recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Amfisorusi** (*Amphisorus*) ir bentisku foraminiferu ģints miliolīdu kārtā. Šo ģinti 1839. gadā aprakstīja vācu dabaspētnieks Kristiāns Gotfrīds Ērenbergs. Ģeohronoloģiski marginoporas ir zināmas no miocēna līdz mūsdienām. Izplatītas Indijas, Klusajā un Atlantijas okeānā, kā arī Karību reģionā. Marginoporas veido endosimbiozi ar dinoflagellatēm (*Symbiodinium*).

Apraksts
--------

Čaula ir liela, diskveidīga, divpusēji izliekta ar sabiezinātām malām. Makrosfēriskās čaulas dīgļkamera un fleksostils veido pusi apgrieziena, un aiz tā seko liela sekundārā kamera ar daudzām porām. Vēlākās kameras ir gredzenveidīgas un ir sadalītas ar septulām. Mikrosfēriskā peneroplīdu stadijas čaula sākuma posmā ir ar apmēram sešām nesadalītām kamerām un līdz desmit papildus spirāliskajām kamerām, kas sadalītas ar septulām. Tālāk veidojas gredzenveida kameras, kuru septulas, rindojoties, veido sānu kameras, atstājot lielu gredzenveida eju centrālajā plaknē, kuru nešķērso sānu septulas. Krusteniski slīpu stolonu sistēma savieno blakusesošās kameras. Čaulas sieniņas ir no kaļķa, neperforētas un caurspīdīgas. Atvere sastāv no daudzām porām pa malas perimetru, veidojot divas rindas. Papildus poras makrosfēriskajai čaulai centrālajā plaknē savienojas ar centrālo gredzenveida eju. Mikrosfēriskai čaulai šīs poras ir garenākas un neregulārākas.

Sistemātika
-----------

Ģints dalījums sugās:

* Ģints: **Amphisorus** Ehrenberg, 1839

* Suga: *Amphisorus hemprichii* Ehrenberg, 1839
* Suga: *Amphisorus kudakajimensis* (Gudmundsson, 1994)
* Suga: *Amphisorus sauronesensis* Lee, Burnham & Cevasco, 2004

Atsauces
--------

1. ↑  World Register of Marine Species
**Amikla** (sengrieķu: *Ἀμύκλαι*) ir sena ahajiešu pilsēta Lakonijā, kas atrodas Eirotas vidustecē, labajā jeb rietumu krastā, 20 stadijas uz dienvidiem no Spartas, auglīgā rajonā, kas pārbagāts ar augļu kokiem. Tā izvietota nogāzē pie paugura, uz kura mūsdienās uzcelta Svētā Kiriaka kapella. Amikla mitoloģiskajā laikā bija viena no slavenākajām Peloponēsas pilsētām. Tiek uzskatīts, ka to dibināja Lakedemonas ķēniņš Amikls, Hiacinta tēvs, un tur dzīvoja Tindars, Kastors un Pollukss, kādēļ tos sauc par Amiklas brāļiem (*Amyclaei Fratres*). Amiklu piemin arī Homērs, un tā saglabāja savu neatkarību kā ahajiešu pilsēta ilgu laiku pēc tam, kad dorieši iekaroja Peloponēsu. Mūsdienās Amiklas vārdā ir nosaukts ciems, kas atrodas apmēram 2 km uz dienvidrietumiem no vēsturiskās Amiklas.

Pēc vispārpieņemtas tradīcijas, kas rāda Peloponēsas iekarošanu vienas Hērakla pēcteču paaudzes laikā, Amiklu dorieši uzdāvināja Filonomam par balvu, ka viņš tiem nodeva savu dzimto pilsētu, Spartu. Tālāk stāsta, ka Filonoms izmitināja pilsētā kolonistus no Imbrosas un Lemnas. Taču nevar būt šaubu, ka senie ahajiešu iedzīvotāji daudzu paaudžu garumā saglabāja savu pastāvēšanu vietā, kas ir neatkarīga no Spartas. Tikai neilgi pirms Pirmā Mesēnijas kara pilsētu ieņēma spartiešu valdnieks Telekls. Stāsta, ka Amiklas iedzīvotāji tik bieži bija izbiedēti ar viltus ziņām par ienaidnieka tuvošanos, ka pieņēma likumu, kas aizliedza par šo tēmu runāt un, attiecīgi, kad beidzot atnāca spartieši, un neviens neuzdrošinājās paziņot par viņu tuvošanos, "Amikla gāja bojā savas klusēšanas dēļ". No šejienes radās teiciens "*Amyclis ipsis taciturnior*" ("klusāk par pašu Amiklu"). Pēc tam, kad lakedemonieši ieņēma Amiklu, tā kļuva par neaizsargātu ciemu, kurā dzīvoja perieku amatnieki, un kurš bija atpazīstams tikai ar Hiacintijas festivālu, kuru ik gadus atzīmēja šajā vietā, kā arī ar templi (it kā uz Hiacinta kapa) un lielo (10 metrīgu) Apollona statuju, kuru nosauca par Amiklu. Tronis, uz kura bija uzstādīta šī statuja, bija slavens mākslas darbs, un to bija cēlis Batikls no Magnēzijas. Tas bija vainagots ar daudziem bareljefiem, par kuriem rakstīja Pausānijs.

Izrakumu laikā Viljams Martins Liks atrada daļēji bojātu uzrakstu, kurā burti ΑΜΥ seko aiz personvārda un neatstāj šaubas, ka pilnais vārds bija ΑΜΥΚΛΑΙΟΥ.

Atsauces
--------

1. ↑  Leake, Morea, vol. i. p. 135, et seq. Peloponnesiaca, p. 162.
**Svalbāras Universitātes Centrs** (UNIS) (norvēģu: *Universitetssenteret på Svalbard AS*) ir Norvēģijas valstij piederoša augstākā mācību iestāde, kas nodarbojas ar pētniecību un nodrošina universitātes līmeņa izglītību Arktikas studijās. Mācību iestāde pilnībā pieder Norvēģijas Izglītības un pētniecības ministrijai, bet Oslo, Bergenas, Trumses, NTNU un NMBU universitātes nozīmē augstskolas vadību. Piedāvātie kursi iedalās četrās galvenajās zinātnes disciplīnās: Arktikas bioloģijā, Arktikas ģeoloģijā, Arktikas ģeofizikā un Arktikas tehnoloģijā.

Centrs dibināts 1993. gadā Longjērbīenē Svalbārā. Neskatoties uz nosaukumu, UNIS nav universitāte (universitātes statusu valdība ar zināmiem nosacījumiem var piešķirt tikai lielākām institūcijām), bet gan sabiedrība ar ierobežotu atbildību, kas nodarbojas ar pētniecību un universitātes līmeņa izglītību. UNIS dibināšanas galvenā ideja bija tāda, ka arhipelāga unikālais ģeogrāfiskais novietojums ļauj Arktikas zinātnes studēt uz vietas, tieši ārpus mācību iestādes sienām. UNIS oficiālā valoda ir norvēģu valoda, bet visās mācību stundās tiek izmantota angļu valoda, un 68% no tās 690 studentiem nāk no ārvalstīm (2015. gadā ārvalstu studenti ieradās no 43 valstīm). No ārvalstu studentiem lielākās grupas bija no Ziemeļvalstīm ārpus Norvēģijas (12%), Vācijas (11%), Nīderlandes (9%), Apvienotās Karalistes (6%) un Krievijas (6%).

