos minēts 1656. gada Piņķu muižas revīzijas protokolā, runājot par pļaušanas tiesībām Spilves pļavās.[2] Podradzieši nodarbojās arī ar zveju, kas bijis nozīmīgs seno rīdzinieku iztikas avots.
Broces zīmējumos redzamas dzirnavas, kā arī sadzīves ainiņas — lašu tīklu žāvēšanu pie Podraga dambja, kas ticis uzcelts 1760. — 1770. gados, lai regulētu Daugavas kuģu ceļu, tomēr plūdos tas bieži esot ticis pārrauts.[3] 
Podragā 18. gadsimtā darbojās Jānim Šteinhaueram piederoša ar vēju darbināmā kokzāģētava, kas pārstrādāja dēļos 2000 baļķu gadā un bija šai laikā otra lielākā zāģētava Rīgas apkaimē.[4]

1866. gadā uzņēmējs Kārlis Šmits Podragā uzcēla cementa fabriku, kas bija pirmais portlandcementa ražošanas uzņēmums Krievijas impērijā. Sākotnēji ražošanā tika izmantots no ārzemēm ievests krīts, kā arī vietējais Ķengaraga māls. Kopš 1920. gadiem rūpnīca tika rekonstruēta un pārkārtota uz vietējo izejvielu bāzes.[5] 1868. gadā izgatavoja 1743, 1883. gadā 111 980 un 1913. gadā 400 000 mucu portlandcementa (muca — 180 kg bruto) un attiecīgi 2000, 28 000 un 200 000 mucu romāncementa (muca — 122 kg bruto).[6]

Bermontiādes laikā 1919. gada 3.-10. novembrī Podragā notika kaujas starp 7. Siguldas pulka un Dzelzsdivīzijas 1. pulka vienībām. 
Podraga apkārtnes pievienošana Rīgai notika 1924. gadā. Līdz Otrajam pasaules karam Pogragā darbojās A/S „Rīgas cementfabrika" un A/S „Šīferis" fabrika.

2018. gada 18. novembrī, atzīmējot Latvijas Republikas simtgadi, grāmatizdevējs un dzejnieks Valters Dakša kopā ar domubiedriem Podraga teritorijā īstenoja hepeningu ''100 podi Latvijas simtgadei'', nogādājot aptuveni 100 tualetes podus Podraga teritorijā un kopīgi atzīmējot svinīgo notikumu.[7] Tas izsauca sašutumu sabiedrībā,[8] un svinību laikā ieradās Rīgas pašvaldības policija, kas lika podus nogādāt citur.

Skatīt arī
----------

* Lejas Podrags

Atsauces
--------

1. ↑  «apkaimes.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 25. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 14. jūnijā.
2. ↑  Taube M. Zvejnieku sadzīve Pārdaugavā 19. gs. // Rīga — 800. Gadagrāmata. 1994/1995. g. — R. 1996. — 128. lpp.
3. ↑  J.K. Broce. Zīmējumi un apraksti, Zeids T. u.c. (red.), 2. sēj. — 303. lpp.
4. ↑  J.K. Broce. Zīmējumi un apraksti, Zeids T. u.c. (red.), 2. sēj. — 305. lpp.
5. ↑  Encikopēdija Rīga, Jērāns P. (galv. red.) — R. 1988. — 214. lpp.
6. ↑  «Latvijas ķīmijas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 3. novembrī. Skatīts: 2017. gada 14. jūnijā.
7. ↑  «Uzturot veselo saprātu kopā ar Valteru Dakšu». *punctum* (lv-LV). Skatīts: 2018-12-11.
8. ↑  «Foto: Aculiecinieks netālu no Bolderājas pieķer 'Cūkmenu' - Aculiecinieks - DELFI». *m.delfi.lv* (latviešu). Skatīts: 2018-11-20.[novecojusi saite]

Koordinātas: 56°58′20″N 24°05′00″E﻿ / ﻿56.97222°N 24.08333°E﻿ / 56.97222; 24.08333
Domino principa demonstrācija
**Domino princips** — noteiktas parādības izplatība pa ķēdi (ķēdes reakcija) kāda faktora, kas iedarbojas uz ķēdes pirmo elementu, ietekmē.

Apraksts
--------

Domino princips nozīmē, ka ķēdes pirmā elementa nelielas izmaiņas izsauc analoģiskas izmaiņas tiem blakus esošajos ķēdes elementos, kuri pēc tam lineārā secībā līdzīgi ietekmē nākamos u.t.t. Šis termins visbiežāk tiek lietots, aprakstot mehānisku iedarbību, bet dažreiz izmantots kā analoģija secīgai domino kauliņu krišanai. Par saistītu notikumu secību var runāt tad, ja laiks starp tiem ir samērā neliels. Termins var tikt izmantots burtiski (novērotas faktiskas sadursmes) vai arī kā metafora sarežģītākām sistēmām (finansu, politikas jomās), kur saistība starp notikumiem ir zināmā mērā nosacīta.

Demonstrācijai sagatavota domino kauliņu ķēde

Demonstrācija
-------------

Klasiskā domino efekta demonstrācija tiek veidota, veidojot ķēdi no uz sānu skaldnēm nostādītiem domino kauliņiem. Ja domino kauliņi novietoti tuvu viens otram, pietiek nedaudz pagrūst pirmo no tiem, lai sāktos visu ķēdē iesaistīto domino kauliņu krišana. Ķēdes pirmais posms ietekmē otro, otrais trešo un tā tālāk. Interesanti, ka šāda parādība novērojama arī ļoti garās domino kauliņu ķēdēs. Tas izskaidrojams ar to, ka enerģija, kas nepieciešama kauliņa apgāšanai, ir mazāka par enerģiju, kas tiek nodota katrā sadursmē. Tādēļ enerģijas ir pietiekami, lai ķēdes reakcija saglabātos.

