recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Haims Azriels Veicmans** (ivritā: חיים ווייצמן; dzimis 1874. gada 27. novembrī, miris 1952. gada 9. novembrī) bija cionists, Pasaules Cionistu organizācijas prezidents (1921–1931, 1935–1946), pēc Izraēlas nodibināšanas - tās pirmais prezidents (no 1949. gada līdz savai nāvei).

Ievērojams ķīmiķis, izstrādāja ABE-procesu acetona iegūšanai. 1934. gadā Rehovotā nodibināja Veicmana Zinātnes Institūtu - vienu no redzamākajām Izraēlas zinātnes iestādēm.

Piedzima Motaļas pilsētiņā netālu no Pinskas (tagad Baltkrievijā) kā trešais no piecpadsmit bērniem. Apmeklēja skolu Pinskā. Studēja ķīmiju Darmštatē un Fribūrā. No 1901. gada - pasniedzējs Ženēvas Universitātē, no 1904. gada - Mančestras Universitātē. 

Aktīvi piedalījās cionisma kustībā. Darbodamies Lielbritānijā, bija viens no cilvēkiem, kuri kontaktējās ar Artūru Balfūru, pārliecinot par ebreju mītnes zemes Palestīnā dibināšanas nepieciešamību. 1919. gada 3. janvārī parakstīja t.s. Faisala-Veicmana vienošanos. Pēc 1921. gada - Pasaules Cionistu organizācijas prezidents, pēc Izraēlas nodibināšanās - valsts prezidents.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Haims Veicmans*** |

* Par Veicmanu Izraēlas Ārlietu ministrijas lapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 61778920
* LCCN: n50003498
* ISNI: 0000 0001 0907 8777
* GND: 118630709
* SELIBR: 101288
* SUDOC: 08167886X
* BNF: cb14509036r (data)
* BIBSYS: 90203942
* HDS: 027849
* NLA: 3524858
* NKC: ola2002157572
* BNE: XX1468649
* CiNii: DA04527894

 |

 |
**Juris Sējāns** (1952) ir latviešu televīzijas režisors un mūziķis, rokgrupu "Menuets" un "Pērkons" basģitārists. Jūrmalas pilsētas Goda pilsonis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1952. gada 30. septembrī Rīgas pilsētas Jūrmalas rajonā, dzīvoja Asaros, mācījās Asaru astoņgadīgajā skolā, Jūrmalas 4. vidusskolā un Jūrmalas Mūzikas skolā, kur apguva flautas spēli. 1968. gadā kopā ar brāli Andri un citiem skolēniem nodibināja grupu "Menuets", grupas pirmais mēģinājums notika brāļu Leona un Andra Sējānu vecāku mājā Asaros.

Kopš 1981. gada Juris Sējāns līdztekus bija arī rokgrupas "Pērkons" basģitārists un dziedātājs, pārdzīvoja grupas aizlieguma periodus no 1983. līdz 1984. un no 1985. līdz 1987. gadam. Kopā ar Imantu Kalniņu un Juri Kulakovu sacerēja rokoratoriju "Kā jūra, kā zeme, kā debess" ar Māra Čaklā dzeju.

Strādā Latvijas Televīzijā par režisoru, veidojot kultūras raidījumus.

Atsauces
--------

1. 1 2  „MENUETS" DODAS 50 GADU JUBILEJAS TŪRĒ „MENUETAM 50, LATVIJAI 100" muzikaspasaule.lv, 2018. gada oktobrī
2. ↑  Starp mašīnām, motoriem, meitenēm Uldis Rudaks, Diena, 2014. gada 11. jūnijā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 1255146936626213780710

 |

 |
Sešstarainā koraļļa *Parazoanthus axinellae* zooīdi
**Zooīds** jeb **zoīds** ir koloniālo organismu atsevišķs īpatnis. Zooīdu koloniju dzīvesveids var būt sastopams vairākās radniecīgi nesaistītās organismu grupās. Parasti zooīdi ir daudzšūnu koloniāli organismi, kuru uzbūve ir līdzīga radniecīgiem savrupiem organismiem. Zooīdu kolonija var būt savā starpā cieši saistīta, jo katrs zooīds pilda savu funkciju. Zooīdi var būt savienoti ar kopējiem audiem (piemēram, koraļļpolipi, sifonoporas un pirosomas) vai arī ar kopēju skeletu (sūneņi un spārnžauņi), un tos atdala vienu no otra cenocijs. Volvoksiem (vienšūņu aļģu kolonija) zooīdi ir savienoti ar protoplazmiskiem "tiltiņiem". Visa volvoksa kolonija pārvietojas ar zooīdu saskaņotām viciņu kustībām. Zooīdu kopējā kolonija tiek saukta par zoonu. Koraļļpolipu zooīdus mēdz saukt arī par polipiem.

Zooīdiem var izpausties polimorfisms, t.i. dažādi zooīdi var pildīt atšķirīgas funkcijas: piemēram, koloniālajam bezmugurkaulniekam *Physalia physalis* viens zooīds var veidot pūsli ar buru, kas piepūsts ar gāzi peld pa ūdens virsmu, bet apakšpusē atrodas zooīdi ar gariem taustekļiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Thorp, James H.; Wood, Timothy S. (2019). "Chapter 13 - Phylum Ectoprocta". Thorp and Covich's Freshwater Invertebrates: Volume 4: Keys to Palaearctic Fauna (4th ed.). pp. 519–529. ISBN 978-0-12-385024-9.
**Lielā ežgalvīte** (latīņu: *Sparganium erectum*) ir Eirāzijā sastopama vilkvālīšu dzimtas augu suga (pēc APG III sistēmas) ar cirkumpolāru izplatības areālu. Sugai nodala vairākas pasugas. Latvijā lielā ežgalvīte ir sastopama visā valsts teritorijā, biežāk valsts dienvidaustrumos.

Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas upju un ezeru piekrastes seklūdenī, retāk aizaugošās vecupēs un grāvjos.

Apraksts
--------

Lielā ežgalvīte ir daudzgadīgs, 70—150 cm garš lakstaugs ar stāvu, ziedkopā zarojošu stublāju. Lapas ir veselas, lineāras, 30—60 cm garas un 1,5—2,5 cm platas. Lapai ir gluda mala, īsi smails vai strups gals, makstveida pamats, apakšpuse ar acīm redzamu šķautni. Apziedņa lapas ir biezas, tumšas. Ziedkopā uz zariem apakšdaļā sievišķo, augšdaļā vīrišķo ziedu galviņas. Raksturīgs otrādi piramidāls auglis (0,5—0,8 cm garš), gala knābis (irbuļa palieka) īss, līks. Sēkla liela, aizņem telpu līdz augļa pašai virsotnei. Zied jūnijā un jūlijā.

Ļoti līdzīga sīkaugļu ežgalvītei (*Sparganium microcarpum*) un necilajai ežgalvītei (*Sparganium neglectum*). Droši atšķirama tikai pēc augļa formas. Lielajai ežgalvītei auglis ir otrādi piramidāls (ne šauri vārpstveidīgs ar iežmaugu apmēram vidusdaļā vai olveidīgs ar taisnu knābi). Bez tam sīkaugļu ežgalvītei uz zariem ziedu galviņu ir salīdzinoši daudz vairāk, un tās ir sīkākas (šo atšķirības pazīmi gan nevar uzskatīt par drošu).

Pasugas
-------

Sugas ietvaros parasti nodala 4 pasugas (daži autori tās aplūko kā patstāvīgas sugas):

* *Sparganium erectum ssp. erectum*,
* *Sparganium erectum ssp. microcarpum* (Neuman) Domin,
* *Sparganium erectumssp. oocarpum* (Čelak.) Domin,
* *Sparganium erectum ssp neglectum* (Beeby) K.Richt.