Atsauces
--------

1. ↑  ANNUAL REPORT 2018
Šis raksts ir par konsulāro aģentu ASV. Par citu personu ar šādu vārdu skatīt rakstu Jānis Kalniņš.

**Jānis Kalniņš** (1884—?) bija Latvijas Republikas konsulārais aģents Ņujorkā (1919—1922). Viens no Amerikas Latviešu tirdzniecības savienības dibinātājiem, tās sekretārs un vadītājs (1919—1927). Amerikas Latviešu tautiskās savienības kora vadītājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1884. gadā pareizticībā pārgājušu latviešu ģimenē. Pēc 1905. gada revolūcijas 1906. gadā Kalniņš pārcēlās uz dzīvi Ņujorkā.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 7. augustā Latvijas Ārlietu ministrija ar Amerikas latviešu nacionālo apvienību saistīto Kalniņu iecēla par konsulāro aģentu, 9. septembrī Zigfrīds Meierovics viņu pilnvaroja aizstāvēt Latvijas tirgotāju, jūrnieku un citu pilsoņu intereses, kā arī piegādāt ASV amatpersonām un iestādēm informāciju par Latvijas saimniecisko stāvokli.

1920. gada augustā ASV varas iestādes viņu apsūdzēja nelikumīgā Latvijas pasu izsniegšanā latviešu komunistiem.
Tūlīt 1920. gada augustā Latvijas valdība iecēla Alfredu Nagelu (1886—pēc 1922) par I šķiras sekretāru un nosūtīja uz ASV. Tomēr J. Kalniņš kā konsulārais aģents Ņujorkâ darbojās līdz 1922. gada 15. februârim, kad ASV ieradās jaunieceltais konsuls Artūrs Ļūļe (1882—1941).

1924. gadā Rīgā ievadīja izmeklēšanu par J. Kalniņa darbību diplomātiskajā dienestā. Vēlāk viņš strādāja par kasieri pārtikas veikalā.

Miris 1930. gadu beigās Ņujorkā.

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu
***Jak-42*** (krievu: *Як-42*) ir vidēja rādiusa reaktīva pasažieru lidmašīna, kas tika izstrādāta Padomju Savienībā kā aizvietotāja tehnoloģiski novecojušajai *Tu-134*. Lidmašīnu izstrādāja Jakovļeva Eksperimentālais konstruktoru birojs (*ОКБ Яковлева*), ražoja Smoļenskas (1977-1981) un Saratovas (1979-2010) aviācijas rūpnīcās.

Vēsture
-------

Lidaparāta izstrādi sākta 1970. gadu vidū, kad PSRS valsts lidsabiedrībai radās nepieciešamība pēc jaunas vidēja darbības rādiusa pasažieru lidmašīnas, lai nomainītu novecojušos *Il-18* un *Tu-134* modeļus. Ar izstrādi nodarbojās Aleksandra Jakovļeva eksperimentālais konstruktoru birojs. Par pamatu tika izvēlēts 1966. gadā izstrādātais vietējām aviolīnijām paredzētais *Jak-40*.

Lidmašīna veidota ar pusmonokoka fizelāžu ar zem tās novietotiem spārniem, trim divkontūru turboreaktīvajiem dzinējiem, bultveida spārniem un T veida asti. Pirmais prototips tika uzbūvēts Jakovļeva prototipu rūpnīcā (agrākā rūpnīca Nr. 115) un izmēģinājuma lidojums notika 1975. gada 7. martā. 1980. gadā ekspluatācijā tika nodots pirmais lidaparāts. 1982. gada 28. jūnijā katastrofā cieta reisa Ļeņingrada—Kijeva lidaparāts ar borta numuru *СССР-42529*, kas 10 000 m augstumā zaudēja vadāmību mehānisma materiālu noguruma dēļ. Pēc katastrofas *Jak-42* ražošana tika pārtraukta, un līdz 1985. gadam tos neekspluatēja.

1988. gadā atsākta jaunās modifikācijas *Jak-42D* sērijveida ražošanu. Lidaparāts tika eksportēts uz Ķīnu un Kubu. Pēdējais eksemplārs tika izgatavots 2003. gadā. No 178 izgatavotajiem lidaparātiem 93 ir ekspluatācijā, 35 glabāšanā, 9 cietuši katastrofās. Vidējais vecums ir 22,5 gadi.

Raksturlielumi
--------------

| Raksturlielums | Parametrs |
| --- | --- |
| Ražošanā | 1980—2002 |
| Ražotājs | Jakovļeva EKB |
| Tips | Vidēja rādiusa, šaurfizelāžas |
| Garums | 36,38 m |
| Astes augstums | 9,83 m |
| Spārnu platums | 34,88 m |
| Spārnu laukums | 150 m² |
| Ātrums | 0,75 M (810 km/h) |
| Lidojuma tālums | 2900 km |
| Lidojuma augstums | 9100 m |
| Tukšais svars | 33 500 kg |
| Pacelšanās svars | max. 57 500 kg |
| Ekipāža | 2 piloti un 1 inženieris |
| Pasažieru skaits | 120 |
| Dzinēji | 3 *Прогресс Д-36* |
| Dzinēju vilkme | 3×63,74 kН |

Līdzīgi lidaparāti
------------------

* *Tu-134*
* *Boeing-737*
* *Airbus A319*
* *An-158*
* *Sukhoi Superjet*

Atsauces
--------

1. ↑  AeroTransport DataBank
2. ↑  «Авиационный портал «Сервис и технологии»». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 24. novembrī. Skatīts: 2011. gada 7. septembrī.

Ārējās saites
-------------

* Jakovļeva KB oficiālā mājaslapa
* Jak42 reģistrs
* Saratovas aviācijas rūpnīca
Delfu kariatīde.
**Kariatīdes** (sengr. *καρυάτιδα*) ir apģērbtas sieviešu statujas, kuras sengrieķu arhitekti izmantoja antablementa atbalstam, aizvietojot ar tām kolonnas vai pilastrus.

Kariatīdes pirmo reizi tiek minētas Vitrūvija traktātā, kas veltīts Oktaviānam Augustam:

>  Tā, piemēram, ja kāds savā celtnē kolonnu vietā uzstādīs sieviešu marmora statujas garos apģērbos, sauktas par kariatīdēm, un uzstādīs uz tām mutulus vai dzegas, tad interesentiem viņš dos tādu izskaidrojumu: Peloponēsas pilsēta Karija slēdza ar Grieķijas ienaidniekiem, persiešiem, savienību. Rezultātā grieķi, ar slavu izkarojot sev brīvību, pēc uzvarošām kara beigām, kopēji vienojoties, pieteica karu kariešiem. Un lūk, ieņemot viņu pilsētu, un apkaujot vīriešus, un izlaupot viņu valsti, viņi aizveda to sievas verdzībā, pie tam neļaujos tām novilkt ne savas garās drēbes, ne pārējās precētu sievu rotas, ne tikai tādēļ, lai vienreiz izvestu tās caur triumfa vārtiem, bet lai tās, kalpojot par smagas verdzības piemēru, klātas ar mūžīgu kaunu, atklāti atmaksātu par savu līdzpilsoņu noziegumu. Tādēļ tā laika arhitekti pielietoja sabiedriskajām celtnēm šo sieviešu veidolus, noliekot tos smagumu balstīšanai, lai arī pēcteči atcerētos par kariešu sodu.
> 
> 
> (Vitrūvijs "10 grāmatas par arhitektūru" I. 1, 5)
> 

Erehtejona kariatīdes.
Ja šāda statuja attēloja sievieti ar augļu vai ziedu kurvi uz galvas, tad tādu sauca par kaneforu. Šāda arhitektūras motīva nosaukums ir cēlies no Karijas pilsētas Lakonijā, kur sievietes svētkos par godu dievietei Artemīdai dejoja reliģiskas dejas ar groziem uz galvas. Pazīstamākās antīkā laika kariatīdes atrodas Erehtejona portikā, Atēnu akropolē, kā arī sauktajā par kariatīdu portiku jeb Pandrosionu (pēc nimfas Pandrosas vārda) Delfu mantnīcā.

