recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"Leitis"** (lietuviešu: *Leitis*) ir 2018. gada populārzinātniska vēsturiska kinofilma par 13. gadsimta Lietuvas lielkņazisti. Tās pirmizrāde notika Lietuvas Valstiskuma dienā, pieminot dižkunigaiša Mindauga kronēšanas dienu 1253. gada 6. jūlijā.

Sižets
------

1247. gadā pieredzējušais karavīrs leitis Rūstenis ierodas kāda pierobežas ciema vecākā mājā. Dižkunigaitis Mindaugs viņam uzdevis veikt izlūkošanu, ciema vecākais viņam palīgos norīko savu jauno dēlu.

Vēsturiskais konteksts
----------------------

1236. gadā Mindaugs kļuva par Lietuvas dižkunigaiti un 1238. gadā pirmo reizi minēts rakstiskos avotos kā Lietuvas valdnieks.
1244. gadā Mindaugs ar lielu karaspēku iebruka Kursā, bet zaudēja kaujā pie Embūtes.
1247. gada ziemā Mindaugs rīkoja karagājienu pret Maskavas kņazu Mihailu Jaroslaviču (Aleksandra Ņevska brāli). Pirmajā kaujā leiši uzvarēja un nogalināja kņazu Mihailu, bet zaudēja Zubcovas kaujā pret Zelta Ordas vietvaldi Vladimiras-Suzdaļas lielkņazu Svjatoslavu Vsevolodoviču.

1250. gadā Livonijas ordeņa karaspēks vairākas reizes iebruka Mindauga pārvaldītajās teritorijas. Mindaugs nolēma pieņemt kristietību un 1251. gada pavasarī Livonijas ordeņa mestrs Andreass no Felves pēc kopīgām dzīrēm piedāvāja Mindaugam pieņemt kristietību, pretī apsolot izgādāt Lietuvas karaļa kroni. 1251. gadā pāvests Inocents IV pasludināja, ka Lietuva atrodas viņa aizgādnībā, un deleģēja Livonijas mestram kronēt Mindaugu par Lietuvas karali. Rīgā tika izgatavoti divi zelta kroņi ķēniņam un viņa sievai Martai. Kulmas bīskaps no Prūsijas tika aicināts piedalīties kronēšanas ceremonijā. 1253. gada 6. jūlijā notika Mindauga kronēšana, Mindaugs saņēma no Livonijas mestra Lietuvu kā feodālo lēni, bet viņam bija jāatdod Livonijas ordenim daļu Žemaitijas un jātvingu teritorijas.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Filmas treileris (lietuviski)
**Kolgas muiža** (evu: *Kolga mõis*, vācu: *Kolk, Kolck*) ir vēsturiskās muižas komplekss Igaunijā, Harju apriņķa, Kūsalu pagastā. 

1230. gadā Dānijas karalis Valdemārs II piešķīra apkārtējās zemes Gotlandes Svētās Marijas klosterim. 1298. gadā Kolga pirmoreiz tika minēta rakstos kā klostera īpašumu centrs. Kolgas muižas arhitektūrai bija aizsardzības būves raksturs. Vecā muižas ēka tika sagrauta Livonijas kara laikā, bet pilnībā nojaukta, modernizējot muižas kompleksu 17. gadsimtā. 1581. gadā Zviedrijas karalis Juhans III uzdāvināja Kolgas muižu karavadonim Pontusam de la Gardi. 1658. gadā muiža kļuva par Stenboku ģimenes īpašumu. 19. gadsimta sākumā mūža nogali šeit pavadīja Rīgas militārais gubernators Kristofs fon Benkendorfs. Muiža tika nacionalizēta 1940. gadā.

1642. gadā tika uzcelta pirmā Kolgas muižas ēka. No 1758. līdz 1768. gadam muižas kungu māja tika būtiski pārbūvēta baroka stilā. 1820. gadā tā vēlreiz tika pārbūvēta klasicisma stilā un šāda saglabājušies līdz mūsdienām. 18. gadsimta gaitā muižas kompleksā tika uzceltas daudzas citas ēkas. Mūsdienās, tāpat kā pirms 300 gadiem, muiža ir Stenboku ģimenes īpašums.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kolgas muiža***.
**bb.lv** («Baltijas Balss», «Голос Балтии») — ziņu portāls  latviešu un русском valodā. Redakcija atrodas Rīgā, Latvijā.

Pēc Gemius Audience datiem 2021 gadā portāla lietotāju skaits sasniedza 9 865 518, portāla apmeklējumu skaits – 35 631 957, lapu skatījumu skaits – 80 890 016. Ņemot vērā, ka Latvijā dzīvo 1,9 miljoni cilvēku, sanāk 42-43 izlasīti raksti uz katru Latvijas iedzīvotāju.

Vēsture
-------

Portāls bb.lv tika dibināts 1990. gados uz Baltijas valstu pirmā biznesa laikraksta «Бизнес&Балтия» bāzes.

2019. gada februārī sakarā ar vairāku plašsaziņas līdzekļu reorganizāciju un pāreju no biznesa novirziena pie sabiedriski politiskās orientācijas notika portāla «Бизнес&Балтия» zīmolvārda maiņa. Patlaban tā nosaukums ir «Baltijas Balss».

Kopš 2022. gada 24. februāra saskaņā ar KF Ģenerālprokuratūras rīkojumu Nr. 27-31-2020/Ид2145-22 Krievijas Federācijas teritorijā pret portālu bb.lv ir ieviesti ierobežojumi.

Portālam ir štata žurnālisti un speciālkorespondenti Eiropas Savienībā, ASV, Ukrainā un KF.

Portāla bb.lv štata žurnālists ASV ir vienīgais žurnālists no Latvijas, kas ir akreditēts ASV Valsts departamentā.

Atsauces
--------

1. ↑  Rating Latvia Gemius (рус.)
2. ↑  Kas ir bb.lv
3. ↑  Россия заблокировала латвийский портал (рус.)

Ārējās saites
-------------

* krievu versija
* latviešu versija Arhivēts 2022. gada 3. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Latvija Ziņu portāli Latvijā |
| --- |
|  |
| 
* Delfi.lv
* Apollo.lv
* tvnet.lv
* Jauns.lv
* ir.lv
* lsm.lv
* Focus.lv
* db.lv
* Santa.lv
* tv3.lv
* Spoki.lv
* Diena.lv
* nra.lv
* la.lv
* Baltijas Balss
* Mixnews.lv

 |

 |
**Felikss Sančess Bass** (spāņu: *Félix Sánchez Bas*; dzimis 1975. gada 13. decembrī Barselonā) ir Spānijas futbola treneris. Kopš 2023. gada ir Ekvadoras futbola izlases galvenais treneris.

Karjera
-------

Jau 20 gadu vecumā sāka strādāt kā *FC Barcelona* jauniešu treneris. 2006. gadā pārcēlās uz Kataru un pievienojās *Aspire Academy*. 2013. gadā viņš tika iecelts par Kataras U-19 izlases treneri un uzvarēja 2014. gada Āzijas U-19 čempionātā. Vēlāk vadīja Kataras U-20 izlasi.

2017. gada 3. jūlijā Sančess tika apstiprināts par Kataras izlases galveno treneri, nomainot amatā urugvajiešu speciālistu Horhi Fosati. No 2017. līdz 2020. gadam vienlaikus trenēja arī Kataras U-23 komandu.

