recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Livingstona augļēdājsikspārnis** jeb **Livingstona augļsikspārnis** (*Pteropus livingstonii*) ir apdraudēta augļēdājsikspārņu dzimtas suga, kas dzīvo Komoru salās Indijas okeāna rietumu daļā.

Izskats
-------

Liela sikspārņu suga, kuras ķermeņa garums ap 30 cm, bet spārnu plētums var pārsniegt 1,4 m. Pamatkrāsa melna, ar atsevišķiem zeltainiem vai dzeltenbrūniem matiem un plankumiem, kuru lielums dažādiem īpatņiem ir atšķirīgs. Acis lielas, oranžas vai sarkanas.

Izplatība
---------

Sastopams tikai divās Komoru arhipelāga salās — Nazidžā un Mvali.

Dzīvesveids un barība
---------------------

Dzīvo kolonijās. Mitinās kalnu mežos 300 līdz 960 metru augstumā. Uzturas augstos kokos slīpās nogāzēs, parasti ūdeņu tuvumā, kur dabiskais reljefs tos pasargā no nelabvēlīgiem laika apstākļiem. Sugai nav eholokācijas orgānu, un tā izmanto dzirdi.

Barību dodas meklēt naktīs. Pārtiek pamatā no augļu sulas vai mīkstuma, arī putekšņiem, sēklām un lapām. Ēdienkarti var papildināt naktstauriņi.

Aizsardzība
-----------

2002. gadā divdesmit kolonijās dzīvoja ap 1200 Livingstona augļēdājsikspārņu. Lielāko apdraudējumu rada cikloni un dabisko mežu izciršana, lai paplašinātu lauksaimniecībai izmantojamo zemju platību priekš kokospalmām, maniokas, krustnagliņām, saldajiem kartupeļiem, kukurūzas un zirnājiem.

Lai novērtētu sugas stāvokli savvaļā, 1990. gadā Komoras apmeklēja Džeralds Darels. Tika organizētas trīs ekspedīcijas, kuru laikā ieguva 17 īpatņus. Tie kļuva par pamatu vairoties spējīgai kolonijai Darela un Bristoles zoodārzos.

Atsauces
--------

1. 1 2  *Pteropus livingstonii*, Sarkanā grāmata
2. ↑  Integrated Taxonomic Information System
3. 1 2  «Wildscreen Arkive. Livingstone's flying fox». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. maijā. Skatīts: 2015. gada 17. martā. Arhivēts 2016. gada 16. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  Bats in the Comoros Islands. Livingstone's fruit bat[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Fruit Bats, Family Pteropodidae
**Bugenvila sala** (angļu: *Bougainville Island*, tokpisins: *Bogenvil*) ir sala Bugenvilas autonomajā reģionā, Papua-Jaungvinejā. Sala atrodas Zālamana salu arhipelāgā. Lielākā salas pilsēta — Arava. Salas platība ir 9318 km2. 2019. gadā salā dzīvoja aptuveni 300 000 iedzīvotāji. Augstākā virsotne — Balbi kalns (2715 m). Bugenvila atrodas netālu no Zālamana Salām.

Vēsture
-------

Bugenvila tika apdzīvota pirms aptuveni 3 vai 4 tūkstošiem gadu, kad uz salas apmetās Austronēziešu tautas. Viņi uz salas audzēja cūkas, vistas un suņus, kā arī izmantoja obsidiāna rīkus.

Kā pirmais eiropietis salu 1768. gadā apmeklēja franču pētnieks Luijs Antuāns de Bugenvils, kura vārdā arī sala ir nosaukta. 1899. gadā Vācijas impērija Bugenvilu pievienoja Vācu Jaungvinejai. 1902. gadā salā ieradās pirmie misionāri. Pirmā pasaules kara laikā Austrālija okupēja Vācijas Jaungvineju, ieskaitot Bugenvilu. 1920. gadā tā kļuva par Nāciju Līgas mandātteritoriju, kas atradās Austrālijas pārvaldībā. Otrā pasaules kara laikā salu mēģināja okupēt Japāna, bet nesekmīgi. 1975. gadā, kad Papua-Jaungvineja ieguva neatkarību, Bugenvila tika pasludināta par Ziemeļzālamanu Salu Republiku. Republikai neizdevās panākt jebkādu starptautisku atzīšanu un 1976. gadā tā nonāca Papua-Jaungvinejas pārvaldībā. Laika posmā no 1988. gada līdz 1998. gadam, uz salas norisinājās pilsoņu karš, prasot vairāk nekā 15 000 dzīvību. 1977. gadā sākās miera sarunas, kurās piedalījās Jaunzēlande. Tās noveda pie salas autonomijas. 2001. gadā tika parakstīts miera līgums, kurā ietilpa solījums par referendumu par neatkarību no Papua-Jaungvinejas. Referendums norisinājās 2019. gada nogalē.

Ģeogrāfija
----------

Bugenvila ir lielākā sala Zālamana salu arhipelāgā. Sala ir daļa no Zālamana salu lietus mežu ekozonas. Bugenvila un ziemeļos atrodamā Buka ir atdalītas ar 300 m platu šaurumu. Uz salas ir vairāki aktīvi un neaktīvi vulkāni. Zemestrīces notiek bieži, bet tās nerada lielus postījumus.

Neatkarības referendums
-----------------------

2019. gada novembrī Bugenvilā norisinājās neatkarības referendums, lai izlemtu, vai Bugenvilai ir jābūt neatkarīgai no Papua-Jaungvinejas. Rezultāts bija labvēlīgs salas suverenitātei. 98% balsu atbalstīja atdalīšanos no Papua-Jaungvinejas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bougainville set to hold long-awaited independence referendum». *France 24* (angļu). 2019-09-27. Skatīts: 2021-01-15.
2. ↑  «The remote, impoverished island sitting on a multi-billion-dollar gold mine». *www.abc.net.au* (en-AU). 2019-12-13. Skatīts: 2021-01-15.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bugenvila sala***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**Mejoze** ir īpašs šūnu dalīšanās veids, kas samazina hromosomu daudzumu uz pusi. Šis process sastopams visiem eikariotiem (piemēram, sēnēm, augiem, dzīvniekiem), kam raksturīga ir dzimumvairošanās. Mejotiski daloties, veidojas dzīvnieku dzimumšūnas (gametas) un augu sporas. Mejozes laikā diploīdais hromosomu komplekts (2n) samazinās uz pusi un veidojas haploīdais hromosomu komplekts (n). Dzimumvairošanās gadījumā saplūst 2 haploīdas gametas (olšūna un spermatozoīds) un veidojas 1 diploīda apaugļota olšūna, no kuras attīstās jaunais organisms (n+n=2n). Mejozes bioloģiskā jēga ir nodrošināt nemainīgu sugai raksturīgā hromosomu komplekta saglabāšanos dzimumvairošanās gadījumā (nemainīga hromosomu komplekta saglabāšanos no paaudzes uz paaudzi).