Rekordi
-------

Tiek rīkotas īpašas domino kauliņu krišanas demonstrācijas. Notiek arī sacensības par garākās demonstrācijas ķēdes izveidošanu. Pēdējais pasaules rekords tika uzstādīts 2009. gadā, kad nokrita 4 491 863 domino kauliņi. Gadu iepriekš rīkotās sacensībās nokrita 4 345 027 domino kauliņi. Interesants gadījums notika 2005. gadā, kad zālē ielidojis zvirbulis ar spārnu aizķēra rekorda uzstādīšanai sagatavotu virkni ar 23 tūkstošiem domino kauliņu. Putnu, diemžēl, nošāva apsargs.

Domino princips un māksla
-------------------------

1977. gadā kinorežisors Stenlijs Kreimers uzņēma filmu "Domino princips" (*The Domino Principle*).

Skatīt arī
----------

* Laika cilpa
* Vectēva paradokss
* Tauriņa efekts

Atsauces
--------

1. ↑  The Domino Principle

Ārējās saites
-------------

* Domino Day 2008 — The New World Record
* Extreme Diet Coke & Mentos Experiments II — The Domino Effect
* Демонстрация принципа домино
* Honda — принцип домино
* Бутылочный принцип домино
***Metrowerks, Inc.*** bija ASV programmatūras izstrādes uzņēmums. Dibināts 1985. gadā. 1999. gadā to nopirka *Motorola* un vēlāk integrēts uzņēmumā *Freescale Semiconductor*.
Galvenais birojs atradās Ostinā, Teksasā.

Uzņēmums galvenais produkts bija integrētā izstrādes vide *CodeWarrior*. To turpina attīstīt *Freescale Semiconductor*.

Vēsture
-------

1985. gadā *Greg Galanos* Hadsonā, Kvebekā dibināja uzņēmumu ***Metropolis Computer Networks***. Sākotnēji uzņēmums izstrādāja programmatūru *Apple Macintosh* un *UNIX* darbstacijām. Tā pirmais produkts bija *Modula-2* kompilators.
1989. gadā uzņēmuma nosaukums mainīts uz ***Metrowerks, Inc.***

1992. gadā uzņēmums sāka veidot izstrādes rīkus *Macintosh* datoriem, kas darbināmi ar *PowerPC* procesoru, kā arī atbalstīja *Motorola 68k* procesorus. Šis produkts ar nosaukumu *CodeWarrior* izlaists 1994. gada maijā. Šim rīkam bija lieli panākumi.
*Metrowerks* akcijas tika kotētas Toronto un Monreālas biržā. 1994. gadā tā akcijas sāka kotēt *NASDAQ biržā.*
1995. gadā uzņēmums pārcēlas uz Ostinu ASV, tuvāk mikroprocesoru ražotājiem (*IBM* un *Motorola*).
*Metrowerks* iegādājās nelielus uzņēmumus: *HiWare AG*, *Embedix* (*Lineo*) un *AMC*.

1999. gadā ASV *Motorola* par 100 miljoniem USD nopirka Kanādas programmatūras uzņēmumu *Metrowerks*, kurš tika pievienots *Motorola* pusvadītāju produktu sektoram (*Semiconductor Products Sector*).

2004. gadā *Motorola* pusvadītāju produktu sektors atdalīts atsevišķā uzņēmumā *Freescale Semiconductor*, un arī *Metrowerks* pārgāja uz to kā meitas uzņēmums.
2005. gadā *Freescale Semiconductor* likvidēja *Metrowerks* meitas uzņēmumu, pārveidojot to kā nodaļu *Developer Technology Organization* (*DevTech*). *CodeWarrior* produktu turpmāk pārdeva ar *Freescale* zīmolu.

Atsauces
--------

1. ↑  From the Factory Floor[novecojusi saite]
2. ↑  Metrowerks acquires Embedix Inc. (aka Lineo)
3. ↑  Goodbye Metrowerks, hello, Freescale DevTech

Ārējās saites
-------------

* *CodeWarrior Development Tools* *Freescale Semiconductor*
Vālu dzimtas ģerbonis.
Pajus muiža pie Peltsamā.
Adaveres muiža pie Peltsamā.
**Fon Vāli** (vācu: *von Wahl, De Wahl*) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 17. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības (1860), Igaunijas bruņniecības (1863) un Kurzemes bruņniecības matrikulās.

Vēsture
-------

Vālu dzimta cēlusies no senas skotu *Mac Dowall* vai *Mac Dougall of Makerstoun* dzimtas. 1582. gadā virsnieks Roberts Albrehts Makdovals (1541–1641) pārcēlās uz dzīvi Mēklenburgā un iestājās Zviedrijas karaļa dienestā. Dzimtas uzvārds mainījās uz *Duwall*, vēlāk uz *De Wahl*. 
Viņa dēli ģenerālis Jakobs Duvāls (*Jacob Duwall*, 1589–1634) un pulkvedis Morics Duvāls (*Mauritz Duwall*, 1603–1655) par nopelniem Trīsdesmitgadu kara laikā 1638. gada tika imatrikulēti Zviedrijas bruņniecībā. 