Pasugu morfoloģiskās atšķirības izpaužas galvenokārt augļa formā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «lielā ežgalvīte - Sparganium erectum L. s.str. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-07.
***Johan Cruijff Schaal*** ir futbola trofeja Nīderlandē, kas nosaukta Nīderlandes futbolista Johana Kruifa vārdā, ko bieži dēvē arī par **Nīderlandes Superkausu**. Uzvarētājs tiek noskaidrots tikai vienā mačā, kurā spēlē nacionālās futbola līgas *Eredivisie* uzvarētāja un nacionālā *KNVB kausa* ieguvēja. Gadījumā, ja komanda uzvar gan *Eredivisie*, gan *KNVB kausā*, uzvarētājs tiks noskaidrots starp šo komandu un nacionālās līgas otro vietu.

Trofeja
-------

Trofeja ir sudraba plāksne ar 60 centimetru diametru. Tā ir līdzīga trofejām, ko saņēmuši *Eredivisie* uzvarētāji. Uz trofejas iegravētais teksts ir šāds:

* Apmale, augšpusē: "Johan Cruijff Schaal XV" (vai: "Johan Cruijff Trophy X", tātad Cruijff ar "ij" pretstatā starptautiskajai pareizrakstībai, izmantojot "y" un skaitli ar romiešu cipariem)
* Centrs: "KNVB 31-7-2008" (KNVB apzīmē "Koninklijke Nederlandse Voetbal Bond" vai "Karaliskā Nīderlandes futbola asociācija", kam seko spēles datums)
* Apmale, apakšdaļa: "Ajax – FC Twente" (spēli aizvadošās komandas, otrajā vietā nosaucot nacionālās līgas čempioni)

Vēsture
-------

### Superkauss

Pirmā Superkausa spēle tika aizvadīta 1949. gada 25. jūnijā. Līgas čempioni *SVV* ar 2:0 pārspēja kausa ieguvējus *Quick 1888*.

Nīderlandes Futbola asociācija atjaunoja sacensības 1991. gadā ar nosaukumu *PTT Telecom Cup*, un spēles vienmēr tika aizvadītas De Kuip stadionā Roterdamā. Pēc trim gadiem sponsors *PTT Telecom* atkāpās un Superkausa nosaukums tika atjaunots.

### *Johan Cruiff Schaal*

1996. gadā formāts tika mainīts uz pašreizējo un tika spēlēts Amsterdamas Arēnā ar nosaukumu *Johan Cruyff Schaal.*

2003. gadā abu komandu atbalstītāji, proti, *FC Utrecht* un *PSV Eindhoven*, bija neapmierināti ar formātu un negāja uz stadionu. *Utrehtas* fani sūdzējās par protokoliem saistībā ar viņu braucienu uz Amsterdamu (stingri noteikumi par huligānisma draudiem), bet *PSV* fani bija neapmierināti ar viņiem piešķirtajām sēdvietām. Tika pārdotas tikai 700 no 13 000 pieejamajām biļetēm. Naudas balva 2003. gadā bija 135 000 eiro. 2004. gadā dalībnieces bija *Ajax* un *FC Utrecht*. *Utrehta* uzvarēja ar galarezultātu 4:2 pēc tam, kad līdz mača 85. minūtei rezultāts bija 1:2. Trīsdesmit trīs tūkstoši skatītāju piedzīvoja visievērojamāko atgriešanos trofejas vēsturē.

Tā kā *PSV* 2005. gadā uzvarēja gan nacionālajā čempionātā, gan kausā, tās pretiniece bija *Ajax* (kas bija otrajā vietā līgā) uzvarēja ar rezultātu 2:1. Tā bija tikai ceturtā *Ajax* uzvara mājās pār *PSV* desmit gadu laikā.

Sākot ar 2017. gadu, spēle tiek aizvadīta *Eredivisie* čempionu stadionā.

Atsauces
--------

1. ↑  «+19 augustus 1996: Hegemonie Ajax ten einde». *Sportkroniek.nl* (holandiešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-05-30. Skatīts: 2022-07-30.

Ārējās saites
-------------

* Nīderlande — Superkausa finālu saraksts, RSSSF.com
**Babilonas trimda**, **Babilonijas trimda** (arī **Bābeles gūsts**) attiecas uz senebreju deportāciju no senās Jūdejas karalistes uz Babiloniju 6. gadsimtā pirms mūsu ēras.

Priekšvēsture
-------------

Senā Jūdejas karaliste pastāvēja no aptuveni 930. gada p.m.ē - 586. gadam p.m.ē. Tā izveidojās pēc tam, kad pēc valdnieka Zālamana nāves viņa mantinieka neprasmīgās valdīšanas dēļ sadalījās senā Izraēlas karaliste. Jūdas cilts savulaik bija izvēlējusies Dāvidu par valdnieku un viņa dinastija turpināja valdīt arī Jūdejas karalistē.

Trimda
------

Jūdejas karalisti 586. gadā p.m.ē Nebukadnecara II vadībā iekaroja babilonieši. Tika nopostīts Jeruzalemes templis un sabiedrības redzamākie pārstāvju deportēti uz Babiloniju. Pēc tam kad Persijas impērija sagrāva Babiloniju, tās valdnieks Kīrs II 539. gadā p.m.ē. deva atļauju ebrejiem atgriezties savā senču zemē. Bībelē aprakstīts, ka atgriezties izvēlējušies 40 000 ebreju, bet daļa palika Babilonijā.

Atgriešanās
-----------

Pēc Kīra II atļaujas saņemšanas, Ezras vadībā 40 000 - 120 000 ebreju atgriezās savā senču zemē. Jau pirms Jūdas karalistes sagrāves Asīrija bija iekarojusi Izraēlas karalisti un tās iedzīvotājus aizvedusi trimdā. Šo desmit cilšu liktenis nav zināms. Tāpēc Ezras vadītie ebreji faktiski bija pēdējie no sākotnējo divpadsmit cilšu ebrejiem. 

Kad viņi atgriezās *Apsolītajā zemē*, tur viņi saskārās ar samariešiem, kas piekopa līdzīgu reliģiju. Bībele samariešus apraksta kā svešiniekus, kurus iekarotajā zemē nomitinājuši Asīrijas valdnieki. Teoriju par viņu izcelsmi ir daudz. Iespējams, ka tie vienkārši bija ebreji, kuriem bija laimējies izglābties no deportācijām.

Trimdas nozīme ebreju tautas vēsturē
------------------------------------

Babilonas trimda un tai sekojošā atgriešanās Izraēlā tiek uzskatīti par vienu no svarīgākajiem notikumiem ebreju un Dieva attiecībās. Ebreji jau reiz tika izglābti no Ēģiptes verdzības un ievesti *Apsolītajā zemē*. Babiloniešu iekarojumi, Zālamana tempļa nopostīšana, trimda un tai sekojošās atgriešanās tiek uztverts kā Dieva sods. Taču pēc soda Dievs atkal ļauj ebrejiem atgriezties Apsolītajā zemē. 

Pēc abu karaļvalstu iekarošanas un iedzīvotāju deportācijām beidza pastāvēt senais izraēļu dalījums divpadsmit ciltīs. Trimda arī uzskatāma par ebreju diasporas sākumu, jo pēc tās aizvien lielāks ebreju skaits dzīvoja ārpus *Apsolītās zemes* robežām.
Aizpogājams vīriešu zīda kamzolis Francijā, ap 1715. gadu
**Kamzolis** (vācu: *Kamisol*, no latīņu: *carnisia*, 'krekls'), ir īsa apakšjaka, ko valkā virs krekla zem svārkiem, vai vīriešu (parasti gara) veste, ko valkā zem virsdrēbēm. Kamzoli valkāja lielākam siltumam vēsā laikā. 18. gadsimtā tas savā rašanās zemē Francijā sāka iziet no modes, taču palika populārs starp lauku iedzīvotājiem un iegājās arī sievietēm, vārda nozīme 19. gadsimtā dažās valodās mainījās pat līdz sieviešu naktskreklam. Mūsdienās par kamzoli sauc arī biezu džemperi vai svīteri ar augstu un slēgtu apkakli, kā arī biezu virsjaku. Nīcas pusē kamzolis ir viens no virsjakas, kas aukstā laikā ietilpst Nīcas tautastērpā, nosaukumiem.

