recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Tautas bumba** ir komandu sporta veids, kurā sacenšas divas komandas uz taisnstūrveida laukuma, ar rokām mestu bumbu cenšoties trāpīt pretinieku komandas spēlētājiem. Ja spēlētājs, kuram trāpīts ar bumbu, to nenoķer, tas tiek "izsists" un pamet laukumu. Spēlē uzvar komanda, kura izsitusi vairāk spēlētāju (ja tiek spēlēts uz laiku) vai arī izsitusi visus pretinieka komandas spēlētājus, ieskaitot kapteini.

Vēsture
-------

Tautas bumba esot radusies kā rituāla kara spēle, kur divas tautas savu ķēniņu vadībā simboliski cīnās par savu teritoriju. Bumba šajā gadījumā ir simboliskais ierocis, kritušie izstājas no spēles, un spēle beidzas līdz pilnīgu pretinieku tautas iznīcināšanu.

Latvijā ir pazīstama salīdzinoši sen, 1930. gados pieminēta laikrakstos kā skautu iecienīta spēle, savukārt iepriekš, 1929. gadā laikrakstā "Rigasche Rundschau" lasāms, ka sporta biedrība "Kaiserwald" vācu jauniešiem Rīgā organizē dažādas sporta spēles, tostarp arī "Völkerball".

Tautas bumbai nav savas sporta federācijas, un nav vienotu "oficiālu" noteikumu attiecībā uz dalībnieku skaitu, laukuma izmēriem, kā arī spēlei lietojamo bumbu utt. Latvijas Skolu sporta federācijas (LSSF) organizētās skolēnu spartakiādēs tautas bumba tiek spēlēta pēc LSSF apstiprinātiem noteikumiem, saskaņā ar kuriem spēlē piedalās 9 spēlētāji, ieskaitot kapteini. Spēle notiek uz 9×18 m liela laukuma, kas sadalīts uz pusēm, katras komandas kapteinis atrodas aiz pretinieka komandas laukuma gala līnijas.

2012. gada jūnijā Tukuma novada Slampes pagastā, kinopilsētā Cinevilla, notika Latvijas tautas bumbas festivāls, kur tautas bumba tika spēlēta pēc noteikumiem, kas mazliet atšķiras no LSSF noteikumiem — galvenokārt atšķirībā uz spēlētāju skaitu (tautas bumbas festivālā katrā komandā ir 5 spēlētāji, ieskaitot kapteini) un spēles ilgumu. Ja saskaņā ar LSSF noteikumiem spēlē ir divi 5 minūšu ilgi puslaiki (kas var tikt izbeigti ātrāk, ja tiek izsists komandas kapteinis), tad tautas bumbas festivālā, kur spēles dalībnieku minimālais vecums ir 18 gadi, puslaika ilgums ir 8 minūtes, un noteikts, ka spēle notiek ar volejbola bumbu.

Atsauces
--------

1. ↑  Warwitz, Siegbert; Rudolf, Anita. *Vom Sinn des Spielens. Reflexionen und Spielideen*. Schneider Verlag Hohengehren, 2004. ISBN 3896767984.
2. ↑  "Schogad leelee Semgales skautu swehtki — Bauskâ". *Bauskas Wehstnesis* Nr. 38 (18.09.1936.): 1. lpp. 1936.
3. ↑  "Jugendsportfest des Verbandes deutscher Jugend in Lettland (vāciski)". *Rigasche Rundschau* Nr. 207 (13.09.1929.): 6. lpp. 1929.
4. ↑  «LR Skolēnu 65. spartakiāde — Tautas bumbas nolikums (PDF)». Latvijas Skolu sporta federācija. Skatīts: 31.03.2013..[novecojusi saite]
5. ↑  «Tautas bumbas festivāls — nolikums». *tautasbumba.lv*. SIA Gratus. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 19. maijā. Skatīts: 31.03.2013..

Ārējās saites
-------------

* Tautas bumbas festivāls
**Grieķijas republikas referendums** bija 1973. gada 29. jūlijā noticis konstitūcijas referendums, kurā tika nobalsots par monarhijas izbeigšanu un prezidentālas republikas izveidošanu Grieķijā. Balsošanā piedalījās 75% no balsstiesīgajiem vēlētājiem un piedāvājumu par republikas izveidošanu atbalstīja 78,6% vēlētāju.

Politiskā situācija
-------------------

Kopš 1967. gada 21. aprīļa valstī valdīja Grieķijas militārā hunta. Lai arī karalis Konstantīns II akceptēja apvērsumu un huntas valdību, 1967. gada 13. decembrī viņš mēģināja īstenot jaunu valsts apvērsumu, kas izgāzās un karalis ar ģimeni 14. decembrī bēga uz Romu. Grieķijas Karaliste turpināja pastāvēt un hunta par pirmo reģentu iecēla ģenerāli Zoitaki, bet 1972. gada 21. martā par reģentu kļuva huntas vadītājs Georgios Papadopoulos.

Pieaugot neapmierinātībai ar diktatūru, un it sevišķi pēc neveiksmīgā, karalim joprojām uzticīgās Grieķijas karaflotes apvērsuma mēģinājuma 1973. gada maijā, hunta veica radikālas izmaiņas valsts iekārtā. Lai nedotu atkārtotu iespēju monarhistiem, 1973. gada 1. jūnijā tika pasludināta prezidentālas republikas izveidošana. Papadopoulos sevi pasludināja par republikas prezidentu. Šis politiskais pavērsiens arī deva iespēju viņam vismaz daļēji liberalizēt diktatūru un padarīt to pieņemamāku Grieķijā un ārpus tās.

Referendums
-----------

Huntas izsludinātās konstitūcijas izmaiņas bija jāapstiprina 29. jūlijā notiekošajam referendumam. Tā kā valstī bija aizliegta politisko partiju darbība, to vadītāji aicināja balsot „Pret", lai protestētu pret huntu. Balsošanas norise tika stingri kontrolēta un rezultāti bija labvēlīgi, lai arī 1974. gadā daudz brīvākos apstākļos veiktais republikas referendums tāpat beidzās ar līdzīgu iznākumu.

No valstī reģistrētajiem 6,61 miljoniem vēlētāju referendumā piedalījās 4,95 miljoni (75%) no kuriem "Par" nobalsoja 3,84 miljoni (78,6%) un "Pret" nobalsoja 1,04 miljoni (21,4%).

Sekas
-----

1973. gada 8. oktobrī tika iecelta jauna civilā valdība. Taču karastāvokļa atcelšana, politieslodzīto atbrīvošana un armijas atstumšana no tiešas varas nebija pieņemamas huntas konservatīvajam spārnam Dimitriosa Joannidisa vadībā, kurš sāk plānot jaunu apvērsumu, kuru īstenoja 25. novembrī.

Pēc huntas krišanas, demokrātiski ievēlētā valdība 1974. gada 8. decembrī sarīkoja vēl vienu referendumu par valsts iekārtu, kurā atkal uzvarēja republikas atbalstītāji.
**SIA *Latnet*** ir Latvijas, informācijas tehnoloģiju un telesakaru uzņēmums, viens no lielākajiem datu pārraides pakalpojumu nodrošinātajiem valstī. Tā galvenais birojs atrodas Rīgā. Uzņēmuma īpašnieks ir *BITE Latvija*.

Pakalpojumi
-----------

* Internets un datu pārraide — optisko kabeļu maģistrāles un pieslēguma līnijas; arī radio pieslēgums. Pakalpojums tiek piedāvāts aptuveni 2000 klientiem, to skaitā arī citiem IPS.
* IP telefonija
* Datu centrs — serveru uzturēšana, mākoņskaitļošanas, e-pasta un tīmekļa mitināšanas pakalpojumi, domēnu reģistrācija.
* IT apkalpošana
* Mākoņpakalpojumi
* *Latnet OneIT*, IT risinājumu plānošana, projektēšana, izveidošana un apkalpošana

Vēsture
-------

*LATNET Serviss* logotips
*Latnet* pirmsākumi saistīti ar Latvijas Universitātes Matemātikas un informātikas institūtu (LU MII), kur 1990. gadu sākumā pirmie Latvijā ieviesa internetu. 1992. gadā tika izveidots akadēmiskais datortīkls *LATNET*. 1994. gada janvārī *LATNET* tīklā izveidota klientu apkalpošanas nodaļa.