Sančesa vadībā Kataras izlase uzvarēja 2019. gada Āzijas kausā, uzvarot visās septiņās turnīra spēlēs un ielaižot tikai vienus vārtus — 3:1 uzvarā pār Japānu finālā. Tā paša gada maijā Felikss Sančess pagarināja līgumu līdz Katarā rīkotā 2022. gada FIFA Pasaules kausa beigām. Vadīja izlasi arī 2019. gada Copa América un 2021. gada CONCACAF Zelta kausā, kur tā spēlēja uzaicinātās komandas statusā. Zelta kausā nokļuva līdz pusfinālam, kur zaudēja ASV izlasei. 2021. gada FIFA Arābu kausā izcīnīja trešo vietu.

2022. gada FIFA Pasaules kausa izcīņā, ko rīkoja Katara, valstsvienība A grupā zaudēja visos mačos, kļūstot par sliktāko komandu rīkotājvalsti sacensību vēsturē. Sančesa līgums ar Kataru beidzās tā paša gada 31. decembrī un netika pagarināts.

2023. gada 11. martā Ekvadoras Futbola federācija savās sociālo mediju platformās paziņoja par Sančesa iecelšanu par Ekvadoras futbola izlases galveno treneri.

Sasniegumi
----------

Kataras U-19 izlase
* Āzijas U-19 čempionāts: 2014

Kataras izlase
* Āzijas kauss: 2019

Atsauces
--------

1. ↑  «Fèlix Sánchez, de la cantera culé a la catarí». *sport.es* (spāņu). 2013. gada 27. novembrī. Skatīts: 2022. gada 6. novembrī.
2. ↑  «Felix Sanchez replaces Jorge Fossati as Qatar coach». *goal.com* (angļu). 2017. gada 3. jūlijā. Skatīts: 2022. gada 6. novembrī.
3. ↑  «Felix Sanchez extends contract as Qatar coach until 2022». *beinsports.com* (angļu). 2019. gada 6. maijā. Skatīts: 2022. gada 6. novembrī.
4. ↑
5. ↑

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Felikss Sančess Bass***.
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kataras futbola izlase — FIFA Pasaules kauss 2022 |
| --- |
|  |
| 
* 1 el Šībs
* 2 Ro-Ro
* 3 Hasans
* 4 Vaads
* 5 Salmāns
* 6 Hātems
* 7 Alaeldīns
* 8 Asadalla
* 9 Muntari
* 10 el Haidoss (K)
* 11 Afīfs
* 12 Būdiāfs
* 13 Heders
* 14 Ahmeds
* 15 el Rāvi
* 16 Hūhi
* 17 Muhameds
* 18 Munīrs
* 19 Ali
* 20 el Hādžri
* 21 Hasans
* 22 Beršems
* 23 Madibo
* 24 el Hadrami
* 25 Gābers
* 26 Tāreks
* Galvenais treneris Valsts karogs: Spānija Felikss Sančess

 |

 |
**Aivars Prošenkovs** (dzimis 1954. gada 18. oktobrī, miris 2003. gada 9. decembrī) bija uzņēmējs, alpīnists, "Apgāda Jāņa sēta" dibinātājs.

Biogrāfija
----------

Aivars Prošenkovs dzimis 1954. gada 18. oktobrī.

1990. gadā kopā ar Jāni Turlaju un Aivaru Zvirbuli nodibinājis "Apgādu Jāņa sēta". Bija tā līdzīpašnieks un izpilddirektors.

Nodarbojās ar alpīnismu un orientēšanās sportu, no 1986. gada līdz savai nāvei bija Carnikavas orientēšanās kluba Kāpa valdes priekšsēdētājs, viņa vadībā tika uzsākts rīkot joprojām ik gadu notiekošās starptautiskās orientēšanās sacensības Kāpas trīsdienas un Tautasdziesmas maratonu.

Gājis bojā 2003. gada 9. decembrī alpīnistu ekspedīcijas laikā programmas "7 virsotnes Latvijai" ietvaros Jaunzēlandes augstākajā virsotnē — Kuka kalnā kopā ar pārējiem trīs ekspedīcijas dalībniekiem (Ilmārs Bernāns, Evija Ķirse, Teodors Ķirsis).

Atsauces
--------

1. ↑  «Aivars Prošenkovs». *timenote.info* (latviešu). Skatīts: 2020-12-25.
2. ↑  *Latvijas enciklopēdija*. 3. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2005. 127. lpp. ISBN 9984-9482-3-4.
3. ↑  «Kādi viņi bija?». *TVNET* (latviešu). 2003-12-13. Skatīts: 2020-12-25.
4. 1 2  «Aivars Prošenkovs – Orient.lv» (lv-LV). Skatīts: 2020-12-25.
5. ↑  «Gājuši bojā četri Latvijas alpīnisti, viņu vidū Teodors Ķirsis». *TVNET* (latviešu). 2003-12-10. Skatīts: 2020-12-25.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 60147965838284081581

 |

 |
Novgorodas ikona (12. gadsimts).
**Novgorodas slaktiņš** notika Novgorodas pilsētā Livonijas kara laikā no 1570. gada 9. janvāra līdz 12. februārim.

Slaktiņa iemesli
----------------

Precīzie slaktiņa iemesli nav zināmi, bet tiek pieņemts, ka Ivans IV (Briesmīgais) pēc militārām neveiksmēm Livonijas kara laikā un sava padomdevēja Ivana Kurbska pāriešanas Polijas-Lietuvas pusē, kļuvis apsēsts ar domu, ka Novgorodas pilsētas elite gatavojas pāriet ienaidnieka pusē.

Norise
------

Krievu armijas karavīri 2. janvārī aplenca pilsētu un visapkārt tai uzcēla aizžogojumu. Lēš, ka katru dienu ap 500-1000 cilvēku tikuši sapulcināti, tad spīdzināti un nežēlīgi nogalināti cara un viņa dēla acu priekšā. Lielāka daļa cilvēku tika noslīcināti Volhovas upes āliņģos. Pēc Trešās Novgorodas hronikas ziņām, slaktiņš ildzis piecas nedēļas, pēc Pirmās Pleskavas hronikas ziņām, kopējais nogalināto skaits sasniedzis 60 000.

Patiesais upuru skaits
----------------------

Oficiāli tika ziņots, ka nogalināti 1500 Novgorodas dižciltīgo un līdzīgs skaits pārējo. Mūsdienu krievu vēsturnieku aplēses svārstās no 2500 līdz 12000.

Literatūra
----------

* R. Skrynnikov. "Ivan Grozny", M, AST, 2001

Ārējās saites
-------------

* Notikumu apraksts (angliski)
**Sari Marita Baldaufa** (*Sari Maritta Baldauf*, dzimusi 1955. gada 10. augustā) ir Somijas uzņēmēja. Kopš 2020. gada viņa ir uzņēmuma *Nokia* padomes priekšsēdētāja.

Izglītība
---------

1977. gadā Sari Baldaufa ieguva bakalaura grādu Helsinku Ekonomikas un biznesa administrācijas skolā (tagad Ālto Universitātes biznesa skola). 1979. gadā viņa šajā augstskolā ieguva maģistra grādu uzņēmējdarbības vadībā.

Baldaufa ir saņēmusi goda doktora grādu tehnoloģijās (Helsinku Tehniskā augstskolā) un uzņēmējdarbības vadībā (Turku Ekonomikas augstskolā un Ālto Universitātes biznesa skolā).

Uzņēmējdarbības karjera
-----------------------

1983. gadā Sari Baldaufa sāka strādāt uzņēmumā *Nokia*, kur līdz 1988. gadam bija dažādos amatos stratēģiskās plānošanas un uzņēmējdarbības attīstības jomā Somijā un Amerikas Savienotajās Valstīs.
No 1988. līdz 1996. gadam viņa bija *Nokia Cellular Systems* prezidente.
No 1994. līdz 2005. gadam Baldaufa bija *Nokia* valdes locekle.
1996. gadā viņa kļuva par *Nokia* Azijas un Klusā okeāna reģiona izpildu viceprezidente.
No 1998. līdz 2005. gadam viņa bija *Nokia Networks* biznesa grupas izpildu viceprezidente un ģenerālmenedžere. Viņa atkāpās personisku iemeslu dēļ.