Atsauces
--------

1. ↑  I Letunic, P Bork. «Interactive Tree of Life», 2006. Skatīts: 2011. gada 23. jūlijs.
2. ↑  Bernstein H, Bernstein C, Michod RE (2011). "Meiosis as an evolutionary adaptation for DNA repair." In "DNA Repair", Intech Publ (Inna Kruman, editor), Chapter 19: 357-382 DOI: 10.5772/1751 ISBN 978-953-307-697-3 Available online from:
3. ↑  Bernstein H, Bernstein C (2010). "Evolutionary origin of recombination during meiosis". *BioScience* 60 (7): 498–505. doi:10.1525/bio.2010.60.7.5.
**STEM** (no angļu: ***S**cience, **T**echnology, **E**ngineering, and **M**athematics* — 'zinātne, tehnoloģija, inženierija, matemātika') ir saīsinājums, ko izmantoto izglītības politikā, apzīmējot akadēmisko izglītības, pētniecības un tehnoloģiskās attīstības jomu, kuras pamatu veido dabaszinātnes, tehnoloģijas, inženierzinātnes un matemātika.

Mūsdienās akronīmu STEM plaši izmanto, lai veicinātu uz ražošanas modernizāciju vērstas studiju programmas un pētniecības jomas.

STEM jomā ietilpst zinātnes, kuras tradicionāli dēvē par eksaktajām (precīzajām) zinātnēm, proti matemātika, fizika, ķīmija, bioloģija, ģeogrāfija, ģeoloģija, kā arī informācijas un komunikācijas tehnoloģijas, tehniskās zinātnes un ar šīm jomām saistītās starpdisciplināras specialitātes.

Saistība ar ekonomisko attīstību
--------------------------------

IKP uz iedzīvotāju dažādās valstīs korelē ar skolēnu sekmēm centralizētajos matemātikas un dabaszinātņu eksāmenos:

Pasaules bankas dati (2016).

STEM attīstība Latvijā
----------------------

2016. gadā Latvijas valdība pieņēma darbības programmu "Izaugsme un nodarbinātība" (MK noteikumi Nr. 533.) ar mērķi uzlabot dabaszinātņu, tehnoloģijas, inženierzinātnes, matemātikas, tajā skaitā medicīnas un radošās industrijas studiju mācību vidi pirmā līmeņa profesionālās augstākās izglītības koledžās. Programmas ietvaros izveidoja specifiskā atbalsta mērķa grupu, kurā ietilpa un finansējumu saņēma deviņas koledžas:

1. Daugavpils Universitātes Daugavpils medicīnas koledža;
2. Jēkabpils Agrobiznesa koledža;
3. Liepājas Jūrniecības koledža;
4. Latvijas Lauksaimniecības universitātes Malnavas koledža;
5. Rīgas Tehniskās universitātes Olaines Tehnoloģiju koledža;
6. profesionālās izglītības kompetences centrs "Rīgas Tehniskā koledža";
7. Latvijas Universitātes Rīgas 1. medicīnas koledža;
8. Rīgas Celtniecības koledža;
9. Rīgas Stradiņa universitātes Sarkanā Krusta medicīnas koledža.

2022. gada jūlijā Ekonomikas ministrija informēja, ka Eiropas Savienības struktūrfondu plānošanas perioda finansējuma ietvaros sāktas jaunas atbalsta programmas un veidoti atbalsta instrumenti, lai sekmētu STEM jomas priekšmetu apguvi mācību iestādēs. Latvijā finansēja dažādas STEM iniciatīvas — Ventspils zinātnes centru *VIZIUM*, Cēsīs — Kosmosa Izziņas centru, Rīgā — RTU Zinātnes centru, kuros plānoja izglītības nodarbības.

Atsauces
--------

1. ↑  Darbības programmas "Izaugsme un nodarbinātība" 8.1.4. specifiskā atbalsta mērķa "Uzlabot pirmā līmeņa profesionālās augstākās izglītības STEM, tajā skaitā medicīnas un radošās industrijas, studiju mācību vidi koledžās" īstenošanas noteikumi Ministru kabineta noteikumi Nr. 533, 2016. gada 9. augustā
2. ↑  Ekonomikas ministre Ilze Indriksone: Izglītība ir investīcija! 28.07.2022.
**Zip.lv** ir sludinājumu portāls Latvijā, kurš tika atklāts 2008. gadā. To dibināja SIA Draugiem — Latvijā populārā sociālā tīkla Draugiem.lv īpašnieki. Nosaukums "Zip" ir saīsinājums no angļu valodas vārda *zipper* (rāvējslēdzējs) un simbolizē ideju, ka šī platforma savienos kopā pārdevējus un pircējus. Pateicoties sludinājuma portāla integrācijai sociālajā tīklā Draugiem.lv, Zip.lv strauji kļuva par vienu no pieprasītākajām interneta vietnēm sludinājumu izvietošanai, iekļūstot 10 populārāko Latvijas interneta vietņu vidū. Uzņēmuma plāns bija Zip.lv ieviest arī virknē Austrumeiropas valstīs, piemēram, Rumānijā, Bulgārijā, Ungārijā un citur, kur tobrīd sekmīgi darbojās arī Draugiem.lv.

Portālā Zip.lv ir iespējams ievietot sludinājumus šādās kategorijās: Transports, Nekustamais īpašums, Darbs un bizness, Celtniecība, Elektronika, Apģērbs un apavi, Mājai un dārzam, Bērnu preces, Dzīvnieki, Ražots Latvijā, Krāmu tirgus, Izklaide un atpūta, Skaistums un veselība, Atrasts un pazaudēts.

Zip.lv īpašnieki
----------------

2020. gada rudenī Zip.lv iegādājās EON SIA mediju grupa, kam pieder arī lielākais auto un tehnoloģiju tematikai veltītais portāls iAuto.lv, jaunu auto portāls jauniauto.lv, sieviešu dzīves stila portāls Dieviete.lv un nekustamo īpašumu portāls Dzivoklis.lv, kā arī organizē jaunu automobiļu konkursu "Latvijas Gada auto".

EON SIA mediju grupa ir 100% Latvijas uzņēmums, kurš tika dibināts 1999. gada 17. jūnijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Draugiem lieli plāni». *Dienas Bizness* (latviešu). Skatīts: 2021-03-12.
2. ↑  «Zip.lv sludinājumi». *zip.lv*. Skatīts: 2021-03-12.
3. ↑  LURSOFT. «EON, Sabiedrība ar ierobežotu atbildību, 40003449436 - company data». *Lursoft* (angļu), 2021-03-12. Skatīts: 2021-03-12.
**5435. mikroautobusu maršruts** ir Mārupes sabiedriskais transporta mikroautobuss maršruts, kas kursē no Rīga (Elizabetes iela) līdz Mārupe

5435. mikroautobusu maršrutu atklāja apmērām 2000. gadā.

Darbdienās maršruts kursē — apmērām 2 mikroautobusi, bet Brīvdienās maršruts kursē — apmērām 1 mikroautobuss.

5435. mikroautobusu maršrutu apkalpo SIA *Latvijas Sabiedriskais Autobuss*.

