recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Heksagonālā singonija
Kristalogrāfijā **heksagonālā singonija** ir viena no 7 singonijām. Kristālisko struktūru apraksta, balstoties uz trīs bāzes vektoriem. Heksagonālajā singonijā divi no bāzes vektoriem ir vienāda garuma, starp tiem ir 60° leņķis. Trešais bāzes vektors ir perpendikulārs attiecībā pret abiem pirmajiem. Rezultātā bāzes forma šajā singonijā ir pareiza sešstūra prizma.

Nereti šo singoniju apvieno ar trigonālo singoniju.

Heksagonālā singonija ir grafītam, apatītam, berillam un daudzu citu minerālu kristāliem.

Zemāk esošajā tabulā dots šīs singonijas simetriju starptautiskie apzīmējumi un apzīmējumi pēc Šēnflisa.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Nosaukums** | **Starptautiskais apzīmējums** | **Šēnflisa apzīmējums** |
| Primitīvais (tetragonāli-piramidālais) | 6 | *C6* |
| Centrālais (diheksagonāli-dipiramidālais) | {\displaystyle {\frac {6}{m}}} | *C6h* |
| Planālais (diheksagonāli-piramidālais) | {\displaystyle 6mm} | *C6v* |
| Aksiālais (heksagonāli-trapecoedriskais) | {\displaystyle 622} | *D6* |
| Planaksiālais (bipiramidālais) | {\displaystyle {\frac {6}{m}}{\frac {2}{m}}{\frac {2}{m}}} | *D6h* |
| Inversijas-primitīvais (trigonāli-dipiramidālais) | {\displaystyle {\overline {6}}} | *C3h* |
| Inversijas-planālais (ditrigonāli-dipiramidālais) | {\displaystyle {\overline {6}}2m} | *D3h* |
**Ledus-deviņi** ir izdomāta ūdens polimorfā modifikācija, ko aprakstījis Kurts Vonnegūts romānā "Kaķa šūpulis". Šī ledus modifikācija kūst augstākā temperatūrā, nekā parastais ledus — apmēram pie 45,8 °C. Saskaroties ar šķidru ūdeni, kam temperatūra zemāka par ledus-deviņi kušanas temperatūru, ledus-deviņi darbojas kā kristalizācijas centrs, kas izraisa momentānu ūdens kristalizāciju un pārvēršanos par ledu-deviņi. Tādēļ, ja ledus-deviņi nonāk kādā ar Pasaules okeānu saistītā ūdenstilpē, tas beidzas ar lielākās daļas Zemes ūdens sasalšanu un Zemes dzīvības bojāeju. Grāmatā aprakstīts šāda nelaimes gadījuma rezultāts.

Vēsture
-------

Laikā, kad Kurts Vonnegūts strādāja *General Electric*, viņš uzzināja, ka Ērvingam Lengmīram, kas šajā kompānijā strādājis agrāk, 1930. gadu sākumā ienākusi prātā ideja par istabas temperatūrā stabilu ledu. Lengmīrs ar šo ideju dalījies ar Herbertu Velsu, tomēr nekas šajā sakarā nav ticis publicēts. Tiek arī uzskatīts, ka Kurts Vonnegūts iedvesmojies no sava vecākā brāļa, amerikāņu meteorologa Bernarda Vonnegūta, kas izgudroja mākoņu izkliedēšanu ar sudraba jodīda palīdzību (sudraba jodīda kristāli darbojas kā ūdens kristalizācijas centri).

Interesanti fakti
-----------------

Romāna "Kaķa šūpulis" rakstīšanas laikā bija pazīstamas astoņas ledus kristāliskās modifikācijas, tādēļ fantastiskā modifikācija tika nosaukta par devīto. Mūsdienās pazīstamas vismaz 16 ledus modifikācijas, tai skaitā ledus IX, kam, protams, ir pavisam citādas īpašības, nekā ledum-deviņi — ledus IX pastāv tikai ārkārtīgi zemā temperatūrā un milzīgā spiedienā.

Ledus-deviņi ticis izmantots kā modelis prionu iedarbības mehānismam. Prioni ir defektīvi proteīni, kas spēj pārvērst par defektīviem normālus proteīnus, saskaroties ar tiem. Šādā veidā tiek izraisīti dažādi sūkļveida encefalopātijas paveidi (kuru, aitu griešanās slimība un Kreicfelda—Jakoba slimība).

Ārējās saites
-------------

* THE SOURCE AND IMPLICATIONS OF ICE-NINE IN VONNEGUTS CAT'S CRADLE (angliski)
* Ice-Nine and Unobtainium: Why We Dream Up Wonder Materials (angliski)

Atsauces
--------

1. ↑  Kurts Vonnegūts. *Kaķa šūpulis*. Rīga : Liesma, 1973.
2. ↑  Liberko, Charles A. (2004). "Using Science Fiction To Teach Thermodynamics: Vonnegut, Ice-nine, and Global Warming". *Journal of Chemical Education* 81 (4): 509. doi:10.1021/ed081p509. (angliski)
3. ↑  Битва с облаками: Разгон облаков (krieviski)
4. ↑  Lansbury PT, Jr; Caughey, B (1995). "The chemistry of scrapie infection: implications of the 'ice 9' metaphor.". *Chemistry & Biology* 2 (1): 1–5. doi:10.1016/1074-5521(95)90074-8. PMID 9383397. (angliski)
**Galvkrūtis** (latīņu: *Cephalothorax*) ir dažu posmkāju ķermeņa daļa, kas izveidojusies saaugot galvas un krūšu segmentiem. Galvkrūtis ir augstākajiem vēžiem (desmitkājvēži) un helicerātiem (zirnekļveidīgie, zobenastes, izmirušie vēžskorpioni).

Helicerātu galvkrūtis
---------------------

Galvkrūšu izvietojums zirneklim. (1. kājas, 2. galvkrūtis (prosoma), 3. opistosoma)
Helicerātiem galvkrūtis, sauktas par prosomu, veido 6 priekšējie ķermeņa segmenti ar ekstremitātēm, no kurām pirmais pāris — heliceras (*chelicerae*) atrodas preorāli un parasti sastāv no nedaudziem (2—3) posmiem. Tās pilda žokļu funkcijas (satver un nonāvē laupījumu). Otrais pāris — pedipalpas (*pedipalpi*) parasti atrodas postorāli un var pildīt dažādas funkcijas (taustes orgāns, barības satveršana un pat kopulācijas orgāns). Galvkrūšu četri pēdējie ekstremitāšu pāri ir kustību orgāni. Uz galvkrūšu virsmas daļas, ko neaizņem ekstremitāšu pamati, izvietoti divi vairogi. Muguras vairogs pārsedz galvkrūtis no augšas un sāniem, un tā priekšējā daļā izvietotas acis. No apakšas galvkrūtis sedz krūšu vairogs, kuram priekšpusē piekļaujas apakšlūpa, kas norobežo mutes spraugu no aizmugurējās daļas. Krūšu vairoga sānos ir četri pāri izgriezumu kāju pamata posmiem. Abi šie vairogi nav segmentēti, bet uz galvkrūšu posmojumu norāda vienīgi cits aiz cita esošie ekstremitāšu pāri. Galā helicerātu galvkrūtis ir savienotas ar vēdera daļu jeb opistosomu, kurai parasti ekstremitāšu nav.