Jaukta materiāla kamzolis. Francija, ap 1750. gadu
Kamzolis radās 16. gadsimtā kā zem bruņām valkājams apģērbs un reizēm bija bez piedurknēm. No karotāju apģērba tas izzuda 18. gadsimta vidū un beigās. Dažas tjurku tautas (kazahi, baškīri, tatāri) par kamzoli jeb bešmetu sauc sieviešu virsjaku bez piedurknēm, kas ietilpst kazahu reģionālajos tautastērpos, lai gan vecākie dati par to attiecas tikai uz 19. gadsimtu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latviešu konversācijas vārdnīca. 60.burtn. (1927)». *gramatas.lndb.lv*. Skatīts: 2022-10-10.
2. 1 2  «kamzolis | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2022-10-10.
3. ↑  *Manuel des dames, ou, L'Art de l'élégance: Sous le rapport de la toilette ...* Elisabeth Celnart
4. ↑  Thierry Holleville. *Vivre à Blois au XVIIIe siècle*. Atramenta, 2013-10-11. ISBN 978-952-273-250-7.
5. ↑  *The shorter Oxford English dictionary on historical principles / 2. Marl - Z and addenda*. Oxford : Clarendon Press. 1980. ISBN 978-0-19-861126-4.
6. ↑  «Кас ir Kamzolis? | Terminu un Svešvārdu vārdnīca | Vardnica.lv». *www.vardnica.lv*. Skatīts: 2022-10-10.
7. ↑   Video: no Otaņķu senlietu krātuves eksponātiem. Kamzolis. Atjaunināts: 2022-10-10
8. ↑  «Камзол.». *www.brocgaus.ru*. Skatīts: 2022-10-10.
9. ↑   Камзол // *Казахстан. Национальная энциклопедия.* — Алматы: *Қазақ энциклопедиясы*, 2005. — Т. III. — ISBN 9965-9746-4-0.

Ārējās saites
-------------
**Mazais ganiņš un viņa brīnišķais ceļojums** ir latviešu grafiķa un bērnu grāmatu autora Alberta Kronenberga grāmata, kas izdota 1931. gadā.

Vēsture
-------

Grāmatu ar A. Kronenberga tekstu un zīmējumiem 1931. gadā izdod Emīlija Benjamiņa. Sākotnēji viņš pieaicināts tikai kā ilustrators, taču tad, kad iecerētais teksta autors noteiktajā laikā nav iesniedzis manuskriptu, A. Kronenbergs nolēmis sacerēt vārsmas pats. E.Benjamiņa darbu akceptējusi, un tā aizsākās Kronenberga bērnu grāmatu autora karjera. 1987. gadā grāmatas pirmizdevuma atkārtots izdevums nāk klajā Stokholmā, izdevniecībā "Atvase", 1997. gadā to Rīgā izdod "Aģentūra A.K." un 2017. gadā Jūrmalā biedrība "Kronenbergs un draugi". 

1958. gadā Latvijas Valsts izdevniecībā nāk klajā jauns grāmatas variants ar nosaukumu "Mazais ganiņš un viņa brīnumainie piedzīvojumi". Padomju Latvijā iepriekšējā versija netika pārpublicēta, jo tajā bija atsauces uz reliģiskiem tēliem un svētkiem (Svētais Pēteris, Ziemassvētki, Dieviņš, eņģelīši). Kad izdevniecība piedāvāja autoram izņemt no darba atsauces uz reliģiju, viņš radīja pilnīgi jaunu teksta variantu.

1988. gadā tiek ierakstīta Raimonda Paula komponētā dziesmuspēle bērniem "Mazais ganiņš" bērnu vokālā ansambļa "Dzeguzīte" izpildījumā. Top arī televīzijas raidījums ar šī cikla dziesmām. 1992. gadā izdota dziesmuspēles nošu grāmata. R. Pauls izmantojis 1958. gadā publicēto darba versiju.

1998. gadā grāmatas dramatizējumu Leļļu teātrī ar Jāņa Lūsēna mūziku iestudē režisori Vija Blūzma un Māris Koristins. 

2011. gadā grāmatas dramatizējumu ar R. Paula mūziku Leļļu teātrī iestudē režisors Valdis Pavlovskis.

2012. gadā R. Paula dziesmuspēli jaunā aranžējumā ieraksta tābrīža "Dzeguzītes" sastāvs un izdod CD albumu.

2017. gadā Latvijas Nacionālajā teātrī grāmatas dramatizējumu iestudē režisors Jānis Znotiņš, 2023. gadā tiek iestudēts tā atjaunojums ar citu aktieru sastāvu.

Raimonda Paula dziesmuspēles albums
-----------------------------------

Albumu bērnu vokālais ansamblis "Dzeguzīte" ieraksta 1988. gadā, tas tiek izdots skaņuplatē 1990. gadā. Ierakstā piedalās instrumentāla grupa R. Paula vadībā. 

### Dziesmu saraksts

1. Trīs gani, septiņi sivēni
2. Sēņu vecītis
3. Ugunsgrēks Garaušos
4. Odējs
5. Vilka dēla kristības
6. Rūķīšu gadatirgus
7. Pūķis
8. Lietus diena
9. Lejputrija
10. Ūdensmāte
11. Mājiņa uz koka kājām
12. Divpadsmit laupītāji
13. Baba
14. Mājās

Literatūra
----------

* *Mazais ganiņš: pārrunas par Alberta Kronenberga daiļradi*. Sast. Inese Janovska. Rīga: Latvijas Nacionālā bibliotēka, 1992.

Atsauces
--------

1. ↑  Laika pārbaudītas vērtības. Irēnas Lagzdiņas intervija ar Rūtu Kronenbergu. *Laiks*, 2008, 9. augusts.
2. ↑  Laika pārbaudītas vērtības. Irēnas Lagzdiņas intervija ar Rūtu Kronenbergu. *Laiks*, 2008, 9. augusts.
**Anrī de La Volks** (franču: *Henry de La Vaulx*; dzimis 1870. gada 2. aprīlī, miris 1930. gada 18. aprīlī) bija franču gaisa balona pilots, ceļotājs, rakstnieks un lielāko Francijas un starptautisko aviācijas asociāciju līdzdibinātājs.

No 1898. gada marta līdz 1897. gada maijam viņš dzīvoja pie vietējām ciltīm Patagonijā un vēlāk uzrakstīja grāmatu par šo pieredzi.

1898. gadā viņš kopā ar Ernestu Aršdekonu, Leonu Serpolē, Andrī de la Valetu, Žilu Vernu, Honorīnu de Viāns Morēls Vernu, Andrē Mišelinu, Albēru de Dionu, Albertu Santušu-Dimonu un Anrī Dešu de la Mērtu nodibināja Francijas aeronautikas klubu.

1900. gada 9. oktobrī viņš kopā ar pavadoni uzstādīja pasaules rekordu, veicot lielāko attālumu ar gaisa balonu. Viņš 35,75 stundās veica 1200 jūdzes no Vensānas, Parīzē līdz Koroštiševai netālu no Kijivas (toreiz Krievijas Impērijā). 1900. gadā viņš saņēma Francijas aeronautikas kluba "Lielo medaļu" par izciliem ieguldījumiem aviācijas attīstībā. Šis sasniegums tika veikts gaisa balonu lidošanā 1900. gada vasaras olimpisko spēļu ietvaros.