Maršruts
--------

**Rīga (Elizabetes iela)** — **Mārupe** kursē pa šādām ielām: Elizabetes iela, Marijas iela, 13. janvāra iela, Akmens tilts, Kuģu iela, Uzvaras bulvāris, Bāriņu iela, Mārupes iela, Ojāra Vācieša iela, Altonavas iela, Ārlavas iela, Tēriņu iela, Ārlavas iela, Tēriņu iela, Daugavas iela, Lībiešu iela, Vecozolu iela, Zeltrītu iela.

**Mārupe** — **Rīga (Elizabetes iela)** kursē pa šādām ielām: Zeltrītu iela, Vecozolu iela, Lībiešu iela, Daugavas iela, Tēriņu iela, Ārlavas iela, Altonavas iela, Ojāra Vācieša iela, Mārupes iela, Bāriņu iela, Uzvaras bulvāris, 11. novembra krastmala, 13. janvāra iela, Marijas iela, Elizabetes iela, E.Birznieka-Upīša iela, Elizabetes iela.

Pieturvietas
------------

5435. mikroautobusu maršrutā pavisam kopā ir 23 pieturas. Maršrutā **Rīga (Elizabetes iela)** — **Mārupe** ir 11 pieturas, bet maršrutā **Mārupe** — **Rīga (Elizabetes iela)** ir 12 pieturas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Rīga (Elizabetes iela) |
| 2 | 13. janvāra iela |
| 3 | Nacionālā bibliotēka |
| 4 | Āgenskalna tirgus |
| 5 | Tukuma iela |
| 6 | Ārlavas iela |
| 7 | Sējas iela |
| 8 | Mārupes novada dome |
| 9 | Mārasciems |
| 10 | Bērnudārzs ''Zeltrīti'' |
| 11 | Zeltrītu iela / Mārupe |
|

 | 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Zeltrītu iela / Mārupe |
| 2 | Bērnudārzs ''Zeltrīti'' |
| 3 | Mārasciems |
| 4 | Mārupes novada dome |
| 5 | Sējas iela |
| 6 | Ārlavas iela |
| 7 | Tukuma iela |
| 8 | Āgenskalna tirgus |
| 9 | Nacionālā bibliotēka |
| 10 | 11. novembra krastmala |
| 11 | Autoosta |
| 12 | Rīga (Elizabetes iela) |

 |

Skatīt arī
----------

* Rīga
* Mārupe
* Latvijas Sabiedriskais autobuss

Ārējās saites
-------------

* 
*
**"Atmoda"** bija iknedēļas laikraksts, kas iznāca Latvijā laika posmā no 1988. līdz 1992. gadam. Tas bija Latvijas Tautas frontes izdevums un pirmais neatkarīgais opozīcijas laikraksts Latvijas PSR. Tā nosaukums bija atsauce uz latviešu atdzimšanas kustībām, ko sauca par Latviešu tautas atmodu.

Laikraksta galvenā redaktore bija Elita Veidemane.

Laikraksts iznāca latviešu un krievu valodā (ar nosaukumu *Атмода*, vēlāk *Балтийское время*), jo daudzi Latvijas krievu kultūras un zinātnes darbinieki atbalstīja Tautas fronti. Laikraksts bija populārs ne tikai Latvijā, bet arī pārējā PSRS un krieviskā izdevuma metiens sasniedza pat 100 000.

"Atmoda", aizstāvot arī krievu tiesības, saņēma pārmetumus no radikālākām nacionālajām kustībām, kā Latvijas Nacionālās neatkarības kustība, kas uzskatīja, ka LTF sastāvā ir VDK spiegi, kuri kontrolē Latvijas nacionālo kustību.

1991. gada janvārī pēc PSRS Iekšlietu ministrijas rīkojuma īpašo uzdevumu milicijas vienība OMON ieņēma Preses namu un pārtrauca LTF atbalstošo preses izdevumu iespiešanu. "Atmodas" drukāšana tika pārcelta uz Šauļiem.

1993. gadā radās nesaskaņas par plašsaziņas līdzekļu lomu neatkarīgajā valstī. LTF vēlējās saglabāt "Atmodu" kā partijas orgānu, bet žurnālisti pastāvēja uz preses brīvību. Tas noveda pie tiesas prāvas par īpašumu sadalīšanu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 11. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 9. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Bruce J. Evensen, *The Role of Mass Media in a Newly Emerging Democracy: The Latvian Case Study*, 1994 AEJMC Proc. 47-71. lpp.
* 1988.-1991. gads. Trešā Atmoda
* Atmodai 25 gadu jubileja
**Aleksandrs Motiļevs** (krievu: *Александр Анатольевич Мотылёв*; dzimis 1979. gada 17. jūnijā Sverdlovskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2000), kas kopš 2023. gada jūnija pārstāv Rumāniju.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā. Bijis Krievijas junioru čempions šahā U16 un U18 vecuma grupās. 2001. gadā Elistā uzvarējis Krievijas šaha čempionāta finālā. Tajā pašā gadā piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 3. kārtā zaudējis Aleksejam Širovam. 2003. gadā Bastiā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā *Corsican Open*, apsteidzot Lūku van Veli, Krišnanu Sasikiranu un Sergeju Tivjakovu. 2004. gadā otro reizi piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, taču šoreiz izstājies pēc zaudējuma 1. kārtā. 2005. gadā dalījis pirmo vietu Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā *Aeroflot Open*. 2009. gadā uzvarējis Pojkovskas starptautiskajā šaha turnīrā. 2014. gadā Erevānā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2019. gada augustā Iževskā dalījis 5.-8. vietu Krievijas vīriešu šaha čempionāta superfinālā. 2021. gada oktobrī Ufā dalījis 5.-9. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā. 2022. gada maijā Ādažos kļuvis par Fēliksa Circeņa piemiņas turnīra uzvarētāju.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2010. gadā;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2005. gadā;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 2001. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā Motiļevam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2000. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Pazīstams arī kā šaha treneris, kurš ir strādājis ar Sergeju Karjakinu un Krievijas šaha izlasi. Kopš 2023. gada 14. jūnija šaha turnīros pārstāv Rumāniju.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2023
2. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
3. ↑  «2004 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 20. martā.
4. ↑  «Motylev wins 10th Karpov Poikovsky». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 9. novembrī. Skatīts: 2017. gada 20. martā.
5. ↑  «ChessPro. Суперфинал чемпионата России. Воткинск, Ижевск 2019. Все о турнире». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 23. augustā. Skatīts: 2019. gada 23. augustā.
6. ↑  Суперфинал чемпионата России. Уфа
7. ↑  Rekordliels dalībnieku skaits Fēliksa Circeņa piemiņas turnīrā
8. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Alexander Motylev
9. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Alexander Motylev
10. ↑  OlimpBase :: World Men's Team Chess Championship :: Alexander Motylev
11. ↑  «Motylev and Potkin appointed coaches of Russian national team». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 4. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 20. martā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Tipiska Donbasa industriālā ainava 20. gadsimta vidū
**Doņecas akmeņogļu baseins** (ukraiņu: *Донецький вугільний басейн*, krievu: *Донецкий каменноугольный бассейн*) jeb **Donbass** (ukraiņu: *Донбас*, krievu: *Донбасс*) ir plašs akmeņogļu iegulu rajons Eiropas dienvidaustrumos. Plešas Doņecas upes baseinā Ukrainas un Krievijas teritorijā. Aizņem lielāko daļu Doneckas un Luhanskas apgabalu teritorijas un Dņipropetrovskas apgabala rietumdaļu Ukrainā un Rostovas apgabala ziemeļrietumus Krievijā. Šaurākā nozīmē par Donbasu dēvē Doneckas un Luhanskas apgabalu industriālo reģionu Ukrainas austrumos, kur dominē smagā rūpniecība un akmeņogļu ieguve.