Tika nolemts no akadēmiskā datortīkla nodalīt komecpakalpojumus, un 1995. gada 15. februārī dibināts privāts uzņēmums SIA *Latnet Serviss*. Uzņēmuma darbinieku pamatkodolu veidoja LU MII speciālisti. 
Savukārt akadēmiskais tīkls *LATNET* kopš 2007. gada darbojas ar nosaukumu *SigmaNet*.

2003. gada 1. aprīlī tika dibināts galvenais Latvijas Interneta apmaiņas punkts *LIX*, un *Latnet Serviss* bija viens no tā dibinātājiem un līdzīpašnieks.
2007. gada novembrī *LATNET Serviss* dibināja meitas uzņēmumu SIA *LATNET datu centrs*.
2007. gada vasarā uz *Latnet Serviss* cilvēkresursu un tehnoloģiju bāzes tika dibināts atsevišķs uzņēmums SIA *Monitoringa centrs*. Tam kā ārpakalpojums tika nodota *Latnet Serviss* tīkla uzraudzība un administrēšana.
2009. gada decembrī dibināts meitas uzņēmums SIA *LATNET TV Serviss*. 2013. gada jūnijā tā nosaukums mainīts uz SIA *TV Serviss*.

2014. gada 21. augustā SIA *Latnet Serviss* tika pārdots telesakaru un IT ārpakalpojumu uzņēmumam SIA *Stream Networks* (tas dibināts 2007. gada 11. aprīlī ar nosaukumu SIA *ICT Consulting* un 2008. gada 4. jūnijā pārdēvēts par SIA *Stream Networks*), kura lielākais akcionārs bija investīciju uzņēmums SIA *ZGI Capital*.

2018. gada 9. aprīlī tika paziņots, ka SIA *BITE Latvija* iegādājies *LATNET Serviss* mātes uzņēmumu *Stream Networks*.
2018. gada 21. novembrī tika pabeigta *LATNET Serviss* integrācija *Stream Networks*, un SIA *LATNET Serviss* tika dzēsts no Uzņēmumu reģistra. 27. novembrī SIA *Stream Networks* tika pārdēvēts par SIA *Latnet*.

Atsauces
--------

1. ↑  "LATNET Serviss", SIA Arhivēts 2014. gada 27. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. zl.lv
2. ↑  Akadēmisko datortīklu LATNET turpmāk sauks SigmaNet Arhivēts 2014. gada 26. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. SigmaNet, 2007. gada 30. oktobrī.
3. ↑  LATNET datu centrs, SIA Lursoft
4. ↑  SIA Monitoringa centrs
5. ↑  TV Serviss, SIA Lursoft
6. ↑  'Stream Networks' nopērk 'Latnet' Delfi Bizness, 21. augusts 2014
7. ↑  BITE Latvija iegādājusies Stream Networks un LATNET Serviss Monta Glumane, Dienas Bizness, 2018. gada 09. aprīlis

Ārējās saites
-------------

* Latnet
1713. gada pragmatiskā sankcija
**Pragmatiskā sankcija** (latīņu: *Sanctio Pragmatica*, vācu: *Pragmatische Sanktion*) bija likums par troņa mantošanu, ko 1713. gada 19. aprīlī pieņēma Svētās Romas imperators Kārlis VI.

Sankcija tika pieņemta, ņemot vērā gan imperatora, gan viņa mirušā vecākā brāļa iespējamo prombūtni no dēliem. Saskaņā ar šo likumu tika noteikts, ka Habsburgu mantojuma zemes, ja imperatoram nav dēlu, pāriet viņa meitām, ja tās nāk pasaulē (viņu pēcnācēju izbeigšanās gadījumā - viņa jau mirušā vecākā brāļa imperatora Jozefa I meitām un viņu vīriešu un sieviešu kārtas pēcnācējiem).

Sankcija garantēja arī Hābsburgu mantojamo zemju nedalāmību. Sankcijā bija uzskaitītas Hābsburgu zemes, kas bija sadalītas trīs provinču grupās: vācu (Austrija, Krajna, Štīrija, Trieste), slāvu (Bohēmija, Morāvija, Galīcija, Bukovina), ungāru (Ungārija, Aizkarpatija, Horvātija).

Kamēr Kārlis palika bez bērniem, troņa mantiniece bija Jozefa I vecākā meita Marija Jozefa, kurai sekoja viņas jaunākā māsa Marija Amālija. Pēc tam, kad abas meitas bija apprecējušās un atteikušās no savām pretenzijām uz zemēm, mantošanas tiesības pārgāja Kārļa vecākajai meitai Marijai Terēzijai, kura piedzima 1717. gadā. Tomēr pēc Kārļa VI nāves 1740. gadā Marijas Terēzes tiesības uz troni tika apstrīdētas, kā rezultātā 1740–1748. gadā sākās Karš par Austrijas mantojumu. Karš beidzās ar 1748. gada Āhenes mieru, kas garantēja Marijai Terēzijai tēva īpašumu mantošanu (izņemot Silēziju, kas bija atdota Prūsijai). Tiesības uz Svētās Romas impērijas imperatoru troni beidzot tika nodrošinātas viņas vīram Francim I. Prāgmatiskā sankcija kļuva par Austrijas monarhijas pamatlikumu daļu.

Ārējās saites
-------------
**Ķīnas Republikas bruņotie spēki** (ķīniešu: 中華民國國軍, *Zhōnghuá Mínguó Guó Jūn*) ir apvienotie Ķīnas Republikas bruņotie spēki, kuru uzdevums ir aizsargāt valsts brīvību, neatkarību un teritoriālo integritāti. Tos veido sauszemes spēki, jūras un gaisa spēki, militārā policija un rezerves spēki.

Ķīnas Republikas jeb Taivānas bruņotie spēki sākotnēji tika izveidoti ar mērķi atvairīt iebrukumu no kontinentālās daļas. Galvenais un dažos periodos monopoltirgotājs ieroču piegādē bija un joprojām ir Amerikas Savienotās Valstis.

Ķīnas Republikas bruņotajos spēkos ir vairāk nekā 200 000 pilna laika personāla, valsts ārkārtas situācijās vai pilna mēroga kara gadījumā Taivāna var mobilizēt vairāk nekā 2,3 miljonus rezervistu. 

2022. gadā Taivāna pagarināja obligātā militārā dienesta ilgumu no četriem mēnešiem līdz vienam gadam, ņemot vērā Ķīnas arvien naidīgāko izturēšanos.

Atsauces
--------

1. ↑  «Taivāna pagarinās militārā dienesta laiku». *tv3.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-06-03.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ķīnas Republikas bruņotie spēki***.
**Kasūbijas** jeb **Kašūbijas vīķis** (latīņu: *Vicia cassubica*) ir tauriņziežu dzimtas suga, kas ir sastopama Eiropā un Mazāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā neiekļaujot valsts ziemeļaustrumu daļu, kas sakrīt ar sugas areāla ziemeļaustrumu robežu. Dažāda lieluma grupas aug sausos priežu mežos un mežmalās, grants karjeros un ceļmalās.

Apraksts
--------

Daudzgadīgs lakstaugs ar stipri zarainu, tievu un ložņājošu sakni. Vidēja lieluma (30—60 cm). Gandrīz kails vai viegli pūkains. Stublājs vienkāršs vai zarots, parasti stāvs, bet var būt arī gulošs vai kāpelējošs.