1905. gadā viņš bija viens no Starptautiskās aeronautikas federācijas līdzdibinātājiem un kļuva par tās vadītāju. Viņš vairākas reizes apmeklēja ASV, lai veiktu gaisa balonu paraugdemonstrējumus, un *The New York Times* viņu raksturoja kā vienu no "veiksmīgākajiem un drosmīgākajiem gaisa balonistiem pasaulē".

Viņš izstrādāja dirižabļus Francijas aviācijas kompānijai *Zodiac Aerospace*. Viņš publicēja 12 grāmatas, galvenokārt par aviāciju.

1930. gada 18. aprīlī viņš gāja bojā gaisa balona lidojumā, saskaroties ar elektrolīnijām starp Monreālu, Kanādā un Ņuarku, Ņūdžersijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Aero-Club of France history page Arhivēts 2014-04-20 *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «French Aeronaut Here with Three Balloons». *The New York Times*. 1906-03-25. Skatīts: 2010-10-06.
3. ↑  «Crash of a Fairchild 71 in Jersey City: 4 killed - Bureau of Aircraft Accidents Archives». *baaa-acro.com*.
***Dassault Systèmes*** ir informācijas tehnoloģiju uzņēmums, programmatūras izstrādātājs, kas specializējas 3D projektēšanā, 3D digitālajā maketēšanā un risinājumos produkta dzīves cikla pārvaldībai (PLM).

*Dassault Systèmes* tika izveidots 1981. gadā, lai datorizētu lidmašīnu dizainu, balstoties uz "pasaules virtualizācijas" ideju, vēlāk paplašinājis savu darbību profesionālās programmatūras izstrādē un mārketingā visām rūpniecības jomām (aeronautika un aizsardzība, inženierija un celtniecība, enerģētika, patēriņa preces utt.), kas cita starpā attiecas uz arhitektūru vai dzīvības zinātnēm.

2015. gadā *Dassault Systèmes* bija vadošais Francijas programmatūras izdevējs apgrozījuma ziņā un otrais Eiropā aiz Vācijas SAP.

Uzņēmuma galvenā mītne atrodas *Vélizy-Villacoublay*, Parīzes-Saclay tehnoloģiju centra ziemeļu daļā.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne

  


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Francija Francijas *CAC 40* uzņēmumi |
| --- |
|  |
| 
* Air Liquide
* Airbus
* Alstom
* ArcelorMittal
* AXA
* BNP Paribas
* Bouygues
* Capgemini
* Carrefour
* Crédit Agricole
* Danone
* Dassault Systèmes
* Engie
* EssilorLuxottica
* Eurofins Scientific
* Hermès
* Kering
* L'Oréal
* Legrand
* LVMH
* Michelin
* Orange
* Pernod Ricard
* Publicis Groupe
* Renault
* Safran
* Saint-Gobain
* Sanofi
* Schneider Electric
* Société Générale
* Stellantis
* STMicroelectronics
* Teleperformance
* Thales
* TotalEnergies
* Unibail-Rodamco-Westfield
* Veolia
* VINCI
* Vivendi
* Worldline

 |
|  |
| 
* Informācija pēdējoreiz atjaunināta 2019. gada 22. jūlijā

 |

 |
**Korņilova dumpis** (krievu: *Корниловский мятеж*) bija neveiksmīga bruņota sacelšanās, ko 1917. gada augustā (septembrī) uzsāka Krievijas Impērijas armijas virspavēlnieks, kājnieku ģenerālis Lavrs Korņilovs ar mērķi atjaunot Krievijā stingru varu, nodibināt militāru diktatūru un ar spēku novērst kreiso radikāļu (boļševiku) nākšanu pie varas.

Dumus tikai veikts, ņemot vērā aso sociālpolitisko krīzi Krievijas Republikā un Pagaidu valdības autoritātes krišanos. Šajos apstākļos Korņilovs pieprasīja valdības atkāpšanos un ārkārtas pilnvaru piešķiršanu, izvirzot "Dzimtenes glābšanas" programmu (valsts militarizācija, revolucionāri demokrātisko organizāciju likvidācija, nāvessoda ieviešana u. c.), kuru lielā mērā atbalstīja Pagaidu valdības ministru prezidents Aleksandrs Kerenskis, taču tās īstenošana tika uzskatīta par "nelaiku".

Sacelšanās neizdevās sliktas koordinācijas un citu militāro un politisko līderu atbalsta trūkuma dēļ. Šis pavērsiens vājināja Pagaidu valdības pozīcijas un stiprināja boļševikus.

Ārējās saites =
===============
**Purva skalbe** (*Iris pseudacorus*) ir dekoratīvs augs skalbju ģintī. Tas ir plaši sastopams Eiropā, kā arī dažviet Āzijā un Āfrikā. Diezgan bieži visā Latvijas teritorijā.

Suga sastopama auglīgos biotopos, piemēram, dažādu ūdenstilpju krastmalās, pastāvīgi applūdušās ieplakās, purvu apmalēs un pārmitros lapkoku mežos. Nereti veido monodominantas audzes.

Apraksts
--------

Purva skalbe ir daudzgadīgs, 60—120 cm garš lakstaugs, tā stublājs ir vienkāršs vai augšdaļā mazliet zaro. Lapas ir zobenveida, 40—60 cm garas un 1,5—3 cm platas, vidū gareniski pārliekušās, uz stublāja pamīšus tā apakšējā daļā. Ziedi ir 8—12 cm gari, koši dzelteni, skrajā vēdeklī stublāja galotnē. Trīs ārējā gredzena apziedņa lapas atliekušās, pie pamata ar sārtu tīklveida zīmējumu. Iekšējā gredzena lapas (arī trīs) sīkākas, stāvas. Pogaļa ir 5—8 cm gara, atveras vārsnēm uzplīstot. Sēklu daudz. Zied no maija līdz jūlijam.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «purva skalbe - Iris pseudacorus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-11-17.
**Leonīds Zariņš** (1927—1954) bija latviešu nacionālās pretestības kustības dalībnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1927. gada 28. augustā Priekules ārsta un aizsargu virsnieka Nikolaja Zariņa un viņa sievas Marijas Katrīnas, dzimušas Tilgales, ģimenē. Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās un nokļuva Hohfeldas baltiešu bēgļu nometnē Bavārijā, apmeklēja Augsburgas Ausekļa Latviešu ģimnāzijas pēdējās divas klases. Pēc abitūrijas (1947) Leonīds sāka studēt mehāniku un elektrotehniku Baltijas Universitātē Pinebergā. 1950. gadā pārcēlās uz ASV, kur turpināja studijas Luziānas universitātē Batonrūžā. Elektroinženiera grāda iegūšanai (1951) strādāja *Bell Telephone* laboratorijā.
Centrālā izlūkošanas pārvalde (CIP) viņam piedāvāja piebiedroties Latvijas pretestības spēkiem. 1953. gada 16. maijā viņu no Rietumvācijas ar lidmašīnu nogādāja virs Latvijas, kur Zariņš ar izpletni nolaidās Auces tuvumā kopā ar dažādām radioierīcēm. Tad viņš devās uz Rīgu, kur 22. maijā satika jau agrāk iesūtīto CIP aģentu Edvīnu Ozoliņu, kuru čeka bija piespiedusi kļūt par savu dubultaģentu. 23. maijā Leonīdu Zariņu čekisti apcietināja un nosūtīja tiesāšanai uz Krieviju, kur, pamatojoties uz padomju kara tribunāla lēmumu, nošāva 1954. gada 3. augustā.

