recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jurga Ivanauskaite** (lietuviešu: *Jurga Ivanauskaitė*; 1961. gada 14. novembris — 2007. gada 17. februāris) bija lietuviešu proziste, esejiste, dramaturģe un māksliniece.

Biogrāfija
----------

1980. gadā absolvējusi M.K. Čurļoņa māksla vidusskolu, 1985. gadā — grafikas studijas Viļņas Mākslas akadēmijā. Tajā pašā gadā klajā nāca pirmais noveļu krājums *Pakalnučių metai* (latviešu: *Kreimeņu gads*). Izdoti seši romāni, pasaku krājums bērniem, mistisku ceļojumu triloģija par Himalajiem, eseju un publicistikas krājums. Jurgas Ivanauskaites grāmatu ir tulkotas angļu, latviešu, poļu, krievu un vācu valodā.

Latviski ir izdotas tādas Ivanauskaites grāmatas kā:

* "Ragana un lietus" (1994, "Ragana ir lietus", 1993)
* "Ceļojums uz Šambalu" (1998, "Kelionė į Šambalą", 1997)
* "Agnijas maģija: romāns, kas intelektuāļiem nu gan nav domāts" (1999, "Agnijos magija", 1995)
* "Zaudētā Apsolītā zeme" (2000, "Prarasta pažadėtoji žemė", 1999)
* "Trimdā aizdzītā Tibeta" (2001, "Ištremtas Tibetas", 1996)
* "Sapņiem līdzi", (2006, "Sapnų nublokšti", 2000)
	+ (visas tulkojis Talrids Rullis)

1994. gadā Jurga Ivanauskaite pirmoreiz aizbrauca uz Indiju, kur Dharamsalā iepazinās ar Tibetas budismu. Tas aizsāka jaunu viņas daiļrades posmu. Esejas, publicistikas, arī mistisku ceļojumu iespaidus Jurga Ivanauskaite cenšas papildināt zīmējumu un fotografiju izstādēm. 1998. gadā tika sarīkota zīmējumu izstāde "108 Mandalos", 1999. gadā fotogrāfijas izstāde "Tibetas — kita realybė" (*Tibeta - cita realitāte*). 

Jurga Ivanauskaite mirusi 2007. gada 17. februārī (nāves cēlonis - sarkoma). Apbedīta Antakaļņa kapsētā Viļņā.

Apbalvojumi
-----------

* Lietuvas nacionālā mākslas un kultūras prēmija, 2005. g.
* Romāns „Miegančių drugelių tvirtovė" — labākā 2005. gada grāmata (konkursa organizatori — Lietuvas radio un televīzija un Lietuvas izdevēju asociācija).
* Žurnāla „Moteris" Gada sieviete, 2007. g.

Ārējās saites
-------------

* Teksti (lietuviešu valodā)
* Intervija avīzē „Bičiulystė" (lietuviešu valodā)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 12616035
* LCCN: no96002692
* ISNI: 0000 0000 7983 506X
* GND: 124035078
* SELIBR: 335561
* SUDOC: 079735916
* BNF: cb15534563k (data)
* NKC: xx0053529

 |

 |
**Monika Kalseta Ruisa** (spāņu: *Mónica Calzetta Ruiz*; dzimusi 1972. gada 29. novembrī Ženēvā) ir Spānijas starptautiskā lielmeistare šahā (2003).

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējā Spānijas sieviešu šaha čempionātu dalībniece, kuros izcīnījusi septiņas zelta (1997, 2000, 2002, 2004, 2005, 2007, 2009) un trīs sudraba (1996, 1999, 2013) medaļas.

1992. gadā Antverpenē ieņēmusi 4. vietu Pasaules studenšu čempionātā. 1995. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojusies 39. vietā. 2000. gadā Ņūdelī piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Korinai Peptanai. 2008. gadā ieņēmusi 4. vietu Francijas starptautiskajā šaha turnīrā *Chambery Masters* un izpildījusi vīriešu starptautiskā meistara (IM) normu.