Viduslaikos kariatīdes gandrīz vispār netika pielietotas, un no jauna arhitektūrā tās parādījās sākot ar renesanses laiku. Vēlākos laikos kariatīdes ir vairumā sastopamas historisma stila celtnēs, kuras parādās vairākās Eiropas galvaspilsētās 19. gadsimta vidū. Mūsdienu mākslā par kariatīdēm sauc ne tikai apģērbtas vai pusizģērbtas sievietes, kas balsta sijas vai kādus ēku izvirzījumus, bet arī līdzīgas vīriešu figūras, kaut arī pareizāk tās būtu saukt par atlantiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ilustrētā vārdnīca». *www.artermini.lv*. Skatīts: 2019-03-08.
**Keri Linna Hilsone** (angļu: *Keri Lynn Hilson*) ir amerikāņu dziedātāja, kura darbojās arī kā dziesmu autore apvienībā The Clutch. Kopš 2000. gada Hilsone ir sarakstījusi dziesmas daudziem dziedātājiem, tostarp Britnijai Spīrsai un *Ludacris*. 2007. gadā viņa piedalījās repera *Timbaland* hitu *The Way I Are* un *Scream* ierakstīšanā un vēlāk sāka savu solo karjeru. Viņas debijas albums *In a Perfect World...* izdots 2009. gada sākumā un tajā iekļauti tādi hiti kā *Energy* un *Turnin' Me on*.

Agrākie gadi
------------

Hilsone ir dzimusi Dekatūrā, Džordžijā. Līdztekus mācībām, viņa mācījās dziedāt un spēlēt klavieres. 14 gadu vecumā viņa pievienojās meiteņu grupai *D'Signe*.

### 2001—2007

2001. gadā Hilsone sāka rakstīt dziesmas Britnijai Spīrsai, *Ciara*, *Usher*, *Ludacris* un citiem māksliniekiem. 2004. gadā viņa piedalījās *Xzibit* singla "Hey Now (mean Muggin)" ierakstīšanā. 2006 gadā Hilsone parakstīja līgumu ar *Mosley music Group*. Hilsonei strādājot studijā strādāja ar *Polow da Don*, viņš viņai pajautāja: "Kurš producents, Tavuprāt, varētu palīdzēt Tev sasniegt mūzikas virsotnes? Uz ko viņa atbildēja — *Timbaland*, kurš tobrīd meklēja ritmblūza solisti. 2007. gadā Hilsone iedziedāja pāris solo gabalus *Timbaland* topošajam albumam *Timbaland Presents Shock Value*.

### 2008—pašlaik

2009. gada 24. martā tika izdots Hilsones debijas albums *In a perfect World...*, kas debitēja 4. vietā *Billboard 200* un 1. vietā *R&B/Hip-Hop* albumu topā. 2008. gada 14. jūlijā notika Hilsone pirmā videoklipa *Energy* pasaules pirmizrāde. 2008. gada 23. oktobrī notika videoklipa *Return the Favor* pirmizrāde, tomēr arī šis singls nebija komerciāli veiksmīgs.

Diskogrāfija
------------

* *In a Perfect World…* (2009)

### Singli

| Gads | Singls | Augstākā vieta topā | Albums |
| --- | --- | --- | --- |
| Valsts karogs: PasauleUWC | Valsts karogs: Amerikas Savienotās ValstisHot100 | Valsts karogs: Amerikas Savienotās ValstisDance | Valsts karogs: Apvienotā Karaliste | Valsts karogs: Apvienotā KaralisteDance | Valsts karogs: Kanāda | Valsts karogs: Austrālija | Valsts karogs: Jaunzēlande | Valsts karogs: Vācija | Valsts karogs: Francija | Valsts karogs: Nīderlande | Valsts karogs: Spānija | Valsts karogs: Šveice | Valsts karogs: Īrija | Valsts karogs: Zviedrija | Valsts karogs: Norvēģija | Valsts karogs: Dānija | Valsts karogs: Somija | Valsts karogs: Austrija | Valsts karogs: BeļģijaF | Valsts karogs: BeļģijaW | Valsts karogs: Slovākija | Valsts karogs: Čehija | Valsts karogs: Latvija | Valsts karogs: LatvijaEHR |
| 2008 | "Energy" | - | - | - | 43 | - | - | 55 | 2 | - | - | - | - | 64 | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | - | *In A Perfect World...* |
| "-" norāda, ka singls neiekļuva topā vai netika izdots attiecīgajā valstī. |

Ārējās saites
-------------

* Keri Hilsones oficiālā mājaslapa
* Keri Hilsones tvitera profils

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 41662211
* LCCN: no2008136858
* ISNI: 0000 0000 5958 7628
* GND: 135473144
* BNF: cb15573846d (data)
* BIBSYS: 10003024

 |

 |
Trakslera variants divzirdziņu aizsardzībā

**Karels Trakslers** (čehu: *Karel Traxler*; 1866. gada 17. janvāris, Vlahovo Bržezi - 1936. gada 15. maijs, Voline) bija Čehijas šahists un garīdznieks.

Biogrāfija
----------

Bijis Romas Katoļu baznīcas priesteris, kurš aizrāvies ar šaha spēli. Atklājis ļoti agresīvu variantu divzirdziņu aizsardzībā, kas nosaukts viņa vārdā - 1.e4 e5 2.Zf3 Zc6 3.Lc4 Zf6 4.Zg5 Lc5. 1890. gadā pirmoreiz to pielietojis turnīra partijā un guvis spīdošu uzvaru jau 17. gājienā nomatojot pretinieka karali. Tomēr šaha turnīros sava amata ierobežojumu dēļ piedalījies reti.

Bijis arī tā sauktās "Bohēmijas skolas" šaha problēmists, kurš publicējis aptuveni 900 šaha kompozīcijas, daudzas arī ar dažādiem pseidonīmiem. No 1896. līdz 1899. gadam bijis čehu šaha žurnāla "České listy šachové" redaktors. Kopā ar savu brālēnu Vīnē publicējis grāmatu "Schachprobleme aus den Jahren 1884–1910" ("Šaha problēmas no gadiem 1884-1910"), kurā apkopojis līdz 1910. gadam sacerētās problēmas.