Viņa mazdēls kapteinis Joahims Ādolfs De Vāls (1631–1705) pēc 1682. gada apmetās uz dzīvi Zviedru Vidzemes provincē. Viņa mazmazdēls Johans Georgs De Vāls (1682–1735) cīnījās Lielā Ziemeļu kara laikā Zviedrijas armijas Vidzemes pulkā (*Livländisches Regiment*) un no 1710. līdz 1722. gadam atradās krievu gūstā. Viņa pēcnācēji saimniekoja Vidzemes guberņas igauņu daļas muižās (*Kawast, Pajus, Kawa, Köppo, Tappik*).

Ķirurgs Eduards Georgs fon Vāls bija Tērbatas Universitātes rektors (1881-1885).
Igaunijā dzīvojošais Edgars de Vāls (1867–1948) radīja jaunu valodu *Occidental*, kas mūsdienās tiek saukta par *Interlingue*.

Vālu muižas
-----------

* Vidzemes guberņas teritorijā: *Pajus, Addafer, Tappik, Lustifer mit Kalliküll, Surgefer, Alt- und Neu-Nursie, Quellenhof, Alt- und Neu-Annenhof*
* Igaunijas guberņas teritorijā: *Annia, Assick mit Wahlhof, Insel Schildau*,
* Kurzemes guberņas teritorijā: Blīdenes muiža (*Blieden mit Aahof*).

Atsauces
--------

1. ↑  Estonian manors

Ārējās saites
-------------

* Astaf von Transehe-Roseneck: Genealogisches Handbuch der livländischen Ritterschaft. Teil 1, 1: Livland, Bd.: 1, Görlitz, 1929,
* Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930,
* 

*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
Lielie gubumākoņi
**Lielie gubumākoņi** *Cumulus congestus* (Cu cong) ir spēcīgi vertikāli attīstīti mākoņi. Daži no tiem ir daļēji pārrauti, tie izskatās līdzīgi šķībiem torņiem. Mākoņu biezums 1,5—2 reizes pārsniedz to pamata biezumu. Mākoņa virsotne ir balta, bet pamats ir diezgan tumšs, pelēks. Mākoņa vidusdaļā tas pilnībā aizsedz Saules starus, neļaujot tiem nokļūt zem mākoņa. Mākoņa malas gan laiž cauri Saules starus. Nokrišņi krīt reti. Veidojas galvenokārt spēcīgas vertikālas gaisa plūsmas ietekmē. Lielo gubumākoņu attīstība vasarā noved pie gubu lietusmākoņu attīstības un intensīvu lietusgāžu izveidošanās. 

Šo mākoņu simbols ir .

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mākoņu veidi |
| --- |
|  |
| Ļoti augstie | 
* Perlamutra mākoņi (PSCs)
* Sudrabainie mākoņi

 |
|  |
| Augstie | 
* Spalvmākoņi (Ci)
* Spalvu gubumākoņi (Cc)
* Spalvu slāņmākoņi (Cs)

 |
|  |
| Vidējie | 
* Augstie gubumākoņi (Ac)
* Augstie slāņmākoņi (As)

 |
|  |
| Zemie | 
* Migla
* Slāņmākoņi (St)
* Gubumākoņi (Cu)
* Plakanie gubumākoņi (Cu hum)
* Slāņu gubumākoņi (Sc)
* Lietus slāņmākoņi (Ns)

 |
|  |
| Vertikālās attīstības | 
* Gubumākoņi (Cu)
* Gubu lietusmākoņi (Cb)
* Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi

 |

 |
**Sanita Jemberga** (dzimusi 1976. gadā Kuldīgā) ir latviešu žurnāliste, žurnālistikas centra *Re:Baltica* redaktore un izpilddirektore.

Dzimusi Kuldīgā. Bakalaura grādu sociālajās zinātnēs ieguvusi 2000. gadā Latvijas Universitātē, savukārt maģistra grādu politiskajā komunikācijā 2002. gadā Šefīldas Universitātē (*University of Sheffield*). Sanitas dzimtā valoda ir latviešu, kā arī brīvi pārvalda angļu, krievu un franču valodu.

Sanita Jemberga strādā mediju sfērā kopš 1995. gada. Kā korespondente strādājusi BNS (*Baltic News Service*) no 1995. līdz 1999. gadam, kā korespondente LNT — no 1998. līdz 1999. gadam. Laika posmā no 1999. gada līdz 2001. gadam bijusi ziņu aģentūras BNS galvenā redaktore. No 2002. gada līdz 2009. gadam strādājusi par korespondenti laikrakstā "Diena". 2010. gadā bija viena no žurnāla IR izveidotājiem, kā arī vecākā korespondente. No 2011. gada līdz 2014. gadam S. Jemberga strādāja Eiropas Komisijā kā preses nodaļas vadītāja (*head of press relations*).

Šobrīd Sanita Jemberga strādā Rīgas Ekonomikas Augstskolā, kur pasniedz plašsaziņas līdzekļu lietotprasmes kursu. Kopš 2009. gada strādā kā mediju analītiķe EDSO/Demokrātisko institūciju un cilvēktiesību biroja vēlēšanu misijās. Kopš 2015. gada ir Latvijas valdības pārstāve UNESCO Starptautiskajā programmā, kas paredzēta komunikācijas attīstībai (*UNESCO's International Programme for the Development of Communication — IPDC*). 2015. gadā S. Jemberga tika ievēlēta par Latvijas Žurnālistu asociācijas priekšsēdētāju, taču 2016. gadā atkāpās no šī amata.