Desmitkājvēžu galvkrūtis
------------------------

Galvkrūšu izvietojums garnelei. (iezīmēts ar zaļu joslu)
Desmitkājvēžu galvkrūtis izveidojās saaugot kopā 6 galvas segmentiem un 8 krūšu segmentiem. Pie tam pakauša kroka ir pārsegusi visu krūšu nodalījumu. Muguras pusē šī kroka jeb galvkrūšu vairogs (karapakss) ir pieaugusi pie krūšu segmentiem, bet sānos tā paliek brīvi karājoties un pārsedz vēžu žaunu dobumu, kurā atrodas žaunas. Šo sānu kroku pāri sauc par žaunu vākiem jeb branhiostegītiem. Galvkrūšu priekšpusē atrodas kātainu kustīgu acu pāris, antenulu pāris ar trīsposmainām pamatnēm, kam galā ir vicveida zaru pāri, un antenu pāris ar divposmainām pamatnēm, kam galā ir gara vica un zvīņveida plātnīte, kas galā var nobeigties ar dzelksni. Galvkrūšu apakšējā daļā priekšpusē ir mute ar trim žokļu pāriem (mandibulas un maksillas) un trim žokļkāju pāriem, kas no apakšas nosedz žokļus. Ja žokļi pieder pie galvas nodalījuma, tad Žokļkājas jau pieder pie krūšu nodalījuma. Krūtis sastāv no 8 segmentiem, kur pirmie trīs ir apgādāti ar žokļkājām, bet pārējie pieci ar posmotām ejkājām. Pie tam ceturtā segmenta ekstremitāšu pāris var būt pārvērties par orgānu medījuma satveršanai un saplosīšanai, un ir apgādāts ar spēcīgām spīlēm.

Atsauces
--------

1. ↑  Zooloģija — 1. sēj. (Bezmugurkaulnieki), red. G. Abrikosovs un L. Levinsons — LVI, Rīga, 1964. g. 321.—323.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Galvkrūtis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Karels Marks Šišons** (angļu: *Karel Mark Chichon*) ir Apvienotās Karalistes un Latvijas diriģents. Latvijas Nacionālā simfoniskā orķestra galvenais diriģents (no 2009 līdz 2012).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1971. gadā Londonā, kur viņa vecāki bija ieceļojuši no Gibraltāra. Studēja Londonas Karaliskajā Mūzikas akadēmijā pie Kolina Deivisa un Saimona Retla (1988—1993) un Vīnes Mūzikas akadēmijas Diriģentu brālības viesdiriģentu meistarklasē pie Leopolda Hāgera (1994—1996), un asistēja diriģentiem Džuzepem Sinopoli un Valērijam Gergijevam.

No 1995. līdz 1998. gadam viņš bija Krajovas valsts filharmonijas (Rumānija) orķestra galvenais diriģents un iestudēja vairāk nekā 60 skaņdarbu. 1998. gada viņu ievēlēja par Gibraltāra Filharmoniskās biedrības māksliniecisko vadītāju un vēlāk viņš vienlaikus bija Londonas *European Sinfonietta* un Dienvidlondonas Filharmonijas orķestra galvenais diriģents un mākslinieciskais vadītājs.

2001. gadā K. M. Šišons cita starpā bija Grīnas vasaras mūzikas festivāla oficiālais diriģents Ņujorkā, 2003. gadā Anglijas kamerorķestra (*English Chamber Orchestra*) viesdiriģents un 2004.—2006. gadā Vīnes Filharmonijas orķestra viesdiriģents. Grācas simfoniskā orķestra (2006—2009), Latvijas Nacionālā simfoniskā orķestra (no 2009) un Zārbrikenes un Kaizerslauternes Vācijas Radio filharmonijas orķestra (*Deutsche Radio Philharmonie Saarbrücken Kaiserslautern*) galvenais diriģents (no 2011). 2011. gadā viņš kļuva par Londonas Karaliskās Mūzikas akadēmijas asociēto locekli.

2020. gada 3. decembrī K. M. Šišons tika uzņemts Latvijas pilsonībā par īpašiem nopelniem Latvijas labā.

### Privātā dzīve

2006. gadā Šišons Rīgā salaulājās ar latviešu operdziedātāju Elīnu Garanču un 2011. gada 30. septembrī viņiem piedzima meita Katrīna Luīze Šišona, bet 2014. gada 10. janvārī otra meita Kristīna Sofija Šišona. 2012. gadā karaliene Elizabete II par viņa devumu pasaules mūzikā apbalvoja K. M. Šišonu ar Britu impērijas ordeni.

Atsauces
--------

1. ↑  Hermaņa Bauna fonds
2. ↑  GARANČAS laulības apsargu uzraudzībā[novecojusi saite]
3. ↑  «Lielbritānijas karaliene Elizabete II apbalvo Karelu Marku Šišonu». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. jūnijā. Skatīts: 2012. gada 4. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Mājas lapa
* Latvijas TV par Garanču un Šišonu (fragments)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 146182143
* LNB: 000153782
* LCCN: no2010192094
* ISNI: 0000 0001 0790 8247
* GND: 142265640
* SUDOC: 159312205
* BNF: cb16249158x (data)
* NKC: xx0125778

 |

 |
**Piesardzības princips** nosaka, ka gadījumos, kuros nav skaidru zinātnisku pierādījumu par nopietnu vai neatgriezenisku kaitējumu, ko var radīt tehnoloģijas, bet šāds apdraudējums ir zinātniski ticams, būtu jāpiemēro darbības (aizliegumi vai ierobežojumi), kas šo kaitējumu var novērst. Šis princips tiek izmantots daudzās jomās - dabas aizsardzībā, tirdzniecībā, veselības aprūpē, un bieži tiek uzskatīts par nozīmīgāko principu ilgtspējīgas attīstības veicināšanai. 

Pastāv dažādas piesardzības principa definīcijas starptautiskos dokumentos, piemēram, Rio deklarācijā "Par vidi un attīstību"[1] un UNESCO ziņojumā "Piesardzības princips"[2]. Šīs definīcijas ietver vienotus elementus, piemēram, to, ka piesardzības princips tiek piemērots, ja pastāv kaitējuma risks dabai vai iespējamas sekas, kas apdraud nākamo paaudžu dzīvi. 

Piesardzības princips bieži tiek attiecināts uz tehnoloģijām, kuru ietekme uz vidi un cilvēka veselību ilgtermiņā vēl nav pietiekami izpētīta, piemēram, uz ģenētiski pārveidotiem organismiem.

Pielietojot šo principu, ir svarīgi saprast atšķirību starp ticamību un iespējamību. Principa mērķis nav nodrošināt "nulles risku", bet gan sasniegt pēc iespējas zemāku riska vai apdraudējuma pakāpi. Piesardzības principa piemērošana nebalstās uz emocijām, bet gan uz racionāliem lēmumiem un ētikas principiem.

Vēsture
-------

Piesardzības principa ideja radusies 1970. gados. Kā piemērs piesardzības principa izmantošanas nepieciešamībai bieži tiek minēts azbests un šī materiāla radītās negatīvās sekas uz cilvēku veselību 20.gadsimtā. Azbesta ieguve un ražošana netika ierobežota un pārtraukta ļoti ilgi tieši tādēļ, ka zinātniskie pētījumi nebija pilnīgi pierādījuši cēlonību starp azbestu, azbestozi un mezoteliomu.

Kritika
-------

Piesardzības princips bieži tiek kritizēts par to, ka dažādi jauno tehnoloģiju ierobežojumi un aizliegumi, kas pamatoti ar piesardzību, aizkavē zinātnes progresu.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  unesdoc.unesco.org/images/0013/001395/139578e.pdf
**Latvijas Izglītības un zinātnes darbinieku arodbiedrība** (saīsināti **LIZDA**) ir Latvijas lielākā nozares arodbiedrība, kas pārstāv izglītības un zinātnes nozarē strādājošos. 2019. gadā tajā ietilpa 1110 arodorganizācijas, kurās kopā bija 24 218 strādājošie, kas ir 41,8 % šīs nozares darbinieku.