Atsauces
--------

1. ↑  Joerg Reinisch vs Karel Traxler Hostoun (1890)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Karela Trakslera šaha kompozīcijas mājaslapā PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 31623258
* LCCN: no99000725
* ISNI: 0000 0000 5565 343X
* BNF: cb16725363j (data)
* NKC: jk01140054

 |

 |
**Abavas Velnala** (arī **Melderu Velna ala**, **Matkules Velnala**, **Kandavas Velnala**, **Kretuļa ala**) ir ala Tukuma novada Kandavas pagastā. Izvietojusies Abavas ielejas kreisā krasta sāngravā pie Kalnmuižas—Aizdzires ceļa netālu no Melderu mājām Abavas senlejas dabas parka teritorijā, apmēram 7 km lejpus Kandavas. Iecienīts tūrisma objekts, tomēr vairums apmeklētāju alā iekšā nedodas dubļu dēļ. Ala un atsegums kopš 1957. gada ir aizsargājams ģeoloģisks objekts, bet kopš 1998. gada — valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Ala izveidojusies gaišajos smilšakmeņos zem dolomītu slāņkopām. Tā ir 6,5 m (pēc 1994. gada mērījumiem, dažādi citi avoti nosauc arī garumu līdz 8,6 m) gara, ap 2,4 m plata un līdz 1,7 m augsta, ar šauru un zemu dubļainu ieeju. Alas samazināšanos un ieejas aizsprostošanos veicina nobiras no kraujas un nokrišņu ūdens ieskalotās smiltis.

Virs alas pļavā atrodas Abavas Velnakmens, pie kura 1976. gadā veikti arheoloģiskie izrakumi, kuru rezultātā atrastas senlietas no 2.—4. gadsimta.

Pēc 1924. gadā publicētajām K. Veinberga ziņām vietējie iedzīvotāji to saukuši arī par Kretuļa alu, jo tur savā laikā esot slēpušies Kretuļa vadīti partizāni.

Teika vēstī, ka Velns gribējis akmeni iesviest Abavā, bet nelaikā gailis iztraucējis ar savu dziedāšanu, tādēļ Velns nosviedis akmeni un iemucis alā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 11. lpp.
2. 1 2  «Alas.lv». *web.archive.org*. 2012-07-05. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-07-05. Skatīts: 2022-11-23.

Ārējās saites
-------------

* Dabas aizsardzības pārvalde. Abavas Velnala
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Abavas Velnala***.
Šis raksts ir par raķešu starta platformu. Par citām jēdziena **Odyssey** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
*Odyssey* platforma ostā
***Odyssey*** jeb ***Odyssey Launch Platform*** (no angļu — 'Odiseja starta platforma') ir pašpiedziņas peldošā platforma, starta vieta, no kuras tiek palaista kosmiskā nesējraķete *Zenit-3SL*. Tā pieder starptautiskam konsorcijam *Sea Launch*. Tā ir bijusī naftas urbšanas platforma, kas Norvēģijā tika pārbūvēta raķešu palaišanai. Starti no platformas notiek uz ekvatora Klusajā okeānā, bet tās mājvieta ir ostā Longbīčā, Kalifornijā, ASV. Tā okeānā darbojas vienlaicīgi ar vadības kuģi *Sea Launch Commander*.

2016. gada 27. septembrī Krievijas aviācijas grupa *S7 Group* parakstīja līgumu par peldošās platformas *Odyssey* un tās infrastruktūras pirkšanu no konsorcija *Sea Launch*.

*Odyssey* ir 133 m gara un 67 m plata, pārvietošanas stāvoklī ūdensizspaids ir 30 000 tonnas, bet pusiegremdētā (darba) stāvoklī — 50 600 tonnas. Platformā ir iekārtotas dzīvošanas, ēšanas medicīnas un atpūtas vietas 68 apkalpes locekļiem un starta sistēmu personālam. Kuģošanas laikā raķete tiek uzglabāta lielā angārā, kurā tiek uzturēta noteikta vide. Raķeti starta pozīcijā nogādā un paceļ vertikālā stāvoklī ar mobilu transportieri. Īpašās tvertnēs tiek uzglabāta raķešdegviela (petroleja un šķidrais skābeklis).

Platformu 1982. gadā naftas ieguves uzņēmumam *Ocean Drilling and Exploration Company* uzbūvēja Japānas kompānija *Sumitomo Heavy Industries*. Sākotnēji tai tika dots nosaukums *Ocean Ranger II*, bet pēc *Ocean Ranger* nogrimšanas 1982. gada 15. februārī tā tika pārdēvēta par *Ocean Odyssey*. Ar to tika veikti urbumi Aļaskā un Ziemeļjūrā. 1988. gada 22. septembrī uz platformas notika naftas noplūde un ugunsgrēks, viens cilvēks gāja bojā. Pēc tam vairākus gadus tā atradās Dandī dokos Skotijā. Tad par to ieinteresējās *Boeing*, lai izmantotu kā raķešu palaišanas vietu. Tika nodibināts starptautisks konsorcijs *Sea Launch*, un platforma tika pārvesta uz Stavangeru Norvēģijā. No 1995 līdz 1997. gadam tā tika pārbūvēta uzņēmumā *Kverner*: platforma tika pagarināta, pievienots atbalsta kolonu pāris, bijušā urbšanas klāja vietā tika izbūvēta starta vieta, raķetes apkalpes angārs. 1997. gada maijā *Odyssey* tika nogādāta uz Krievijas ostu Viborgu, kur tai uzstādītas Krievijā izgatavotās starta iekārtas.

Platforma remontdokā *Esquimalt BC* 2007. gada 17. jūnijā
Pirmais nesējraķetes *Zenit-3SL* izmēģinājuma lidojums notika 1999. gada 28. martā. Kopš tā laika veikti vairāk nekā 24 lidojumi. 2000. gada 12. martā raķetes vadības programmatūras dēļ notika nesējraķetes avārija. Nopietnākas incidents bija 2007. gada 30. janvārī, kad raķete uzsprāga tieši uz platformas, nopietni bojājot starta aprīkojumu, bet platforma daudz necieta, pašas spēkiem atgriezās ostā. Neviens cilvēks necieta.

Atsauces
--------

1. ↑  The Zenit rocket explodes on the launch pad in the Pacific Ocean russianspaceweb.com

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Odyssey***.
* Sea Launch Boeing majas lapā
**Māja Ranniku** (igauņu: *Maaja Ranniku*; 1941. gada 1. marts Abja pagasts — 2004. gada 24. oktobris Tallina) bija Igaunijas starptautiskā meistare šahā (1964), divkārtējā PSRS sieviešu šaha čempione (1963, 1967), desmitkārtēja Igaunijas sieviešu šaha čempione.

Biogrāfija
----------

No 1960. gadu sākuma līdz 1990. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Igaunijas un PSRS šahistēm. Desmit reizes uzvarējusi Igaunijas sieviešu šaha čempionātos (1961, 1963, 1967, 1973, 1981, 1982, 1984, 1987, 1988, 1991). 13 reizes piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionātu finālos. 1964. gada čempionātā dalījusi 1.-2. vietu ar Tatjanu Zatulovsku, un uzvarot papildu mačā ar 4:2 kļuvusi PSRS čempioni. 1967. gadā atkārtoti uzvarējusi vienīgajā PSRS sieviešu šaha čempionātā, kas noticis pēc Šveices sistēmas. 1970. gada PSRS sieviešu šaha čempionātā atkārtoti dalījusi 1.-2. vietu, taču zaudējusi papildu mačā Allai Kušnirai ar 3:4. Citi labākie rezultāti PSRS sieviešu šaha čempionātos: 1964. gadā dalīta 2.-4. vieta, 1965. un 1968. gadā - 3. vieta, 1971. gadā dalīta 3.-4. vieta, 1974. gadā - 4. vieta.