Atsauces
--------

1. ↑  «Žurnālistu asociāciju turpmāk vadīs Sanita Jemberga». Delfi. LETA. 2015-06-12. Skatīts: 2018-03-19.
2. ↑  «Sanita Jemberga».[novecojusi saite]
3. ↑  «About us» (en-GB). Re:Baltica. Skatīts: 2018-03-19.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 90457056
* LCCN: n2009040026
* ISNI: 0000 0000 6200 3400

 |

 |
**Huventuda** (spāņu: *Isla de la Juventud* — ‘Jaunatnes sala’) ir otra lielākā Kubas sala. Veido atsevišķu Huventudas speciālo municipalitāti. Lielākā pilsēta un administratīvais centrs ir Nueva Herona salas ziemeļu krastā, bet senākā pilsēta ir Santafe salas vidienē.

Ģeogrāfija
----------

Sala atrodas Karību jūrā Lielo Antiļu salu grupā, Kanarreosu arhipelāga lielākā sala. No Kubas salas to atdala 55 km platais Batabano līcis. Salas ziemeļdaļā līdzenums, bet dienviddaļā plakankalne ar izteiktu karsta reljefu, daudz purvu. Augstākais punkts ir Sjerra la Kanjada 303 m vjl salas vidienē. Salā attīstīta lauksaimniecība un augļkopība (citrusaugi). Ziemeļdaļas kalnos iegūst marmoru. Populārs daivinga tūrisma galamērķis.

Salas dienvidrietumos kopš 1978. gada izveidots Fransesa raga jūras nacionālais parks.

Vēsture
-------

Pirmais no eiropiešiem salu 1494. gadā atklāja Kristofors Kolumbs savas otrās ekspedīcijas laikā, nodēvēja par **Evanhelistu** (*La Evangelista*) un pasludināja par Spānijas īpašumu. Vēlākos laikos bijusi zināma ar vairākiem nosaukumiem, tādēļ tiek reizēm dēvēta par «Tūkstots vārdu salu». Tā dēvēta par Papagaiļu salu (*Isla de Cotorras*), Dārgumu salu (*Isla de Tesoros*). Vairāk kā 300 gadu garumā sala bijusi pirātu patvērums. Tiek uzskatīts, ka sala bijusi prototips Roberta Luisa Stīvensona romānā «Bagātību sala» aprakstītajai salai. Līdz 1978. gadam sala bija zināma kā **Pinosa** (*Isla de Pinos*), līdz ar Fidela Kastro rīkojumu tā tika pārdēvēta tagadējā vārdā. Kastro režīma laikā salas lauksaimniecībā tika nodarbināts ievērojams jauniešu daudzums.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pinosa». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 569. lpp.
2. ↑  Parque Nacional Marino Punta Francés

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Huventuda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 138515840
* LCCN: n92007450
* BNF: cb11942521h (data)
* NKC: ge805100

 |

 |
**Midzuho** (japāņu: みずほ基地; *Mizuho Kichi*) ir slēgta Japānas polārstacija Antarktīdā. Izvietojusies Karalienes Modas Zemē 2230 m augstumā uz Midzuho plato 210 km no Licova-Holma līča piekrastes un 270 km no vissezonas bāzes stacijas Šovas.[1] Izveidota 1970. gadā kā vasaras polārstacija, no 1976. līdz 1986. gadam darbojās kā vissezonas stacija. Slēgta 1987. gadā, periodiski tiek izmantota meteoroloģisko un glacioloģisko novērojumu veikšanai, kā arī kā tranzīta punkts ceļā uz iekškontinentālo Domufudži staciju.

Stacijas kopējā platība ir ap 500 m², kas ietver dzīvojamo ēku, novērojumu korpusu, noliktavu un citas ēkas. Stacija sasniedzama no Šovas ar sniega motocikliem 3-4 dienās vasarā un 6-7 dienās ziemā. Stacijas lielākā daļa klāta ar sniega segu, kas pastāvīgi palielinās. Stacijā uzstādītas automatizēta meteostacija.

Atsauces
--------

1. ↑  «みずほ基地». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2004. gada 16. decembrī. Skatīts: 2004. gada 16. decembrī.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Japānas polārstacijas  |
| --- |
|  |
| 
* Asuka
* Domufudži
* Midzuho
* NIPR observatorija (Arktika)
* Šova

 |

 |
**Hvara**, pilsēta Hvaras salā, Horvātijā. Pilsētas municipalitātes teritorija 76.10 kv.km. Patstāvīgo pilsētas iedzīvotāju skaits 2001. gadā bija 3138 cilvēki, 2011. gadā 4251 cilvēki, 2021. gadā 3979.

Savienojumu ar kontinentālo Horvātijas daļu un tuvākajām salām nodrošina prāmji. Pilsētā atrodas autobusu stacija, satiksmei uz citām salas pilsētām.

Tūrisma galamērķis
------------------

Tūrisma attīstība sākusies jau 19.gs. otrajā pusē, kad saulainā klimata dēļ Hvaru apmeklēt ieradās ziemas sezonā. Mūsdienās viens no populārākajiem Horvātijas masu tūrisma galamērķiem primāri vasaras mēnešos.

Pilsētas centru veido Sv. Stepana laukums, lielākais laukums Dalmācijā. Sākotnēji neliels līcis, ka laika gaitā aizpildīts, dodot vietu laukumam. Šeit atrodas Sv. Stepana katedrāle, kuras vēsture sākas 13.gs. kad diocēzes sēdekli no Stari Gradas pārcēla uz Hvaru. Katedrāle celta laikā no 16.gs. līdz 18.gs. Venēcijas renesanses stilā. Katedrāles zvanu tornis pabeigts 1550. gadā.