Lapas uz stublāja izvietotas gandrīz divās rindās, saliktas no 16—26 iegareni lancetiskām vai eliptiskām lapiņām (garums 1,2—2,5 cm, platums 0,3—0,7 cm), kas galā beidzas ar īsu smaili, ar labi izteiktām sānu dzīslām. Lapas galā vienkārša vai divžuburaina vītne. Ziedi stublāja galotnē īsos un blīvos ķekaros ar 8—15 ziediem, nokareni, 0,9—1,2 cm gari ar 0,2—0,3 cm gariem kātiņiem. Ķekars īsāks nekā lapa, kuras žāklē tas atrodas. Pielapes veselas, pusbultveida vai īlenveida, 0,7—0,8 cm garas. Kauss zvanveida, ar nevienādiem zobiņiem. Vainags purpurviolets, laiviņa priekšpusē gaišāka. Auglis — olveidīga, gandrīz rombiska, kaila kastaņbrūna vai ruda pāksts (garums 1,5—2,5 cm, platums 0,6—0,8 cm) ar 1—3, parasti 2 noapaļoti plakanām, dzeltenbrūnām līdz olīvzaļām gaiši plankumotām sēklām. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. ↑  Ieva Roze. Pākšaugu dzimta (Leguminosae Juss.) Latvijas florā
2. 1 2  «Kasūbijas vīķis - Vicia cassubica L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-09-05.
3. ↑  *Latvijas PSR flora, 3. sējums*. Rīga : Latvijas Valsts izdevniecība. 1957. 183. lpp.
**Bolivinitīdas** (*Bolivinitidae*) ir foraminīferu dzimta rotaliīdu kārtā. Dzimtu 1927. gadā izveidoja amerikāņu mikropaleontologs Džozefs Kešmens. Ģeohronoloģiski bolivinitoidejas ir zināmas no agrā juras perioda (piemēram, *Brizalina liasica*) līdz mūsdienām.

Apraksts
--------

Čaula ir brīva (nepieaugoša pie substrāta) un iegarena. Čaulas kameras ir izvietotas divās rindās jeb biseriāli vismaz agrīnajā stadijā, vēlāk tās var pāriet vienā rindā un kļūt uniseriālas. Čaulas sāni ir saplacināti, bet malas nošķeltas. Tās stūri ir ķīļveidīgi. Atvere pēdējās kameras priekšējā daļā ir augsta, cilpveidīga vai komatveidīga un to ieskauj lūpa kas, krasi atliekta uz iekšpusi, pāriet iekšējā zobu plātnē.

Sistemātika
-----------

Bolivinitoideju dzimtā ir iekļautas šādas apakšdzimtas:

* dzimta: ***Bolivinitidae*** Cushman, 1927

* apakšdzimta: *Bolivinitinae* Cushman, 1927
* apakšdzimta: *Fursenkoininae* Loeblich & Tappan, 1961
* apakšdzimta: *Parabrizalininae* Revets, 1996
* apakšdzimta: *Sagrininae* Revets, 1996

Atsauces
--------

1. ↑  Loeblich, A. R.; Tappan, H. (1987). Foraminiferal Genera and their Classification. Van Nostrand Reinhold Company, New York. 497 lpp. ISBN 0-442-25937-9
2. ↑  World Foraminifera Database
Kādas dižciltīgas ģimenes kariete (ap 1870. gadu)
**Kariete** (no itāļu — *carretta*) ir dažāda dizaina un ietilpības slēgti pasažieru rati ar atsperēm. Visbiežāk tos izmantoja personiskai lietošanai, lai gan kopš vēlajiem viduslaikiem Eiropā tos sāka izmantot arī kā sabiedrisko transportu.

Kopš 19. gadsimta, kad pasaulē notika rūpnieciskā revolūcija un tika izgudroti jauni transporta veidi: tvaika automobilis, velosipēds un tvaika lokomotīve. 20. gadsimta sākumā karieti kā transporta līdzekli strauji aizstāja ātrāki transportlīdzekļi, un jau 20. gadsimta 20. un 30. gados tā kļuva par arhaismu. Mūsdienās atsevišķi eksemplāri ir saglabājušies kā muzeju eksponāti, kā atrakcija atpūtnieku izklaidei un kā karietes greznām ceremonijām, piemēram, kronēšanai.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kariete***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph138620

 |

 |
***Hasmonea*** bija Rīgā 1922. gadā dibināta ebreju studentu biedrība.

Vēsture
-------

*Hasmonea* dibināta 1922. gadā kā Latvijas ebreju studentu biedrība. Tā uzņēmu ebreju tautības Latvijas augstskolu (vēlāk Latvijas Universitātes) studentus. Jau kopš pirmsākumiem biedrība darbojās saskaņā ar korporāciju principiem un tās iekšējā uzbūve un terminoloģija bija identiska ar Prezidiju Konventa (P!K!) korporācijām. Biedrības iekšējā valoda bija ivrits.

Kopš 1923. gada pastāvēja biedrības filiāle Tartu Universitātē. Bija Baltijas valstu cionistu studentu korporāciju apvienības locekle.
Kopš 1939. gada nosaukums *LU žīdu studentu biedrība Hasmonea*. Tā paša gada septembrī pieņem lēmumu, ka biedriem jāatturas no izpriecu apmeklēšanas, ņemot vērā Otrā pasaules kara sākumu un Polijas ebreju likteni.

Slēgta 1940. gada jūlijā padomju okupācijas laikā ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu.

Literatūra
----------

* V. Ščerbinskis, *Uzticīgi Draugam*, Rīga, 2010.
**Smalklapu vīķis** (*Vicia tenuifolia*) ir augu suga vīķu ģintī, kas savvaļā ir sastopama Eirāzijā, tostarp reti Latvijas dienvidaustrumu un centrālajā daļā. Augs sausos mežos, mežmalās, krūmājos un retāk nezālienēs veido nelielas, blīvas grupas.

Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Apraksts
--------

Smalklapu vīķis ir daudzgadīgs, 40—90 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu, stingru, zarainu un kailu stublāju. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, tās ir plūksnaini saliktas no 9 līdz 14 pāriem lineāri lancetisku un galā nosmailotu lapiņu. Lapas galā ir žuburaina vītne. Pielapes ir sīkas un lineāras. Ziedu ķekars ir spēcīgs, garāks nekā lapa. Ziedi ir vidēji lieli, 1,2—1,5 cm gari, sārti violeti, karoga plātnīte divreiz garāka nekā nadziņš, karogs parasti manāmi tumšāks nekā buras un laiviņa, tādēļ zieds šķiet it kā divkrāsains. Auglis ir kaila, 2—3 cm gara tumšbrūna pāksts. Augs zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «smalklapu vīķis - Vicia tenuifolia Roth - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-10-17.
Anrepu dzimtas Vidzemes atzara ģerbonis.
Grāfu Anrepu-Elmptu ģerbonis.
**Fon Anrepi** (vācu: *von Anrep*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 15. gadsimta beigās ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās Zviedrijā un Krievijā.

Vēsture
-------

Dzimtas vēsture izsekojama līdz Livonijas ordeņa vasalim Gosvinam Anrepam (ap 1470-1501), kuram piederēja Hummuli muiža (*Hummelshof*) Helmetas pilsnovadā un Cores muiža (*Soorhof*) Lugažu pilsnovadā.
Zviedru Vidzemes laikā 1635. gadā leitnanta Gustava Anrepa dzimtu uzņēma Zviedrijas bruņniecības matrikulā.
Lielā Ziemeļu kara laikā Zviedrijas karaspēka kapteinis Frīdrihs Vilhelms fon Anreps krita krievu gūstā. 1742. vai 1747. gadā dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības, bet 1745. gadā Igaunijas bruņniecības matrikulā, 1854. gadā Kurzemes bruņniecības matrikulā.