Piedalījusies 1965. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Suhumi un ierindojusies 6. vietā (uzvarēja Alla Kušnira). Tāpat piedalījusies 1979. gada sieviešu starpzonu turnīrā Alikantē, kurā palikusi 8. vietā (uzvarējušas Tatjana Lemačko un Jeļena Ahmilovska).

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte, tajā skaitā uzvarējusi Budapeštā (1969), Brašovā (1971), bijusi otrā turnīros Suhumi (1963), Brjanskā (1965), Vladimirā (1968), Vraņčka Baņā (1973).

Pēc Igaunijas neatkarības atgūšanas 1992. gadā pārstāvējusi Igauniju 30. šaha olimpiādē Manilā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1964. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Eesti meistrid 1923-2005». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 7. februārī. Skatīts: 2012. gada 7. februārī.
2. ↑  «1964 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
3. ↑  «1979 Alicante Interzonal Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
4. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Maaja Ranniku». *www.olimpbase.org*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Ēka, kurā izvietota Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības tresta galvenā pārvalde.
**Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests** (*Durrell Wildlife Conservation Trust*) ir starptautiska dabas aizsardzības organizācija, kuras mērķis ir savvaļā dzīvojošo sugu un pasugu aizsardzība un saglabāšana. 1963. gadā ar nosaukumu **Džērsijas savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests** dibināja Džeralds Darels. Tika pārdēvēts 1999. gada 26. martā. Atrodas Džērsijas salā senas muižas teritorijā, kur 1959. gadā Darels izveidoja Džersijas zooloģisko dārzu.

Tresta simbols dodo.
Par tresta simbolu izvēlējās dodo,— putnu, kas kādreiz dzīvoja Maurīcijā un ļoti strauji bija iznīcināts tūliņ pēc salas atklāšanas. Par šo izvēli grāmatā "Noķeriet man kolobusu" Darels rakstīja: *"Ar to gribējām simboliski parādīt, cik viegli un cik īsā laika sprīdī cilvēku nesaprātīgā rīcība un alkatība spēj izdzēst dzīvnieku sugu no zemes virsas tā, ka pat pēdas nepaliek".*

Trests gadu garumā ir ņēmis dalību aptuveni 50 aizsardzības programmās 18 dažādās valstīs.

Ārējās saites
-------------

* Durrell Wildlife Conservation Trust
**Karels Pilaržs** (čehu: *Karel Pilař*; dzimis 1977. gada 23. decembrī) ir bijušais čehu hokejists, aizsargs. Karjeras laikā 90 spēles aizvadījis Nacionālās hokeja līgas klubā Toronto "Maple Leafs". Čehijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2001. gada Pasaules čempionu.

Spēlētāja karjera
-----------------

Pilaržs profesionālā spēlētāja karjeru uzsāka 1999. gadā, kad debitēja Čehijas Ekstralīgas kluba HC Litvīnova rindās. Turpat aizsargs aizvadīja arī 2000.—01. sezonu, taču, tiekot izvēlēts 2001. gada NHL draftā, vasarā Karels pārcēlās uz Ziemeļamerika.

Lai gan lielāko daļu 2001.—02. sezonas Pilaržs aizvadīja AHL klubā Sentdžonsas "Maple Leafs", jaunajam aizsargam izdevās debitēt arī NHL, laukumā izejot 34 Toronto "Maple Leafs" spēlēs. 2002.—03. sezonā traumas dēļ Karels Toronto rindās aizvadīja vien 17 spēles.

2004.—05. NHL sezonas lokauta laikā Pilaržs atgriezās Čehijā, sezonu aizvadot Prāgas "Sparta" rindās. Sirdskaites dēļ Pilaržs arī 2005.—06. sezonā palika "Sparta" sastāvā, kluba rindās gan aizvadot vien sešas spēles.

2006.—07. sezonā, pēc traumas sadziedēšanas, Pilaržs atgriezās Ziemeļamerikā, aizvadot 10 spēles AHL kluba Toronto "Marlies" rindās. 2007.—08. sezonā Karels kopā ar Čikāgas "Wolves" kļuva par AHL čempioniem, izcīnot Kaldera kausu.

2008.—09. sezonu Pilaržs uzsāka KHL klubā Magņitogorskas "Metallurg", taču sezonas gaitā pievienojās Prāgas "Sparta" rindām. Nākamo sezonu hokejists aizvadīja HC Lītvinovas sastāvā, taču 2010.—11. sezonā atgriezās KHL, sezonu aizvadot Maskavas "CSKA" rindās. Vēlāk spēlēja arī Popradas "Lev" un Doneckas "Donbass" rindās, taču karjeras nogalē vairākas sezonas aizvadīja Čehijas Ekstralīgā, līdz 2018. gadā noslēdza karjeru. 2014. gadā Prāgas "Sparta" sastāvā kļuva par līgas rezultatīvāko aizsargu.

Čehijas hokeja izlases sastāvā kļuvis par 2001. gada Pasaules čempionu hokejā.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
* KHL profils (angliski)
***AS Telia Eesti*** (agrāk ***Eesti Telekom***) ir Igaunijā reģistrēts telesakaru uzņēmums, kas pieder Zviedrijas uzņēmumam *Telia Company*. Tas ir dibināts 1991. gadā. Galvenais birojs atrodas Tallinā.

Uzņēmums darbojas fiksēto un mobilo sakaru jomā, ir interneta pakalpojumu sniedzējs un televīzijas operators.

Vēsture
-------

*Eesti Telekom* logotips
PSRS laikā telesakaru pakalpojumus Igaunijā nodrošināja Igaunijas PSR Sakaru ministrija. 1991. gada 1. maijā Sakaru ministrija tika likvidēta, un tās īpašumus pārņēma 16. aprīlī dibinātais valsts uzņēmums *Eesti Telekom*. Starp pārņemtajiem aktīviem bija arī 1991. gada 19. aprīlī dibinātā mobilo sakaru operatora *AS Eesti Mobiiltelefon* (vēlāk *EMT*) 51 % kapitāldaļu (24,5 % piederēja Somijas uzņēmumam *Posti- ja telelaitos* un 24,5 % — Zviedrijas *Telecom International AB*; abi vēlāk tika integrēti tagadējā *Telia*).

Lai sāktu fiksēto līniju tīkla modernizāciju, 1992. gada 16. decembrī tika dibināts uzņēmums *AS Eesti Telefon*, kurā *Eesti Telekom* ieguva 51 % kapitāldaļu, bet 49 % - *Baltic Tele AB* (*Posti- ja telelaitos* un *Telecom Internationa* kopuzņēmums). Visas fiksēto sakaru līnija tika nodotas *Eesti Telefon*.

1997. gada 5. augustā valsts uzņēmums tika pārveidots par akciju sabiedrību *AS Eesti Telekom*.
Lai sāktu *Eesti Telekom* sākotnējo publisko piedāvājumu, 1998. gada 21. decembrī *Baltic Tele AB*, *Telia* un *Sonera* apmainīja tiem piederošās *AS Eesti Mobiiltelefon* un *AS Eesti Telefon* kapitāldaļas pret *AS Eesti Telekom* A klases akcijām. Pēc sākotnējā publiskā piedāvājuma noslēgšanas *Baltic Tele AB*, *Telia* un *Sonera* piederēja aptuveni 49 % *Eesti Telekom* A klases akciju, bet Igaunijas valstij — aptuveni 27 % A klases un B klases akciju.
1999. gada februārī *Eesti Telekom* A klases akcijas sāka kotēt Tallinas fondu biržā. Vēlāk 1999. gadā akcijas sāka kotēt arī Londonas fondu biržā.