LIZDA ir dibināta 1990. gada 19. maijā un pašlaik tās vadītāja ir Inga Vanaga. LIZDA ietilpst Latvijas Brīvo arodbiedrību savienībā, kā arī Eiropas Arodbiedrību izglītības komitejā (ETUCE) un Izglītības internacionālē (*Education International*).

Viena no galvenajām problēmām, pie kurām pēdējā laikā strādājusi LIZDA, ir algu palielināšana. Lai gan 2018. gada vasarā tika apstiprināts grafiks pedagogu algo celšanai, 2019. gadā tas netika ievērots. Tā gada 20. marta LIZDA rīkoja protestu pie Saeimas, kurā piedalījās 2000 cilvēku. Algu grafika ievērošana bija problēma arī 2020. gada pirmajā pusē, kad tas tika pildīts tikai daļēji un nebija skaidrības par tā ievērošanu, sākoties 2020./2021. mācību gadam.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «Par mums». *LIZDA*. Skatīts: 2020. gada 5. maijā.
2. ↑  «Arodbiedrības Latvijā – ar lozungiem, bet bez taustāma darba rezultāta». *Lsm.lv*. Skatīts: 2020. gada 5. maijā.
3. ↑  «Starptautiskā biedru interešu aizstāvība». *LIZDA*. Skatīts: 2020. gada 5. maijā.
4. ↑  «Pedagogu piketā pie Saeimas piedalījās aptuveni 2000 cilvēki». *Lsm.lv*. Skatīts: 2020. gada 5. maijā.
5. ↑  «LIZDA prasīs izglītības un zinātnes ministrei Ilgai Šuplinskai pildīt pedagogu atalgojuma paaugstināšanas grafiku». *LIZDA*. Skatīts: 2020. gada 5. maijā.
6. ↑  «Pedagogi un mediķi pieprasa politiķiem pildīt likumus». *LIZDA*. Skatīts: 2020. gada 5. maijā.

Ārējie resursi
--------------

* LIZDA dalīborganizāciju saraksts
Volga pie Tutajevas Jaroslavļas apgabalā
**Pievolga** (krievu: *Поволжье*) ir dabas apgabals Austrumeiropas līdzenumā, Volgas baseina vidusteces un lejteces apvidū Krievijā. Plašākā nozīmē apzīmē visu teritorija gar Volgas tecējumu un teritorijas, kas ekonomiski uz to tiecas. Vēsturiski Pievolga ietilpusi Volgas Bulgārijā, Polovciešu stepē, Zelta Ordā un Krievijā. Teritoriju apdzīvo lielākoties krievi, kā arī čuvaši, marieši, erzji, mokši, tatāri un kalmiki.

Tradicionāli Pievolga tiek iedalīta vairākos reģionos:

* Augšvolga no iztekas līdz Okas ietekai: Tveras, Maskavas, Jaroslavļas, Kostromas un Ivanovas apgabali,
* Vidusvolga no Okas pietekas līdz Kamas pietekai: Ņižņijnovgorodas apgabals, Čuvašija, Marijela un Tatarstāna (daļa),
* Lejasvolga no Kamas pietekas līdz ietekai Kaspijas jūrā: Tatarstāna (daļa), Uļjanovskas, Samaras, Penzas, Saratovas, Volgogradas un Astrahaņas apgabali un Kalmikija.

Pēc Kuibiševas ūdenskrātuves izbūves par robežu starp Vidusvolgu un Lejasvolgu parasti uzskata Žiguļu HES pie Toljati.

Lielākā daļa Vidusvolgas un Lejasvolgas ietilpst Volgas federālajā apgabalā ar centru Ņižņijnovgorodā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 568. lpp.
**Rietumu šelfa ledājs** (vācu: *West-Schelfeis*) ir devītais lielākais šelfa ledājs Antarktīdas piekrastē. Aizņem ap 290 km garu piekrastes apgabalu Vilhelma II krasta rietumos un gandrīz visu Leopolda un Astridas krasta piekrasti starp Posadovska un Berjera līčiem. Tā platība ir ap 16 400 km² un tas iestiepjas jūrā par 150 km rietumu un 80 km austrumu daļā. Augstums virs jūras līmeņa no 70 līdz 100 m. Ledājs iekļauj vairākas salas, lielākās no kurām ir Mihailova, Zavadovska un Ļeskova salas. Ledājs barojas no vairākiem glečeriem, lielākais no kuriem ir Filipi glečers austrumdaļā.

Ledāju atklāja vācu polārpētnieka Ēriha fon Drigalska ekspedīcija (1901-1903) un nosauca pēc debesspuses, kuras virzienā ledājs tika ieraudzīts. Sīkāku ledāja izpēti veica PSRS antarktiskās ekspedīcijas 1957.-1960. gados. Zavadovska salā 1960. gadā darbojās īslaicīga polārstacija Družba.

Atsauces
--------

1. ↑  Atlas of Antarctica
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Rietumu šelfa ledājs
3. ↑  «Л.И.Дубровин Временные и сезонные станции и полевые базы.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 22. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 18. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Rietumu šelfa ledāja satelītattēls
**Lidija Karena Sapata Kamposa** (spāņu: *Lidia Karen Zapata Campos*; dzimusi 1982. gada 28. decembrī Ferenjafē) ir Peru starptautiskā meistare šahā (1999).

Biogrāfija
----------

1999. gadā Santjago uzvarējusi Panamerikas šaha čempionātā junioriem U20 meiteņu vecuma grupā, bet 2000. gadā uzvarējusi Panamerikas šaha čempionātā junioriem U18 meiteņu vecuma grupā. 2002. gadā Lapasā bijusi otrā Panamerikas šaha kausa izcīņā junioriem U20 meiteņu vecuma grupā. 2005. gada augustā bijusi otrā Amerikas kontinenta šaha čempionātā sievietēm, tikai papildu pārspēlē piekāpjoties Argentīnas šahistei Klaudijai Amurai. Četras reizes uzvarējusi Peru sieviešu šaha čempionātos (2000, 2002, 2003, 2004). 2005. gada oktobrī uzvarējusi Dienvidamerikas zonas turnīrā un kvalificējusies Pasaules čempionātam šahā sievietēm. Piedalījusies 2006. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Jekaterinburgā, kurā 1. kārtā uzvarējusi Katerinu Lagno, bet 2. kārtā zaudējusi Svetlanai Matvejevai. 2007. gadā pēc atkārtotas uzvaras Dienvidamerikas zonas turnīrā, kurā viņai izdevās apsteigt savu tautieti Dejsi Kori, kvalificējusies 2008. gada Pasaules šaha čempionātam sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Naļčikā, taču pēdējā brīdī atteikusies no piedalīšanās un viņas 1. kārtas pretiniece Antoaneta Stefanova bez cīņas tikusi 2. kārtā.

Pārstāvējusi Peru Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (2002—2006).