Atsauces
--------

1. ↑  STARPTAUTISKIE RAIDĪJUMI LATVIEŠU VALODĀ 20.GS. OTRĀ PUSĒ Rolfs Ekmanis Jaunā Gaita nr. 271. 2012. gada ziema
**Princese Anni Frida Sinnija Reisa no Plauenes** (vācu: *Anni-Frid Synni Prinzessin Reuss von Plauen*; dzimusi **Lingstade**; 1945. gada 15. novembrī Bjērkosenē, Norvēģijā), plaši zināma kā **Frīda Lingstade** un **Frīda**, ir norvēģu izcelsmes zviedru dziedātāja. Mūziķes māte bija norvēģiete, bet tēvs vācietis. Frīda uzauga Zviedrijā, kā arī bija viena no popgrupas ABBA dalībniecēm. Pēc grupas darbības beigšanas viņa turpināja savu solo karjeru un 1982. un 1984. gadā izdeva albumu angļu valodā (*Something's Going On*, *Shine*), kā arī 1996. gadā zviedru valodā (*Djupa andetag*). Mūsdienās māksliniece iesaistās dabas aizsardzības popularizēšanā un piedalās kā viesmāksliniece citu mūziķu albumos.

1963. gadā Anni Frida apprecējās ar mūziķi Ragnāru Fredikšonu, laulības laikā piedzima divi bērni, bet pāris izšķīrās 1970. gadā. Neilgi pēc laulības beigām māksliniece iepazinās ar Benni Andešonu un pāris gadus vēlāk, piebiedrojoties Bjērnam Ulveusam un Angnētai Feltskūgai, tika dibināta grupa ABBA. Pāris apprecējās 1978. gadā, bet izšķīrās trīs gadus vēlāk. 1992. gadā Frīda salaulājās ar vācu princi Heinrihu Reisu no Plauenes, bet princis mira no limfomas 1999. gadā. Pašlaik Frīda dzīvo Cermatā, Šveicē.

Atsauces
--------

1. ↑  Anni Fridas biogrāfija
2. 1 2  ABBA zvaigzne, kas kļuva par princesi, express.co.uk
3. ↑  Reisu ģimenes ciltskoks
4. ↑  Frīdas singla "1865" izdošanas paziņojums

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anni Frida Lingstade***.
* Oficiālā ABBA mājaslapa
* Anni Fridas Lingstades biogrāfija

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 15908234
* LNB: 000269801
* LCCN: n91057797
* ISNI: 0000 0000 7839 0759
* GND: 131630911
* SELIBR: 356680
* SUDOC: 179957260
* BNF: cb13894167b (data)
* BIBSYS: 22832
* NKC: xx0034750
* BNE: XX1604181
* KulturNav: id

 |

 |
**Džons Roberts Tortorella** (angļu: *John Robert Tortorella*, dzimis 1958. gada 24. jūnijā) ir ASV hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2022) Tortorella ir NHL kluba Filadelfijas "Flyers" galvenais treneris.

Tortorella iepriekš ir trenējis Tampabejas "Lightning", Ņujorkas "Rangers", Vankūveras "Canucks" un Kolumbusas "Blue Jackets". 2004. gadā, ar "Lightninig" komandu, Tortorella izcīnīja Stenlija kausu, finālā uzvarot Kalgari "Flames". Strādājis kā trenera asistents ASV hokeja izlasē 2005. gadā un kā galvenais treneris 2008. gada Pasaules čempionātā un 2016. gada Pasaules kausā.
2022. gada 17. jūnijā Džons Tortorella tika iecelts par NHL komandas Filadelfijas "Flyers" galveno treneri.

Tortorella ir pirmais ASV dzimušais treneris, kas NHL ir izcīnījis 500 uzvaras, kā arī ieguvis divas Džeka Adamsa balvas.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  «Columbus Blue Jackets - Vancouver Canucks - December 18th, 2016». *NHL.com* (en-US). Skatīts: 2021-01-19.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
Pireneju kara aina
**Pireneju karš** jeb **Spānijas Neatkarības karš** (spāņu: *Guerra de la Independencia Española*) — bija bruņotu konfliktu kopums Pireneju pussalā Napoleona karu laikā 19. gadsimta sākumā, kuros Napoleona impērijai pretojās Spānijas, Portugāles un Lielbritānijas alianse.

Karš Spānijā sākās ar Madrides sacelšanos 1808. gada 2. maijā, ko brutāli apspieda Francijas karaspēks. Cīņas pussalā turpinājās līdz Napoleona gāšanai 1814. gadā, un Pireneju armijas uzturēšanai bija nepieciešami milzīgi materiālie resursi. Lielbritānija izmantoja Spānijas metropoles problēmas, lai paplašinātu savas koloniālās teritorijas. Šajā laikā briti vairākkārt mēģināja nostiprināt savas pozīcijas Dienvidamerikā. Tajā pašā laikā Pireneji britu karaspēkam kļuva par galveno sauszemes kauju norises vietu, kur pilnībā izpaudās Velingtonas hercoga pavēlnieka talants.

Sekas
-----

Spānijas atbrīvošanas cīņa bija viens no pirmajiem nacionālajiem kariem un viens no pirmajiem plaša mēroga partizānu kustību efektivitātes piemēriem. Lai gan franču okupācijas laikā franči sagrāva Spānijas administrāciju, kas sašķēlās provinču huntās (1810. gadā Kadisā tika izveidota atjaunota nacionālā valdība) un nespēja apmācīt un apgādāt efektīvu armiju, Napoleona nespēja nomierināt Spānijas iedzīvotājus ļāva spāņu, angļu un portugāļu spēkiem palikt Portugālē, bet spaņu partizāniem iznīcināt okupantus pašā Spānijā. Darbojoties saskaņoti, regulārie un neregulārie sabiedroto spēki neļāva frančiem pakļaut dumpīgās Spānijas provinces.

Spānijā pavadītie karadarbības gadi pakāpeniski novārdzināja Napoleonu un viņa armiju. Lai gan franču karaspēks bieži guva uzvaras kaujās, partizānu spēki bieži pārrāva viņu sakaru līnijas, apgrūtinot kaujas operācijas.

Kara pret okupantiem rezultātā tika pieņemta Spānijas 1812. gada konstitūcija, kas vēlāk kļuva par Eiropas liberālisma stūrakmeni. Krīze, ko izraisīja iebrukuma un revolūcijas satricinājumi, veicināja lielākās daļas Spānijas koloniju Amerikā neatkarību un Brazīlijas atdalīšanos no Portugāles.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pireneju karš***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85099422
* GND: 4182070-8
* SUDOC: 027577643
* BNF: cb119587927 (data)
* NKC: ph998117
* BNE: XX4575803

 |

 |
Aerodinamiskie spēki: uz augšu — cēlējspēks, uz leju — smaguma spēks, pa kreisi — normālslodze, bet pa labi — aerodinamiskā pretestība
Trajektorijas trīs objektiem, kurus izmet vienādā leņķī pret horizontu ({\displaystyle 70^{\circ }}). Melnais objekts nepieredz pretestību un kustas parabolā. Zilais pieredz stoksa pretestību un zaļais pieredz ņutona pretestību.
**Aerodinamiskā pretestība**, arī **frontālā pretestība**, senāk **pieres pretestība**, ir pretestības spēks, kas darbojas uz ķermeni, kad tas kustas kādā gāzē vai šķidrumā. Ja aerodinamisko pretestību izraisa gaiss, šo lielumu sauc par **gaisa pretestību**. Tā ir vērsta pretēji kustības virzienam.

Vēsture
-------

Pirmo reizi šo parādību pētījis Galileo Galilejs, bet gaisa sūkņa trūkuma dēļ viņš nevarēja veikt eksperimentu vakuumā, tāpēc eksperimentēja gaisā. Neņemot vērā visas sekundārās parādības, kas rodas gaisā ķermeņu kustības rezultātā, Galilejs atklāja ķermeņu brīvās krišanas likumus. Gaiss vienmēr pretojas krītoša ķermeņa kustībai, un gaisa pretestība ir lielāka, jo lielāks ir ķermeņa krišanas ātrums. Tāpēc, palielinot krišanas ātrumu, gaisa pretestība palielinās, bet ķermeņa paātrinājums samazinās, un, kad gaisa pretestība ir vienāda ar gravitācijas spēku, brīvi krītoša ķermeņa paātrinājums ir nulle.