Pēc *Telia* un *Sonera* apvienošanās uzņēmumā *TeliaSonera* 2002. gadā *Baltic Tele AB* kļuva par 49 5 *Eesti Telekom* akciju turētāju.
2003. gada 30. jūnijā meitas uzņēmums *AS Eesti Telefon* pārdēvēts par *AS Elion Ettevõtted* ar zīmola nosaukumu *Elion*.
2005. gadā *Elion* iegādājās IT uzņēmuma *MicroLink* Igaunijas biznesu.

2009. gada septembrī *TeliaSonera* ieguva 100 % *Eesti Telekom* akciju.
2011. gada maijā izmainīti *EMT* un *Elion* zīmoli, padarot tos vienā stilā ar *Telia* zīmolu.
2014. gada augustā meitas uzņēmumi *Elion* un *EMT* tika apvienoti ar *Eesti Telekom*, turpinot darboties ar iepriekšējiem zīmoliem.
2016. gada 20. janvārī *AS Eesti Telekom* pārdēvēts par *AS Telia Eesti*. Turpmāk visi zīmoli (*EMT*, *Elion*) nomainīti uz *Telia*.

2023. gada 16. janvārī *Telia Eesti* paziņoja, ka no februāra līdz gada beigām pakāpeniski plāno slēgt 3G mobilo sakaru tīklu.

Atsauces
--------

1. 1 2  Baltic Tele AB a company incorporated pursuant to the laws of Sweden, all shares of which are owned by TeliaSonera AB (publ) for the acquisition of all shares of AS Eesti Telekom a company incorporated pursuant to the laws of Estonia. Tallinn, 30 April 2004
2. ↑  Telia Igaunijā šogad slēgs 3G tīklu LETA--ERR, 18.01.2023

Ārējās saites
-------------

* *Telia Eesti* vietne
**Karels Opočenskis** (čehu: *Karel Opočenský*; 1892. gada 7. februārī, Mosta — 1975. gada 16. novembris, Prāga) bija čehu šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis mūrnieka ģimenē kā otrais no septiņiem bērniem. Šahu bērnībā iemācījuši spēlēt tēvs un vecākais brālis. Noturīga interese par šahu radusies mācoties Prāgas Vinogradu (Vinohrady) ģimnāzijā. Kļuvis par vietējā šaha kluba biedru, bet 1913. gadā uzvarējis Čehijas šaha savienības turnīrā.

Pēc Pirmā pasaules kara kļuvis par vienu no Čehoslovākijas spēcīgākajiem šahistiem. Trīs reizes uzvarējis valsts čempionātos (1927, 1929, 1938). Četras reizes (1931-1935, 1939) pārstāvējis Čehoslovākijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs. Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1933) un bronzas (1931) medaļas, bet individuālajā - zelta (1933) medaļu. Sekmīgi cīnījies dažādos starptautiskos šaha turnīros, bijis Nicas (1938) un Arbonas (Šveice, 1946) turnīru uzvarētājs. 1950. gadā FIDE Opočenskim kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1951. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu. Bijis galvenais tiesnesis mačos par Pasaules čempiona šahā nosaukumu 1951. un 1954. gadā, Pasaules šaha čempiona pretendentu turnīrā 1950. gadā un Pasaules šaha olimpiādē 1952. gadā. Nodarbojies arī ar žurnālistiku, bijis žurnāla *FIDE* galvenais redaktors (1953-1954).

Atstājis ievērojamu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Opočenska vārdā ir nosaukti varianti Grīnfelda aizsardzībā (1. d4 Zf6 2. c4 g6 3. Zc3 d5 4. e3 Lg7 5. Zf3 O-O 6. Ld2) un sicīliešu aizsardzībā (1. e4 c5 2. Zf3 d6 3. d4 cxd4 4. Zxd4 Zf6 5. Zc3 a6 6. Le2).

Atsauces
--------

1. ↑  Nice 1938
2. ↑  Arbon 1946

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 64479665
* LCCN: no99028750
* ISNI: 0000 0000 5528 9770
* NKC: jk01091209

 |

 |
Moldovas Republikas komunistu partijas logo
**Moldovas Republikas komunistu partija** (rumāņu: *Partidul Comuniştilor din Republica Moldova*) ir Moldovas komunistiskā partija, kuras dibinātājs ir Vladimirs Voroņins. No 2001. līdz 2009. gadam tā bija Moldovas valdošā partija.

2009. gadā partija zaudēja vairākumu parlamentā, piekāpjoties Aliansei par Eiropas integrāciju. 2019. gada parlamenta vēlēšanās tā ieguva 3,75 % un zaudēja visas vietas valsts parlamentā, bet 2021. gada pirmstermiņa vēlēšanās atgriezās parlamentā.

Partijas programmā ir deklarēta piederība komunisma un internacionālisma vērtībām. Līdz 2001. gada vēlēšanām viens no galvenajām Komunistu partijas politikas virzieniem bija tuvināšanās ar Krieviju, bet iegūstot varu, partija sāka uzsvērt Eiropas integrāciju un tuvināšanos Eiropas Savienībai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Партия коммунистов потеряла большинство в молдавском парламенте – DW – 14.08.2009». *dw.com* (krievu). Skatīts: 2023-07-31.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Moldovas Republikas komunistu partija***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129484310
* LCCN: nr2005025464
* SUDOC: 11128631X

 |

 |
**Svetlana Petrenko** (rumāņu: *Svetlana Petrenco*; dzimusi 1974. gada 27. maijā) ir Moldovas starptautiskā lielmeistare šahā (2001).

Biogrāfija
----------

1992. gadā piedalījusies Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā, bet 1993. gadā piedalījusies Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 1995. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules čempiones šahā nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojusies 45. vietā. 1999. gadā dalījusi pirmo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Bukarestē. 2004. gadā uzvarējusi šaha turnīrā Ļvivā. 2005. gadā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Sanktpēterburgā un dalījusi pirmo vietu Belgradas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 2006. un 2007. gadā divas reizes pēc kārtas uzvarējusi Belgradas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā.

Daudzkārtējā Moldovas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1993, 1998, 1999, 2000, 2001, 2012, 2013, 2015, 2016, 2017, 2018, 2019, 2021). 2005. gadā uzvarējusi arī Moldovas vīriešu šaha čempionātā.

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:

* 2001. gadā Maskavā pēc uzvaras 1. kārtā pār Tatjanu Konoņenko zaudējusi 2. kārtā Džu Čeņai;
* 2004. gadā Elistā 1. kārtā zaudējusi Natālijai Žukovai.

Pārstāvējusi Moldovas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 9 reizes (1998, 2002–2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2 reizes (2001–2003). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2001) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1996. gadā Petrenko piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2001. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2004. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

Atsauces
--------

1. ↑  1995 Kishinev Interzonal Tournament
2. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
3. ↑  2004 FIDE Knockout Matches (Women)
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Svetlana Petrenko
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Svetlana Petrenko

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Frīdrihs fon Pernšteins** (vācu: *Friedrich von Pernstein*, latīņu: *Federicus monachus Franciscanus*, ap 1270—1341) bija franciskāņu ordeņa brālis, Rīgas arhibīskaps 21.03.1304.—1341. gadā.