Par panākumiem turnīros FIDE 1999. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  9° Campeonato Panamericano u18 (girls) 2000
2. ↑  2006 FIDE Knockout Matches
3. ↑  TORNEO ZONAL 2.4 FEMENINO 2007
4. ↑  2008 FIDE Knockout Matches
5. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Karen Zapata Campos». *www.olimpbase.org*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Pieprasījuma elastība** ir jēdziens ekonomikā, kas rāda, kā izmainās pieprasītās preces daudzums, mainoties preces cenai. Teorētiski un praktiski pamatots, ka ir šādi galvenie paieprasījuma elastības veidi:
1) pieprasījuma elastība atkarībā no cenas (*price elasticity of demand*)-tiešā pieprasījuma elastība, saistīta ar cenu ietekmes pakāpi uz pieprasītā produkta daudzuma izmaiņām;
2) pieprasījuma elastība atkarībā no ienākumiem (*income elasticity of demand*)- tiešās elastības veids, kas parāda, kā mainās konkrētā produkta pieprasītais daudzums, mainoties patērētāju ienākumiem.
3) krusteniskā pieprasījuma elastība (*cross elasticity of demand*)- netiešā elastība, saistīta ar citu produktu cenu izmaiņām, ko rada produktu virzīšana tirgū un citas izmaksas.

Atsauces
--------

1. ↑  Lismente Laura. *Pieprasījuma elastības analīzes metodoloģiskie aspekti*. Ikšķile : LU akadēmiskais apgāds, 2011. 76 Papildu `|pages=` vai `|at=`. lpp. ISBN 978-9984-45-370-5. Kopā ar `|accessdate=` jālieto `|url=`
**Nomvina** (*Nomwin*) ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Čūkas pavalstī. Veido divas municipalitātes — Nomvina (763 iedzīvotāji, tai pakļauta arī neapdzīvotā Faju sala 30 km tālāk rietumos) dienvidrietumos un Fananu (580 iedzīvotāji) austrumos. Atola iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā pāfanu valodā, kas tuva čūkiešu valodai.

Ģeogrāfija
----------

Nomvina ir koraļļu atols Karolīnu salu vidusdaļā Hola salu grupā. Atrodas 80 km uz ziemeļiem no Čūkas un 11 km uz rietumiem no otra Hola salu atola — Murilo. Atola 16 salu kopējā sauszemes platība ir 1,854 km². Atolam ir 291,6 km² liela līdz 52 m dziļa lagūna, kopējā atola platība ir 318 km². Atola lielākās salas ir Fanana, Igupa un Nomvina, tā biezi apaugušas ar tropu mežu.

Infrastruktūra
--------------

Fananu salā atrodas Hola pamatskola, bet Nomvinas salā — sākumskola.

Atsauces
--------

1. ↑  Northwest Unified Schools. Our Schools

Ārējās saites
-------------
**Hanss Feters** (vācu: *Hans Vetter*; dzimis 1894. gada 27. jūnijā, miris 1973. gada 13. aprīlī) bija vāciešu šahists, šaha problēmists un redaktors.

Pamatdarbs - vairāk kā četrdesmit gadus strādājis kā komerciāls darbinieks lielā Drēzdenes alus darītavā.

Šaha kompozīcija
----------------

20. gadsimta vidū Drēzdenes šaha biedrībā bija izveidojies ievērojamu problēmistu kvartets. Kopā ar Frīdrihu Paliču, Rūdolfu Leopoldu un Gerhardu Kaizeru tajā ietilpa arī Hanss Feters. Viņš publicēja apmēram 250 šaha uzdevumus, ieguva 70 atzinības, to starpā 12 pirmās un 22 tālākās godalgas. Problēmistu aprindās Feters kļuva atpazīstams pēc dažiem iespaidīgiem panākumiem, piemēram, pirmās vietas FIDE turnīrā 1957. gadā. Feters radīja loģisko daudzvilču moderno izpratni un atrada iespēju savos darbos apvienot jaunvācu skolas idejas ar bohēmiskās skolas sastādīšanas tehniku un tās mata pozīcijas skaistumu. Daudzi šaha problēmisti, piemēram, austriešu problēmists Hanss Lepušics, dēvēja Feteru par savu skolotāju.

Kopš 1958. gada viņš bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. No 2008. gada Drēzdenes šaha biedrības goda biedrs.

### Piemērs

**Hanss Feters**  
 *Paliča MK*, 1932  
2. godalga**Mats 4 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. Zf7? (draud 2. Dg5#) 1. ... Tc5!
1. Ld8? Txd8 2. Zf7 Td5!
1. Tb7! Lxb7 2. Ld8! Txd8 3. Zf7 Td5 4. Df3#
Loģiskās skolas uzdevums noslēdzas ar pareizu matu.

Redaktors un šahists
--------------------

1958. gada 18. janvārī Feters kā redaktors pārņēma Gerharda Kaizera dibināto rubriku *Unsere Schachecke* (Mūsu šaha stūrītis) laikrakstā *Sächsischen Zeitung* un vadīja to līdz 1973. gadam. No 1965. gada līdz 1973. gada martam viņš rediģēja arī šaha uzdevumu un etīžu nodaļu žurnālā *Schach*.

Feters bija arī labs šahists. Viņš sekmīgi piedalījies daudzos Saksijas un savas pilsētas Drēzdenes turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  In memoriam Hans Vetter, *Schach*, Heft 6, 1973, S. 186 (vāciski)
2. ↑  Fritz Hoffmann; Günter Schiller; Karl-Heinz Siehndel; Manfred Zucker: *407 Aufgaben und Studien*. Sportverlag, Berlin, 1984, S. 75. ISBN 3-88805-350-1 (vāciski)
3. ↑  Klug, Helmut: Hans Vetter 75 Jahre, Freie Presse, 27. Juni 1969 (vāciski)
4. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 12. novembrī.
5. ↑  Drēzdenes šaha biedrības goda biedri. Archived 2018. gada 15. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (vāciski)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Hansa Fetera šaha kompozīcijas mājas lapā PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 282394332
* ISNI: 0000 0003 8911 1286

 |

 |
**Noma** (angļu: *Nome*) vai **Sitnasuaka** (iņupiatu: *Sitŋasuaq*) ir pilsēta Aļaskā, ASV. Pilsētas tiesības ieguvusi 1901. gadā un zelta drudža laikā bija lielākā Aļaskas pilsēta. 

Izvietojusies Sjūarda pussalas dienvidrietumos Beringa šauruma krastā Beringa jūras Nortona līča ziemeļu piekrastē pie Sneikas upes ietekas jūrā. Pilsētā subarktiskais klimats. Pilsētā atrodas Aļaskas universitātes filiāle, lidosta, osta, slimnīca u.c. Vairāk kā puse iedzīvotāju ir inuitu tautu pārstāvji, tā ir Beringa šauruma iezemiešu korporācijas centrs.

Vēsture
-------

Noma kā ciems dibināta senas iņupiatu apmetnes vietā. Strauji izaugusi pēc 1898. gada, kad tās apkārtnē tika atklātas bagātīgas zelta atradnes. Pāris gadu laikā iedzīvotāju skaits izauga līdz 20 000, bet pēc atradņu izsīkšanas 1910. gadā tas nokritās līdz 2600, bet 1934. gadā — līdz 1500. 

1924. gadā Nomā uzliesmoja difterijas epidēmija un tā kā laika apstākļu dēļ serumu nevarēja piegādāt ar lidmašīnu, tika noorganizēts ap 1600 km garš suņu pajūgu brauciens (stafete) no Nenanas pie Fērbenksas, lai serumu nogādātu Nomā. Kopš 1973. gada šī brauciena piemiņai norisinās ikgadējās Aiditarodas (*Iditarod*) suņu pajūgu sacīkstes, kas sākas pie Ankoridžas un stiepjas 1870 km garumā līdz Nomai.