Pēc tam Sari Baldaufa bija vairāku Somijas un starptautisku uzņēmumu valdes locekle: *F-Secure* (2005 — 2014), *YIT* (2006 — 2008), *Hewlett-Packard* (2006 — 2012), *Daimler*, *Fortum* (2011 — 2018), *CapMan*.
2011. gada pavasarī viņa nomainīja Mati Lehti Somijas enerģētikas uzņēmuma *Fortum* valdes priekšsēdētāja amatā, kļūstot par pirmo sievieti Somijas lielākā uzņēmuma valdes priekšsēdētāju. 2018. gadā viņa pameta *Fortum* valdi, paziņojot, ka nevarēs kļūt par *Fortum* valdes priekšsēdētāju.

2018. gadā Sari Baldaufa kļuva par *Nokia* padomes locekli. 2019. gadā viņu ievēlēja par *Nokia* padomes priekšsēdētāja vietnieci.
2020. gada 27. maijā Sari Baldaufa kļuva par *Nokia* padomes priekšsēdētāju, nomainot Risto Sīlasmā.

Ārējās saites
-------------

* Sari Baldauf, Chair of the Board of Directors Nokia

| Uzņēmējdarbība |
| --- |
| Priekštecis: **Risto Sīlasmā**  |  ***Nokia* padomes priekšsēdētājs** 2012 — 2020 | Pēctecis: |
**Peipuss** (arī **Peipusa ezers**; igauņu: *Peipsi järv*, krievu: *Чудское озеро*) ir liels ezers uz Igaunijas un Krievijas robežas. Lielākais Peipusa-Pleskavas ezeru sistēmā, tā ziemeļos. Ezera platība ir 2613 km², kas ir 73% no kopējās platības. Lemmijervs Peipusu savieno ar Pleskavas ezeru.

Daba un izmantošana
-------------------

Pārsvarā zemi krasti ar purvājiem. Igaunijas krastā, Kallastē līdz 10 m augsti devona smilšakmens klinšu atsegumi. Ezera gultne gluda, klāta ar dūņām. Gar ezera ziemeļu un austrumu krastu stiepjas smilšu josla — iekšzemes kāpas. Vairākas salas, no kurām lielākās ir Pīrisāre un Gorodeca. Dienviddaļā vairāki līči: Pedaspes līcis rietumu krastā un Želčas, Lahtas un Raskopeļas līči austrumu krastā.

Lielākās pietekas ir Emajegi, Želča un Kepa, kā arī Lemmijervs, kas pievada Pleskavas ezera un Veļikajas baseina upju noteci. 
Iztek Narva uz Somu līci. Ezeru izmanto zvejniecībai un atpūtai, populārs ziemas zvejas ezers. Tā kā ezers ir relatīvi sekls, vasarās tā ūdens iesilst līdz 22 °C. Sevišķi piemērota atpūtai ir ezera ziemeļrietumu daļas pludmale starp Kauksi un Vasknarvu — šeit ainava atgādina klasisku Baltijas jūras pludmali. Ikgadējā nozveja ir ap 10 000 tonnu. Ezera ziemeļu daļa cieš no rūpnieciskā piesārņojuma. Aizsalst novembra beigās — decembra sākumā. Vidējais gada nokrišņu daudzums ir 575 mm.

Vēsture
-------

1242. gada 5. aprīlī uz ezera ledus netālu no Sigovecas salas notika Eiropas vēsturei nozīmīgā Ledus kauja starp novgorodiešiem Aleksandra Ņevska vadībā un Livonijas ordeni, no kura kaujā piedalījās pārsvarā vācu un dāņu bruņinieki un viņu igauņu sabiedrotie.

Ezera piekrastē Kallastē un uz Pīrisāres salas dzīvo vecticībnieku kopienas, kas šeit patvērumu raduši no agrāko laiku vajāšanām. Pīrisāres salas iedzīvotāji daļēji saglabājuši vecticībniekiem raksturīgās ieražas.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 7. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 610. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Peipuss***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Kargopole** (krievu: *Каргополь*) ir pilsēta Krievijas Eiropas daļas ziemeļos, Arhangeļskas apgabala dienvidrietumos pie Oņegas upes, 3 kilometrus no tās iztekas no Lačas ezera. Senākā Arhangeļskas apgabala pilsēta. Tradicionāls tautas daiļamatu centrs (Kargopoles rotaļlietas).

Vēsture
-------

Rakstos Kargopole zināma no 1146. gada, no 14. gadsimta minēta kā pilsēta. No 14. līdz 15. gadsimtam — Novgorodas Republikas sastāvā, 15. gadsimta beigās iekļāvās Maskavas lielkņazistē. No 15. līdz 17. gadsimtam Kargopole bija ievērojama tirdzniecības pilsēta, kas savienoja Krievijas centrālo daļu ar tolaik vienīgo Krievijas ostu — Arhangeļsku. 18. gadsimtā, līdz ar Sanktpēterburgas nodibināšanu, Kargopoles nozīme samazinājās. No 19. gadsimta otrās puses Kargopoles apkaime kļuva slavena kā vieta, kur labi saglabājušās folkloras tradīcijas.

Cilvēki
-------

Kargopole ir Krievu Aļaskas pirmā pārvaldnieka Aleksandra Baranova (*Александр Андреевич Баранов*, 1746—1819) dzimtā pilsēta. 1608. gadā Kargopolē ar nāvi tika sodīts sacelšanās vadītājs Ivans Bolotņikovs. 1938. gadā Kargopolē izsūtījumā mira Latvijā dzimušais šahists Mihails Platovs.

Atsauces
--------

1. ↑  ; arhivēšanas datums: 17 oktobris 2020; arhīva URL: .

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kargopole***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Arhangeļskas apgabala pilsētas |
| --- |
|  |
| Arhangeļskas apgabala ģerbonis | 
* **Arhangeļska**
* *Holmogori* (bijusī pilsēta)
* Kargopole
* Korjažma
* Kotlasa
* Mezeņa
* Mirnija
* Novodvinska
* Ņandoma
* Oņega
* Severodvinska
* Soļvičegodska
* Šenkurska
* Veļska

 | Arhangeļskas apgabala karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242209401
* GND: 4272834-4
* NKC: ge565411

 |

 |
**Kristīgā demokrātija** ir politiska ideoloģija, kas radās 19. gadsimta Eiropā, katoļu sociālās mācības un arī neokalvinisma ietekmē. Tā tika izdomāta kā mūsdienu demokrātisko ideju un tradicionālo kristīgo vērtību kombinācija, kas ietver sociālo taisnīgumu, kā arī sociālās mācības, kuras dažādās pasaules daļās atbalsta katoļu, luterāņu, reformātu, vasarsvētku un citu konfesionālu kristietības tradīcijas.   Pēc Otrā pasaules kara kristīgās demokrātijas veidošanā savu izveides lomu spēlēja attiecīgi katoļu un protestantu neosholastikas un sociālā evaņģēlija kustības. 

Politiskajā spektrā kristīgā demokrātija bieži tiek uzskatīta par centriski labēju kultūras, sociālajos un morāles jautājumos, bet centriski kreisu "attiecībā uz ekonomikas un darba jautājumiem, pilsoņu tiesībām un ārpolitiku". Kristīgie demokrāti atbalsta sociālo tirgus ekonomiku.