Pārstāvējusi Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 11 reizes (1992-1996, 2000-2012, 2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 9 reizes (1997-2011, 2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā Ruisai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2003. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Monica Calzetta Ruiz[novecojusi saite]
2. ↑  1995 Kishinev Interzonal Tournament
3. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
4. ↑  1st Chambery Masters 2008
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Monika Kalseta Ruisa
6. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Monika Kalseta Ruisa

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Dumitru Dedju** (*Dumitru Dediu*, dzimis **Mitike Dedju** [*Mitică Dediu*] 1942. gada 12. maijā, miris 2013. gada jūlijā) bija Rumānijas lidotājs, pulkvežleitnants. 1981. gadā viņš bija Rumānijas pirmā kosmonauta Dumitru Prunarju dublieris.

Mitike Dedju piedzima Galacā. 1961. gadā viņš absolvēja Vasiles Aleksandri Fizikas un matemātikas skolu. Pēc tam viņš gāja kursos Traiana Vuias Aviācijas skolā. Vēlāk Militārās tehnikas akadēmijā Dedju ieguva elektronikas inženiera diplomu.
Pēc tam viņš sāka dienestu Rumānijas gaisa spēkos.

1977. gada aprīlī kosmiskajam lidojumam ar PSRS kosmosa kuģi Rumānijas Gaisa spēku vadība sāka meklēt pretendentus gan starp kara lidotājiem gan civilajiem inženieriem. Mitike Dedju pieteicās. Septembrī 7 kandidāti sāka specializētas apmācības Rumānijā (teorija Bukarestes kara akadēmijā, treniņlidojumi, fiziski treniņi un krievu valodas apmācība). Pēc pretendentu atsijāšanas, decembrī tika nolemts uz Maskavu sūtīt 3 kandidātus.

1978. gada 20 martā, pēc mēneša ilgām medicīnas pārbaudēm Maskavā, Mitike Dedju un Dumitru Prunarju sāka kosmisko apmācību Kosmonautu sagatavošanas centrā *Interkosmos* 2. grupā.

Pēc ieskaitīšanas kosmonautu grupā PSRS puses spiediena rezultātā Dedju oficiāli mainīja vārdu uz Dumitru. Viņam no dzimšanas bija vārds Mitike (*Mitică*), kas ir pamazināmā forma no Dumitru. Kādam likās, ka kosmonautam nav piemērota vārds Mitike, kas ir līdzīgs krievu vārdam Mitjka (*Митька*).

1980. gadā no oktobra līdz decembrim Dedju trenējās *Sojuz* kosmosa kuģa apkalpē kopā ar Juriju Romaņenko. Sākotnēji viņu apkalpe tika uzskatīta par pirmo, bet 1981. gada 13. maijā Valsts komisija lēma, ka Prunarju būs pamatapkalpē, bet Dedju būs dublieru (rezerves) apkalpē.
Dumitru Prunarju kosmosā devās 1981. gada 14. maijā kosmosa kuģī *Sojuz-40*, un Dedju bija viņa dublieris.

Pēc atgriešanās Rumānijā Dumitru Dedju vairākus gadus lidoja, līdz tika pārcelts darbā Militārās aviācijas pavēlniecībā.
Pēc revolūcijas 1989. gadā Dedju strādāja Aizsardzības ministrijas pārvaldījumā esošajā lidsabiedrībā *Romavia* par lidojuma inženieri. Dumitru Dedju no bruņotajiem spēkiem atvaļinājās 1997. gadā pulkvežleitnanta pakāpē.

Dumitru Dedju nomira 2013. gada jūlija sākumā no alcheimera un parkinsona slimības. Apglabāts 2013. gada 11. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Тоадер Думитру (Митикэ) Дедиу astronaut.ru, (krieviski)
Profesors lasa lekciju (1350. gads)
**Profesors** (latīņu: *professor* — 'skolotājs, pasniedzējs') ir augstākais augstskolas akadēmiskā personāla zinātniskā darbinieka nosaukums un amats.