2. pasaules kara laikā Noma bija viens no galvenajiem pieturas punktiem lidmašīnu pārdzīšanā no ASV uz PSRS. Mūsdienās joprojām galvenā iedzīvotāju nodarbošanās ir zelta ieguve.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Q23766566; redaktors: Q637413; pārbaudes datums: 1 janvāris 2022.
2. ↑  History of Nome
3. ↑  The Serum Run of 1925

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 150113322
* LCCN: n82006794
* GND: 4310445-9
* BIBSYS: 90611999

 |

 |
***Hansapost*** ir attālinātās mazumtirdzniecības zīmols, kas pieder Igaunijas uzņēmumam *Hobby Hall Group OÜ*. Tas ir viens no lielākajiem interneta veikaliem Igaunijā. *Hansapost* tika izveidots 1997. gadā Somijā kā preču pasūtīšanas uzņēmums ar pasta starpniecību, bet 2000. gados tas atdzima Igaunijā kā interneta veikals.

Vēsture
-------

Agrākais logotips
1997. gadā Somijā uzņēmumi *Hansaprint*, Somijas Pasts (tagad *Posti*) un *Telecom Finland* (vēlāk *Sonera*, tagad *Telia Company*) dibināja uzņēmumu *Hansapost Oy*, kurā *Hansaprint* ieguva 40 % kapitāldaļu, Somijas Pasts 40 % un *Telecom Finland* 20 %. Uzņēmums nodarbojās ar attālināto tirdzniecību, piegādājot preces ar pasta starpniecību, klientiem pasūtot tās no drukāta kataloga.
1998. gadā Igaunijā tika izveidots meitas uzņēmums *Hansapost Eesti AS*.
1999. gadā *Hansapost* sāka darbību Latvijā.
2000. gada 28. novembrī *Hansapost Eesti AS* dzēsts no Igaunijas uzņēmumu reģistra.

2006. gada martā Igaunijā tika dibināts uzņēmums *OÜ ZUKUSA*, 2008. gada jūnijā tā nosaukums tika mainīts uz *OÜ Hansapost*. Tas pārvaldīja interneta veikalu *hansapost.ee*.
2015. gada aprīlī *OÜ Hansapost* ieguva 70,05 % Latvijas e-komercijas uzņēmuma SIA *Xnet* (interneta veikals *xnet.lv*) kapitāldaļu.

2018. gada martā *Hansapost* no *SGN Group* iegādājās Somijas uzņēmuma *Hobby Hall Suomi Oy* (pārvaldīja interneta veikalu *hobbyhall.fi*) 46 % kapitāldaļu.
2018. gada 11. aprīlī *OÜ Hansapost* nosaukums mainīts uz *OÜ Wraith Invest*.
*Hansapost*, Somijas *Hobby Hall* un Latvijas *Xnet* pārvaldīšanai *Wraith Invest* 2018. gada 18. decembrī Igaunijā dibināja pārvaldītājsabiedrību ***Kinnistuabi OÜ***, kas 2019. gada 15. februārī tika pārdēvēta par *Hobby Hall Group OÜ*.

2021. gada 17. jūnijā tika pabeigta *Hobby Hall Group* un Lietuvas uzņēmuma *UAB Pigu* apvienošanās grupā *PHH Group*. Ar laiku *hansapost.ee* pārgāja uz grupas vienotu tiešsaistes mazumtirdzniecības platformu.

Atsauces
--------

1. ↑  "Hansapost" kļuvis par internetveikala "Xnet.lv" vairākuma akciju īpašnieku LETA, 02.04.2015
2. ↑  Estonian, Finnish e-commerce companies Hansapost, Hobby Hall merge LETA/BNS, 08.03.2018
3. ↑  WRAITH INVEST OÜ e-krediidiinfo.ee

Ārējās saites
-------------

* Hansapost.ee interneta veikals
**Hanss Fārni** (vācu: *Hans Fahrni*; 1874. gada 1. oktobris Prāga — 1939. gada 28. maijs Berne) bija Šveices šahists.

Biogrāfija
----------

1892. gadā dalījis 1.—2. vietu Šveices šaha čempionātā. Labākie rezultāti starptautiskajos šaha turnīros: 1905. gadā Hamburgā dalījis 2.—3. vietu un Barmenā dalījis 4.—6. vietu; 1909. gadā Minhenē uzvarējis četru šahistu divu apļu turnīrā, apsteidzot Saveliju Tartakoveru, Semjonu Alapinu un Rūdolfu Špīlmanu; 1911. gadā uzvarējis Sanremo, apsteidzot Stepanu Levitski, Dāvidu Pšepjurku, Izidoru Gunsbergu, Boru Kostiču, Leo Forgāču, Rihardu Rēti un citus.

Spēlējis mačus ar sava laika vadošajiem šahistiem, kuros uzvarējis Henriku Salvi ar 3½:1½ (1908; +3, −1, =1) un Kurtu fon Bardelebenu ar 3½:½ (1912), bet nospēlējis neizšķirti ar Paulu Saladinu Leonhartu — 1½:1½ (1914; +1, −1, =1) un Alekseju Seļezņovu — 3:3 (1916; +2, −2, =2).

Grāmatu autors par šaha atklātņu un galotņu teoriju.

Grāmatas
--------

* Das Endspiel im Schach. Lehrreiche Beispiele, Leipzig, 1917.
* Die Aljechin-Verteidigung, Bern 1922.

Atsauces
--------

1. ↑  Barmen Meisterturnier B (1905)
2. ↑  San Remo 1911

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* H. Fārni šaha kompozīcijas vietnē PDB
***The Bad Tones*** ir Latvijas mūzikas grupa, kas izpilda psihedēlisko roku un indīroku. Darbību uzsākusi 2013. gadā kā ***The Pink Elephant*** un 2017. gadā nomainījusi nosaukumu uz *The Bad Tones*.

Grupas darbība
--------------

Grupas sastāvu veido Edvards Broders (ģitāra, vokāls), Rūdolfs Ozols (ģitāra), Alberts Levics (basģitāra, vokāls) un Kalvis Sležis-Zaļkalns (bungas). Ar iepriekšējo nosaukumu *The Pink Elephant* grupa bija izdevusi divus albumus — *Mellowing* un *Cassette Concert*. Pēc nosaukuma maiņas uz *The Bad Tones* grupa izdevusi EP ierakstu *Bad Tunes* (2018), studijas albumu *Is It Good Enough?* (2019) un dzīvā ieraksta albumu "Ezera skaņas" (2020).

Diskogrāfija
------------

### EP ieraksti

2018: *Bad Tunes*

### Studijas albumi

2019: *Is It Good Enough?*

### Dzīvā ieraksta albumi

2020: "Ezera skaņas"

Atsauces
--------

1. ↑  «"The Bad Tones" izdod dziesmu latviešu valodā». sejas.tvnet.lv.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Jana** (krievu: *Яна*) vai **Ģāni** (jakutu: *Дьааҥы*) ir upe Krievijas Federācijas ziemeļos, Sibīrijā, plūst pa Sahas Republikas teritoriju. Otra lielākā Laptevu jūrā ieplūstošā upe aiz Ļenas. Nosaukums cēlies no jukagiru valodas vārda *йангэ* — ‘zoss’.

Upe sākas Janas plakankalnē, saplūstot Sartanas un Dulgalāhas upēm, kuras savukārt sākas no Verhojanskas grēdas. Plūst ziemeļu virzienā pa dziļu un plašu ieleju, pēc Adiaķi pietekas ieleja paplašinās līdz 10 km un upes gultne sadalās vairākās attekās. Pēc Kulara grēdas priekškalņu šķērsošanas, kur ieleja sašaurinās, bet gultnē veidojas krāces, upe nonāk Janas—Indigirkas zemienē un gultne kļūst ļoti līkumaina. Pie ietekas Laptevu jūras Janas līcī veido 10 200 km² lielu deltu. Deltā upes gultne sadalās vairākās caurtekās.