Pirmās plašās akmeņogļu iegulas tagadējā Donbasa teritorijā izpētītas 1720. gados tagadējās Lisičanskas pilsētas apkaimē. Nosaukumu baseinam pēc tam cauri tekošās Doņecas upes deva kalnrūpniecības inženieris no Harkivas Jevgrafs Kovaļevskis, kurš arī veica pirmo zinātnisko baseina stratigrāfisko un ģeoloģisko izpēti un sastādīja pirmo iegulu karti. Baseina rūpnieciska apgūšana sākās 19. gadsimta beigās. Baseina kopējā platība ir ap 60 000 km², stiepjas rietumu—austrumu virzienā līdz 620 km, ziemeļu—dienvidu virzienā — 70—170 km. Kopējās iegulu rezerves līdz 1800 m dziļumam tiek lēstas ap 140,8 miljardiem tonnu.

Līdz 1940. gadiem neformālais Donbasa centrs bija Harkiva, kas pati neatrodas Donbasa teritorijā, bet kur izvietojās lielākā daļa administratīvo iestāžu. Mūsdienās Donbasa faktiskais centrs ir Donecka. Citi lielākie akmeņogļu ieguves centri ir Krasnoarmijska, Makijivka, Lisičanska, Horļivka, Dovžanska, Antracita, Toreza, Hrustaļnija. Lielākie ar akmeņogļu ieguvi saistītie ķīmiskās rūpniecības un mašīnbūves centri ir Severodonecka, Luhanska, Lisičanska, Horļivka, Pervomajska, Kadijivka. Baseina Krievijas daļā akmeņogļu ieguve faktiski ir izbeigta.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 178. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Doņecas akmeņogļu baseins***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
**Viktors Knorre** (angļu: *Viktor Knorre*, krievu: *Виктор Карлович Кнорре*; 1840. gada 4. oktobris Mikolajiva — 1919. gada 25. augusts Berlīne) bija vācu izcelsmes Krievijas un Vācijas astronoms, un šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis kā piektais no piecpadsmit bērniem ģimenē, kura vairākās paaudzēs nodarbojusies ar astronomiju. Mācījies Vīlandes Šmita skolā. Pēc skolas beigšanas atgriezies pie tēva un divus gadus bijis viņa palīgs vietējā observatorijā.

1862. gadā devies uz Berlīni, kur iestājies universitātē un padziļināti studējis astronomiju. 1867. gadā aizstāvējis doktora disertāciju astronomijā un uzsācis darbu Pulkovas astronomijas observatorijā, kur nodarbojies ar astronomiskiem aprēķiniem, tajā skaitā zemes magnētisma izskaitļošanu. Daudz braukājis pa Krieviju, pārbaudot vietējās meteostacijas. 1869. gadā atgriezies Nikolajevā, kur palīdzējis izglītot savus jaunākos brāļus un māsas, bet vēlāk strādājis par skolotāju vietējā skolā. Tomēr drīzumā mazās algas dēļ bijis spiests pamest dzimtās vietas un atkal doties uz Berlīni, kur jau bija pārvācies viņa tēvs. Kopš 1873. gada strādājis Berlīnes observatorijā. Lielāko daļu sava laika veltījis asteroīdu, komētu un dubultzvaigžņu novērojumiem. Atklājis četrus jaunus asteroīdus: Koronīdu (4.1.1876), Enonu (7.4.1880), Hipātiju (1.7.1884) un Pentesiliju (13.10.1887). Saviem debesu ķermeņu orbītu vērojumiem konstruējis un aprakstījis paša izveidotu mikrometru. Piedalījies arī citu astronomisko ierīču uzlabošanā. 1892. gadā kļūst par astronomijas profesoru Berlīnes Universitātē. 1906. gadā devies pensijā un nopircis māju Berlīnes rajonā Lihtenfeldē, kur pavadījis sava mūža beidzamos gados. Arī pēc aiziešanas pensijā aktīvi nodarbojies ar zinātni. 1906. un 1911. gadā publicējis darbus, kuros aprakstījis teleskopa "ekvatoriālo montāžu". Savus teorētiskos pētījumus ieviesis praksē, izveidojot prototipa modeli.

Knorre bijis pazīstams arī kā šahists. Ap 1865. gadu viņš bijis pieskaitāms vadošajiem Vācijas šahistiem, jo dažādu turnīru partijās guvis uzvaras pār Ādolfu Andersenu, Lūisu Paulsenu, Johannesu Cukertortu un Gustavu Neimani. Pēc neveiksmes 1880. gada Vīsbādenes starptautiskajā šaha turnīrā vairs nav piedalījies nopietnos turnīros, lai gan līdz mūža beigām saglabājis interesi par šahu.

Atsauces
--------

1. ↑  Wiesbaden 1880

Ārējās saites
-------------

* Viktora Knorres biogrāfija Arhivēts 2013. gada 23. martā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* Viktora Knorres biogrāfija vārdnīcā *Baltisches Biographisches Lexikon digital*
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)

* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Severskijdoņeca** (krievu: *Северский Донец*) vai **Siverskijdoneca** (ukraiņu: *Сіверський Донець*) ir upe Krievijā un Ukrainā, Donas labā un tās lielākā pieteka. Sākas Viduskrievijas augstienē pie Podoļhu ciema Krievijas Belgorodas apgabalā, tālāk tek caur Ukrainas Harkivas, Doneckas un Luhanskas apgabaliem, lejtecē — pa Krievijas Rostovas apgabalu, kur pie Ustjdoņeckas ietek Donā.

Upes gultnes platums 30—70 m, tikai dažreiz sasniedzot 100—200 m. Dibens pārsvarā smilšains, dziļums no 0,3 m krācēs līdz 10 m dziļākajās vietās. Upes kopējais kritums 195 m, vidējais — 0,18 m/km. Straumes ātrums no 0,15 m/s pie Čuhujivas līdz 1,41 m/s pie Lisičanskas. Labais krasts pārsvarā stāvs, kreisais — lēzens. Lielākās pietekas ir Oskila, Kaļitva, Aidara (kreisās), Kazennijtoreca (labā).

Lielākās pilsētas krastos ir Belgoroda, Izjuma, Lisičanska, Luhanska, Sorokine, Kamenska-Šahtinska. Upes baseina vidus un lejasdaļā izvietojies Doņecas akmeņogļu baseins.

Upes nosaukums cēlies no tās augšteces Severijas zemē, par ko itāļu ceļotās Alesandro Gvaņīni rakstījis, ka «ir arī cita, mazāka Tanaīsa, kurš sākas severiešu kņazistē, tāpēc arī saucas par Severiešu Doņecu un augšpus Azovas ietek lielajā Tanaīsā.»