Krievijas ķeizara Nikolaja I ģenerāladjutants, ģenerālleitnants Jozefs Kārlis fon Anreps (1798—1860) apprecējās ar grāfa Johana fon Elmpta meitu Cecīliju (*Cäcilie Philippine von Elmpt*, 1812-1892) un 1853. gadā saņēma atļauju apvienot abu dzimtu uzvārdus vienā **Anrepi-Elmpti** (*Grafen Anrep-Elmpt*).
1855. gadā dzimta ierakstīta Igaunijas bruņniecības matrikulā. Viņu dēls bija ģeogrāfs grāfs Reinholds Anreps-Elmpts (*Reinhold Johann Philipp, Graf Anrep-Elmpt*, 1834-1888).

Svitenes muiža pārgāja Anrepu-Elpmtu dzimtas valdījumā, 1843. gadā tur piedzima viņu meita Marija (*Maria Cäcilie Magdalene von Anrep-Elmpt*, 1843-1925) un 1847. gadā meita Cecīlija, precējusies fon Keizerlinga (*Cecile Maria Anna Amalie Elisabeth von Keyserlingk*, 1847-1928).

Slaveni dzimtas locekļi
-----------------------

* Krievijas armijas ģenerālleitnants Heinrihs Reinholds fon Anreps (Роман Карлович Анреп, 1760-1807)Krievijas armijas ģenerālleitnants Heinrihs Reinholds fon Anreps (*Роман Карлович Анреп*, 1760-1807)
* Krievijas kavalērijas ģenerālis grāfs Jozefs Kārlis Anreps-Elmpts (Иосиф Романович Анреп-Эльмпт', 1796-1860)Krievijas kavalērijas ģenerālis grāfs Jozefs Kārlis Anreps-Elmpts (*Иосиф Романович Анреп-Эльмпт'*, 1796-1860)
* Cecīlija fon Anrepa-Elmpta (Cäcilie Philippine von Elmpt, 1812-1892)Cecīlija fon Anrepa-Elmpta (*Cäcilie Philippine von Elmpt*, 1812-1892)
* Reinholds Filips Johans fon Anreps-Elmpts (1834–1888), ceļotājsReinholds Filips Johans fon Anreps-Elmpts (1834–1888), ceļotājs
* Johans Gabriels Anreps (1821-1907), zviedru ģenealogsJohans Gabriels Anreps (1821-1907), zviedru ģenealogs
* Vasīlijs Anreps (1852-1927), ārsts, Krievijas Impērijas 3. Valsts domes loceklisVasīlijs Anreps (1852-1927), ārsts, Krievijas Impērijas 3. Valsts domes loceklis
* Boriss Anreps (1883-1969), mākslinieksBoriss Anreps (1883-1969), mākslinieks

Anrepu muižas Latvijā
---------------------

* Arakstes muiža (*Arras*, 1795—1797),
* Dīķeru muiža (*Puderküll*, 1801—1804),
* Omuļu muiža (*Homeln*, 1832—1920),
* Plānupes muiža (*Planup*, 1678—1680, 1728—1730),
* Vinkelmaņa muiža (*Winkelmansshof*, 1796—1801).

Atsauces
--------

1. ↑  Anrepi-Elmpti no vesture.eu
2. ↑  geni.com
**Kiberuzbrukums** ir indivīda vai organizācijas ļaunprātīgs un tīšs mēģinājums pārkāpt citas personas vai organizācijas informācijas sistēmu. Parasti uzbrucējs meklē kādu labumu no cietušā tīkla pārtraukšanas.

Visizplatītākie kiberuzbrukumu veidi ir:

* ļaunprogrammatūra;
* pikšķerēšana;
* pārtvērējuzbrukums;
* pakalpojumatteices uzbrukums;
* SQL injekcija;
* nulle-dienu mūķis.

Kiberdrošība ir svarīga, jo kibernoziegumu izmaksas ir augstas, un incidenti var viegli aizņemt mēnešus, lai tos atklātu — bieži ar trešo pušu palīdzību.

Kiberuzbrukumi var izraisīt nopietnus traucējumus un bojājumus pat visdrošākajai organizācijai. Ietekmētās organizācijas zaudē aktīvus, reputāciju un uzņēmējdarbību, kā arī rēķinās ar naudas sodu un atlīdzināšanas izmaksām.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Cyber Attack - What Are Common Cyberthreats?». *Cisco* (angļu). Skatīts: 2019-06-19.
2. 1 2  «What is Cyber Security?» (angļu).

Imran Khan Next PM IN SHAA ALLAH
***They Live by Night*** ir 1948. gada ASV *film noir*. Filmas režisors ir Nikolass Rejs un tā ir viņa režisora debija. Galvenās lomas atveido Ketija O'Donela, Fārlijs Greidžers un Hauards Da Silva. Filmas pamatā ir Edvarda Andersona depresijas ēras romāns *Thieves Like Us*. Filma tiek uzskatīta par filmas "Bonija un Klaids" (*Bonnie and Clyde*) priekšteci.

Filmā ir skaņa un dialogi. Tiek lietoti dažādi specefekti; vairākas sižeta līnijas. Lietoti dažādi apgaismojumi, gan klasisks, gan kontrastains; ir dekorācijas; ļoti daudz ainas ārpus telpām; augsts un arī zems rakurss. Tiek izmantoti tuvplāni; krāsu simbolika — dažbrīd filma ir gaišāka/tumšāka; tiek izmantoti audio tēli — mūzika.

Sižets
------

**Uzmanību!** Turpmākajā tekstā var tikt atklātas nozīmīgas detaļas par filmas saturu!
Filmas galvenais varonis Bovijs (*Bowie*) izbēg no cietuma kopā ar banku laupītājiem (*Chicamaw* un *T-Dub*). Viņš cietumā ir pavadījis 7 gadus. Bovijs tika nepatiesi apsūdzēts slepkavībā un viņam ļoti bija nepieciešama nauda, lai nolīgtu advokātu, kas varētu tiesā pierādīt, ka viņš nav vainīgs. Šī iemesla dēļ Bovijs ar banku laupītājiem izlemj apzagt banku. Bankas laupīšana izdodas.

Bovijs iekļūst autoavārijā un tiek ievainots. Viņam palīdz laupītājs (*Chicamaw*) un abi atrod patvērumu degvielas uzpildes stacijā, kur Bovijs iepazīstas ar īpašnieka meitu Ketrīnu. Ketrīna viņu izārstē no gūtajām traumām un abi izlemj aizbēgt. Bovijs Ketrīnai uzdāvina pulksteni.

Laika gaitā abi saprot, ka ir iemīlējušies un Bovijs piedāvā apprecēties. Abi apprecas ļoti spontāni un kāzas ir tikai par 20 dolāriem. Viņiem turpat izdodas dabūt mašīnu un viņi dodas savā medusmēnesī uz viesu namu. Viņi ir iecerējuši dzīvot godīgu dzīvi. Viss ir ļoti labi līdz brīdim, kad ierodas laupītāji (*Chicamaw* un *T-Dub*), pieprasot, lai Bovijs piedalās vēl kādā darbā ar tiem. Bovijs atsakās, bet saprot, ka ir neizbēgami izbēgt no likuma. Laupītāji Boviju iesaista arvien vairākos darījumos un policija sāk ļoti viņam pievērst uzmanību. Boviju sašauj policija un viņš neizdzīvo.