Galvenās pietekas ir Adiaķi, Olģuo, Abirābita (labās), Tikaha, Bitantaja, Baki (kreisās). Upes barošana galvenokārt lietus un sniega; no maija līdz augustam 90% no gada noteces. Upes līmeņa svārstības vidustecē 9 m, lejtecē — 11,9 m. Aizsalst oktobrī, ledus iziet maija beigās — jūnija sākumā. Kuģojama visā garumā, lielākās piestātnes ir Verhojanska, Batagaja, Ustjkuiga un Ņižņejanskas osta deltā.

Atsauces
--------

1. ↑  Вода России. Яна
2. ↑  Поиск по данным государственного водного реестра. Река ЯНА
3. ↑  Определение "Яна" в Большой Советской Энциклопедии

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jana***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Jana Bellina** (angļu: *Jana Bellin*; dzimusi kā **Jana Malipetrova** (čehu: *Jana Malypetrová*) 1947. gada 9. decembrī Prāgā, arī **Jana Hartstone** un **Jana Mailsa**) ir čehu izcelsmes Lielbritānijas starptautiskā lielmeistare šahā (1982).

Biogrāfija
----------

1960. gados bijusi viena no Čehoslovākijas spēcīgākajām šahistēm. Sešas reizes izcīnījusi medaļas Čehoslovākijas sieviešu šaha čempionātos: 2 zelta (1965, 1967), sudraba (1964) un 3 bronzas (1963, 1966, 1968). 1969. gadā ieņēmusi 3. vietu Belgradas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā.

1970. gadā apprecējusies ar Anglijas šahistu Viljamu Hartstonu un pārgājusi Lielbritānijas pilsonībā. Daudzkārtējā Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātu dalībniece, kuros 8 reizes arī uzvarējusi (1970, 1971, 1972, 1973, 1974, 1976, 1977, 1979). Piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kuros 1973. gadā dalījusi 6.-7. vietu, 1976. gadā bijusi 6. vietā, bet 1979. gadā ieņēmusi 11. vietu.

Pārstāvējusi Čehoslovākijas un Anglijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 15 reizes (1966-1972, 1976-1996, 2006). Čehoslovākijas izlases sastāvā komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1969) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1966) medaļu. Anglijas izlases sastāvā 1976. gadā izcīnījusi sudraba medaļas gan komandu, gan individuālajā vērtējumā.
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 1992. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1969. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1982. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

1977. gadā apprecējusies ar Anglijas lielmeistaru Entoniju Mailsu, bet 1988. gadā apprecējusies trešo reizi ar citu angļu šahistu Robertu Bellinu. No pēdējām laulībām ir divi bērni: Roberts (dzimis 1989. gadā) un Kristofers (dzimis 1991. gadā). 

Pēc profesijas ir ārste anestezioloģe un ir vadījusi FIDE Medicīnas komisiju.

Atsauces
--------

1. ↑  «Historické výsledky MČR žen». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2015. gada 7. jūlijā.
2. ↑  British Chess Champions
3. ↑  1973 Menorca Interzonal Tournament
4. ↑  1976 Roosendaal Interzonal Tournament
5. ↑  1979 Rio de Janeiro Interzonal Tournament
6. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Jana Bellin
7. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Jana Bellin
8. ↑  New FIDE Commission Chairpersons appointeed by FIDE President 2009-2010

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Jana Egle** (dzimusi 1963. gada 7. aprīlī Rucavā) ir latviešu rakstniece.

Biogrāfija
----------

Jana Egle beigusi Rucavas vidusskolu (1981). Studējusi Liepājas Pedagoģiskajā institūtā (1981—85 un 1990—93), ieguvusi maģistra grādu pirmsskolas pedagoģijā. Studējusi arī Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijā (2003—06). No 1985. līdz 1992. gadam Embūtes bērnudārza audzinātāja, vadītāja. No 1992. līdz 1998. gadam Embūtes bibliotēkas vadītāja. No 1998. līdz 2017. gadam bērnudārza "Margrietiņa" vadītāja Liepājā.

Pirmā literārā publikācija — dzejas kopa laikrakstā "Kursas Laiks" 1995. gadā. 2002. gadā izdots J. Egles dzejoļu krājums. No 2004. līdz 2007. gadam piedalījusies Karostas Dzejnieku namiņa organizētajos pasākumos. 2017. gadā kļuvusi par Latvijas Rakstnieku savienības biedri. Par stāstu krājumu "Gaismā" 2016. gadā saņēmusi Literatūras gada balvu nominācijā "Proza". Par stāstu krājumu "Svešie jeb Miļeņkij ti moj" saņēmusi Liepājas Kultūras balvu 2018.

Bibliogrāfija
-------------

* *Dzirdēt noklusēto* [dzeja]. Liepāja: LiePA, 2002.
* *Gaismā* [stāsti]. Rīga: Lauku Avīze, 2016.
* *Svešie jeb Miļeņkij ti moj* [stāsti]. Rīga: Latvijas mediji, 2018.
* *Dzimšanas diena* [stāsti]. Rīga: Latvijas mediji, 2020.
* *Ledus debesis* [dzeja]. Rīga, Latvijas mediji, 2023.

Atsauces
--------

1. ↑  Jana Egle — Literatura.lv.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 313507258
* LCCN: n2019004674

 |

 |
Šis raksts ir par pilsētu. Par citām jēdziena **Po** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Po** (franču: *Pau*) ir pilsēta un komūna Pireneju ziemeļdaļā, Akvitānijas reģionā, Francijā, Atlantijas Pireneju departamenta administratīvais centrs. Kopš 1464. gada tā bija arī vēsturiskās Bearnas provinces galvaspilsēta. Kopā ar citām 13 blakus komūnām tā veido Po-Pireneju komūnu aglomerāciju, kas atvieglo vietējo jautājumu risināšanu.

Pilsētā esošā 1972. gadā dibinātā augstskola *Université de Pau et des Pays de l'Adour* piesaista lielu skaitu studentu, kas manāmi ietekmē tās iedzīvotāju skaitu. No Po pils 1,8 km garumā Bomona parka virzienā plešas Pireneju bulvāris, no kura paveras skats uz kalniem. Alfonss de Lamartīns ir izteicies: "Po ir pasaulē skaistākais skats uz zemi, tāpat Neapolē ir skaistākais skats uz jūru".

Sports
------

Kopš 1930. gada Po ir kļuvusi par svarīgu pieturas punktu *Tour de France* riteņbraukšanas sacensību maršrutā, pateicoties savai atrašanās vietai un atbilstošajai infrastruktūrai. 2010. gadā Po rīkoja savu 63. posmu un tikai viena cita pilsēta (Bordo) bez Parīzes ir rīkojusi vairāk posmu. 2010. gada tūre Po viesojās trīsreiz: pirmoreiz braucot cauri, otrreiz kā finišs, bet trešoreiz kā starta vieta ceļā uz *Col du Tourmalet* kalnu pāreju. 2017. gadā Po tūri uzņems 69. reizi.

Atsauces
--------

1. ↑  Populations légales 2019.
2. ↑  «Pau camp de base du Tour dans les Pyrénées» [Pau Base Camp of the Tour in the Pyrenees] (franču). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 3. maijā. Skatīts: 2015. gada 16. aprīlis.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne (franciski)
* INSEE komūnas fails
* Po ķīniešu kopienas vietne (ķīniski)
* Pilsētas tūrisma birojs (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 159435654
* LCCN: n79083249
* GND: 4102905-7
* BNF: cb15270267g (data)
* NKC: ge414521

 |

 |
**Erukskābe** (*cis*-13-dokozēnskābe, СН3(СН2)7СН=СН(СН2)11СООН) pieder pie nepiesātinātajām *omega-9* taukskābēm. Erukskābe ir bezkrāsaini adatveida kristāli. Erukskābei ir *trans* struktūrizomērs — brasidīnskābe.