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 634. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Severskijdoņeca***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 244272857
* GND: 4449069-0

 |

 |
**Ervīns Johanness Eižens Rommels** (vācu: *Erwin Johannes Eugen Rommel*; dzimis 1891. gada 15. novembrī, miris 1944. gada 14. oktobrī), dēvēts arī par "Tuksneša Lapsu" (*Wüstenfuchs*), bija Vācijas Impērijas, reihsvēra, vērmahta virsnieks, ģenerālfeldmaršals, izcēlās cīņās pret Sabiedrotajiem Āfrikā.

Piedalījās kaujās Pirmā pasaules kara laikā Itālijas frontē, arī pazīstamajā Kaporeto kaujā 1917. gadā oktobrī-novembrī. Par darbību frontē tika apbalvots ar prūšu *Pour le Mérite* ordeni.

Otrā pasaules karā, Kaujas par Franciju laikā, Rommels komandēja vērmahta 7. tanku divīziju (*7. Panzer-Division*), jeb tā saucamo "Spoku divīziju" (*La division fantome*), jo tā spēja pārvietoties tik ātri un negaidīti, ka bieži arī Vācijas ģenerālštābs precīzi nezināja Rommela divīzijas atrašanās vietu.

Tomēr vislielāko slavu Rommels ieguva kā vācu-itāļu spēku pavēlnieks Ziemeļāfrikā no 1941. līdz 1943. gadam, iegūdams savu "Tuksneša Lapsas" iesauku, meistarīgi veicot karadarbību tuksneša apstākļos. Vēlāk Rommels iesaistījās kaujās Normandijā, kopā ar Gerdu fon Rundštetu vadot Vācijas aizsardzību Sabiedroto Normandijas operācijas laikā.

Rommela tuvākie līdzgaitnieki bija iesaistīti 20. jūlija sazvērestībā pret Ādolfu Hitleru, par viņa paša reālo iesaisti ziņu nav un vēsturnieku domas dalās. Tā kā Rommelam bija milzīga autoritāte Vācijā, Hitlers ļāva viņam izdarīt pašnāvību (pie viņa ieradās un to piedāvāja Hitlera galvenais adjutants Vilhelms Burgdorfs). Rommels tika apglabāts ar pilnu militāru godu.

Rommels tika augsti vērtēts un cienīts arī viņa kauju pretinieku aprindās kā bruņiniecisks un humāns karavīrs. Viņa Āfrikas korpuss nekad nav apsūdzēts jebkādos kara noziegumos. Viņš arī ignorēja pavēles uz vietas sodīt ar nāvi diversantus, karavīrus — ebrejus un civiliedzīvotājus.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ervīns Rommels***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 14905387
* LNB: 000151343
* LCCN: n78095764
* ISNI: 0000 0001 2276 8510
* GND: 118602446
* SELIBR: 299555
* SUDOC: 028118359
* BNF: cb130125897 (data)
* BIBSYS: 90128428
* NLA: 35460759
* NDL: 00454584
* NKC: jn20000701523
* SBN identifikators SBLV218778 nav derīgs.
* BNE: XX4660400
* CiNii: DA0494312X

 |

 |
**Tabita Bebita** (*Tabitha Babbitt*; dzimusi 1779. gadā, mirusi ap 1853. gadu) bija amerikāniete, šeikeru sektas dalībniece, darbarīku izgatavotāja un izgudrotāja. Viņai tiek piedēvēta ripzāģa izgudrošana. Tiek diskutēts, vai tā bija viņa vai citi šeikeri, kas veica šo izgudrojumu. Viņa bija Hārvardas šeikeru kopienas biedre.

Dzīves sākums
-------------

Sāra (Tabita) Bebita dzimusi 1779. gada 9. decembrī Masačūsetsas štata Hardvikas pilsētiņā. 1793. gada 12. augustā viņa kļuva par šeikeru biedri Masačūsetsas Hārvardas šeikeru kopienā.

Darbarīku izgatavošana un izgudrošana
-------------------------------------

Tiek uzskatīts, ka Bebita sapratusi, ka apaļš zāģa asmens būtu efektīvāks un 1813. gadā ir izgudrojusi pirmo kokzāģētavā izmantoto ripzāģi. Ripzāģi darbināja mašīna ar ūdens piedziņu, samazinot kokmateriālu zāģēšanai izmantoto piepūli. Viņa bija vērojusi vīrus, kas izmantoja divroku zāģi un pamanījusi, ka puse no viņu kustībām tiek izlietotas nelietderīgi. Pirmais viņas izgatavotais ripzāģis atrodas Olbani, Ņujorkas štatā. Viņa savu izgudrojumu nepatentēja, lai to varētu izmantot arī citi, bet pēc trim gadiem ASV to patentēja divi francūži, kad viņi par to uzzināja šeikeru laikrakstos.

M. Stīvens Millers apstrīd, ka Bebita būtu pirmā ripzāģa izgudrotāja, pamatojoties uz viņas pievienošanās datumu sektai. Viņš uzsver, ka ripzāģis ir izgudrots Libānas kalna šeikeru ciematā, to jau 1793. gadā paveicis Eimoss Bišops vai Bendžamins Brūss.

Tiek apgalvots, ka viņa izgudrojusi arī zobu protēžu ražošanas procesu un uzlabotu vērpjamā ratiņa konstrukciju.

Viņai kopā ar Eli Vitniju tiek piedēvēta naglu izgatavošanas procesa no stieples izgudrošana. Būdama šeikere, Bebita nekad nepatentēja savus izgudrojumus.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  M. Stephen Miller. *Inspired Innovations: A Celebration of Shaker Ingenuity*. UPNE; 1 January 2010. ISBN 978-1-58465-850-4. p. 184.
2. ↑  Stephen J. Paterwic. *Historical Dictionary of the Shakers*. Scarecrow Press; 11 August 2008. ISBN 978-0-8108-6255-5. p. 104.
3. ↑  «The History of Hardware Tools». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 9. jūlijā. Skatīts: 2015. gada 7. jūnijā.
4. 1 2  Christian Becksvoort. *The Shaker Legacy: Perspectives on an Enduring Furniture Style*. Taunton Press; 2000. ISBN 978-1-56158-357-7. p. 12.
5. 1 2  Clara Endicott Sears. *Gleanings from Old Shaker Journals*. Houghton Mifflin; 1916. p. 275.
6. ↑  Stanley, Autumn, *Mothers and Daughters of Invention: Notes for a Revised History of Invention* (Metuchen, NJ and London: Scarecrow Press, 1993), 259, 472, 500.
**Maksis Eglītis** (1892—1974) bija latviešu agronoms un fitopatologs, *Dr. agr. Dr. sk. nat*. Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas profesors un rektors (1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1892. gada 13. aprīlī Mārsnēnu pagastā Startu muižas nomnieka ģimenē. 1910. gadā iestājās Rīgas politehniskā institūta lauksaimniecības nodaļā. No 1914. gada praktikants Priekuļu bioentomoloģijas stacijā. Pirmā pasaules kara laikā pārzināja Lauksaimniecības centrālbiedrības noliktavas Cēsīs. Pēc Februāra revolūcijas bija Cēsu apriņķa pārtikas komisijas valdes loceklis (1917) un Latvijas Pagaidu valdības Apgādības ministrijas darbinieks (1918). Latvijas brīvības cīņu laikā kopā ar saviem brāļiem Edgaru, Hariju un Paulu karoja Atsevišķās studentu rotas sastāvā, ieguva leitnanta pakāpi.