Pazīstamas ideoloģijas pārstāves ir Vācijas Kristīgo demokrātu apvienība, Eiropas Tautas partija u.c. Latvijā šo virzienu šobrīd pārstāv partija "Latvija pirmajā vietā" un Kristīgi demokrātiskā savienība, agrāk – Kristīgā tautas partija, kas 1996. gadā izveidojās uz Latvijas Tautas frontes bāzes; Latvijas Pirmā partija un citas.

Atsauces
--------

1. ↑  Heywood, 2012, 83. lpp.
2. ↑  Freeden, 2004, 82. lpp.
3. ↑  Robeck, Yong, 178. lpp.
4. ↑  Pentecostals have also secured parliamentary representation in countries such as Australia, Colombia, Nicaragua, and Peru, and have helped form Christian political parties that have won parliamentary seats. A noteworthy case is Sweden's Christian Democrats party, not only because it is in a continent where Pentecostals have struggled to make political headway but also because its Pentecostal founder, Lewi Pethrus, who challenged secularization by creating institutions to foster a Christian counterculture, was active at a time when Pentecostals in Sweden or the United States shunned politics.
5. ↑  Witte, 1993, 9. lpp.
6. ↑  Vervliet, 2009, 48–51. lpp.
7. ↑  Kte'pi, 2009, 131. lpp.
8. ↑  The basic tenets of Christian democracy call for applying Christian principles to public policy; Christian democratic parties tend to be socially conservative but otherwise left of center with respect to economic and labor issues, civil rights, and foreign policy.
San Gorgonio Pass vēja parks Kalifornijā, Amerikas Savienotajās Valstīs.
**Vēja parks** ir vēja turbīnu grupa, kas atrodas tajā pašā vietā, ko izmanto elektroenerģijas ražošanai. Vēja parku izmēri atšķiras no dažām turbīnām līdz vairākiem simtiem vēja turbīnu, kas aptver plašu teritoriju. Vēja parki var atrasties gan sauszemē, gan atklātā jūrā.

Lielākie no piekrastes vēja parkiem atrodas Ķīnā, Indijā un Amerikas Savienotajās Valstīs. Pasaulē lielākā vēja parka Gansu vēja parka jauda 2012. gadā pārsniedza 6000 MW.  No 2020. gada decembra 1218 MW Hornsea Wind Park Apvienotajā Karalistē ir lielākais jūras vēja parks pasaulē.  Vēja turbīnu jauda turpina palielināties, kā rezultātā modernam parkam ir nepieciešams mazāk turbīnu, tai pašai kopējai jaudai.

Tā kā vēja parkiem nav nepieciešama degviela, tiem ir mazāka ietekme uz vidi nekā daudziem citiem enerģijas ražošanas veidiem, un tos bieži sauc par labu zaļās enerģijas avotu. Tomēr vēja parki ir kritizēti par to vizuālo ietekmi un ietekmi uz ainavu. Parasti tie aizņem lielākas platības nekā citu veidu spēkstacijas, un tās ir jābūvē lauku apvidos, kas var izraisīt "lauku industrializāciju", dzīvotņu zudumu un tūrisma kritumu. Daži kritiķi apgalvo, ka vēja parkiem ir negatīva ietekme uz veselību, taču lielākā daļa pētnieku uzskata, ka šie apgalvojumi ir aplami un pieskaitāmi pseidozinātnei (skatīt vēja turbīnas sindromu).

1. ↑  Watts, Jonathan & Huang, Cecily. Winds Of Change Blow Through China As Spending On Renewable Energy Soars, *The Guardian*, 19 March 2012, revised on 20 March 2012. Retrieved 4 January 2012.
2. ↑  «World's largest offshore wind farm fully up and running». *offshorewind.biz*. 2020. gada 30. janvāris. Skatīts: 2020. gada 27. decembris.
Boris Gromovs
**Boriss Gromovs** (krievu: *Борис Всеволодович Громов*; dzimis 1943. gada 7. novembrī Saratovā, PSRS) ir padomju un Krievijas militārpersona un politiķis, Krievijas Federācijas VI sasaukuma Federālās sapulces Valsts domes deputāts. Ģenerālpulkvedis (1989. gada 9. maijs), Padomju Savienības varonis (1988. gada 3. marts). Maskavas apgabala gubernators (2000–2012). 

Kara laikā Afganistānā trīs reizes dienējis ierobežotā padomju karaspēka kontingenta vienībās (no 1980. gada februāra līdz 1982. gada augustam, no 1985. gada marta līdz 1986. gada aprīlim, 1987–1989. gadā). Kopumā viņš piedalījās kaujas operācijās vairāk nekā piecus gadus.

2023. gada 7. janvārī, Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā, tika iekļauta Ukrainas sankciju sarakstā, jo "veido darba kārtību, kas atbilst Kremļa naratīviem, atbalstot nepieciešamību veikt karu Ukrainā", un par kara Ukrainā atbalstīšanu. Sankcijas nozīmē aktīvu bloķēšanu, pilnīgu komercdarbības apturēšanu, ekonomisko un finanšu saistību izpildes pārtraukšanu.

Ārējās saites
-------------
Ķīnas dalījums Ziemeļu Vei un Dienvidu Sun valstīs
Ķīnas dalījums 440. gadā
Čeņ dinastija dienvidos, Ziemeļu Džou gaiši zilā, Ziemeļu Cji tumši zilā, Rietumu Lian rozā, 560.gadā
**Ziemeļu un Dienvidu dinastijas** ir posms Ķīnas vēsturē no 420. līdz 589. gadam, kas sākās pēc tam kad dienvidos sabruka Dzjiņu dinastija, bet ziemeļos par varu cīnijās jaunās barbaru dinastijas. Šis laiks ir nestabilā Sešu dinastiju laika (220.-589.) beigu posms. 

Lai arī Ķīnu plosīja politiskie un militārie konflikti, šajā laikā Ķīnas kultūra sasniedza jaunas virsotnes. Ta kā Ķīnas dienvidi attīstīja sakarus ar mūsdienu Vjetnamā un Kambodžā esošajām valstīm, Ķīnā ienāca Indijas kultūra, valstī izplatījās Mahājānas budisms un daoisms. Šajā laikā notika ievērojama haņu migrācija uz teritorijām dienvidos no Jandzi upes, arī ziemeļu teritorijās ienākušie barbari pieņēma ķīniešu kultūru.

Ziemeļu dinastijas
------------------

Par Ziemeļu dinastiju perioda sākumu uzskata 439. gadu, kad Ziemeļu Vei iekaroja Ziemeļu Lian dinastijas valsti, tādējādi apvienojot ziemeļus vienā valstī. Pēc Piecu Barbaru sacelšanās radušās daudzās valstiņas pakāpeniski iekaroja un 386. gadā apvienoja Ziemeļu Vei dinastijas valsts (386.-535.), kas vēlāk sašķēlās Austrumu Vei (534.-550.) un Rietumu Vei (535.-556.) valstīs. Ziemeļu Vei dinastiju izveidoja tjurku un mongoļu priekšteči šanbei (*xianbei*).

Austrumu Vei dinastijai sekoja Ziemeļu Cji dinastija (550.-577.). Rietumu Vei dinastijai sekoja Ziemeļu Džou (557.-581.) dinastija, kurai sekoja Sui dinastija.