Atsauces
--------

1. 1 2  «They Live by Night». *AFI Catalog of Feature Films*. Amerikas Kinoinstitūts.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* *Turner Classic Movies* profils (angliski)
* *Rotten Tomatoes* profils (angliski)
***Device*** ir 1998. gada sākumā Liepājā dibināta grupa. Grupas dalībnieki ir Marats Ogļezņevs (Marathons) un Ruslans Kuksinovičs (Rus-L). Sākotnēji mūzika abiem bijusi kā vaļasprieks, tad, pēc pirmās uzstāšanās ("Jauno mūziķu saietā", 2000. gada 8. aprīlī) un pēc grupas pirmā singla "Find A Point" (piedaloties Antonam), kurš "Rietumu Radio" topā noturējās 8 nedēļas, vaļasprieks pārtapis par grupas dalībnieku pamatnodarbošanos. No sākuma Device spēlēja tā saucamajā "old school hip-hop" stilā un dziesmas ierakstīja pašu izveidotā mājas studijā. Šobrīd mūzikas stils pakāpeniski izmainījies uz hiphopu un ritmblūzu.
Grupa savā 10 gadu pastāvēšanas laikā ir izdevuši trīs albumus, taču tagad dalībnieku ceļi ir pašķīrušies un Marats Ogļezņevs ir nodibinājis jaunu projektu (*Musiqq*). Ruslans turpina darbu pie saviem solo materiāliem.

Diskogrāfija
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Gads** | **Vāciņš** | **Nosaukums** | **Izdevējs** |
| *2002* |  | *Better Days/Labākas Dienas* | *Advisory* |
| *2003* |  | *18 Touchez* | *Advisory* |
| *2006* |  | *2 Hot 4 LV* | *Advisory* |
**Jūrmalas dedestiņa**  (*Lathyrus maritimus*) ir daudzgadīgs lakstaugs ar spēcīgu sakņu sistēmu. Aug jūras piekrastē, priekškāpu joslā. Latvijā sastopama reti, galvenokārt Kurzemes rietumu piekrastē var atrast atsevišķus augus vai nelielas grupas. Ir zināmas dažas atradnes arī Vidzemes jūrmalā. Suga ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 2. kategorijā, Igaunijas un Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Apraksts
--------

Augam ir guļošs vai pacils 50—80 cm garš stublājs. Pāra plūksnaini saliktas pelēkzaļas lapas ar 4—5 eliptisku lapiņu pāriem, galotnes lapiņa pārveidota par vītni. Pie lapas pamata lielas bultveida pielapes. Viss augs ir klāts ar vaska apsarmi, kas piešķir zilganu nokrāsu. Vaska apsarme, kas samazina ūdens iztvaikošanu, un dziļās saknes ir pielāgojumi augšanai jūrmalas smilts augsnēs.

Ziedi sakārtoti ķekaros lapu žāklēs. Ķekari īsāki nekā lapas. Vienā ziedkopā ir 4—10 purpursarkani vai violeti ziedi. Zied no jūnija līdz septembrim. Pākstis ir plakanas, 4—5 centimetrus garas, nobriedušas — brūnā vai sarkanbrūnā krāsā. Sēklas ir apaļas.

Izplatība un biotopi
--------------------

Jūrmalas dedestiņas pamatareāls ir Eiropas un Austrumāzijas ziemeļu daļā, Ziemeļamerikas mērenās klimata joslas jūru piekrastēs un salās.

Sugai nodala divas pasugas:

* Lathyrus japonicus Willd. subsp. maritimus (L.) P. W. Ball - auga daļas nav apmatotas, sastopams mērenā klimata joslā;
* Lathyrus japonicus Willd. subsp. japonicus — ziedkopā apmatots augs, sastopams galvenokārt areāla pašos ziemeļos.

Tipiskais biotops ir smilšaina vai akmeņaina jūras piekraste ar sāļām augsnēm. Suga sastopama kāpās un tām blakus esošos sausos priežu mežos. Citi pludmales augi tiek izmantoti kā palīglīdzeklis lapu vītņu nostiprināšanai. Neparasti plašā sugas izplatība vairāku jūru piekrastēs un salās ir izskaidrojama ar sēklu dīgtspējas saglabāšanos pēc ilgstošas atrašanās jūras ūdenī, ļaujot sēklām dreifēt lielos attālumos. Dīgšana notiek, kad cieto sēklapvalku uz smiltīm un grants noberž viļņi.

Atsauces
--------

1. ↑  V.Baroniņa, I.Lodziņa *Populārzinātniskā Latvijas Sarkanā grāmata*. Rīga: Zinātne, 1992. 57.-58. lpp. ISBN 5-7966-0544-5
2. 1 2  *Latvijas Sarkanā grāmata* 3.sēj. *Vaskulārie augi*. Rīga: LU Bioloģijas institūts, 2003. 378. lpp. ISBN 9984-559-08-4
3. 1 2 3  Jūrmalas dedestiņa Lathyrus maritimus (L.) Bigelow Sugu enciklopēdija Latvijas daba. Skatīts: 2024.02.16.
4. ↑  Lathyrus japonicus var. maritimus Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. Skatīts: 2024.02.16.
5. ↑  Lathyrus japonicus In: GRIN Taxonomy for Plants. Skatīts: 2024.02.16.
6. ↑  Thorsten-D. Künnemann: Salzwiesen. Überleben zwischen Land und Meer. Mit Abbildungen von Gunnar Gad. Isensee Verlag, Oldenburg 1997, Seite 100 f. ISBN 3-89598-414-0.
**Subakūts sklerozējošs panencefalīts** ir masalu vīrusa izraisīts encefalīts, kam raksturīgs hronisks un progresējošs smadzeņu iekaisums. Slimība galvenokārt skar bērnus un jaunus pieaugušos. Inficēšanās parasti notiek pirms 2 gadu vecuma un latentā fāze var turpināties pat 15 gadus. Subakūts sklerozējošs panencefalīts ir salīdzinoši rets — tas sastopams aptuveni 1 uz 10 000 cilvēku pēc inficēšanās ar masalu vīrusu. Subakūts sklerozējošs panencefalīts visbiežāk ir letāls un ārstējams tikai agrā stadijā ar interferonu un ribavirīnu. Slimība izpaužas ar fotosensitivitāti, personības izmaiņām, ataksiju, lēkmēm un spasticitāti.

Atsauces
--------

1. ↑   Bellini WJ, Rota JS, Lowe LE, Katz RS, Dyken PR, Zaki SR, Shieh WJ, Rota PA (2005). "Subacute sclerosing panencephalitis: more cases of this fatal disease are prevented by measles immunization than was previously recognized.". The Journal of Infectious Diseases 192 (10): 1686–1693. doi:10.1086/497169. PMID 16235165

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Subakūts sklerozējošs panencefalīts***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Parastā maršancija** (*Marchantia polymorpha*) ir viena no izplatītākajām aknu sūnām, kas ir sastopama lapu koku mežos, īpaši ūdenstilpju krastos. *Marchantia polymorpha* ir trīs pasugas: ssp. *polymorpha*, ssp. *montivagans* un ssp. *ruderalis.* Pēc IUCN sugu statusa klasifikācijas šī suga ir zema riska kategorijā.

Apraksts
--------

### Noteikšana

Parastā maršancija ir viegli atpazīstama aknu sūna. Tai ir raksturīgs plakans, dihotomi zarots laponis, kas var stiepties līdz pat 10 cm garumam un 2 cm platumam. Maršancijas virspusē ir redzams tumšs dzīslojums uz tās tumši zaļā lapoņa; virspusē ir redzamas gaisa kameru kontūras ar vienu atvārsnīti centrā. Savukārt auga apakšpusē var novērot bālus rizoīdus.

Šīs sūnas lapoņa virspusē ir redzami vairgroziņi – ieliektas struktūras, kas atšķir parasto maršanciju no parastās konusgalvītes (*Conocephalum conicum*). Arī sporofītu izskats abām sugām ir atšķirīgs.

### Vairošanās

Maršancijai ir izteikts dzimumu dimorfisms. Arhegoniji veido starveida sakārtojumu, bet anterīdiji – plātnes veida, turklāt uz īsāka kāta.

Izplatība
---------

Sūna ir plaši sastopama visur pasaulē, izņemot Antarktīdu, padarot šo aknu sūnu par izplatītāko šī nodalījuma starpā. Visas parastās maršancijas pasugas ir sastopamas vietās līdz pat 2,5 m virs jūras līmeņa.