Gaisa pretestība
----------------

Gaisa pretestība ir atkarīga no vides blīvuma \rho , gaisa plūsmas ātruma kvadrāta {\displaystyle v^{2}}, šķērsgriezuma laukuma S un pretestības koeficienta {\displaystyle C\_{D}}. Kā formulu to pieraksta:

{\displaystyle F={\frac {1}{2}}\rho v^{2}C\_{D}S}

Vienādojums ietver vides blīvumu \rho , kas mazinās pārvietojoties augstāk virs zemes virsmas, piemēram, tā mazināšanās ir aktuāla lidmašīnām, gaisa plūsmas ātrums {\displaystyle v^{2}} ir kādā ātrumā gaiss triecas ķermenī, šķersgriezuma laukums S ir kādā laukumā gaiss iedarbojas uz ķermeni, un pretestības koeficients {\displaystyle C\_{D}} ir atkarīgs no objekta formas, Reinoldsa skaitļa, u.c. faktoriem- šo koeficientu parasti nosaka eksperimentāli.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 1. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 54. lpp.
2. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 3. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 423. lpp.
3. *Zinātnes un tehnoloģijas vārdnīca*. Rīga : Norden AB. 2001. 533. lpp. ISBN 9984-9383-5-2.
4. *Fizikas terminu vārdnīca*. Rīga : LZA TK Terminoloģija 5. 1964.
**Daniels "Denijs" Hītlijs** (dzimis 1981. gada 21. janvārī Freiburgā, Vācijā) ir bijušais kanādiešu hokejists, uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 869 spēles Nacionālajā hokeja līgā, guvis 791 punktus. 2007. gadā iekļauts līgas simboliskajā izlasē. Kanādas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2010. gada olimpisko čempionu, kā arī izcīnījis piecas Pasaules čempionātu medaļas.

Karjera
-------

2000. gada NHL draftā viņu Atlantas "Thrashers" izraudzījās ar kopējo 2. kārtas numuru. "Thrashers" vienībā aizvadīja trīs sezonas. 2004.—2005. gada sezonas NHL lokauta laikā Hītlijs spēlēja Krievijas Superlīgas klubā Kazaņas "Ak Bars" un Šveices līgas klubā SC Bern. Pēc lokauta četras sezonas aizvadīja Otavas "Senators" vienības sastāvā, nākamās divas sezonas aizvadīja Sanhosē "Sharks" sastāvā, taču 2011. gadā pievienojās Minesotas "Wild", kuras sastāvā spēlēja nākamās trīs sezonas.

2014.—15. gada sezonas ievadā spēlēja Anahaimas "Ducks" rindās, taču vien pēc pāris spēlēm tika nosūtīts uz tās AHL fārmklubu Norfolkas "Admirals". 2015.—16. gada sezonu aizvadīja Vācijas hokeja līgas klubā Nirnbergas "Ice Tigers", pēc sezonas beigām noslēdzot karjeru.

2003. gada 5. oktobrī viņš smagi cieta autoavārijā, viņa vadītā automašīna Ferrari 360 Modena ietriecās sienā, un viņam blakussēdošais komandas biedrs Dens Snaiders gāja bojā. D. Hītlijs 2003.—2004. gada sezonā aizvadīja tikai 31 spēli, gūstot 25 punktus.

2002. gada ieguva Kaldera balvu. 2003. gada NHL zvaigžņu spēles vērtīgākais spēlētājs. 2004. gada Pasaules čempionātā hokejā, gūstot 11 punktus, kļuva par čempionāta rezultatīvāko spēlētāju.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies vairākos Pasaules čempionātos (2002, 2003, 2004, 2005, 2008, 2009), divās Olimpiskajās spēlēs (2006, 2010), kā arī 2004. gada Pasaules kausa izcīņā. 2010. gada ziemas olimpiskajās spēlēs izcīnīja zelta medaļu, divas reizes uzvarējis Pasaules čempionātā (2003, 2004) un izcīnījis trīs sudraba medaļas (2005, 2008, 2009). 2004. gada Pasaules kausa izcīņā izcīnīja zelta medaļu.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* NHL profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 102885947
* LCCN: no2012000453
* ISNI: 0000 0000 7318 4884

 |

 |
*Syzygium guehoi* Pamplemuses botāniskajā dārzā.
***Syzygium guehoi*** ir miršu dzimtas koks, kas endēms Maurīcijai. Tas ir rets augs, kam Sarkanajā grāmatā piešķirts kritiski apdraudētas sugas statuss.

*Syzygium* jeb sūkļāboli ir dzimtas lielākā ģints, kas ietver 1200—1800 Rietumu puslodes tropos un subtropos atrodamas sugas. Maskarēnu salās zināmas 18 sugas, no kurām Maurīcijai endēmas 15 sugas. *Syzygium guehoi* atklāja 1989. gadā, zinātniski aprakstīja — 2000. gadā.

Nosaukums
---------

Līdzīgi citiem Maurīcijā sastopamajiem sūkļāboliem, vietējiem iedzīvotājiem suga pazīstama kā ***Bois de pomme*** ("ābeles koks").

Apraksts
--------

Augstums līdz 15 m. Miza gaiši pelēka.

Ziedi nelieli, zvaniņveidīgi, spilgti sārti. Aug tieši no stumbra, to pārklājot no lejasdaļas līdz galotnei. Ziedus apputeksnē putni un kukaiņi.

Izplatība
---------

Lokalizēto sugas pārstāvju kopskaits nepārsniedz 50 augus. Mazāk nekā 7 pieauguši un 7 jauni kociņi zināmi Magentas kalna nogāzēs salas rietumu daļā.

Lielāko apdraudējumu rada invazīvo augu konkurenti un ievestie zīdītāji kā pērtiķi un brieži, kas izēd augļus un nograuž atvasītes.

Atsauces
--------

1. ↑  The Plant List. A working list of all plant species: *Syzygium guehoi* Bosser & Florens
2. ↑  iNaturalist: Syzygium guehoi, a member of Myrtle Family (Family Myrtaceae)
3. ↑  Kew Royal Botanic Gardens. World Checklist of Selected Plant Families: *Syzygium guehoi* Bosser & Florens
4. 1 2 3  Syzygium guehoi. Sarkanā grāmata.

Literatūra
----------

* The Native Plants and Animals of Mauritius. The Mauritian Wildlife Foundation. ISBN 978-999493802-5
* Augu ģeogrāfija un daudzvedība. Normunds Priedītis. Apgāds Zvaigzne ABC, 2009. ISBN 978-9934-0-0829-0
**Skaņkalne** (agrāk — **Skulberģi**) ir ciems Valmieras novada Skaņkalnes pagastā, pagasta lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies pagasta vidusdaļā Salacas krastā, kas to atdala no Mazsalacas pilsētas, ar ko ciems faktiski saplūdis. Skaņkalnē atrodas bibliotēka, brīvdabas estrāde un veikals. Salacas krastā ciema ziemeļrietumos atrodas 10 m garā, 3,5 m platā un 4 m augstā Lībiešu upurala.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Skulberģu muižas *(Kolberg)* centru. Muiža cēlusies no viena arkla zemes, ko mestrs Johans Freitāgs no Loringhofas 1487. gadā dāvinājis Heinriham Kolbergam, no kura cēlies muižas agrākais latviskais nosaukums «Skulberģi». Ciems izaudzis padomju laikā kā kolhoza «Skaņaiskalns» un ciema padomes (vēlāk līdz 2012. gadam — pagasta) centrālais ciemats. Skulberģu pareizticīgo baznīca (darbojusies līdz 1960. gadiem) ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Skaņkalni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  «Paziņojums par Skaņkalnes pagasta pārvaldes likvidāciju». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 2. septembrī.
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 380. lpp. ISBN 9984-00-436-8.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Skaņkalnes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Dzintari
* Jaunate
* Ķurbēni
* Skaņkalne

 |

 |
**Vilkvālīšu dzimta** (*Typhaceae*) ir graudzāļu rindas dzimta, kurā ietilpst divas ģintis.