Atrašanās dabā
--------------

Erukskābe lielos daudzumos sastopama augu (galvenokārt krustziežu dzimtas augu) eļļās, piemēram, rapšu vai sinepju eļļā. Erukskābe izdalīta no krustziežu dzimtas augu — pazvērīšu sēklām, no tā cēlies erukskābes nosaukums (latīņu: *eruca* — 'pazvērīte'). Erukskābi satur arī zivju tauki.

Īpašības
--------

Oksidējot ar slāpekļskābi, erukskābe sadalās par pelargonskābi un brasilskābi. Slāpekļpaskābes iedarbībā pārgrupējas par brasidīnskābi.

Izmantošana
-----------

Var izmantot kā videi nekaitīgu (biosairstošu) minerāleļļu. Kosmētikā izmanto kā ādas mīkstinātāju. Lieto retas saslimšanas — adrenoleikodistrofijas — ārstēšanai.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās nepiesātinātās vienvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Akrilskābe
* Krotonskābe (izokrotonskābe)
* Angelikskābe (tiglīnskābe)
* Oleīnskābe (elaidīnskābe)
* Erukskābe (brasidīnskābe)
* Nervonskābe
* Sorbīnskābe
* Ģerānijskābe
* Linolskābe
* Eleostearīnskābe
* Linolēnskābe
* Arahidonskābe
* Klupanodonskābe
* Cervonskābe
* Propiolskābe
* Stearolskābe (tarirīnskābe)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4341385-7

 |

 |
**Eduards Gartjē** (krievu: *Эдуард Эдуардович Гартье*), pareizāk, **Eduards Hartje** (igauņu: *Eduard Hartje*, vācu: *Eduard Franz Friedrich Hartge*, 1872-1959) bija vācbaltiešu izcelsmes pediatrs, Petrogradas Psihoneiroloģiskā institūta Bērnu katedras profesors (1914-1921), Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors.

Izcelsme
--------

Uzvārds cēlies no lejasvācu vārda *Hartje* ("sirsniņa"). Vecvectēvs Heinrihs Hartje kritis 1815. gada kaujā pie Vaterlo. 
Vectēvs drēbnieks Kārlis Hartje (1800–1884) bija dzimis Šoningas (*Schoningen bei Uslar*) ciemā Vestfālenē un ieceļojis Vidzemes guberņā, kur 1836. gadā apprecējās ar Pērnavas miesnieka meitu Amāliju Freibergu. Viņš nomainīja savu uzvārdu uz *Hartge* (*Carl Heinrich Hartge*).

Dzīvesgājums
------------

Eduards Gartjē dzimis 1872. gada 27. augustā Pērnavā tirgotāja Eduarda Aleksandra Hartjes (1843-) ģimenē. 
1874. gadā viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā. Studēja Pēterburgas kara medicīnas akadēmijā (-1896). Strādāja par ārštata ordinatoru Pēterburgas Sv. Marijas Magdalēnas slimnīcā (1896-1898). No 1898. gada viņš bija Semjonova-Aleksandra (*Семёновско-Александровский*) kara hospitāļa jaunākais ordinators, līdztekus Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijas Bērnu klīnikas ordinators. 1900. gada 16. maijā aizstāvēja medicīnas doktora disertāciju.
Pēterburgas Kara medicīnas akadēmijas Bērnu klīnikas otrais asistents (1904), vecākais asistents (1907), privātdocents (1909).
No 1912. gada E. Gartjē bija Pastēra mazgadīgo bērnu klīniskās slimnīcas Terapeitiskās nodaļas vadītājs un neiznēsāto bērnu patversmes vadītājs. 1914. gadā viņš tika ievēlēts par Petrogradas Psihoneiroloģiskā institūta, vēlākā Valsts Medicīnas zinātņu institūta (*Государственний институт медицинских знаний*) Bērnu katedras profesoru.

Pēc Igaunijas Republikas nodibināšanas 1920. gada augustā profesors E. Gartjē iesniedza lūgumu viņam piešķirt Igaunijas pavalstniecību. 1921. gadā viņš ar ģimeni pārcēlās uz Tallinu, tad uz Rīgu. 1921. gadā tika ievēlēts par LU bērnu slimību profesoru, 1940. gadā par Bērnu slimību katedras vadītāju. Dzīvoja Margrietas ielā 16-1, Rīgā.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gada rudenī Eduards Gartjē devās bēgļu gaitās uz Vāciju, pēc kara beigām dzīvoja Austrijā, no 1951. gada Lielbritānijā, lietojis franciskotu sava vārda formu *Édouard Gartier*.

Miris 1959. gadā Edinburgā, apglabāts Ņūvingtonas kapsētā (*Newington Cemetery*).

Viņa meita Melita Eiženija Adele Grīnberga (arī *Militsa Green*; 1912-1998) bija juriste, Ivana Buņina mantojuma pētniece.

Atsauces
--------

1. ↑  Hartje, Eduard Eduardi p. Riigiarhiiv. ERA.28.2.2955 Petrogradi KontrollOpteerimise Komisjon [Петроградская Контрольно-оптационная комиссия. Личные дела оптантов], L. 1–2.
2. ↑  Татьяна Шор. Семья доктора Э.Э.Гартье и Эстония. *Ежегодник Дома Русского Зарубежья имени Александра Солженицына. 2013.* Москва: 2014. С. 185—189
3. ↑  geni.com
4. ↑  E. Gartjē pasē bija rakstīts, ka viņš dzimis Pēterburgā
5. ↑  biographien.lv
6. ↑  russkije.lv
7. ↑  findagrave.com *Edward Edwardovich Gartier*, a Grave Memorial# 64681039
8. ↑  russkije.lv
**Sahalīnas baltegle** (latīņu: *Abies sachalinensis*) ir priežu dzimtas suga.

Aug Austrumāzijā uz salām, Japānā — Hokkaido, Krievijā — Sahalīnā, Kuriļu salās un Kamčatkā nogāzēs jauktos un skujkoku mežos līdz 1650 m virs jūras līmeņa.

Apraksts
--------

Sahalīnas baltegle ir 25—27 (līdz pat 40) m augsts mūžzaļš skujkoks. Stumbra diametrs 0,5—0,7 (1) m. Dzīvo līdz 250 gadiem. Salcietīgs. Pacieš ēnu, izvēlīgs attiecībā pret gaisa mitrumu un siltumu vasarā. Labi aug mēreni slapjās smilšmāla augsnēs.

Vainags konusveida un blīvs. Miza pelēka, gluda, vēlāk nelīdzena un brūna. Dzinumi pelēcīgi brūni, nedaudz dzīslaini, blīvi klāti ar smilškrāsas matiņiem. Skujas 2,5—4,5 cm garas un 1,4—1,6 (1,8) mm platas, taisnas, galā trulas un ar šķēlumu, augšpusē spoži tumši zaļas, apakšpusē blāvi baltas. Čiekuri cilindrveida, ar trulu galu, 6—10 cm gari un 2—3 cm plati, melni vai zilgani brūni. Sēklu bruņas blīvi klātas ar matiņiem no ārpuses. Aizsargājošās bruņas nedaudz īsākas par sēklu bruņām. Sēklas 5—7 mm garas, ar 10—12 mm garu spārnu, brūnas, sēklu bruņas brūngani violetas.