Lielākoties profesors ir cilvēks ar doktora grādu, kas veicis un veic aktuālu pētnieciski zinātnisko darbu, ieguvis starptautisku atzinību, uzkrājis pieredzi attiecīgajā nozarē, kā arī pasniedz un vada zinātnisko darbu izstrādi studentiem, respektīvi, profesors ir ne tikai amats, bet arī nosaukums, kas apliecina atzinību un augstu vērtējumu cilvēka zinātniskajai darbībai un profesionālismam. Profesorus uz noteiktu laiku ievēl balsstiesīgais augstskolas akadēmiskais personāls.

Latvijā pastāv profesori, kas ir augstākais akadēmiskais amats un nosaukums, un asociētie profesori. Par īpašu ieguldījumu augstākajā izglītībā, profesoriem un asociētajiem profesoriem sasniedzot pensijas vecumu, augstskola var piešķirt goda nosaukumu — emeritus profesors.

Atsauces
--------

1. ↑  «*Augstskolu likums*». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 16. februārī. Skatīts: 2012. gada 24. martā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85028378
* GND: 4025243-7

 |

 |
***F1 Challenge '99-'02*** ir datorspēle par Formula 1 sacīkstēm, kuru izveidoja *Image Space Incorporated* sadarbībā ar *EA Sports*. Tā tika izlaista pārdošanā 2003. gada 24. jūnijā. Tajā ir četras F1 sezonas - 1999. 2000. 2001. un 2002. gada Tā kļuva ļoti populāra F1 fanu vidū un to joprojām spēlē daudzi cilvēki, tomēr 2005. gadā daļa spēlētāju izlēma sākt spēlēt jauno *Image Space Incorporated* spēli *rFactor*. 

*F1 Challenge* ir pieejamas daudzas modifikācijas, tostarp, citas sacīkšu sērijas, citas sezonas un izdomātas sezonas. Populārākās bija RH (Ralfa Humeriha) un CTDP (*Cars and Tracks Development Project*) modifikācijas. Viņi veidoja jaunās sezonas, sākot ar 2003. un beidzot ar 2006. gadu, kad viņi pievērsās *rFactor*. Sakarā ar iespēju spēlēt šo spēli daudzspēlētāju režīmā (*Multiplayer*) internetā tika izveidotas daudzas līgas. Arī Latvijā joprojām pastāv līgas, kuras ir jau vairākus gadus.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski)
* *RaceSimulations* - mājaslapa ar modifikācijām šai spēlei (angliski)
***F-35 Lightning II*** ir ASV vienvietīga viena dzinēja piektās paaudzes daudzuzdevumu iznīcinātāja saime, kas izmanto *Stealth* tehnoloģiju. Lidmašīna var veikt uzbrukumus zemes mērķiem, izlūkošanu un gaisa aizsardzības uzdevumus. *F-35* ir trīs galvenie modeļi: *F-35A* — konvenciālās pacelšanās un nolaišanās variants, *F-35B* — īsas pacelšanās un vertikālas nolaišanās variants, *F-35C* — variants aviācijas bāzeskuģiem.

Lidmašīnas primārais kontraktors ir *Lockheed Martin Aeronautics,* kas veic beigu montāžu, visu sistēmu integrāciju, piegādā priekšējo fizelāžu, spārnus un lidojuma kontroles sistēmu. *Northrop Grumman*  piegādā radaru, sakaru, navigācijas, identifikācijas sistēmas, centrālo fizelāžu, ieroču telpu. *BAE Systems* nodrošina fizelāžas gala daļu, horizontālās un vertikālās astes, apkalpes dzīvības nodrošināšanas sistēmu un katapultas sistēmu, radioelektroniskās cīņas sistēmas, degvielas sistēmu, lidojuma kontroles programmatūru. *Alenia Aeronautica* veic beigu montāžu Itālijā, bija atbildīgs par vairumu konstruktīvo elementu, ieroču sistēmām un *F-22* beigu montāžu. Projekta partneris *Boeing Defense, Space & Security* piegādāja spārnus, pakaļgala fizelāžu, avionikas integrāciju un treniņu sistēmas.