Sistemātika
-----------

2003. gadā APG II sistēma (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) izdalīja vilkvālīšu dzimtu, kurā izdalīja vienu ģinti *Typha*. Vēlāk 2009. gadā APG III sistēma iekļāva dzimtā otru ģinti — *Sparganium*.

Apraksts
--------

Lielā ežgalvīte.
Ūdens un mitru vietu lakstaugi ar gariem, ložņājošiem sakneņiem. Stublājs stāvs vai peldošs. 

Lapas lineāras vai lentveida, ar gludu malu, sēdošas un makstainas. Novietotas uz stublāja pamīšus vai blīvi pie stublāja pamata.

Ziedi viendzimuma, vilkvālīšu ģintī — blīvā vālītē stublāja galā, ežgalvītēm — blīvās galviņās, veidojot zarainu ziedkopu. Putekšņlapas 3—6, augļlapa 1, sēklotne apakšēja. Auglis — kauleņveida vai riekstiņš. Vējapputes augi.

Raksturīgā izskata dēļ dabā nekļūdīgi atpazīstami augi.

Izplatība
---------

Ežgalvītes sastopamas Ziemeļu puslodē mērenā un subarktiskā klimata joslā, kā arī Austrālijas — Okeānijas reģionā. Vilkvālīšu ģints izplatīta visā pasaulē, izņemot tuksnešainos apgabalus, galējos ziemeļu reģionus un subantarktiku. 

Latvijā sastopamas 8 vai 9 ežgalvīšu sugas un 2 vilkvālīšu ģints sugas.

Veģetācija
----------

Veido dažāda lieluma audzes ūdeņu piekrastēs un mitrājos. Noteicoša augāja daļa ūdeņu un mitrāju veģetācijā. Dabā diezgan viegli atrodami augi, it sevišķi ziemeļu puslodes mērenā klimata joslā.

Klasifikācija
-------------

Vilkvālīšu dzimtu veido divas ģintis:

* Vilkvālītes (*Typhales*)
* Ežgalvītes (*Sparganium*)

Atsauces
--------

1. ↑  Integrated Taxonomic Information System (ITIS): Typhaceae
2. ↑  «The Plant List. A working list of all plant species: Typhaceae». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 18. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 17. jūnijā.
3. 1 2  Sugu enciklopēdija Latvijas daba: Vilkvālīšu dzimta (Typhaceae)
4. ↑  «DEscription Language for TAxonomy (DELTA): The families of flowering plants». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 3. janvārī. Skatīts: 2016. gada 17. jūnijā.
5. ↑  Sugu enciklopēdija Latvijas daba: Ežgalvīšu dzimta

Literatūra
----------

* Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. Zvaigzne. 2008. ISBN 978-9934-0-0829-0
**Doņu vārpata** (latīņu: *Elytrigia juncea*) ir graudzāļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama jūru un Atlantijas okeāna piekrastē Eiropas ziemeļu un dienvidu daļā. Latvijā doņu vārpata ir reti sastopama Baltijas jūras un Rīgas līča ZR daļas piekrastē. Nelielas grupas aug kāpās un liedagā. 

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Doņu vārpata ir daudzgadīgs, 20-60 cm garš, pelēkzaļš, ar apsarmi klāts lakstaugs. Ir garš, ložņājošs saknenis; augs veido skraju audzi, nevis ceru. Stiebrs ir stāvs, drukns un trausls, viegli lūstošs. Lapas ir stīvas, 0,2-0,6 cm šauras ieritinātas, gals gari nosmailots. Lapas maksts ir šķelta, mēlīte šauras apmales veidā. Lapas virspusē uz dzīslojuma ir īsi, mīksti matiņi. Vārpa stāva, 5-20 cm gara, vārpas ass lauzīta. Parasti ziedkopā ir 5-10 vārpiņas, kas uz vārpas ass novietotas pa vienai 2 rindās. Vārpiņas (garumā 1,5-2,5 cm) ar 3-8 ziediem. Vārpiņas ass gluda. Vārpiņas plēksnes strupas. Putekšnīcas dzeltenas vai pelēkdzeltenas. Ārējā zieda plēksne bez akota, strupa un kaila (vai klāta ar sīkiem dzelonīšiem). Auglis ir grauds. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «doņu vārpata - Elytrigia junceiformis Á. et D. Löve - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-28.
Transporta kontrolieri autobusu pieturā Londonā
**Kontrolieris** ir darbinieks, kas kontrolē dažādus sabiedriskā transporta veidus, uzliekot naudas sodus pasažieriem, kuri brauc bez derīgas biļetes vai biļetes, kas dod tiesības uz atvieglojumiem.

Kontroliera pienākumos ietilpst pārbaudīt, kā pasažieri ievēro sabiedriskā sauszemes pilsētas transporta lietošanas noteikumus, galvenokārt attiecībā uz braukšanas un bagāžas apmaksas pareizību. Kontrolieris uzrauga nepareizi izmantoto braukšanas dokumentu lietošanu, kā arī uzrauga autovadītāju darbu saistībā ar viņu darba pienākumiem.

Kontrolieri Latvijā
-------------------

Pasažieru transporta kontrolieri Latvijā veic sauszemes pasažieru transporta (autobusu, tramvaju, trolejbusu) kontroli, ikvienam pasažierim, neatkarīgi no vecuma, ir jāveic brauciena reģistrācija (pasažierim jāreģistrē e-talons nekavējoties pēc iekāpšanas sabiedriskajā transportlīdzeklī). Rīgā kontroles laikā kontrolieris pārbauda ne tikai vai brauciena biļete ir reģistrēta, bet arī to vai konkrētā biļete — Skolēna karte, personalizētais e-talons, Rīdzinieka karte pieder pasažierim, kas tajā brīdī pārvietojas sabiedriskajā transportā, to nosakot pēc konkrētās fotogrāfijas.

Daudziem pasažieriem ir negatīva attieksme pret transporta kontrolieriem, kuri, pildot savus pienākumus, regulāri saskaras ar vārdisku aizvainojumu, emocionālu un dažkārt arī ar fizisku vardarbību.

Skatīt vēl
----------

* Rīgas Satiksme
* Latvijas dzelzceļš

Ārējās saites
-------------



1. ↑  «Biļešu kontrole : Biežāk uzdotie jautājumi : Par mums : Rīgas satiksme». *www.rigassatiksme.lv*. Skatīts: 2023-10-25.
2. ↑  ««Rīgas satiksme»: Sabiedriskā transporta kontrolieri ar vardarbību saskaras katru dienu». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-25.
**Īstā jumtauza** (latīņu: *Anisantha tectorum*) ir graudzāļu dzimtas suga. Sākotnēji dienvidu un austrumu Eiropas, kā arī Rietumāzijas stepes suga. Mūsdienās plaši ieviesusies Eirāzijā, tostarp ievazāta arī Latvijā, kur atsevišķi eksemplāri un grupas aug smilšainās nezālienēs, ceļmalās un uz dzelzceļiem.