Dienvidu dinastijas
-------------------

Dienvidos viena otrai sekoja virkne īslaicīgu dinastiju kuras dibināja ģenerāļi, kas mācēja sagrābt varu, bet kuru pēcnācējiem neizdevās to noturēt. Pēc pēdējā Dzjiņu imperatora gāšanas izveidojās Dienvidu Sun (*Liu Sun*) dinastija (420.-479.) kam sekoja Dienvidu Cji (479.-502.), Lian (502.-557.), Rietumu Lian (555.-587.) un Čeņ (557.-589.) dinastijas, kurās bieži mainījās valdnieki, katrā dinastijā to bija no 5-8. Visām dienvidu dinastijām, izņemot Lian, galvaspilsēta bija Naņdzjina. Par veiksmīgāko var uzskatīt Lian dinastijas dibinātāja, imperatora Sjao Jaņa (Vudi) (502.-549.) valdīšanas laiku. 

Vājā Čeņ dinastija nespēja pretoties ziemeļu valdnieka Jan Dzjana uzbrukumam un Ķīnu apvienoja jaunā Sui dinastija.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Smiltenes pagastā. Par citām jēdziena **Kalnamuiža** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kalnamuiža** ir ciems Smiltenes novada Smiltenes pagastā, pagasta centrs. Atrodas Smiltenes pilsētas ziemeļu pierobežā, Abula kreisajā krastā 1,6 km no novada domes Smiltenē un 133 km no Rīgas. Atrodas bijušās Smiltenes muižas vietā. Kalnamuižā atrodas pagasta pārvalde un Smiltenes tehnikums. Muižas komplekss un parks ir valsts nozīmes arhitektūras un dabas pieminekļi. Austrumos no Kalnmuižas Tepera ezera krastā atrodas sporta komplekss ar autosporta un kartinga trasēm un stadionu.

Vēsture
-------

Tagadējā Kalnamuižas ciema vietā 1370. gadā Rīgas arhibīskapam tika uzcelta nocietināta Smiltenes pils, kas nopostīta 16. un 17. gadsimta karos. 1530. gadā pilsnovadu savā īpašumā ieguva Rīgas arhibīskapa koadjuktors Brandenburgas Vilhelms. Pēdējais Smiltenes pilsmuižas (*Schloss Smilten*) īpašnieks no 1893. gada bija firsts Pauls Līvens, kuram pateicoties muižā un Smiltenes miestā tapa slimnīca, pirmā HES Baltijā, nabagu patversme, kokzāģētava, šaursliežu dzelzceļš uz Valmieru un Smilteni. 1922. gadā Smiltenes pilsmuižā tika ierīkota viengadīga piensaimnieku skola, kas vēlākos gados izauga par Smiltenes sovhoztehnikumu, pie kā pēckara gados izauga saimniecības ciemats.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 556 | —     |
| 1979 | 763 | +37.2% |
| 1989 | 563 | −26.2% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 551 | −2.1% |
| 2011 | 237 | −57.0% |
| 2021 | 203 | −14.3% |

 |
|  |

* Skats uz Smiltenes muižas ēku no Vidus ezera puses (ap 1920)Skats uz Smiltenes muižas ēku no Vidus ezera puses (ap 1920)
* Smiltenes muižas klētsSmiltenes muižas klēts
* Muižas lopu kūtsMuižas lopu kūts

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Kalnamuižu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Smiltenes pilsdrupas
3. ↑  Smiltenes pilsdrupas
4. ↑  «Smiltenes vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 10. augustā. Skatīts: 2011. gada 10. augustā.
5. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
6. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Smiltenes pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Brutuļi
* Grotūzis
* Ilgas
* Jaunbilska
* **Kalnamuiža**
* Kamaldiņa
* Lūkalni
* Lūķi
* Mācītājmuiža
* Varicēni

 |

 |
Ķīnas dalījums 572. gadā
Ierēdņa figūriņa
**Sešu dinastiju laiks** apzīmē Ķīnas vēstures laiku no 220. gada līdz 589. gadam, kas sākās līdz ar Haņu dinastijas sabrukumu un beidzās ar Sui dinastijas izveidošanos. Šis laiks iekļauj Trīs valstu posmu (220.-280.), Dzjiņu dinastijas pastāvēšanas laiku (265.-420.) un Ziemeļu un Dienvidu dinastiju laiku (420.-589.). Nosaukums radies no sešām dinastijām, kuru galvaspilsēta atradās Czjankanā, tagadējās Naņdzjinas tuvumā. 

Vienotas valsts sabrukums iezīmēja tradicionālās konfūcisma vērtību sistēmas sabrukumu, par populārākajām reliģijām kļūstot no Indijas ienākušajam budismam un daoismam. Daudzo īslaicīgo valstiņu pastāvēšana sagrāva Debesu mandāta un lojalitātes konceptus, augstmaņiem visu laiku pakļaujoties kārtējam iekarotājam un troņa uzurpatoram. Visu Ķīnu drīz klāj vairāki desmiti tūkstoši budistu tempļu. Par spīti politiskajai un militārajai nestabilitātei, šajā laikā attīstījās medicīna, astronomija, botānika un ķīmija. Tika izgudrota ķerra un gaisa pūķi. Pirmo reizi apkurei sāka izmantot ogles. Budistu tekstu tulkošana noveda pie literatūras attīstības, īpaši uzplaukstot mīlas dzejai. Aizsākas milzīgu budistu pagodu celtniecība, budistu tempļu un kulta alu sienas izrotāja gleznotas freskas.

Ķīniešu elites un iedzīvotāju bēgšana uz dienvidiem noveda ne tikai pie jaunas galvaspilsētas nodibināšanas, bet arī aristokrātisko ģimeņu varas nostiprināšanās, meritokrātijai un civilierēdņiem zaudējot savu iepriekšējo varu. Arī ziemeļus sagrābušie barbari centās virzīties uz dienvidiem, un ātri pārņēma ķīniešu kultūru un paražas. 311. gadā barbari ieņēma un izlaupīja galvaspilsētu Luojaņu, iesākot Sešpadsmit karalistu posmu ziemeļos. Karš un bandītu uzbrukumi pilnībā izpostīja Šaņsji, Hebei, Šaņdunas provinces, kurās palikušie augstmaņi cēla nostiprinātus fortus, kuros patverties iedzīvotājiem. Iesākās feodālā sadrumstalotība, fortu vadoņiem veidojot savstarpējas aizsardzības alianses, kā arī sadarbojoties ar ziemeļu barbaru karaspēku. Ziemeļos pakāpeniski nostiprinājās Ziemeļu Vei dinastijas valsts, kas pārņēma ķīniešu kultūru. 493. tā savu galvaspilsētu pārcēla uz atjaunoto Luojaņu.

Ziemeļnieku iebrukumi dienvidos apskatāmi Ziemeļu un Dienvidu dinastiju kontekstā. No ziemeļiem bēgušajai elitei šeit neizdevās izveidot stabilu valsti. 547. gadā tikai 1000 kareivju liela ziemeļnieku grupa iebruka dienvidos, sagrābjot Lian dinastijas valdnieku Sjao Jaņu (Vudi) un izveidojot gandrīz 100 000 vīru lielu armiju. Gandrīz 50 gadus valdījušo Sjao Jaņu ieslodzījumā nomērdēja badā. Dienvidus galīgi 589. gadā iekaroja Sui dinastija.

Medību aina, kapeņu sienas gleznojums

Atsauces
--------

1. ↑  Six Dynasties
2. ↑  Six Dynasties Civilization[novecojusi saite]
**Oste** (spāņu: *Isla Hoste*) ir praktiski neapdzīvota Čīlei piederoša sala Ugunszemes arhipelāgā Dienvidamerikas pašos dienvidos. Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģiona Čīles Antarktikas provinces Kabo de Hornosas komūnā. Oste ir arhipelāga otra lielākā un Čīles trešā lielākā sala; tā ir pasaulē vistālāk dienvidos esošā vieta, kur aug koki — Antarktiskais dižskābardis vai ņire (*Nothofagus antarctica*).