### Pasugām raksturīga izplatība

*Marchantia polymorpha polymorpha* var sastapt uz dūņainiem laukakmeņiem vai akmeņiem upēs kopā ar viļņaino lāpstīti (*Scapania undulata*) un daudzkausiņu dūkstenīti (*Chiloscyphus polyanthos*). Šī pasuga arī var būt bagātīgi atrodama purvainās vietās, t.sk ezermalās ar, piemēram, sfagniem, parasto smailzarīti (*Calliergonella cuspidata*) un mīksto dumbreni (*Calliergon cordifolium*).

*Marchantia polymorpha ruderalis* aug uz dažāda tipa bagātīgām augsnēm, īpaši mākslīgās dzīvotnēs. Vietām ir sastopami arī eksemplāri, kas aug dabā – upju un straumju krastos. Tā ir izplatīta kā dārzu, siltumnīcu, puķu podu nezāle, kas ir atrodama arī ēnainu vietu un miklu sienu tuvumā; šīs nelabvēlīgās tendences padara konkrēto Eiropā sastopamo sugu vienu no nedaudzajām, kas rada ekonomisku iespaidu aknu sūnu starpā.

*Marchantia polymorpha montivagans* ir atrodama uzkalnos, upju un ezeru malās, kā arī akmeņainos krastos, augot uz pašiem akmeņiem vai akmeņainā zālājā.

Piezīmes
--------

1. ↑  Maršancijas pieder pie aknu sūnu nodalījuma *Hepaticophyta*, tomēr daudzos resursos ir bieži pieminēts šī nodalījuma sinonīms – *Marchantiophyta*. Līdzīgs sinonīms ir arī *Hepaticopsida* klasei – *Marchantiopsida*.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  L. Strazdiņa, L. Liepiņa, A Mežaka, L. Madžule. *Sūnu ceļvedis dabas pētniekiem*. LU Akadēmiskais apgāds, 2015. 51. lpp. ISBN 978-9934-18-059-0.
2. 1 2 3 4 5  M. Sabovljevic. «Marchantia polymorpha (Common Liverwort)». *IUCN Red List of Threatened Species*, 2019. Skatīts: 2023. gada 28. jūnijs.
**Jevgeņijs Ponasenkovs** (krievu *Евгений Николаевич Понасенков*) ir Krievijas publicists, vēsturnieks, režisors un videoblogeris.

Krievijas sabiedrībā visvairāk pazīstams ar savu vēstures revizionismu, sevišķi Krievijas akadēmiskās vēstures vidē ierastās 1812. gada kara faktoloģijas un interpretācijas pārskatīšanu.

Dzīvesgājums
------------

Jevgeņijs Ponasenkovs piedzima 1982. gada 13. martā Maskavā. Viņš bija vienīgais bērns ģimenē, tēvs — kara ārsts, māte — inženiere. Izglītību guva 1287. skolā Maskavā, kur padziltinoti tika pasniedzēta angļu valoda. Sāka interesēties ar Napoleona posmu no 9 gadiem. No 1999. līdz 2004. gadam studēja Maskavas Valsts universitātes Vēstures fakultātē, apmeklēja zinatņu konferences un specializējas Napoleonu karu vēsturē. Pēc paša Ponasenkova pretrunīgajiem izteikumiem, viņš vai nu diplomdarbu neaizstāvēja, tāpēc diploma par iegūtu augstāko izglītību viņam nav, vai diploms ir, bet viņš nav devies uz universitāti to saņemt.

No 2003. gadā publicējas žurnalā "Komersants", kur kritizēja Krievijas režimu: rakstā "Maskava - Trešais Reihs" parredzēja represijus nakotnē. Kritizēja Krievijas agresiju pret Baltijas valstīs, Somiju, Poliju Otrā pasaules karā, uzbrukšanu Ukrainā, kā arī dalību pretfranču koalicijās Napoleona karos.

Rakstu darbi
------------

J. Ponasenkova sarakstītie apjomīgākie darbi (tas ir, neskaitot publikācijas periodiskajos izdevumos):

* "Patiesība par 1812. gada karu", 2004. gads, metiens — 1000 eksemplāru, 408 lapaspuses;
* "Tango vienatnē", 2007. gads, 500 eksemplāru, 376 lpp.;
* "1812. gada kara pirmā zinātniskā vēsture", 2017. 2018. 2020. gads (trīs izdevumi), kopējais metiens — 34 000 eksemplāru, 800—896 lpp.
**Šrēbera rūsaine** (*Pleurozium schreberi*) ir bieži Latvijā sastopama pleirokarpu jeb sānsporogonsūnu grupas lapu sūna priežu mežos. Tā aug uz augsnes, koku pamatnes un trupošas koksnes skujkoku un jauktu koku mežos, kā arī zālājos. Pēc IUCN sugu statusa klasifikācijas šī suga ir zema riska kategorijā.

Šrēbera rūsaini Latvijā izmanto pētījumos, lai noteiktu vides piesārņojuma līmeni ar smagajiem metāliem un slāpekli.

Apraksts
--------

Sūna ir sastopama dzeltenzaļa vai zaļa, garumā līdz 12 cm. Tai ir raksturīgas ovālas lapas ar noapaļotu, strupu galu, kā arī kupolveidā ieliektu lapas plātni ar divām īsām dzīslām. Stumbram ir novērojams vertikāls vai pacilus, plūksnoti zarains izskats. Sporu vācelītes ir sastopamas reti.

Visatpazīstamākā šīs sugas īpatnība ir stumbra (kauloīda) brūni sarkanā nokrāsa, kuras dēļ šis augs ir ieguvis savu latvisko nosaukumu. Šrēbera rūsaines sugas latīniskais epitets ir dēvēts tai par godu vācu ārstam un dabaspētniekam Johanam von Šrēberam (*Johann Christian Daniel Von Schreber*).

Šrēbera rūsainei ir līdzība ar tīro zaļkāti (*Pseudoscleropodium purum*). Atšķirībā no *P. schreberi*, *P. purum* piemīt izteikti zaļš stumbrs, un lapas dzīsla ir tikai viena, kā arī pašai lapas plātnei var manīt nelielu smaili.

Izplatība
---------

Aug taigas skujkoku mežos, krūmājos, mērenās joslas mežos, purvos, virsājos un zālājos, kā arī akmeņainās lokācijās u.c. nabadzīga substrāta vietās līdz 2,74 m virs jūras līmeņa. Šī suga ir piemērojusies skābam un neitrālam substrātam (pH 3,3–7,2).

Šrēbera rūsaine ir plaši sastopama Eiropā, Turcijā, Svalbāras arhipelāgā, un Ziemeļamerikā.

Atsauces
--------

1. ↑  L. Liepiņa, A. Mežaka. «Priežu meži». *latvijas.daba.lv*, 2014. Skatīts: 2023. gada 22. jūnijs.
2. ↑  J. Kluša. «Šrēbera rūsaine». *dziedava.lv*. Skatīts: 2023. gada 22. jūnijs.
3. 1 2 3  E. Zviedre. «sūnas Latvijā». *Nacionālā enciklopēdija*. Skatīts: 2023. gada 9. augusts.
4. 1 2 3  M. Sabovljevic. «Red-stemmed Feather-moss». *IUCN Red List of Threatened Species*, 2019. Skatīts: 2023. gada 22. jūnijs.
5. 1 2 3 4 5  L. Strazdiņa, L. Liepiņa, A Mežaka, L. Madžule. *Sūnu ceļvedis dabas pētniekiem*. LU Akadēmiskais apgāds, 2015. 68. lpp. ISBN 978-9934-18-059-0.
6. ↑  T. H. Kent. «Pleurozium schreberi (Schreber's moss)», 2021. Skatīts: 2023. gada 22. jūnijs.
7. ↑  C. M. Hogan. «Black Spruce: Picea mariana», 2008. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 5. oktobrī. Skatīts: 2023. gada 23. jūnijs.
**Svītrainais āboliņš** (*Trifolium striatum*) ir viengadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Savu nosaukumu ieguvis no labi saskatāma sarkanīgu dzīslu svītrojuma uz olveidīgas augšlapas zem ziedkopas pamata.