Viņa valdīšanas laikā atkal uzliesmoja karš starp Rīgas pilsētu un Livonijas ordeni. Rīdzinieki aplenca ordeņa Daugavgrīvas cietoksni un nodedzināja pie tā esošo miestu. Livonijas mestrs savukārt bloķēja Rīgas pilsētu, līdz rīdzinieki padevās un nokļuva ordeņa pakļautībā.

Šajā laikā tika uzcelta tagadējā ordeņa Rīgas pils, jo veco pili rīdzinieki bija pilnīgi nopostījuši. Viņa valdīšanas beigās 1340. gadā tika uzcelta Gulbenes mūra pils arhibīskapijas austrumu daļas aizsardzībai pret ordeņa brāļu iebrukumiem no Marienburgas pils.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis ap 1270. gadu Morāvijā (tagad Čehijas daļa).
Iestājās franciskāņu ordenī, uzrakstīja Svētā Franciska biogrāfiju, kas nav saglabājusies.
1304. gadā viņu iecēla par Rīgas arhibīskapu pēc iepriekš ievēlētā arhibīskapa Jensa Granda atteikšanās pārcelties uz Livoniju.
1307. gadā Livonijas pilsoņu kara dēļ bija spiests atstāt Rīgu un apmesties pāvesta galmā Aviņonā.
1311. gadā arhibīskaps kopā ar pāvesta sūtni Francisku no Moliano ieradās Rīgā. Arī 1325. gadā viņš kopā ar pāvesta legātiem īslaicīgi uzturējās savā arhibīskapijā, lai vestu sarunas par Lietuvas dižkunigaiša Ģedimina un viņa ķēniņvalsts ļaužu vēlmi kristīties.
Miris 1341. gadā Aviņonā.

Dokumenti
---------

>  Rusova hronika:  
> 
> 
> 
> 
> 
> > 
> > "Eberhards Monheims, 23. Vācu ordeņa mestrs, Kuldīgas komturs, atklāts, nopietns un dievbijīgs kungs, 1327. gadā ieņem mestra amatu. Livonijai un ordenim viņš darījis daudz laba. Viņa laikā, izcēlās karš starp ordeni un Rīgas pilsoņiem. [..] Par bīskapu Rīgā, 6. pēc skaita, bija brēmietis Fridrihs. Kad mestrs Eberhards bija valdījis 14 gadu un vecs tapis, viņš atteicās no amata, aizceļoja uz Ķelni, un vēlāk viņu iecēla par Sv. Katrīnas pils komturu".
> > 
> > 
> > 
> 
> 
>

Atsauces
--------

1. ↑  Petri de Dusburg. Chronicon Terrae Prussiae 359 (352)[novecojusi saite] Valda Salmiņa latviskais tulkojums

Skatīt arī
----------

* Rīgas arhibīskapi

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Reliģiskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: **Jens Grands**  |  **Rīgas arhibīskaps** 1304—1341 | Pēctecis: **Engelberts fon Dolens**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 90980491
* GND: 138722048

 |

 |
**Georgs Baumanis** (krievu: *Георг Бауманн*, igauņu: *Georg Baumann* ; dzimis 1892. gada 1. septembrī, miris 1934. gada 19. februārī) bija igauņu izcelsmes Krievijas grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1912. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks, 1913. gada pasaules čempions.

Biogrāfija
----------

Dzimis Sanktpēterburgā, kur piedalījās pirmajās profesionālajās cīņās. 
1912. gadā viņš piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā, kur pārstāvēja Krievijas impēriju kā grieķu-romiešu cīņas dalībnieks vieglajā svara kategorijā (svars 67-75 kg). Deviņpadsmitgadīgā jaunekļa starts bija neveiksmīgs, viņš izstājās pēc diviem zaudējumiem.

Gadu vēlāk Baumanis ieguva zelta medaļu 1913. gada cīņas sporta pasaules čempionātā Breslavā. Tajā pašā gadā viņš kļuva par Krievijas olimpiādes uzvarētāju un 1914. gadā tika atzīts par labāko Baltijas provinču cīkstoni.

Piedalījās Pirmajā pasaules karā, beidza Gatčinas kara lidotāju skolu. Bija poručiks, Svētā Jura krusta visu pakāpju kavalieris. Agrāk tika uzskatīts par pazudušu kara laikā.

Pēc Krievijas pilsoņu kara dzīvoja Harbinā, kurp viņš pārcēlās 1922. gadā. 1924. gadā un 1926. gadā tur turpināja uzstāties ringā.

Georgs Baumanis nomira 1934. gadā Šanhajā, pēc sevis atstājot sievu un meitu.

Apbalvojumi
-----------

* Svētā Jura krusts, visas 4 pakāpes.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Глебова, Елена. "Чужая сторона". *Словесница Искусств* (Nr.1 (33)/2014).
2. 1 2 3  «BAUMANN, GEORG» (igauņu). ESBL. 2018-10-15. Skatīts: 2018-12-30.
3. 1 2  «Georg Baumann» (angļu). sports-reference.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-02-04. Skatīts: 2018-12-30. Archived 2013-02-04 *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  «World Championship» (angļu). www.iat.uni-leipzig.de/. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-03-05. Skatīts: 2018-12-30.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Kepu bāka** (igauņu: *Kõpu tuletorn*) atrodas Igaunijas teritorijā uz Hījumā salas Baltijas jūrā, Hījumā salas rietumdaļā uz Kepu pussalas. Kepu bāka tiek uzskatīta par pasaulē trešo vecāko bāku, kura darbojusies nepārtraukti.

Vēsture
-------

1490. gadā Hanzas savienība pasūtīja bāku, lai samazinātu daudzās kuģu avārijas pie Hīju sēkļa (*Neckmansgrund*), kā arī lai brīdinātu kuģus par tuvo krastu, kur tolaik darbojās pirāti. Sāmsalas — Vīkas bīskapijas bīskaps 1500. gadā deva atļauju Tallinas pilsētas rātei celt bāku. Tās celtniecība sākās 1505. gadā un ar pārtraukumiem turpinājās 26 gadus. Gaisma bākas tornī tika iedegta 1531. gada augustā, lai gan bākai bija jābūt gatavai jau 1513. gadā. 1659. gadā bāka tika paaugstināta līdz pašreizējam līmenim. Sākotnēji bākas virsotnē gaismu deva tur degošs ugunskurs. Tā uzturēšana prasīja milzīgu daudzumu malkas. Rezultātā tika izcirsts mežs lielākajā daļā Kepu pussalas. 1805. gadā bāka nonāca Krievijas pakļautībā. 1810. gadā sākās nozīmīga torņa rekonstrukcija. Bākas dienvidu kontrforsā tika uzbūvētas akmens kāpnes un tika atjaunotas divas palīgtelpas. 1845. gadā tika uzbūvēta laterna ar optiskajām lēcām un elektrisko gaismu, kura aizvietoja agrāko koka būvi ar eļļas lampām. Otrā pasaules kara laikā, 1941. gadā, vācu lidmašīnas bombardēja bāku, bet cieta tikai laternas daļa.