Pēc kara beigām bija Latvijas Republikas Zemkopības ministrijas Lauksaimniecības departamenta darbinieks (1920—1922), Lauksaimniecības centrālbiedrības Augu aizsardzības institūta vadītājs (1922—1929). Latvijas Universitātes Lauksaimniecības fakultātes Fitopatoloģijas katedras asistents, docents (1926), profesors (1935). Pēc Jelgavas Lauksaimniecības akadēmijas nodibināšanas bija tās profesors un Lauksaimniecības fakultātes dekāns (1939—1944), rektors (1944). Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur bija Ķeizara Vilhelma institūta, pēc tam Baltijas universitātes profesors un Latviešu nodaļas rektors Pinnebergā (1946—1949). 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Vašingtonas štatā ASV, kur strādāja par Rietumvašingtonas izmēģinājumu stacijas zinātnisko līdzstrādnieku. 1962. gadā pensionējās.

Miris 1974. gada 1. maijā Pujalupā, Vašingtonas štatā.

Atsauces
--------

1. ↑  "Universitas" # 34.-1974.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305080010
* LNB: 000114288
* ISNI: 0000 0004 1689 7959
* NKC: mzk20211098347

 |

 |
**Dzirkstelīte** (latīņu: *Dianthus deltoides*) ir augu suga neļķu ģintī. Tā ir plaši sastopama Rietumāzijā un Eiropā, tostarp Latvijā. Ieviesta arī Ziemeļamerikā.

Latvijā dažāda lieluma grupas aug sausos priežu mežos, atmatās, sausieņu pļavās, parasti vietās ar diezgan skraju un zema zelmeņa veģetāciju.

Apraksts
--------

Dzirkstelītes ir 10—40 cm garš, kails lakstaugs, kurš veido ceru. Stublājs ir stāvs vai pacils. Neziedošo dzinumu stublājs ir blīvi aplapots. Auga piezemes rozetes lapas ir lineāri lancetiskas un ziemojošas. Stublājs un lapas ir klātas ar īsiem matiņiem. Lapas ir pretējas, ar 3 dzīslām, tām ir smails gals. Pie zieda kausa pamata ir divas augšlapas (ārkausa lapas). kauss ir stobrveida un iesārts. Vainaglapu plātnīte ir vesela, 0,5—0,9 cm plata, purpursārta, galā ar īsiem zobiņiem. Uz ziedlapas plātnītes ir gaišāku punktu zīmējums, bet pie pamata tumšāka šķērssvītra. Zied no jūnija līdz oktobrim.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «dzirkstelīte - Dianthus deltoides L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-04-29.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par reljefa formu skatīt rakstu Riekstukalns (kalns).

**Riekstukalns** ir apdzīvota vieta Ķekavas novada Baldones pagastā. Atrodas 5 km no pagasta centra Baldones, 23 km no novada centra Ķekavas un 39 km no Rīgas. Apdzīvotā vieta sākusi veidoties pēc 1959. gada, kad Riekstukalna apkārtne tika izvēlēta par vietu Latvijas Universitātes observatorijas būvei. Riekstukalnā atrodas Baldones observatorijas komplekss, vairākas dzīvojamās mājas. Netālu ir divas slēpošanas trases — «Riekstukalns» un «Mežkalni», kā arī viesu nams «Mežkalni». Dienvidaustrumos no Riekstukalna atrodas karsta iegruvumezers Liliju ezers.

Atsauces
--------

1. ↑  «Radioastrofizikas observatorija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 15. septembrī. Skatīts: 2010. gada 25. februārī.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Baldones pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Kažoki
* Mercendarbe
* Misa
* Pulkarne
* Riekstukalns
* Rozītes
* Sarma
* Skurbenieši
* Spaļenieki
* Stūri
* Sūnupes
* Vārpas

 |

 |
**Misa** vai **Misas lauki** ir ciems Ķekavas novada Baldones pagastā. Izvietojusies ziemeļos no Stūru — Dzimtmisas (V1010) ceļa pagasta rietumos 12,5 km no pagasta centra Baldones, 20 km no novada centra Ķekavas un 36 km no Rīgas. Vasarnīcu ciemā 226 apbūves gabali, pastāvīgo iedzīvotāju maz. Dažkārt kopā ar 1 km uz austrumiem esošo Sarmu tiek uzskatīti par vienu apdzīvoto vietu.

1981.gada 21.maijā Latvijas Valsts Universitātes telpās, Dārzkopības sabiedrības «Misa» pilnsapulcē, reģistrēti 222 biedri, tika pieņemti sabiedrības statūti. Sabiedrību dibināja daudzu organizāciju pārstāvji, to starpā Latvijas Valsts Universitāte, Rīgas Politehniskais Institūts, Augstākās Izglītības Ministrija, Zinātņu Akadēmija, Prokuratūra, Iekšlietu ministrija, Arodbiedrību Centrālā Padome, Partijas vēstures institūts, Zinību Nams, Kvalifikācijas paaugstināšanas institūts, Civilā aizsardzība, Medicīnas institūts, Cietums, Valsts autoinspekcija, Augstākā Tiesa, Profesionāli tehniskā izglītība, Vispārējās izglītības skola un citas.

1981. gada 15. jūlijā Rīgas pilsētas Kirova rajona izpildkomiteja ar 187. lēmumu apstiprināja sabiedrības statūtus. Sabiedrībai tika piešķirta zeme ar kopējo platību 24,4 hektāri.

Dārzkopības kooperatīvā sabiedrība «Misas lauki» reģistrēta Latvijas Republikas Uzņēmumu reģistrā 1999. gada 14. maijā. DKS «Misas lauki» tika reģistrēti ar 221 biedru skaitu un grunts gabalu.[*nepieciešama atsauce*] 2005. gada 14. novembrī Uzņēmumu reģistrā tika reģistrēti jaunie biedrības statūti, kuri tika apstiprināti 2005. gada 22. oktobrī sabiedrības kopsapulcē. DKS «Misas lauki» īpašumā ir divi zemes gabali ar kopējo platību 6661 m², valdes ēka, noliktavas ēka, ūdenstornis ar ūdens apgādes sistēmu, elektrotīkli ar kopējo garumu 4 km, ceļi ar kopējo garumu 5 km, kooperatīva teritoriju nožogojošs žogs 4,5 km garumā, meliorācijas grāvji.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra; LĢIA vietvārdu datubāzes identifikators: 2799.
2. ↑  LĢIA Vietvārdu datu bāze
3. ↑  Baldones novada teritorijas plānojums. Paskaidrojuma raksts[novecojusi saite]
4. ↑  Latvijas apdzīvotās vietas. J. Turlajs, G. Milliņš. Apgāds Jāņa sēta. Rīga 1998. ISBN 9984-07-117-0