Apraksts
--------

Īstā jumtauza ir viengadīgs, 10—40 cm garš lakstaugs. Stiebri ir stāvi — tie aug pa vienam vai augs veido nelielu ceru. Stiebrs augšdaļā ir raupjš. Lapas ir 0,2—0,5 cm platas, īsas, blīvi klātas ar mīkstiem matiņiem tāpat kā ziedkopa. Maksts ir slēgta. Skara vienpusēja, 4—10 cm gara, zari tievi, nolīkstoši. Vārpiņas šauras, bāli zaļas, retāk ar sārtu nokrāsu, galā mazliet platākas, katrā zarā 1—4 nolīkušas vārpiņas, 1—1,5 cm garas, katra ar 4—8 ziediem. Ārējā vārpiņas plēksne ar 1 dzīslu, iekšējā — ar 3 dzīslām. Ārējās zieda plēksnes gals ar 2 smailiem zobiņiem. Akots 1,2—2 cm garš — vismaz tik garš, cik ārējā zieda plēksne. Auglis — sīks plēksnenis (plēksnēs ieslēgts grauds). Zied maijā, jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «īstā jumtauza - Anisantha tectorum (L.) Nevski - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-23.
**Leo Reinholds Ērnrūts** (*Leo Reinhold Ehrnrooth*, dzimis 1877. gada 10. martā, miris 1951. gada 26. jūlijā) bija Somijas jurists un politiķis. Bijis Somijas Senāta loceklis, tirdzniecības un rūpniecības ministrs, ārlietu ministrs.

Leo Ērnrūts vecāki bija ģenerālmajors Ādolfs Reinholds Ērnrūts (*Adolf Reinhold Ehrnrooth*) un Olga De la Gardī (*Olga De la Gardie*).

1906. gadā Leo Ērnrūts ieguva tieslietu doktora grādu. No 1904. līdz 1906. gadam viņš bija Somijas ladtāga loceklis. 1907. gadā viņš tika ievēlēts Eduskuntā no Somijas zviedru tautas partijas un kā deputāts pildīja pienākumus līdz 1909. gadam.
No 1906. līdz 1917. gadam Ērnrūts darbojās Senāta Ekonomikas nodaļā. 1913. gadā viņš uz gadu tika arestēts par atteikšanos apliecināt krievu valodas dokumentus.

1917. gada Februāra revolūcijas Krievijā, martā Somijā tika izveidots jauns Senāts, un Leo Ērnrūts kļuva par Senāta Tirdzniecības un rūpniecības nodaļas vadītāju. Pēc Tokoi un citu sociāldemokrātu aiziešanas no Senāta, Ērnrūts turpināja pildīt pienākumus arī Seteles senātā. 1917. gadā ievēlēts parlamentā.

1918. gadā no maija līdz septembrim Leo Ērnrūts darbojās delegācijā Somijas vēstniecībā Berlīnē. Pēc tam viņš Ingmana un Kastrēna ministru kabinetā bija ārlietu ministra vietnieks līdz 1919. gada vasarai. Nākamajā gadā Ēriha kabinetā Ērnrūts bija tirdzniecības un rūpniecības ministrs.

Somijas neatkarības sākuma posmā Ērnrūts sāka darboties arī biznesā. Viņš bija Somijas kokzāģētāju asociācijas pirmais priekšsēdētājs un Somijas kokapstrādes rūpniecības federācijas prezidents. No 1921. līdz 1924. gadam Ērnrūts bija bankas *Helsingin Osakepankki* direktors.

1928. gadā Tautu Savienība Leo Ērnrūtu iecēla par Zārlandes valdības prezidentu; šo amatu viņš pildīja līdz 1935. gadam. Turpinājuma kara laikā no 1943. gada marta līdz 1944. gada augustam Ērnrūts bija Somijas iekšlietu ministrs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ministerit nimikkeittäin». *Valtioneuvosto* (fi-FI). Skatīts: 2022-06-30.
2. ↑  «Ministerit nimikkeittäin». *Valtioneuvosto* (fi-FI). Skatīts: 2022-06-30.

Ārējās saites
-------------

* Leo Ehrnrooth Eduskunta
* Ehrnrooth, Leo Reinhold Somijas Ministru Kabinets
* Leo Reinhold Ehrnrooth geni.com

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:amats izveidots | **Tokoi senāta Tirdzniecības un rūpniecības nodaļas vadītājs**1917. gads | Pēctecis:**Heiki Gabriels Renvalls** |
| **Seteles senāta Tirdzniecības un rūpniecības nodaļas vadītājs**1917. gads |
| Priekštecis:Ēro Erko | **Ēriha kabineta tirdzniecības un rūpniecības ministrs**1920. gads | Pēctecis:**Jalmars Prokopē** |
| Priekštecis:Toivo Horelli | **Linkomiesa kabineta iekšlietu ministrs**1943 — 1944 | Pēctecis:**Kārlo Hillile** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 38103796
* LCCN: no2002038165
* ISNI: 0000 0000 5381 624X
* GND: 133322521
* SELIBR: 269298

 |

 |
**Olongapo** (filipīniešu: *Lungsod ng Olongapo*, angļu: *City of Olongapo*) ir neatkarīga augsti urbanizēta pilsēta Filipīnās, Centrālās Lusonas reģionā. Atrodas Lusonas rietumos Dienvidķīnas jūras Subikas līča krastā pie Kalaklanas upes ietekas. Dažkārt statistiskos nolūkos tiek pieskaitīta Sambalesas provincei, kurā ietilpa līdz 1983. gadam. Kopā ar kaimiņos esošajām Sambalesas provences Subikas un Bataanas provinces Morongas (daļēji) municipalitātēm veido aglomerāciju ar vairāk kā 300 tūkstošiem iedzīvotāju. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali, iloki un pampangi.

Vēsture
-------

Dibināta 1750. gadā. 1884. gadā uz salas upes grīvā tika izveidota Spānijas kara flotes bāze. Pēc Filipīnu nonākšanas amerikāņu varā bāze nonāca ASV Jūras kara flotes īpašumā un vēlāk tā tika paplašināta un kļuva par lielāko amerikāņu flotes bāzi Āzijā. Attīstoties bāzei, tai līdzās izauga Olongapo pilsēta. Līdz 1959. gadam pilsēta atradās ASV Kara flotes jurisdikcijā un bāzes komandieris vienlaicīgi bija arī pilsētas padomes priekšsēdētājs. 1959. gada 7. decembrī pilsēta un tās civilā infrastruktūra tika nodota filipīniešu pārvaldē. 1966. gadā Olongapo tika piešķirts pilsētas statuss, bet 1983. gadā — neatkarīgas augsti urbanizētas pilsētas statuss. 1991. gada jūnija postošajā Pinatubo vulkāna izvirdumā, kura sekas ievērojami pasliktināja vienlaicīgais taifūna Junja uzbrukums, flotes bāze un pilsēta tika ievērojami izpostītas. Pēc izvirduma amerikāņi bāzi pameta un tās infrastruktūra tika pārvērsta par brīvostu (daļa ostas, tajā skaitā konteineru terminālis un Subikbejas starptautiskā lidosta atrodas Batanas provinces Morongas municipalitātē).

Atsauces
--------

1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *Q107442757*. Q17067223. 7 jūlijs 2021.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Olongapo***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Filipīnu lielpilsētas Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| 
* Anhelesa
* Bagio
* Bakoloda
* Butuana
* Dagupana
* Davao
* Heneralsantosa
* Iligana
* Iloilo
* Kagajana de Oro
* Kalookana
* Kesonsitija
* Kotabato
* Lapulapu
* Laspiņasa
* Lusena
* Makati
* Malabona
* Mandalujonga
* Mandaue
* Manila
* Marikina
* Muntinlupa
* Naga
* Navotasa
* Olongapo
* Ormoka
* Paraņake
* Pasaja
* Pasiga
* Puertoprinsesa
* Sanhuana
* Santjago
* Sebu
* Tagiga
* Taklobana
* Valensuela
* Zamboanga

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 157269104

 |

 |