Vecās pilsētas centru, ap Matija Ivaniča ieliņu veido Grodas apkaime, kas atrodas uz ziemeļiem no centrālā Sv. Stepana laukuma. Kalnā virs pilsētas atrodas cietoksnis, kura celtniecību venēcieši uzsāka 1278. gadā. 1551. gadā vecā cietokšņa vietā uzbūvēts jaunāks, kurā iedzīvotāji slēpās no 1571. gada Osmaņu impērijas karaspēka uzbrukuma. Pēdējās ievērojamās izmaiņas veiktas 1775.-1776. gadam, Marijas Terēzijas valdīšanas laikā.

Atsauces
--------

1. ↑  Hvar
2. 1 2  Cultural Landmarks and UNESCO Heritage

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hvara***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145407229
* LCCN: n79125142
* NKC: ge305380

 |

 |
**Fadejeva sala** (krievu: *остров Фаддеевский*, jakutu: *Фаддеев арыыта*) ir pussala Koteļnijas salas austrumos. Administratīvi ietilpst Krievijas Federācijas Sahas Republikas Bulunas ulusā. Pussala kopš 2018. gada 2. marta ietilpst valsts dabas liegumā «Jaunsibīrijas salas».

Vēsture
-------

Pirmie no eiropiešiem Koteļnijas salas galveno rietumu daļu 1773. gadā atklāja krievu rūpnieki Ivana Ļahova vadībā. 1805. gadā tirgoņa Sirovatska arteļa vadītājs Jakovs Saņņikovs austrumos no Koteļnijas atklāja jaunu cietzemi, kuru vēlāk nodēvēja par Fadejeva salu par godu rūpniekam Fadejevam, kurš tur pirmais ierīkoja apmetni. Teritoriju starp Koteļniju un Fadejeva salu ilgi uzskatīja par aizsalušu jūras šaurumu, jo apsnigušo smilšu līdzenumu sākotnēji nevarēja atšķirt no jūras ledus klajuma. Tikai 1811. gadā, atkārtoti apsekojot Fadejeva salu, Saņņikovs atklāja, ka tā ziemeļos ir savienota ar šo smilšu līdzenumu — Bunges Zemi — un tas savukārt ar Koteļnijas salu. Neskatoties uz to, ka Fadejeva sala faktiski ir Koteļnijas pussala, kartēs tā joprojām tiek atzīmēta ar vēsturisko salas nosaukumu.

Pussala ir neapdzīvota, tajā pastāv tikai dažas mednieku apmetnes. 1941. gadā salas austrumu galā Pescovija ragā darbojās Mispescovijas polārstacija.

Ģeogrāfija
----------

Pussala pēc formas gandrīz apaļa, tikai ziemeļrietumos no tās atzarojas 70 km garā Anžū strēle, kas pussalu savieno ar Bunges zemi. Rietumos un dinvidrietumos pussalu no Bunges Zemes atdala 110 km garais un 4-18 km platais seklais Hedenštrēma līcis. Austrumos 26 km platais Blagoveščeņjes šaurums pussalu atdala no Jaunsibīrijas salas. Pussala veidota galvenokārt no smilts, aleiroītiem un māliem, ko caurauž fosilā ledus dzīslas. Daudz termokarsta ezeru. Reljefs pārsvarā līdzens, tikai Anžū strēle pauguraināka ar pussalas augstāko vietu 64 m vjl. Piekrastē plaši smilšu sēkļi. Daudz upju, garākā no kurām ir Ulahanjurjaha. Ainavā dominē tundra un arktiskais tuksnesis. Mīt polārlapsa, ziemeļbriedis, laukirbes.

Atsauces
--------

1. ↑  «"Новосибирские острова" - государственный природный заказник федерального значения». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 26. janvārī. Skatīts: 2021. gada 13. februārī.
2. ↑  Travellersa.ru ЯКОВ САННИКОВ
3. ↑  Определение "Фаддеевский" в Большой Советской Энциклопедии
4. ↑  «Имеющиеся в гидрометфондах ААНИИ таблицы основных метеорологических наблюдений (ТМ-1, ТММ-1)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 19. jūlijā. Skatīts: 2021. gada 13. februārī.
**Meža opera** (poļu: ***Opera Leśna***, vācu: ***Waldoper***) ir amfiteātra formas atvērtā tipa koncertzāle, kas atrodas Sopotā, Polijā, ar ietilpība 5047 sēdvietas. Orķestra bedrē var izvietoties 110 muzikanti.

Vēsture
-------

Meža operas amfiteātris tika uzcelts 1909. gadā. Mūsdienu Sopotas teritorija tolaik ietilpa Vācijas Impērijā. Meža opera tika izmantota dažādiem izklaides pasākumiem un izrādēm, tostarp operas izrādēm un dziesmu svētkiem. Pēc Pirmā pasaules kara un gandrīz līdz pat Otrā pasaules kara beigām tā bija Sopotas operas festivālu (*Zoppot Festspiele*) vieta, Sopota tika atzīta visā Eiropā un bieži tika apzīmēta kā Ziemeļu Baireita, salīdzinot Sopotas festivālu ar Baireitas festivālu. Tajā laikā katru gadu regulāri tika izrādītas galvenokārt vācu komponista Riharda Vāgnera operas un muzikālās drāmas.