Ģeogrāfija
----------

Sala uzvietojusies Ugunszemes arhipelāga pašos dienvidos. Bīgla šaurums ziemeļos to atdala no Lielās Ugunszemes un Gordona salas, bet Mareja šaurums ziemeļaustrumos — no Navarino salas. Sala kalnaina, augstākais punkts 1402 m vjl. Krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu. Salā valda vēss piejūras klimats, biežs lietus un stiprs rietumu vējš. Salas rietumu un centrālā daļa ietilpst Alberto de Agostini nacionālā parka un teritorijā, bet visa sala — Hornas raga biosfēras rezervāta teritorijā.

Vēsture
-------

Salu kopš 6000 gadu tālas senatnes līdz pat 20. gadsimta vidum apdzīvoja jaganu indiāņi, kas to dēvēja par **Usinu** (*Usín*). Tagadējo nosaukumu salai 1830. gadā piešķīra britu ekspedīcijas kuģa *Adventure* kapteinis Filips Pārkers Kings par godu britu kara flotes kapteinim Wiljamam Hostem (*William Hoste*), kurš bija izcēlies kaujā pie Lisas 1811. gadā.

Detāli salu pētīja franču ekspedīcija ar kuģi *La Romanche* 1882.—1883. gadā. Pirmā Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros salas dienvidaustrumu piekrastē Oranhes līcī tika ierīkota polārstacija, kur tika veikti ne tikai obligātie IPY ģeomagnētiskie, meteolroloģiskie un ziemeļblāzmas novērojumi, bet arī plaši pētījumi botānikā, ģeoloģijā, hidrogrāfijā, okeanogrāfijā un zooloģijā. Papildstacija tika ierīkota netālajā Ušvajā.

1892. gadā salas austrumu krastā tika izveidota Tekenikes anglikāņu misija, bet 1902. gadā to pārcēla uz blakus esošo Navarino salu.

Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju un, lai gan tautskaitē te uzrādīti 11 iedzīvotāji, tie apdzīvo nelielu piekrastes saliņu. Salu retumis apmeklē tūristi un zinātnieki.

Atsauces
--------

1. ↑  Domestic carnivore interactions with wildlife in the Cape Horn Biosphere Reserve, Chile: Husbandry and perceptions of impact from a community perspective
2. ↑  Elsio Hugo Cárcamo Velásquez, Ushpashun, Puerto Williams Antes de 1956, (ISBN 978-956-319-115-8)
3. ↑  Science in the Snow. Chapter 1 - The Beginning
4. ↑  La Casa Stirling. Misiones anglicanas entre los yaganes de Tierra del Fuego

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Oste***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 322145857063422921689

 |

 |
**Apajao** (filipīniešu: *Lalawigan ng Apayao*, angļu: *Province of Apayao*, ilokanu: *Probinsia ti Apayao*) ir viena no Filipīnu provincēm valsts ziemeļdaļā, Kordiljeras administratīvajā reģionā. Administratīvi dalās 7 municipalitātēs un sīkāk 133 barangajās. Provinces oficiālā galvaspilsēta ir Kabugao, bet administratīvās iestādes atrodas Lunā. Provincē daudznacionāls iedzīvotāju sastāvs — lielākā daļa ir ieceļojušie iloki (51 %), kā aŗi aborigēnās kalniešu igorotu tautas isnagi (30 %), malauegi (4 %), isnegi (3 %), kalingi (3 %).

Ģeogrāfija
----------

Province izvietojusies Lusonas salas ziemeļdaļā Centrālās Kordiljeras kalnienes ziemeļos. Ziemeļos un austrumos robežojas ar Kagajanu, dienvidos — ar Kalingu, dienvidrietumos — ar Abru, bet rietumos — ar Ziemeļilokosu. Reljefs kalnains, augstākā virsotne ir Lungods (1921 m vjl). Valda subtropu kalnu klimats.

Vēsture
-------

Līdz 19. gadsimta beigām spāņu koloniālā administrācija isnegu apdzīvotās teritorijas faktiski nekontrolēja. 17. gadsimtā bija vairāki neveiksmīgi mēģinājumi šajā apvidū nodibināt kristiešu misijas. Tikai 1891. gadā tika izveidotas Apajao un Kabugao militāri politiskās komandansijas Kagajanas provinces sastāvā. Apajao subprovince dibināta 1907. gadā Kagajanas provincē. 1908. gadā Apajao iekļauta Kalnu provincē kā patstāvīga subprovince. 1966. gadā, sadalot Kalnu provinci, izveidota Kalingas-Apajao province, kas sadalīta 1995. divās patstāvīgās provincēs. Provinces centrs sākotnēji bija Tauitā (tagadējā Pudtola). 1915. gadā par subprovinces galvaspilsētu oficiāli tika pasludināta Kabugao, bet administratīvās iestādes palika Tauitā. 1936. gadā administratīvās iestādes tika pārceltas uz Lunu.

Ārējās saites
-------------



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kordiljeras administratīvais reģions Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| Provinces | 
* Abra
* Apajao
* Bengeta
* Ifugao
* Kalinga
* Kalnu province

 |
|  |
| Neatkarīgās pilsētas | 
* Bagio

 |

 |


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Filipīnu provinces Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| 
* Abra
* Aklana
* Albaja
* Antike
* Apajao
* Aurora
* Austrumdavao
* Austrummindoro
* Austrummisamisa
* Austrumnegrosa
* Austrumsamara
* Basilana
* Bataana
* Batanesa
* Batangasa
* Bengeta
* Bilirana
* Bohola
* Bukidnona
* Bulakana
* Davao de Oro
* Dienvidagusana
* Dienviddavao
* Dienvidilokosa
* Dienvidkamarinesa
* Dienvidkotabato
* Dienvidlanao
* Dienvidleite
* Dienvidsurigao
* Dienvidzamboanga
* Dinagatas Salas
* Gimarasa
* Ifugao
* Iloilo
* Isabela
* Kagajana
* Kalinga
* Kalnu province
* Kamigina
* Kapisa
* Katandvanesa
* Kavite
* Kesona
* Kirino
* Kotabato
* Laguna
* Launiona
* Leite
* Magindanao
* Marinduke
* Masbate
* Nuevaesiha
* Nuevaviskaja
* Palavana
* Pampanga
* Pangasinana
* Rietumdavao
* Rietummindoro
* Rietummisamisa
* Rietumnegrosa
* Risala
* Romblona
* Samara
* Sambalesa
* Sarangani
* Sebu
* Sikihora
* Sorsogona
* Sultankudarata
* Sulu
* Tarlaka
* Tavitavi
* Zamboanga Sibugaja
* Ziemeļagusana
* Ziemeļdavao
* Ziemeļilokosa
* Ziemeļkamarinesa
* Ziemeļlanao
* Ziemeļsamara
* Ziemeļsurigao
* Ziemeļzamboanga

 |

 |
Plantācija ir liels lauksaimniecības uzņēmums, kurā regulāri nodarbina algotu darbaspēku un kurā audzē kultūraugus pārdošanai.

Vēsture
-------

Sākotnēji plantāciju lauksaimniecība bija saistīta ar verdzību. 15. gadsimtā Venēcijas un Dženovas Republikas pirmās izveidoja plantācijas Vidusjūras salās, kur strādāja vergi, un vēlāk šī sistēma tika veiksmīgi izmantota Rietumindijā, Brazīlijā un ASV dienvidos.