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Baldones pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Kažoki
* Mercendarbe
* Misa
* Pulkarne
* Riekstukalns
* Rozītes
* Sarma
* Skurbenieši
* Spaļenieki
* Stūri
* Sūnupes
* Vārpas

 |

 |
**Mazsalacas Velnala** jeb **Velna pagrabs** atrodas Salacas labajā krastā Neļķu klintīs, lejpus Mazsalacas. Velnala ir arheoloģiskais piemineklis un sena kulta vieta. Alas ieeja izskatās kā šaurs tunelis ar augstumu 1,4 m, bet dziļumā atrodas plaša telpa, kuras platums ir 9,5 metri un augstums 3,4 metri. Kopējais alas garums ir 16,4 metri pēc 1985. gada mērījumiem. Pirmos izrakumus veicis 1876 gadā J.K.G. Sīverss, kurš alas priekšā atrada kultūrslāni ar pelniem, bet 1985. gadā Jānis Urtāns neveiksmīgi mēģināja Velnalas ieejas priekšā aizrakties līdz kultūrslānim. Alai ir unikāls sūfozijas veidojums, pie ieejas atrodas milzīga sufozijas piltuve. Iespējams, ka tagadējā Velnala ir maza atlieka no kādreizējās alas.

Šī ala literatūrā aprakstīta jau 18. gadsimtā.

  

Netālu no Mazsalacas Velnalas atrodas Neļķu klinšu ala, tās garums ir 6,3 metri, alas ieejas augstums ir tikai 50 centimetri, dēļ šī ala ir stipri aizbirusi, bet iekša platums palielinās līdz 80 centimetriem. Ala atklāta 2007.gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas alas». *web.archive.org*. 2023-02-07. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023-02-07. Skatīts: 2023-02-15.
Koordinātas: 54°39′33″S 69°35′54″W﻿ / ﻿54.65917°S 69.59833°W﻿ / -54.65917; -69.59833

**Šiptona kalns** (spāņu: *Monte Shipton*) ir augstākais kalns Ugunszemē. Izvietojies Ugunszemes Lielās salas dienvidos Darvina Kordiljeras grēdā. Veidots no metamorfajiem iežiem. Virsotni un nogāzes klāj ledāji. Grēdas lielākā daļa atrodas Alberto de Agostini, bet austrumu daļa — Jendegajas nacionālā parka teritorijā. Administratīvi tas ietilpst Čīles Magaljanesas reģiona Tjerras del Fuego provincē.

1834. gadā britu ekspedīcija ar kuģi *Beagle* Roberta Ficroja vadībā attālināti no Bīgla šauruma noteica grēdas augstāko virsotni un nodēvēja to Čārlza Darvina vārdā par Darvina kalnu par godu viņa 25 gadu jubilejai. 1962. gadā kartēs atzīmētajā grēdas augstākajā virsotnē uzkāpa Ērika Šiptona ekspedīcija, dēvējot to par Darvina kalnu. Vēlāk izrādījās, ka īstais citos kartogrāfiskajos materiālos atzīmētais Darvina kalns atrodas 15 km uz dienvidaustrumiem un tā augstums ir 2438 m. Rezultātā Šiptona ekspedīcijas sasniegtā 2469 m augstā virsotne (pēc citiem datiem — 2568 m) tika nosaukta viņa vārdā.

Atsauces
--------

1. ↑  OpenStreetMap
2. ↑  JOHN SHIPTON Monte Shipton or Monte Darwin?

Ārējās saites
-------------
**Lazdiņas privātā pamatskola "Punktiņš"** ir privāta izglītības iestāde, kas atrodas Pulkveža Oskara Kalpaka ielā 14 un Jāņa Asara ielā 12, Jelgavā, kas izmanto Montesori apmācības metodes. Punktiņa pirmsskola ir no 1,5 līdz 7 gadu vecumam, bet sākumskola no 1. līdz 6. klasei.

Vēsture
-------

Skola dibināta 1996. gadā un pieder SIA "Lazdiņas privātā vidusskola "Punktiņš"" (līdz 2009. gadam SIA "R.Lazdiņas privātskola "PUNKTIŅŠ"") Jāņa Asara ielā 12.
Vēlāk SIA noslēdza beztermiņa līgumu arī par netālu esošās ēkas Pulkveža Oskara Kalpaka ielā 14 īrēšanu skolas vajadzībām, kurā mācās skolēni no 1. līdz 4. klasei un pirmsskolas 3 vecākās
grupas. Sporta nodarbībām skola īrē sporta zāli *Reset* Pasta ielā 28, Jelgavā.
2019. gadā sākumskolas klasēs strādāja 7 skolotāji, angļu valodas skolotājs strādāja darba apvienošanās kārtībā. Skolā strādāja logopēds un pēc vajadzības tika pieaicināts psihologs.
No 2013. līdz 2019. gadam SIA "Lazdiņas privātā vidusskola "Punktiņš"" piederēja arī "Zaļā skola" Kārļa Baumaņa ielā 1, Valmierā.

Izglītības programmas
---------------------

* Pirmsskolas izglītības programma, 01011111
* Pamatizglītības programma, 21011111
* Speciālās pamatizglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem, 21015811

Atsauces
--------

1. ↑  punktins.lv
2. ↑  Pašnovērtējuma ziņojums (2019)
3. ↑  jelgava.lv Jelgavas pilsētas Dome

Koordinātas: 56°38′54″N 23°42′43″E﻿ / ﻿56.64833°N 23.71194°E﻿ / 56.64833; 23.71194

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jelgavas vispārizglītojošās skolas |
| --- |
|  |
| Ģimnāzijas un vidusskolas | 
* Valsts ģimnāzija
* Spīdolas
* Tehnoloģiju
* 4.
* 5.

 |
|  |
| Pamatskolas un sākumskolas | 
* Centra pamatskola
* Pārlielupes pamatskola
* P. Bendrupa pamatskola
* "Punktiņš"
* "Valdeka"
* 4. sākumskola

 |
|  |
| Profesionālās skolas | 
* Amatu
* Mūzikas
* tehnikums

 |

 |
**Jelgavas pamatskola "Valdeka" – attīstības centrs** ir pirmskolas un pamatskolas izglītības iestāde Institūta ielā 4 Jelgavā. 
Atrodas netālu no Valdekas pils.