Pirmā Sopotas festivāla (*Zoppot Waldfestspiele*) plakāts (1909)
Pēc Otrā pasaules kara Baltijas Valsts opera Gdaņskā katru gadu no 1962. līdz 1977. gadam rīkoja dažas izrādes Meža operā ("Aīda" 1962. gadā, *Halka* 1964. gadā, *Der Zigeunerbaron* 1965. gadā, "Gulbju ezers" 1968. gadā, "Sikspārnis" 1977. gadā), un dažkārt arī vēlākos gados (*Tannhäuser* 2000. gadā).

Katru gadu, sākot ar 1964. gadu (ar nelielu pārtraukumu 80. gadu sākumā), Meža operā notiek Sopotas Starptautiskais dziesmu festivāls, kurus organizē Kultūras un mākslas ministrija sadarbībā ar Polijas Mākslas aģentūru (PAGART). Tas bija mūzikas pasākums, ko toreiz ar televīzijas starpniecību pārraidīja uz Austrumu bloka valstīm. Sākot ar 1994. gadu Polijas televīzijas valsts uzņēmums kļuva par festivāla producentu.

Bez Sopotas festivāla pasākumiem Meža operā norisinājušies arī citi koncerti. 2001. gada 28. jūnijā tur sniedza koncertu Minhenes filharmoniskais orķestris Džeimsa Levaina vadībā.

Tika mēģināts atjaunot Sopotas Vāgnera festivālu Meža operas izveides 100. gadadienā (2009. gada 20. jūlijā) ar īpašu notikumu — koncertuzvedumu "Reinas zelts" (*Das Rheingold*), ko diriģēja Jans Lathams-Konigs. Pirmo reizi kopš 1930. gadu beigām atkal tika uzvests Riharda Vāgnera darbs, kā arī paziņots par ieceri tuvāko gadu laikā iestudēt atlikušās "Nībelunga gredzena" daļas Sopotā (tostarp dažas no tām Meža operā).

Sākot ar 2009. gada rudeni līdz 2012. gada maijam Sopotas meža operā tika veikta plaša renovācija un modernizācija.

Atsauces
--------

1. ↑  Dzwoni Cyrankiewicz - niech Villas zmieni sukienkę! Jak się zmieniała Opera Leśna w Sopocie
2. ↑  «"Złoto Renu" Wagnera w Operze Leśnej». *Dziennik Bałtycki*. 2009. gada 21. jūlijs. Skatīts: 2022. gada 8. aprīlis.
3. ↑  *Sopot: Nie będzie koncertu z okazji 50-lecia istnienia festiwalu*, Dziennik Bałtycki, 18 kwietnia 2011

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Meža opera***.
* The BART Forest Opera Archived 2012. gada 11. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
* The Forest Opera in Sopot
* Zoppoter Waldoper: Wagner's operas in Zoppot

Skatīt arī
----------

* Sopotas Starptautiskais dziesmu festivāls

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 223139854
* LCCN: n2012005166
* GND: 7700242-8

 |

 |
**a:miþkarþi** - sennorvēģu valodā *à Miðgarði*, kas nozīmē "Midgardā". Rūnu akmens *Sö 56* Sedermanlandē, Zviedrijā.
**Midgarda** (sennorvēģu: *Miðgarðr*) senskandināvu mitoloģijā ir cilvēku apdzīvotā pasaules daļa. 

Midgardai cauri aug Igdrasils, un to ieskauj pasaules okeāns, kurā mitinās čūska Jormunganda. Midgardu no Jotunheimas atdala siena, kas veidota no milža Īmira uzacīm. Visa Midgarda veidota no šī milža ķermeņa. Ar Asgardu to savieno tilts Bivrests, kuru apsargā Heimdals.

Odins un viņa brāļi Vili un Vē Midgardu radīja pēc cīņas pret ledus milžiem. No milža Īmira ādas viņi radīja zemi, no asinīm un sviedriem — okeānus, no kauliem — kalnus, no matiem — augus, no zobiem — klintis, no galvaskausa — debesjumu. Tā kā radītā zeme bija tumša, viņi devās uz Mūspellu, kur nolaupīja milža Surta zobena dzirkstis, no kurām izveidoja sauli un mēnesi. Tos novietoja divos ratos. Saules ratus velk baltais kumeļš Skins, savukārt mēness ratus — melnais zirgs Hrims (kura soļi rada rasu un salu). Lai saule un mēness pārvietotos pa debesu jumu, tiem pakaļ lika dzīties diviem vilkiem — Skollam un Hati. 

Midgardu no jotuniem un Jormungandas sargā Tors.

Midgarda tiks iznīcināta Ragnarokā, kad no okeāna pacelsies Jormunganda, saindēs zemi un jūru; jūra sacelsies pret zemi, un zeme iegrims jūrā.

  


  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Skandināvu mitoloģija |
| --- |
|  |
| Āsi | 
* Baldrs
* Brāgi
* Filla
* Forseti
* Friga
* Gersimi
* Gēvjona
* Hēds
* Heimdals
* Hēnirs
* Hermods
* Hnosa
* Iduna
* Nanna
* Bors
* Būri
* Njords
* Odins
* Ods
* Sigina
* Siva
* Tīrs
* Tors
* Ulls
* Vidars

 |  |
|  |
| Vāni | 
* Freija
* Freirs
* Gulveiga
* Kvasīrs
* Njords

 |
|  |
| Citas dievības | 
* Alfi
* Disijas
* Fjorgina
* Tuisto
* Valkīras
* Vēlunds