Pirmie vergi britu kolonijās Amerikā bija baltie, starp tiem bija sodīti noziedznieki (lielākoties dumpinieki) un "algotie kalpi" (nabadzīgi cilvēki, kuri piekrita vairākus gadus strādāt kā vergi apmaiņā pret pārcelšanos uz Ameriku). Pēc tam plantācijās sāka masveidā izmantot no Āfrikas ievesto melnādaino vergu darbu. Līdz 19. gadsimta pirmajai pusei vergu plantācijas ASV dienvidos kļuva par galveno kokvilnas piegādātāju pasaules tirgum, bet vergu plantācijas Dienvidamerikā (britu un franču Vestindijā, Kubā, Brazīlijā) — par cukura piegādātāju.

Pēc verdzības atcelšanas 19. gadsimtā ASV un citās koloniālajās valdībās Amerikā vergu plantācijas aizstāja lielas latifundijas, kurās izmantoja galvenokārt algotu un daļēji piespiedu darbu.

Ārējās saites
-------------
Maskavas Kazaņas katedrāle
**Maskavas Kazaņas katedrāle** (krievu: *Казанский собор*) jeb **Dievmātes Kazaņas ikonas katedrāle Sarkanajā laukumā** (krievu: *Собо́р Каза́нской ико́ны Бо́жией Ма́тери на Красной площади*) ir Krievijas Pareizticīgo baznīcas katedrāle, kas atrodas Krievijas galvaspilsētas Maskavas centrā, uz ziemeļiem no Sarkanā laukuma.

Pirmā koka baznīca šajā vietā tika uzcelta par Dmitrija Požarska līdzekļiem par godu poļu padzīšanai no Maskavas 1612. gadā. Baznīcā ievietoja Kazaņas Dievmātes ikonu. Pēc ugunsgrēka 1630. gadā tika uzcelta mūra baznīca. Gadsimtu gaitā tā vairākkārt pārbūvēta un papildināta. 17. gadsimta vidū Kazaņas katedrālē darbojās protopops Avakums. 1936. gadā, pārbūvējot Manēžas laukumu, katedrāle tika nojaukta. Tās vietā vispirms tika izveidots Trešās Internacionāles pagaidu paviljons, vēlāk vasaras kafejnīca. Katedrāle tika atjaunota 20. gadsimta deviņdesmitajos gados.

* 
*

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Maskavas Kazaņas katedrāle***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 144691253
* LCCN: nr94033918

 |

 |
Annas Ģertrūdes Vērmanes portrets (1821).
Vērmanes piemineklis (2002).
**Anna Ģertrūde Vērmane** (vācu: *Anna Gertrud Wöhrmann*, 1750—1827) bija vācbaltiešu tirgotāja sieva un mecenāte. Likusi pamatus Vērmanes dārza izveidei.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1750. gada 2. martā Rīgā tirgotāja Zamuela Ēbela un viņa sievas Urzulas, dzimušas Hartvigas, ģimenē. Viņas māte mira 1752. gadā, bet tēvs 1758. gadā, viņu pieņēma Rīgas birģermeistara Depkina mājā.
Pēc 1772. gada apprecējās ar Melngalvju biedrības vecāko Kristiānu Heinrihu Vērmani (1737—1813), kas vēlāk kļuva par Lielās ģildes locekli. Viņu laulībā piedzima septiņi bērni. Viņas mazdēls Kristiāns Heinrihs Panders (1794—1865) bija paleontologs, embriologs un ģeologs.

Pēc vīra nāves 1817. gadā viņa atraitne Anna Ģertrūde Vērmane lika ierīkot eksotisku koku parku ar rozāriju savā zemes gabalā ārpus Rīgas nocietinājumiem, kur atradās viņas dārza mājiņa. Savā testamentā viņa dārzu novēlēja pilsētai ar noteikumu, ka tas nekad netiks pārdots privātpersonām vai sadalīts. 

Mirusi 1827. gadā Rīgā. Parka labiekārtošanu turpināja viņas dēls Johans Kristofs Vērmans, kas 1829. gadā pie viņas dārza mājiņas lika uzcelt piemiņas obelisku mātes piemiņai.

Bērni
-----

* Heinrihs (*Heinrich*; 1773—1810). Sieva Karolīne Ernestīne Krīgere (*Carolina Ernestina Krüger*; mirusi 1837)
* Urzula Karolīne (*Ursula Caroline*; 1775—1845). Vīrs Lielās ģildes vecākais Johans Martins Panders (*Johann Martin Pander*; 1765—1842), dēls Kristiāns Heinrihs Panders (1794—1865)
* Kristiāns Heinrihs (II) (*Christian Heinrich*; 1779—1824). Sievas: 1. Elīza Skūgala (*Eliza Scougall*, 1756—1826) no Skotijas. 2. Karolīne Ernestīne Krīgere (*Carolina Ernestina Krüger*; mirusi 1837).
* Anna Ģertrūde Marija (*Anna Gerdtrut Maria*; dzimusi 1782)
* Johans Kristofs Vērmans (*Johann Christoph*; 1784—1843). Sieva: Cecīlija Vilhelmīne Kulmane (*Cäcilie Wilhelmine Kuhlmann*; 1788—1840).
* Karolīne (*Caroline*; dzimusi ap 1784). Vīrs: Hanss fon Verders (*Hans von Werder*)
* Johans Frīdrihs

Atsauces
--------

1. ↑  Anna Gertruta Wöhrmann geni.com
2. ↑  Atjaunotajā Vērmanes dārzā atklāj pieminekli Annai Vērmanei

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5953156133215358430004
* GND: 1188555537

 |

 |
Vienkārša limfmezgla diagramma
**Limfmezgli** (latīņu: *nodi lymphatici*) ir limfātiskās sistēmas daļa — nelieli ovāli vai apaļi veidojumi limfvadu ceļos, kuri var būt no kniepadatas galviņas līdz rieksta lielumam. Tie ir bioloģiski aktīvi caurplūstošās limfas filtri, kas aiztur infekciju un svešķermeņus, kā arī limfa limfmezglos bagātinās ar limfocītiem. Limfmezglos veidojas arī antivielas, kas nodrošina organisma imunitāti.

Limfmezgli parasti ir izvietoti grupās gar lielākajām vēnām. Katram limfmezglam vienā pusē ir padziļinājums — vārti, kur ieiet artērija un nervi, bet iziet vēnas un aiznesējlimfvadi. No limfmezgla izvelvētās puses iepretim vārtiem limfmezglā ieiet pienesējlimfvadi. Limfmezglu ietver saistaudu kapsula, no kuras mezglā ieiet nelielas starpsienas. Starp tām atrodas limfoidālie audi, t.i. retikulārie audi, kuru cilpās attīstās limfocīti, kurus caurplūstošā limfa ievada asinsritē. Limfmezglu grupas, caur kurām plūst kāda noteikta orgāna vai ķermeņa apvidus limfa, sauc par apvidus (reģionārajiem) limfmezgliem.

Atsauces
--------

1. 1 2  «LIMFMEZGLI». *medicine.lv* (latviešu). 2012-04-02. Skatīts: 2023-05-06.
Pilsētas dienvidrietumu daļa (2023. gada 23. aprīlis)
**Bahmutas kauja** (ukraiņu: *Битва за Бахмут*) ir kauju sērija starp Ukrainas bruņotajiem spēkiem un Krievijas bruņotajiem spēkiem, kurus atbalsta Vāgnera grupa, karadarbības laikā, kas kopš 2022. gada augusta norisinās ap Bahmutas pilsētu. Šī kauja ir daļa no Donbasa kaujas, kas ir lielākā kauja Eiropā kopš 1945. gada.

Līdz 2023. gada sākumam, pēc apgabala administrācijas vadītāja Pāvela Kiriļenko teiktā, pilsēta bija sagrauta vairāk nekā par 60 %, bet līdz maijam tā bija gandrīz pilnībā izpostīta.