Izmantošana
-----------

Nav indīgs. Tiek audzēts kā dekoratīvs augs. Labs zāģmateriāls. Tiek izmantots, lai izgatavotu papīru, terpentīnu. Jaunie zari un čiekuri tiek izmantoti, lai ražotu eļļu, kas tiek lietota, lai izgatavotu kamparu. Miza satur balzamu, kas tiek izmantots, lai izgatavotu daudzus preparātus un lai salīmētu optiskos instrumentus.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sahalīnas baltegle***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Sahalīnas baltegle». *database.smartgardens.eu*. Skatīts: 2022-06-11.[novecojusi saite]
**Frīdrihs fon Vetbergs** (*von Wettberg*, 1779—1825.10.VII) bija augsta ranga valsts darbinieks, Sēlpils virspilskunga iecirkņa muižniecības priekšnieks, Kurzemes muižniecības deputāts Pēterburgā, strādājis zemnieku lietu komisijā un komitejā, kam bija jāizstrādā projekts Kurzemes pilsētu stāvokļa uzlabošanai.

Politiskā darbība
-----------------

1805. gadā un pēc tam atkārtoti 1808. 1811. un 1814. gadā ievēlēts par Sēlpils iecirkņa muižniecības priekšnieku un par Kurzemes muižniecības komitejas locekli. 1810. gadā bijis Kurzemes muižniecības deputāts Pēterburgā. 1812. gadā iecelts par Kurzemes muižniecības galveno mantzini. 1815. gadā kļuvis par Kurzemes guberņas valdes padomnieku. 1816. gadā kļuvis par kolēģijas asesoru. 1816. gadā sācis darboties Jelgavas pils būvkomitejā. 1818. gadā zemnieku lietu komisijā un komitejā, kam bija jāizstrādā projekts Kurzemes pilsētu stāvokļa uzlabošanai.

Sabiedriskā darbība
-------------------

Frīdrihs fon Vetbergs bija aktīvs brīvmūrnieks, Jelgavas Jāņa ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern" dibinātājs (1815) un ložas sekretārs (1816-1822), Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājs (1815).
**Jakovs Kameņeckis** (krievu: *Яков Ефимович Каменецкий*; 1915. gada 15. aprīlis Minska - 1991. gada 9. janvāris, Minska) bija ebreju tautības padomju žurnālists un šahists. Pirmais PSRS šahists, kas piedalījās Latvijas šaha čempionātos.

Biogrāfija
----------

Pirms Otrā pasaules kara aktīvi piedalījies Baltkrievijas šaha dzīvē - spēlējis vietējos turnīros un nodarbojies ar šaha kompozīciju. Daudzi Kameņecka sastādītie uzdevumi ir ieguvuši balvas dažādos konkursos. 1940. gadā kļuvis par Minskas pilsētas čempionu šahā. 1941. gadā dienējis Sarkanajā armijā Latvijas teritorijā un kā armijas pārstāvis piedalījies 1941. gada Latvijas šaha čempionātā, kurā dalījis 11.-12. vietu ar Lūciju Endzelīnu.
Otrā pasaules kara gados piedalījies karadarbībā, ticis apbalvots. 1942. gadā, strādājot Gorkijas apgabala rajona avīzē «Рабочая Балахна», ticis nepamatoti represēts, tomēr pēc mēneša atbrīvots.
Pēc kara sasniedzis savus labākos rezultātus Baltkrievijas šaha čempionātos: 5. vieta 1947. gadā un 2.-3. vieta 1949. gadā.
1951. gadā kā atbildīgais sekretārs piedalījies Baltkrievijas sporta laikraksta «Физкультурник Белоруссии» (tagad «Спортивная панорама») dibināšanā. Bijis PSRS Žurnālistu savienības biedrs.
Baltkrievijas izlases sastāvā kļuvis par PSRS komandu šaha kompozīcijas čempionātu divkārtēju uzvarētāju (1969, 1971), kā arī izcīnījis sudraba medaļu (1964) un divas bronzas medaļas (1957, 1958).

Atsauces
--------

1. ↑  «Тамбовская правда 1930 3rd prize». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 31. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 31. oktobrī.
2. ↑  «Шахматный листок 1930 Special HM». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 31. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 31. oktobrī.
3. ↑  «Каменецкий Яков Ефимович». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 31. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 3. novembrī.
4. ↑  13 Championship of Belarus - 1947
5. ↑  15 Championship of Belarus - 1949
6. ↑  Конкурс составления задач Каменецкому - 100

Ārējās saites
-------------

* Jakovs Kameņeckis šahista profils vietnē chessgames.com
* Jakovs Kameņeckis šahista profils vietnē 365chess.com
* Jakovs Kameņeckis šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
**Heksaoksibenzols** (heksahidroksibenzols, С6(ОН)6) pieder pie daudzvērtīgajiem fenoliem. Heksaoksibenzols ir balti adatveida kristāli. Ūdenī šķīst slikti.

Iegūšana
--------

Iegūst no glioksāla, kas sodas klātienē veido tetraoksihinonu, kuru reducē ar cinku un acetilhlorīdu līdz heksaoksibenzola heksaacetātam.

Var iegūt, reducējot trihinoilu C6O6 ar alvas hlorīda sālsskābu šķīdumu.

Laba iegūšanas metode ir 1,2,4,5-tetraoksi-3,6-diaminobenzola oksidēšana ar slāpekļskābi.

Var iegūt tieši no neorganiskām vielām - laižot oglekļa monoksīdu pāri sakarsētam kālijam, veidojas heksaoksibenzola kālija sāls (COK)6:

6CO + 6K → (COK)6

(COK)6 veidojas arī, iegūstot kāliju no kālija karbonāta. Paskābinot šo sāli, izdalās heksaoksibenzols.

Īpašības
--------

Labs reducētājs, momentāni reducē sudraba nitrāta šķīdumu.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie fenoli |
| --- |
|  |
|  | 
* Fenols
* Krezoli
* Timols
	+ karvakrols
* Pirokatehīns
* Rezorcīns
* Hidrohinons
* Pirogallols
* Oksihidrohinons
* Floroglucīns
* Heksaoksibenzols
* Naftoli
* Pikrīnskābe
* Stifnīnskābe

 |

 |
**Hokeja ledus laukums** ir laukums, kas klāts ar ledu un paredzēts hokeja spēļu aizvadīšanai. Ledus laukumam ir taisnstūra forma, kura stūri ir noapaļoti, gar laukuma malām ir aptuveni 1 metru augsta siena - borts.

Standarti
---------

Pasaulē ir divi dažādi hokeja laukuma standarti - viens no tiem tiek izmantots pārsvarā Ziemeļamerikā, bet otrs praktiski visā pārējā pasaulē.

### Starptautiskais

Starptautisko standartu ir noteikusi Starptautiskā hokeja federācija. Hokeja laukums ir 61 x 30 metrus liels, stūru rādiuss - 8,5 metri. 

### Ziemeļamerikas

Ziemeļamerikas hokeja laukuma standartu principā ir izveidojusi NHL. Ledus laukums ir aptuveni 61 x 26 metrus liels, stūru rādiuss - 8,5 metri. No starptautiskā standarta to atšķir arī līniju izvietojums uz ledus.

Stikls
------

Daudzās arēnās bortu augstums laukuma galos ir paaugstināts ar stikla sienu - tā ļauj skatītājiem vērot spēli un aizsargā tos no laukuma ārā izmestām ripām. Tā kā ripas spēles laikā lido ar ļoti lielu ātrumu, tad tās nopietni varētu savainot skatītājus. Nereti starp arēnas griestiem un šo stiklu ir tīkls, kas nodrošina papildu drošību.

Skatīt arī
----------

* Vārtsarga laukums