Apraksts
--------

Augam ir 10—30 cm augsts stublājs un trīsstaraini saliktas lapas. Apakšējo lapu kāti līdz 5 cm gari, bet augšējās lapas ar īsiem kātiem vai gandrīz sēdošas. Olveida lapiņām šaura, gara pamatne. Pielapēm olveida forma, kas pāriet smailā galotnē. Stublājs, lapas un ziedu kausi klāti ar matiņiem.

Viduseiropā ziedēšanas periods galvenokārt ir no maija līdz augustam. Latvijā tas ir jūnijā, jūlijā. Ziedkopas — sēdošas, nedaudz iegarenas galviņas, parasti mazākas par 1 cm. Tās atrodas augšējo lapu žāklēs. Gaiši rozā ziedu garums apmēram 0,7 cm. Zieda kausam ir 10 sarkanīgas dzīslas un smaili kausa zobiņi, kuru dēļ ziedēšanas sākumā galviņa izskatās dzeloņaina.

Izplatība un biotopi
--------------------

Eiropas rietumu un dienvidu daļā plaši izplatīta suga. Ziemeļos tā sastopama Zviedrijā un Baltijas jūras salās — Ēlandē un Gotlandē. Ārpus Eiropas svītrainais āboliņš aug Ziemeļāfrikā, ir introducēts Austrālijā, Jaunzēlandē, dažos ASV štatos.

Latvijā svītrainais āboliņš atrasts 19. gadsimta beigās Rīgā. Lai gan Latvijas teritorija ir ziemeļaustrumos no sugas areāla, svītrainais āboliņš, kā vietējās floras suga, šeit iespējams. Visticamākais atrašanas apvidus — Kurzemes piejūra.

Augs sastopams smilšainās, ar barības vielām nabadzīgās augsnēs: sausās pļavās, ganībās un ceļmalās, akmeņainos virsājos. Var augt arī nedaudz sāļās augsnēs. Nepieciešams daudz gaismas. Sugas pastāvēšanu apdraud biotopa izmaiņas, piemēram, atklātu vietu aizaugšana ar krūmāju, mežu atjaunošana, ganību intensīva izmantošana.

Viduseiropā sugas areāls ir nevienmērīgs, sadrumstalots. Svītrainais āboliņš ierakstīts Vācijas apdraudēto augu sugu sarakstā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  N. Priedītis *Enciklopēdija Latvijas augi*. Rīga : Gandrs, 2014. 304. lpp. ISBN 978-9934-8015-2-5
2. ↑  Gustav Hegi, Helmut Gams: Familie Leguminosae. In Gustav Hegi: Illustrierte Flora von Mitteleuropa. 1. Auflage, Band IV, Teil 3, Seite 1324–1326. Verlag Carl Hanser, München 1964.
3. ↑  Trifolium striatum Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. Skatīts: 2024.02.11.
4. 1 2  Trifolium striatum L. Streifen-Klee. FloraWeb.de Skatīts: 2024.02.11.
**Ruta Muceniece** (dzimusi kā **Ruta Zīle** 1950. gada 24. martā Lejasciema pagastā) ir latviešu farmakoloģe, Latvijas Universitātes profesore. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle (2008).

Dzīves gājums
-------------

Studēja farmāciju Rīgas Medicīnas institūta Farmācijas fakultātē (1970-1976). Turpināja studijas aspirantūrā Latvijas Organiskās sintēzes institūtā (1979-1982).
1982. gadā Tartu Universitātē aizstāvēja bioloģijas zinātņu kandidāta disertāciju "Īso peptīdu ietekme uz smadzeņu monoaminerģiskajiem procesiem". Bija zinātniskā līdzstrādniece OSI (1982-1999), papildinājās Segedas universitātē (1987), Ūmeo universitātē (1992) un Upsālas Universitātes Biomedicīnas centrā (1993-2000). 1999. gadā Latvijas Universitātē aizstāvēja habilitētā bioloģijas doktora grādu ar disertāciju "Melanokortīna receptori: no klonēšanas līdz selektīviem ligandiem". 

Pēc atgriešanās dzimtenē 2000. gadā sāka strādāt par LU Medicīnas fakultātes asociēto profesori, tad profesori (2005). LU MF Farmācijas programmu direktore.

Kopš 1998. gada ir Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesore, Medicīnas bioķīmijas katedras vadītāja.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas ZA locekļi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 7. jūlijā.
2. ↑  «lza.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 7. jūlijā.
3. ↑  «LU kontaktu meklētājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 20. septembrī. Skatīts: 2015. gada 7. jūlijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305088880
* LNB: 000229155
* ISNI: 0000 0004 1696 9481

 |

 |
Uzņēmumu ienākumu nodoklis
--------------------------

**Uzņēmumu ienākuma nodokli** nosaka saskaņā ar Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumu Arhivēts 2020. gada 27. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (spēkā ar 01.01.2018.) un Ministru kabineta 2017.gada 14.novembra noteikumiem Nr.677 "Uzņēmumu ienākuma nodokļa likuma normu piemērošanas noteikumi". Nodokļu reformas ietvaros veiktās izmaiņas ar 2018.gada 1.janvāri paredz jaunu uzņēmumu ienākumu nodokļa (UIN) maksāšanas kārtību. Turpmāk UIN likme būs 20%, un tā būs jāmaksā tikai no tās peļņas daļas, kas tiks sadalīta vai izmaksāta dividendēs vai arī izlietota tādiem mērķiem, kas tieši nav saistīti ar uzņēmējdarbības attīstību. Nosakot ar UIN apliekamo bāzi, ar nodokli apliekamo objektu vērtību dala ar koeficientu 0,8. Arhivēts 2020. gada 18. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.

Uzņēmumu ienākuma nodokļa likumā noteikts konceptuāli jauns uzņēmumu ienākuma nodokļa maksāšanas režīms. Likums paredz nodokļa maksāšanu atlikt līdz brīdim, kad peļņa tiek sadalīta vai citā veidā novirzīta tādiem izdevumiem, kuri nenodrošina nodokļa maksātāja turmāku attīstību, t.i. nodokļa piemērošana ir pārcelta no peļņas gūšanas brīža uz peļņas sadales brīdi. Tādejādi nodoklis būs jāmaksā neatkarīgi no gada laikā gūto ienākumu apmēra tikai tad, ja nodokļa maksātājs sadalīs peļņu dividendēs vai tām pielīdzinātās izmaksās, veiks ar saimniecisko darbību nesaistītus izdevumus, veiks palielinātus procentu maksājumus, sniegs aizdevumus saistītām personām u.tml.

Ar nodokli apliekamo bāzi veido **sadalītā peļņa** un **nosacīti sadalītā peļņa**.

Par **sadalīto peļņu** uzskata:

* aprēķinātās dividendes, tai skaitā ārkārtas dividendes;
* dividendēm pielīdzinātās izmaksas;
* nosacītās dividendes (kas aprēķinātas saskaņā ar likuma 7.pantu).

**Nosacīti sadalīto peļņu**, kuru ietver ar nodokli apliekamajā bāzē (t.i. apliek ar nodokli), veido:

* ar saimniecisko darbību nesaistīti izdevumi, kas aprēķināti saskaņā ar likuma 8.pantu;
* nedroši debitoru parādi, kas aprēķināti saskaņā ar likuma 9.pantu;
* palielināti procentu maksājumi, kas aprēķināti saskaņā ar likuma 10.pantu;
* aizdevums saistītai personai, kas aprēķināts saskaņā ar likuma 11.pantu;
* ienākumi, kurus nodokļū maksātājs būtu saņēmis, vai izdevumus, kuri nodokļu maksātājam nebūtu radušies, ja komerciālās un finanšu attiecības būtu veidotas vai nodibinātas pēc noteikumiem, kas būtu spēkā starp dibām neatkarīgām personām, un ja šo starp saistītām personām (no kurām viena ir nodokļa maksātājs) slēgto darījumu vērtība būtu atbilstoša tirgus cenai (vērtībai), kuras aprēķināšanas metodes nosaka Ministru kabinets;
* labumi, kurus nerezidents piešķir saviem darbiniekiem vai valdes (padomes) locekļiem, neatkarīgi no tā, vai saņēmējs ir rezidents vai nerezidents, ja tie tiek attiecināti uz pastāvīgās pārstāvniecības darbību Latvijā;
* likvidācijas kvota.