 |
|  |
| Pasaule | 
* Asgarda
* Bivrests
* Ginnungagaps
* Hēla
* Hvērgelmīrs
* Igdrasils
* Midgarda
* Mūspella
* Nīflheima
* Ragnaroks
* Urds
* Ūtgarda
* Valhalla

 |
|  |
| Cilvēki | 
* Asks un Embla
* Atli
* Brunhilde
* Einheriji
* Gudrūna
* Hadings
* Hāgens
* Hedīns
* Hilda
* Helgi
* Hreidmars
* Liva un Livtrasirs
* Sigurds
* Starkads
* Tjalvi
* Volsungs

 |
|  |
| Mītiskās būtnes | 
* Loki
* Angrboda
* Audumla
* Cvergi
* Jerda
* Māni
* Mīmirs
* Nornas
* Sola
* Ēgirs
* Fāfnirs
* Fenrirs
* Garms
* Geireds
* Grida
* Hati
* Hēla
* Hrungnirs
* Īmirs
* Jormunganda
* Jotuni
* Nidhjegs
* Skolls
* Sleipnirs
* Surts
* Tanngniostrs un Tanngrisnirs
* Tjaci
* Troļļi
* Tursi Skadi

 |
|  |
| Priekšmeti | 
* Brisingamena
* Draupnirs
* Gleipnirs
* Gungnirs
* Hlidskjalvs
* Mjelnirs
* Nāglfars
* Poēzijas medus

 |
|  |
| Teksti | 
* Heimskringla
* Jaunākā Eda
* Vecākā Eda

 |

 |
Koordinātas: 58°34′25″N 26°17′20″E﻿ / ﻿58.57361°N 26.28889°E﻿ / 58.57361; 26.28889

Pūrmaņu muižas parks.
**Talkhofas pils** (vācu: *Ordensburg Talkhof*) jeb **Kursi pils** (igauņu: *Kursi ordulinnus*) bija viduslaiku pils pie Pedjas upes Livonijas ordeņa valsts teritorijā mūsdienu Igaunijā. 

Mūsdienās viduslaiku pils vietā atrodas Pūrmaņu muižas (*Puurmani mõis*) parks.

Vēsture
-------

Uzskata, ka Talkhofas komturejas galveno pili Livonijas ordenis būvējis 14. gadsimtā pie robežas ar Tērbatas bīskapijas zemēm, pirmo reizi rakstos tā minēta 1343. gadā. 

Livonijas kara laikā 1558. gada augustā pili ieņēma Krievijas caristes karaspēks vojevodas Pjotra Šuiska vadībā. Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, tā tekstā maskaviešu ieņemtā Talkhofas pils tika dēvēta par *Талкинав*. Pēc kara beigām muiža nonāca Polijas-Lietuvas kopvalsts Tērbatas vaivadijas sastāvā. 

Poļu-zviedru kara (1600-1629) laikā zviedri 1600. gada oktobrī ieņēma pili, tomēr 1602. gadā to atguva Lietuvas karaspēks.

Zināmie Talkhofas komturi
-------------------------

* 1343. gadā Johans Vite (*Witte*)
* 1448. gadā Heinrihs no Izerenas (*von der Iseren*)
* 1457. gadā Vilhelms Cīrmonts no Hinderšteinas (*Zuermont von Hinderstein*)
* 1470. gadā Ervins no Bellersheimas (*Bellersheim*)
* 1491. gadā Vennemars no Firstenbergas (*Fürstenberg*)
* 1518. - 1524. gadā Hermans Ovelakers no Višlingenes (*Ovelacker von Wischlingen*)
* 1529. gadā Johans Klodts (*Clodt*)
* 1530. gadā Vilhelms no Etzbahas (*Etzbach*)
* 1548. – 1552. gadā Dītrihs no Balenes, saukts Fleks (*von der Balen genannt Fleck*)

Attēli
------

* 
* 
* 
* 
* 
* 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Igaunijas viduslaiku pilis un klosteri |
| --- |
|  |
| Dāņu Igaunija, 
vēlāk Livonijas ordeņa valsts daļa | 
* Borkholma
* Ece
* Harka
* Narva
* Nīslota
* Padize
* Rēvele
* Sv. Brigita
* Tolsburga
* Vezenberga
* Vihula

 |
|  |
| Livonijas ordeņa valsts | 
* Helmeta
* Karkuse
* Laisa
* Oberpālene
* Pērnava
* Poide
* Talkhofa
* Tarvasta
* Veisenšteina
* Vīlande
* Zoneburga

 |
|  |
| Sāmsalas-Vīkas bīskapija | 
* Ārensburga
* Hāpsala
* Lode
* Leāle
* Vigala

 |
|  |
| Tērbatas bīskapija | 
* Falkena
* Ilcene
* Kavilda
* Kirumpeja
* Konguta
* Neihauzene
* Oldentorna
* Randene
* Ringe
* Tērbata
* Varbeka
* Zommerpāle

 |

 |
**Huvsguls** (arī **Hubsuguls**; mongoļu: *Хөвсгөл нуур* — *Hövsgöl nuur*) ir liels saldūdens ezers Mongolijas ziemeļos, Huvsgula aimakā, tuvu Krievijas robežai. Dziļākais un otrs lielākais ezers Mongolijā. Ezera ūdens ir mīksts, bagāts ar skābekli, lieliskas kvalitātes dzeramais ūdens.

Ap ezeru atrodas skaisti, augsti kalni. Augstākais kalns ezera krastā ir Munkusardiks (3492 m).