Vēsture
-------

Atklāta 1961. gada 27. decembrī kā **Jelgavas sanatorijas tipa internātskola** ar apmācību latviešu un krievu valodā tiem bērniem, kuru vecāki slimoja ar tuberkulozi vai arī citu iemeslu dēļ nepēja audzināt un skolot savus bērnus. Skola bija celta 210 bērniem, bet izglītojamo skaitu palielielināja līdz 250.
Skolas kompleksā ietilpa mācību korpuss, internāts, ēdnīca, skolotāju dzīvojamā māja, saimniecības ēka, 1963. gadā uzcēla skolas pagrabu un paplašināja garāžu. Pirmais skolas ārsts bija Āris Lācis, vēlāk medicīnas darbu ilgstoši vadīja skolas galvenā ārste Valda Dzintare. 
1989. gadā skolu pārdēvēja par **Jelgavas 1. sanatorijas internātskolu bērniem ar skoliozi un kustību traucējumiem** un atvēra vidusskolas klases.
1996. gada vasarā skolā notika Vispasaules latviešu ģimeņu nometne 3×3 un skola iesaistījās COMENIUS sadarbības projektā ar Īriju, Dāniju un Velsu.
Izveidoja klasi bērniem ar īpaši smagiem garīgās attīstības un kustību traucējumiem, 2005. gadā skolu pārdēvēja par **Jelgavas 1. sanatorijas internātpamatskolu**, bet 2010. gadā par **Jelgavas 1. speciālo internātpamatskolu**.

### Direktori

* Zenta Briģe (no 1961)
* Henrijs Kress (no 1984)

Izglītības programmas
---------------------

* Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar fiziskās attīstības traucējumiem (kods 01015311)
* Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar somatiskām saslimšanām (01015411)
* Speciālās pirmsskolas izglītības programma izglītojamajiem ar jauktiem attīstības traucējumiem (01015611)
* Speciālās izglītības programma izglītojamajiem ar dzirdes traucējumiem (21015211)
* Speciālās izglītības programma izglītojamajiem ar fiziskās attīstības traucējumiem (21015311)
* Speciālās izglītības programma izglītojamajiem ar somatiskajām saslimšanām (21015411)
* Speciālās izglītības programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015611)
* Speciālās izglītības programma izglītojamajiem ar garīgās attīstības traucējumiem (21015811)
* Speciālās izglītības programma izglītojamajiem ar smagiem garīgās attīstības traucējumiem vai vairākiem smagiem attīstības traucējumiem (21015911)

Atsauces
--------

1. ↑  Skolas vēsture

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jelgavas vispārizglītojošās skolas |
| --- |
|  |
| Ģimnāzijas un vidusskolas | 
* Valsts ģimnāzija
* Spīdolas
* Tehnoloģiju
* 4.
* 5.

 |
|  |
| Pamatskolas un sākumskolas | 
* Centra pamatskola
* Pārlielupes pamatskola
* P. Bendrupa pamatskola
* "Punktiņš"
* "Valdeka"
* 4. sākumskola

 |
|  |
| Profesionālās skolas | 
* Amatu
* Mūzikas
* tehnikums

 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
| **monoklīns, vienkāršs** | **monoklīns, pamatnē centrēts** |
| monoklīns, vienkāršs | monoklīns, centrēts pamatnē |

Kristalogrāfijā **monoklīnā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trim bāzes vektoriem. Monoklīnajā singonijā visi trīs bāzes vektori ir dažāda garuma, divi no tiem savstarpēji veido taisnu leņķi bet trešais - nē. Monoklīnajā singonijā ir trīs simetrijas veidi - planālā, aksiālā un planaksiālā.

Monoklīnā singonija piemīt ģipsim, biotītam, talkam un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots visu trīs šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Nosaukums** | **Starptautiskais apzīmējums** | **Šēnflisa apzīmējums** |
| monoklīnā planālā | {\displaystyle {\frac {2}{m}}} | *C2h* |
| monoklīnā aksiālā | {\displaystyle 2} | *C2* |
| monoklīnā planaksiālā | {\displaystyle m} | *C1h* |
**Kremeneca** (ukraiņu: *Кременець*) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Kremenecas rajona centrs.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1064. gadā, pieminēta arī Hipatija hronikā 1227. gadā kā Galīcijas-Volīnijas kņazistes pilsēta. 1240./1241. gadā Kremenecas pils bija viena no retajām, ko nespēja ieņemt Batija karaspēks.

14. gadsimtā pilsētu iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā. 1536. gadā Polijas karalis Sigismunds I Vecais nodeva Kremenecas pili savas sievas Bonas Sforcas rīcībā. Hmeļnicka vadītās sacelšanās laikā 1648. gadā pili nopostīja kazaku karaspēks Maksima Krivonisa vadībā.

Pēc 1793. gadā pēc Polijas Otrās dalīšanas pilsētu iekļāva Krievijas Impērijas sastāvā. No 1805. līdz 1833. gadam Kremenecā darbojās Kremenecas licejs. Pēc 1830. gada Novembra sacelšanās sakāves licejs tika pārcelts uz Kijivu, likdams pamatus Kijivas Universitātei.

Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz 1921. gada Rīgas miera līgumu, Kremenecu iekļāva atjaunotajā Polijas valstī. Pamatojoties uz Molotova—Ribentropa pakta nosacījumiem, pēc Polijas kampaņas Otrā pasaules kara sākumā 1939. gadā iekļauta Ukrainas PSR sastāvā, pēc tam no 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 19. martam atradās vācu okupācijas iestāžu izveidotā Ukrainas reihskomisariāta sastāvā, šajā laikā tika iznīcināti Kremenecā dzīvojošie ebreji. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada atrodas neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

Tūrisms
-------

Kremeneca kalpo par atbalsta punktu pareizticīgo svētceļotājiem uz 18 kilometrus attālo Počajivas lavru. Poļu tūristi apmeklē Kremenecas iedzimtā, dzejnieka Slovacka muzeju.

Cilvēki
-------

Kameneca ir poļu matemātiķa Marka Kaca (*Mark Kac*, 1914-1984), poļu dzejnieka Juliuša Slovacka (*Juliusz Słowacki*, 1809-1849) un amerikāņu vijolnieka Aizeka Sterna (*Isaac Stern*, 1920-2001) dzimtā pilsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  .

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kremeneca***.
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ternopiļas apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Berežani
* Borščiva
* Bučača
* Čortkiva
* Horostkiva
* Kopičinci
* Kremeneca
* Laņivci
* Monastiriska
* Pidhajci
* Počajiva
* Skalata
* Šumska
* Terebovļa
* **Ternopiļa**
* Zaļiščiki
* Zbaraža
* Zboriva

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 123161759
* LCCN: n81022521
* NKC: ge297532

 |

 |
**Laņivci** (ukraiņu: *Ланівці*) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Laņivcu rajona centrs pie Horiņas upes.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1444. gadā. Bija Polijas-Lietuvas pilsēta. 1793. gadā pēc Polijas Otrās dalīšanas pilsēta iekļāvās Krievijas impērijas sastāvā, un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām.

Pēc Pirmā pasaules kara, pamatojoties uz 1921. gada Rīgas miera līgumu, Laņivci iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pēc PSRS iebrukuma Polijā, iekļauta Ukrainas PSR, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu. No 1941. gada 2. jūlija līdz 1944. gada 6. martam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Laņivci***.
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ternopiļas apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Berežani
* Borščiva
* Bučača
* Čortkiva
* Horostkiva
* Kopičinci
* Kremeneca
* Laņivci
* Monastiriska
* Pidhajci
* Počajiva
* Skalata
* Šumska
* Terebovļa
* **Ternopiļa**
* Zaļiščiki
* Zbaraža
* Zboriva

 |

 |