**Informācija par UIN** pieejama arī Finanšu ministrijas mājaslapā, VID informatīvajā materiālā un Saeimas mājaslapā.
**Lambertuss van Marveiks** (nīderlandiešu: *Lambertus van Marwijk*; dzimis 1952. gada 19. maijā) ir nīderlandiešu futbola treneris un bijušais futbolists, spēlējis pussarga pozīcijā. Pašlaik (2019) ir Apvienoto Arābu Emirātu futbola izlases galvenais treneris.

Futbolista karjera
------------------

Spēlētāja karjeru sāka dzimtās pilsētas Deventeras klubā *Go Ahead Eagles*. 1975. gadā pārgāja uz *AZ Alkmaar*, bet 1978. gadā pievienojās *MVV Maastricht*, kurā aizvadīja astoņas sezonas. Pēc tam vienu sezonu nospēlēja *Fortuna Sittard*. Karjeru noslēdza 1988. gadā Beļģijas komandā *Assent*.

1975. gada 31. maijā aizvadīja savu vienīgo spēli Nīderlandes futbola izlasē, nospēlējot pirmo puslaiku draudzības spēlē pret Dienvidslāvijas izlasi.

Trenera karjera
---------------

Trenera karjeru sāka 1998. gadā savā bijušajā klubā *Fortuna Sittard*. 1999. gadā sasniedza Nīderlandes kausa finālu. 2000. gadā kļuva par Roterdamas "Feyenoord" galveno treneri. 2002. gadā ar šo klubu izcīnīja UEFA kausu. 2004. gada jūlijā kļuva par Vācijas Bundeslīgas kluba Dortmundes "Borussia" galveno treneri. Tajā nostrādāja divas sezonas, pēc tam atgriezās *Feyenoord* un 2008. gadā izcīnīja Nīderlandes kausu. 

2008. gadā pārņēma Nīderlandes futbola izlases vadību un bija tās galvenais treneris četrus gadus. 2010. gada FIFA Pasaules kausā aizveda komandu līdz pat finālam, kurā piekāpās Spānijai. 2012. gada Eiropas čempionāts izvērtās neveiksmīgs — Nīderlandes izlase zaudēja visās trīs spēlēs grupu turnīrā un van Marveiks amatu atstāja.

2013. gada septembrī sāka strādāt par Vācijas kluba *Hamburger SV* galveno treneri, tomēr sezonu nepabeidza un 2014. gada februārī tika atbrīvots no amata.

No 2015. līdz 2017. gadam bija Saūda Arābijas futbola izlases galvenais treneris. Viņš palīdzēja izlasei kvalificēties 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīram, taču nespēja vienoties par līguma pagarināšanu un amatu atstāja. 2018. gada 24. janvārī tika iecelts par Austrālijas izlases galveno treneri. Pēc Pasaules kausa finālturnīra darbu ar Austrālijas izlasi neturpināja.

2019. gada martā kļuva par Apvienoto Arābu Emirātu izlases galveno treneri.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bert van Marwijk - national football team player». *eu-football.info* (angļu). Skatīts: 2018. gada 7. jūnijā.
2. ↑  «Van Marwijk named new Australia coach». *FIFA.com* (angļu). 2018. gada 25. janvārī. Skatīts: 2018. gada 7. jūnijā.
3. ↑  «Bert van Marwijk appointed UAE manager». *thenational.ae* (angļu). 2019. gada 20. martā. Skatīts: 2019. gada 24. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berts van Marveiks***.
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Soccerbase* trenera profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 256047717
* LCCN: nb2014001425
* ISNI: 0000 0003 7842 1529
* GND: 1024207064

 |

 |
1927. gadā celtā Rēzeknes skolotāju (Pedagoģiskā) institūta ēka.
**Rēzeknes Valsts skolotāju institūts** (RVSI) bija valsts uzturēta pedagoģiskā augstskola Atbrīvošanas alejā 115 Rēzeknē, kas darbojās no 1925. līdz 1944. gadam.

Vēsture
-------

1917. gada vasarā Latgales Pagaidu zemes padomes Valdes locekle un sekretāre Valērija Seile Rēzeknē nodibināja Latgaliešu skolotāju savienību. Vēlāk viņa organizēja Latgales Skolotāju sagatavošanas kursus un 1. Latgales skolotāju kongresu.
Pēc Latvijas brīvības cīņu noslēguma 1921. gada 25. oktobrī Latvijas Republikas Izglītības ministrija Rēzeknē organizēja viengadīgos skolotāju sagatavošanas kursus. 1922. gada 1. janvārī Izglītības ministrija viengadīgos kursus pārveidoja par **Rēzeknes Pedagoģisko skolu** (vadītājs Kārlis Ādamsons) ar trīsgadīgu mācību plānu.

1925. gada augustā nodibināja **Rēzeknes Valsts skolotāju institūtu** ar piecgadīgu apmācību kursu ar mērķi sagatavot skolotājus pamatskolām, bērnudārziem, vispārējos izglītojošos priekšmetos dažādiem kursiem, papildu skolām un zemāka tipa arodskolām, institūta pirmais direktors bija katoļu garīdznieks Nikodems Rancāns. Kopš 1932./1933. apmācības kurss kļuva sešgadīgs.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada janvārī Rēzeknes Valsts Skolotāju institūtu (direktors Alfrēds Skroderis) pārveidoja par **Rēzeknes Valsts Pedagoģisko institūtu**, noorganizējot trīs fakultātes: fizikas – matemātikas un vēstures, kā arī krievu valodas un literatūras.
Vācu okupācijas laikā instutūts turpināja darbību līdz 1944. gadam, kad PSRS kara aviācijas triecienā 1944. gada 6. un 7. aprīlī tika daļēji sagrauta tā galvenā ēka un institūta darbība tika pilnībā pārtraukta. 

1947. gadā institūta ēkā darbību uzsāka **Rēzeknes Pedagoģiskā skola** (1947–1956), vēlāk Rēzeknes internātskola (1956–1987), ko 1987. gadā atkal pārdēvēja par Rēzeknes Pedagoģisko skolu (1987–1991).

Atjaunošana un pārveidošana
---------------------------

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas atjaunoja arī Rēzeknes Skolotāju institūtu (1991–1995), bet 1995. gadā to iekļāva Rēzeknes Augstskolas sastāvā kā Rēzeknes Augstskolas Pedagoģisko fakultāti. 2. pasaules latgaliešu saieta laikā 2002. gadā pie Rēzeknes Augstskolas ēkas atklāja pieminekli Latgales Atmodas kustības darbiniekam Nikodemam Rancānam, bijušajam Rēzeknes Valsts Skolotāju institūta direktoram (1929—1933).

2016. gadā Rēzeknes Augstskolu pārdēvēja par Rēzeknes Tehnoloģiju akadēmiju.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rēzeknes Augstskolas vakardiena un šodiena». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 15. martā. Skatīts: 2017. gada 10. martā.
2. ↑  Renāte Lazdiņa. «Cerot piesaistīt vairāk studentu, Rēzeknes Augstskola kļūs par tehnoloģiju akadēmiju» (latviski). Lsm.lv, 2014. gada 31. marts. Skatīts: 2016. gada 26. februārī.