Sens ezers, vecums pārsniedz 2 miljonus gadu. Ezerā atrodas ap 2% no pasaules virszemes atkusušā saldūdens. Ezera pirmatnējā daba lieliski saglabājusies. Mongoļi Huvsgulu uzskata par svētu ezeru, jo šajā sausajā zemē saldūdens ezeri ir retums. No ezera iztek Egas upe, kas ietek Selengā, kura savukārt ietek Baikālā. Kaut arī Baikāls no Huvsgula atrodas 200 kilometrus tālu, upēm jātek 1000 km un kritums līdz Baikālam ir 1200 m. Ziemā ezers pilnībā aizsalst.

Ezers tiek aizsargāts; šeit 1992. gadā izveidots nacionālais parks kura platība 838 tūkstoši hektāru. Viena no ezera apkaimes lielajām vērtībām ir tā atrašanās pārejas zonā starp taigu un stepi. Nacionālajā parkā dzīvo daudz retu dzīvnieku sugu. Ezerā dzīvo 9 zivju sugas. Viens no tūristu intereses objektiem Mongolijā; krastā vairākas tūristu bāzes.

Atsauces
--------

1. ↑  Hubsugul.ru

Skatīt arī
----------

* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Huvsguls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* NASA uzņēmumi no kosmosa
**Tekstulariīdas** (*Textulariida*) ir foraminīferu kārta, kuras pārstāvji veido aglutinētas čaulas, sastāvošas no dažādiem svešķermeņiem (smilšu graudiņiem, sūkļu spīkulām, vizlas plāksnītēm, citu sīkāku foraminīferu čaulām, kramaļģēm u.c.), kas salīmētas kopā ar organisku vai kaļķa cementu, veidojot organisma ārējo apvalku. Sākotnēji kārtu sastādīja visas foraminīferas ar šādu čaulu tipu, taču ģenētiskie pētījumi parādīja, ka šie organismi neveido vienotu evolucionējušu atzaru, un vairākas virsdzimtas tika pārceltas uz *Allogromiida* kārtu. Pārējās formas var iedalīt trīs kategorijās: *Trochamminida* un *Lituolida* ar organiska cementa čaulu un *Textulariida*, kas čaulas veido ar kaļķa cementu. Visas trīs grupas fosilā veidā ir zināmas jau no kembrija.

Čaulām ir liela morfoloģiska daudzveidība no vienkāršām, lodveidīgām vai cauruļveidīgām līdz sarežgītām, sazarotām, spirāliskām, vārpstveidīgām, diskveidīgām u.t.t. taču visbiežāk tās ir divās rindās izvietotas kameru rindas ar vienkāršu vai caurumotu atveri uz septālās virsmas.

Sistemātika
-----------

Tekstulariīdu kārtā ir iekļautas šādas virsdzimtas:

* Kārta: **Textulariida** Calkins, 1909

* Virsdzimta: † Moravamminoidea Pokorný, 1951
* Virsdzimta: † Nodosinelloidea Rhumbler, 1895

* Apakškārta: Textulariina Delage & Hérouard, 1896

* Virsdzimta: Chrysalidinoidea Neagu, 1968
* Virsdzimta: Eggerelloidea Cushman, 1937
* Virsdzimta: Textularioidea Ehrenberg, 1838

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  World Register of Marine Species
**Rīgas humānisti** bija literāti, skolotāji un sabiedriskie darbinieki, kas 16. gadsimta beigās un 17. gadsimta sākumā aktīvi darbojās Rīgas izglītības un intelektuālās vides izveidē, nostiprinot tajā renesanses humānisma idejas un neolatīniskās literatūras tradīcijas. Rīgas humānistu jēdzienu iedibināja Arnolds Spekke. Dažkārt šie cilvēki tiek raksturoti arī ar terminu **Livonijas humānisti**.

Spilgtākie notikumi
-------------------

* Rīgas humānistu darbība rezultātā Rīgā tika izveidota tipogrāfija. Lai gan formālais un oficiālais mērķis bija atjaunotās ticības stiprināšana, tipogrāfijas devumā būtisku vietu ieņēma laicīga literatūra, tostarp neolatīniskās dzejas izdevumi;
* Rīgas Domskolas reforma būtiski uzlaboja Rīgas intelektuālo vidi un darbs skolā piesaistīja rietumu humānistus, kuru starpā ievērojamākais bija Salomons Frencelis;

Personības
----------

* Dāvids Hilhens
* Daniels Hermanis
* Georgs Cīglers
* Bazilijs Plīnijs
* Nikolajs Mollīns
* Augustīns Eicēdijs

Pētniecība
----------

Starpkaru periodā Rīgas humānistu darbības un mantojuma pētniecību aizsāka Arnolds Spekke. Pēc Otrā pasaules kara Rīgas humānistu pētniecība Latvijā apsīka. 20. gadsimta 80. gadu beigās to atsāka bibliotēkzinātnieks Ojārs Zanders, aplūkojot grāmatu vēstures kontekstā.

21. gadsimta sākumā Rīgas humānistu mantojuma pētniecībai pievērsusies igauņu pētniece Kristi Vīdinga. Latvijā — Ināra Ķemere un Brigita Cīrule. Eiropas ideju vēstures un Rietumu-Austrumu intelektuālo attiecību kontekstā Rīgas humānistu mantojumu pētījis vēsturnieks Kaspars Kļaviņš.

Projekta "*Riga Literata*" ietvaros veikta nozīmīga izpēte.

Atsauces
--------

1. ↑  Arnolds Spekke. *Latvieši un Livonija 16. gs*. Rīga : Zinātne, 1995. 43. lpp. ISBN 5796611127.