2023. gada maija beigās Krievijas karaspēks ieņēma pilsētu. Kaujas apkaimē turpinās.

Priekšvēsture
-------------

Krievijas T-64BV Nr. 5 tika sagūstīts kā trofeja (2014. gada 27. jūnijs)
Bahmutā, kas tolaik bija Artemivska, 2014. gadā notika kaujas starp Ukrainas bruņotajiem spēkiem un Krievijas separatistu spēkiem. Separatistu grupējumi ieņēma daļu pilsētas prokrievisko protestu laikā Ukrainā 2014. gada aprīlī, un Ukrainas īpašo operāciju spēku vienības kopā ar Nacionālo gvardi tika nosūtīta izdzīt kaujiniekus no pilsētas. Prokrieviskie kaujinieki tika izspiesti uz pilsētas nomali, kur sadursmes turpinājās līdz 2014. gada jūlijam, kad viņi beidzot atkāpās no šīs teritorijas.

Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā viens no galvenajiem Krievijas bruņoto spēku mērķiem bija ieņemt Donbasu. 2022. gada 18. aprīlī Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis paziņoja par kaujas sākumu par Donbasu. Līdz 2022. gada jūlijam KF bruņotie spēki spēja ieņemt vairākas lielākās pilsētas Luhanskas apgabalā un tādējādi ieņemt visas deklarētās tā saucamās Luhanskas Tautas republikas teritorijas, pēc tam Krievijas pavēlniecības uzmanība tika pievērsta Slovjanskai, Bahmutai un Soledarai.

Attēli
------

* Ukraiņu karavīrs ierakumosUkraiņu karavīrs ierakumos
* Degošā baznīca BahmutāDegošā baznīca Bahmutā
* Ukrainas prezidents Volodimirs Zelenskis Bahmutā tikās ar Ukrainas karavīriemUkrainas prezidents Volodimirs Zelenskis Bahmutā tikās ar Ukrainas karavīriem

Atsauces
--------

1. ↑  «Бахмут: найкривавіша битва піхоти з часів Другої світової війни». *Радіо Свобода* (ukraiņu). Skatīts: 2023-06-26.
2. ↑  «Бахмут. Пригожин утверждает, что город полностью захвачен, Минобороны Украины признает: ситуация — «критическая» Больше 10 месяцев боев — в фотографиях». *Meduza* (krievu). Skatīts: 2023-08-23.
3. ↑  «Ukrainians fighting outside Bakhmut see Russian mercenaries withdrawing». *Washington Post* (angļu). 2023-05-28. Skatīts: 2023-08-23.
4. ↑  «7 лет свободы Бахмута. В этой интерактивной хронике все, что пережил город во время оккупации». *Свої.City* (ukraiņu). Skatīts: 2023-06-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bahmutas kauja***.
***Barry*** ir amerikāņu melnās komēdijas televīzijas seriāls, kuru radījuši Aleks Bergs un Bills Heiders. Seriāla pirmizrāde bija 2018. gada 25. martā, to pārraidīja televīzijas kanāls HBO. Bills Heiders tēlo galveno varoni, kura vārdā nodēvēts šovs.

Berijs ir bijušais Amerikas jūras kājnieks Berijs Berkmens, kas strādā kā mazapmaksāts algots slepkava. Vientuļš un neapmierināts ar savu dzīvi, viņš negribot ceļo uz Losandželosu, lai nogalinātu kādu no aktiermākslas grupas (kuru māca Henrija Vinkrera atveidotais Džīns Krūseno) dalībniekiem. Berijs nonāk situācijā, ka viņam jāpiedalās aktiermākslas nodarbībās kopā ar citiem cilvēkiem, kuri grib kļūt par aktieriem Losandželosā. Berijs pieņem skatuves vārdu "Barry Block". Beigās viņš pievienojas šai aktiermākslas grupai un cenšas nevienu vairs nenogalināt.

2018. gada 12. aprīlī HBO apstiprināja seriālu otrajai sezonai, kuras pirmizrāde notika 2019. gada 31. martā. 2019. gada 10. aprīlī HBO apstiprināja seriālu trešajai sezonai.

Seriāls ieguvis trīs Emmy balvas, kā arī trīs reizes nominēts Zelta globusa balvai.

Ārējās saites
-------------
**Salpas** (*Thaliacea*, *Salpae*) - tunikātu brīvi peldošu jūras organismu klase. Dzīvo pārsvarā okeāna virsējos slāņos (līdz dažiem simtiem metru dziļumā). Ķermenis cilindrisks, garumā no dažiem milimetriem līdz 33 cm, klāts ar caurspīdīgu tuniku, kurai cauri redzamas gredzenveida muskuļu lentes un zarnu trakts. Ķermeņa pretējos galos izvietotas sifonu atveres: mutes atvere, kas ved uz plašu rīkli, un anālā atvere. Sirds atrodas vēdera (ventrālajā) pusē. Salpām ir atvērtā asinsrites sistēma. Nervu sistēmu veido virsrīkles ganglijs ar atejošem no tā nerviem. Virs tā atrodas gaismasjutīgais orgāns (actiņa).

Salpas dzīvo visos okeānos, izņemot Ziemeļu Ledus okeānu. Salpu dzīves cikls veidojas, mijoties dzimumu un bezdzimumu paaudzēm. Hermofrodīta dzimumīpatņa ķermenī attīstās vienīgais embrijs. No embrija izaug jauna bezdzimuma salpa, uz kuras izauguma — stolona — pumpurojoties veidojas daudzskaitlīgi dzimuma paaudzes indivīdi. Šādu salpu ķēdītes atraujas no stolona, veidojot kolonijas līdz vairākiem simtiem īpatņu katrā. Reizēm okeānos salpas veido milzīgas kopas. Ar simbiotisku baktēriju starpniecību salpas tumsā izstaro luminiscējošu gaismu. Barojas ar fitoplanktonu. Salpas kalpo par barību zivīm un jūras bruņurupučiem.

Sistemātika
-----------

Klasē ir ap 25 sugām. Salpas iedala 3 kārtās pa vienai dzimtai katrā.

Salpu klase (*Thaliacea*)

* kārta Pirosomas (*Pyrosomida*)
* kārta Salpas (*Salpida*)
* kārta Muciņsalpas (*Doliolida*)
Ptolemaja Ēģipte ap 235. gadu p.m.ē.
**Ptolemaju valsts** bija Ēģiptes vēsturiskais periods, kas sākas ar tās iekļaušanu Aleksandra Lielā varā.

Pirmais šī perioda Ēģiptes valdnieks Ptolemajs Soters izmantoja vietējās dinastiskā perioda tradīcijas, lai nostiprinātu savu varu, un nodibināja Ptolemaju dinastiju, kas valdīja lielāko daļu laika. Ptolemaja I dēla Ptolemaja II laikā (valdīja 283–246. g. p. m. ē.) Ēģiptes vara pieauga, sasniedzot vislielāko varenību Ptolemaja III laikā (valdīja 246–222. g. p. m. ē.). Ptolemaji valdīja Kirenaikā, Kiprā, Palestīnā, Sīrijas dienvidos, Mazās Āzijas rietumos, Trāķijas un Hellesponta piekrastē, kā arī Egejas jūras salās.

Sākot ar Ptolemaja IV Filopatora valdīšanas laiku, kurš deva priekšroku dīkstāvei un greznībai, Ēģiptes vara vājinājās. Ēģiptes cilšu sacelšanās noveda pie tā, ka tika zaudēta daļa valsts teritorijas. Valsts pastāvēja līdz Oktaviāna iekarošanai 30. gadā p. m. ē. pēc tam tā kļuva par Romas impērijas Ēģiptes provinci.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ptolemaju valsts***.
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85041288

 |

 |