Raksturojums
------------

Kepu bāka uzbūvēta Hījumā salas augstākajā vietā, 67 m virs jūras līmeņa. Pati bāka ir 36 m augsta. Bākas tornis ir kvadrātveida, mūrēts no akmeņiem. Katrā sānā tam pieguļ kontrforss. Kontrforsi ir orientēti precīzi uz ziemeļiem, dienvidiem, austrumiem un rietumiem. Bākai ir laterna un galerija. Bākas tornis ir baltā krāsā, laterna sarkana. Bākas gaismas elements atrodas 102 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (0,2 s deg, 2,3 s pārtraukums, 0,2 s deg, 7,3 s pārtraukums). Gaisma ir redzama 26 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.
2000. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar Kepu bākas attēlu.

Atsauces
--------

1. ↑  Pastmarka

Ārējās saites
-------------

* Estonian Maritime Navigation
* Kepu bāka 2011
**Kiprians Berbatovs** (bulgāru: *Киприан Бербатов*; dzimis 1996. gada 6. augustā Blagovgradā) ir Bulgārijas starptautiskais meistars šahā (2009).

Biogrāfija
----------

Bulgārijas izlases futbolista Dimitara Berbatova brālēns.

Vairākkārt pārstāvējis Bulgāriju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās, kuros izcīnījis divas medaļas: zeltu (2008. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā) un bronzu (2005. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā). 

Vairāku starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmās vietas Spānijas pilsētās Arteikso un Ferolā (abas 2008), Sautronā (Francija, 2009), Toredembarā (Spānija, 2009), Seviljā (2010). 2010. gadā Hantimansijskā pārstāvējis Bulgārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Berbatovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

2011. gada novembrī paziņojis, ka pārtrauc piedalīties šaha turnīros, lai vairāk laika veltītu matemātikas studijām.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Kiprian Berbatov
2. ↑  Title Applications (IM): Berbatov, Kiprian

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Sv. Jakoba Parks** (vācu: *St. Jakob-Park*) ir futbola stadions Bāzelē, Šveicē. Tautā stadions tiek dēvēts par "Joggeli" un tā skatītāju ietilpība ir 39 000. Stadionā savas mājas spēles aizvada FC Basel. 2008. gadā Sv. Jakoba Parks būs viens no 8 stadioniem, kurā notiks 2008. gada Eiropas čempionāts futbolā un uz šo laiku paredzēts ietilpību palielināt līdz 42 500 vietām. Eiropas čempionātā šajā stadionā notiks 6 spēles: 3 grupu turnīra spēles, kurās piedalīsies Šveices izlase (tostarp - atklāšanas mačs), 2 ceturtdaļfināli un 1 no pusfināliem.

Sv. Jakoba Parka stadions ir sadalīts 4 blokos (A, B, C, D), katrs no tiem atrodas savā pusē un ieskauj laukumu. Kādreiz tā atrašanās vietā atradās Sv. Jakoba stadions, līdz 1998. gadā tas tika slēgts un tā vietā tika uzcelts Sv. Jakoba Parks. Pirmā futbola spēle jaunajā stadionā notika 2001. gada 15. martā. Sv. Jakoba Parka celtniecība izmaksāja aptuveni 220 miljonus Šveices franku. UEFA Sv. Jakoba Parkam ir piešķīrusi 4 zvaigznes, kas ir iespējami augstākais vērtējums šāda lieluma stadionam.
**Kereki** (pašnosaukums: *аӈӄалҕакку* — ‘piejūras ļaudis’ vai *каракыкку* no čukču: *кэрэкит*) ir Krievijas Federācijas Tālo Austrumu un Galējo Ziemeļu tauta. Etnoss faktiski izzudis, 2010. gada tautskaitē par kerekiem sevi atzina 4 cilvēki. Tradicionālā nodarbošanās ir jūras dzīvnieku un kažokzvēru medības, zveja, briežkopība.

Vēsture
-------

17. gadsimtā kereku apdzīvotības areāls pletās no Anadiras limāna ziemeļos līdz Opukas upei Beringa jūras rietumu piekrastē. Pēc arheoloģiskajiem datiem kereku apdzīvotās vietas pletušās līdz Oļutoras pussalai Kamčatkā. 18. gadsimtā čukču un korjaku karu laikā kereki cieta no abu pušu uzbrukumiem. 1897. gada tautskaitē reģistrēti vairs tikai 102 kereki. Vēlāk intensīvi asimilētu čukču etnosā. Statistikā parasti tika pieskaitīti korjakiem; kā atsevišķa tauta oficiāli atzīta tikai 2000. gadā.

Mūsdienās pēdējie zināmie kereki dzīvoja Anadiras rajona dienvidos Beringovskas, Meinipiļginas un Hatirkas ciemos.

Valoda
------

Agrāk kereki runāja Čukotkas-Kamčatkas valodu saimei piederošajā kereku valodā. Sadzīvē lielākoties pārgājuši uz čukču vai krievu valodu. 1991. gadā kereku valodā runāja 3 cilvēki.

Atsauce
-------

1. ↑  Ассоциация коренных малочисленных народов Севера, Сибири и Дальнего Востока Российской Федерации. Кереки

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Divi Krievu brīvprātīgo korpusa karavīri pie Krievijas pasta nodaļas Sušanu ciematā, Brjanskas apgabalā
**Sušanu incidents** bija uzbrukums Sušanu ciemam Brjanskas apgabalā, Krievijā, kas notika 2023. gada 2. martā. Ukrainas puse to interpretē kā Krievijas provokāciju.

Saskaņā ar Krievijas plašsaziņas līdzekļu sniegto informāciju 2023. gada 2. marta rītā "ukraiņu diversantu grupas" 50 cilvēku sastāvā iebruka Brjanskas apgabala Sušanu ciemā un sagrāba vairākus iedzīvotājus. Ziņoja, ka nogalināts skolas autobusa vadītājs un nošauts viens bērns. Tomēr Brjanskas apgabala gubernatora vietnieks ziņoja, ka autobusu neapšaudīja, jo skolās šajā apgabalā notiek tālmācība.

Vēlāk parādījās videomateriāli un fotogrāfijas no notikuma vietas, kurās esot redzami Krievu brīvprātīgo korpusa karavīri, kas stāv pie Krievijas valsts administratīvās ēkas un aicina savus līdztautiešus cīnīties pret Putina režīmu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Врио замгубернатора Брянской области опровергла обстрел школьного автобуса». *Коммерсантъ* (krievu). 2023-03-02. Skatīts: 2023-05-23.

Ārējās saites
-------------
**Suņu ciņuvārpata** (latīņu: *Elymus caninus*) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir plaši sastopama Centrālāzijā un Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā.

Nelielas grupas aug dažādos mežos un krūmājos, mitrās pļavās, ēnainās upju krastmalās.

Apraksts
--------

Suņu ciņuvārpata ir daudzgadīgs, 50—150 cm garš lakstaugs bez acīmredzama sakneņa. Augam ir neliela un skraja cera. Stiebrs ir stāvs, vārpas līmenī nokarens. Lapas ir raupjas, 0,7—1,7 cm platas. Maksts ir gluda, mēlīte strupa. Vārpa ir 10—20 cm gara, šaura un blīva, tās ass ir apmatota, vārpiņas ir izvietotas 2 rindās, vārpiņas plēksnes ir ar 3—5 dzīslām. Vārpa kopumā ir plakana. Zieda plēksnes ir garākas nekā vārpiņas plēksnes, ārējā plēksne ar 1,5—3 cm garu un tievu akotu. Kalluss ir garš, strups un apmatots. Grauds ir aptuveni 0,8 cm garš un galā apmatots. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «suņu ciņuvārpata - Elymus caninus (L.) L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-11-30.