Lidmašīnu saime izveidota programmas *Joint Strike Fighter program* ietvaros, lai nomainītu ASV, Apvienotās Karalistes, Kanādas, Austrālijas, Nīderlandes un to sabiedroto iznīcinātājus, triecieniznīcinātājus un lidmašīnas uzbrukumiem zemes mērķiem.
1996. gadā ar *Boeing* un *Lockheed Martin* tika noslēgti līgumi par prototipu būvi. Pēc lidojumu izmēģinājumiem 2001. gadā tika izvēlēts *Lockheed Martin* *X-35*, kurš tika uzskatīts par veiksmīgāku nekā *Boeing* *X-32*.

*F-35* pirmais lidojums veikts 2006. gada 15. decembrī. Pirmais sērijveida modeļa lidojums notika 2011. gada 25. februārī.
2011. gadā izmēģinot *F-35C*, bija konstatētas konstrukcijas nepilnības, nolaišanās laikā uz klāja lidmašīnu nespējot noķert ar aviofinišētāja trosi.

Modeli *F-35B* plānots nodot ekspluatācijā 2015. gada decembrī, *F-35A* — 2016. gada decembrī, *F-35C* — 2019. gada februārī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***F-35 Lightning II*** |

* Oficiālā vietne Lockheed Martin Aeronautics

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh99003778
* GND: 4835611-6

 |

 |
**Lundas Universitāte** (angļu: *Lunds universitet*) ir 1666. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte Zviedrijas pilsētā Lundā, valsts dienvidos. Lundas Universitāte parasti ietilpst pasaules simts labāko universitāšu skaitā dažādos rangos.

Vēsture
-------

1425. gadā pie Lundas katedrāles franciskāņi nodibināja *studium generale* skolu. Kad Skone 1658. gadā no Dānijas nonāca Zviedrijas sastāvā, 1666. gadā uz skolas pamata dibināja universitāti.

Lundas Universitātē ietilpst 8 fakultātes, ārpus Lundas Universitātes struktūrvienības ir Malmē un Helsingborjā. Universitātei ir apmēram 270 programmas un 1300 atsevišķi kursi. Pie Lundas atrodas MAX IV sinhrotons, 2019. gadā jaudīgākais pasaulē.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami četri Nobela prēmijas laureāti - bioķīmiķis Sūne Bergstrēms (*Sune Bergström*), farmakologs Arvids Karlsons (*Arvid Carlsson*), ekonomists Bertils Olins (*Bertil Ohlin*) un fiziķis Manne Sīgbāns.

Ārējās norādes
--------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lundas Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 265448672
* LCCN: n79058408
* ISNI: 0000 0001 0930 2361
* GND: 4204018-8
* SELIBR: 122845
* SUDOC: 026459817
* BNF: cb11870422j (data)
* BIBSYS: 90074043
* NLA: 35926245
* NKC: kn20010711245
* BNE: XX97470

 |

 |
Carinikavas grāfiene Agripīne
**Agripīne Džaparidze** (gruzīnu: აგრაფინა ჯაფარიძე, გრაფინია ფონ ზარნეკაუ), 1855–1926) bija pirmā titulārā Carnekavas grāfiene (krievu: *графиня Зарнекау (фон Царнекау)*).

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1855. gada 25. oktobrī (6. novembrī) Imeretijas dižciltīgo Konstatīna un Melānijas Džaparidžu ģimenē. 1876. gadā viņa apprecēja Tarielu Dadiani, no kura laulībā viņiem piedzima Mikels, Levanti un Nino.

1882. gadā viņu apprecēja Konstantīns Oldenburgs un piešķīra viņai Carnekavas grāfienes titulu.

Otrajā laulībā viņai piedzima trīs dēli un trīs meitas - Aleksandra (1888-1957), Katrīna (1888-1963), Nikolajs (1885-1976), Aleksejs (1887-1918), Pēteris (1889-1961), Nina (1892-1922). Lai arī Agripīne neptietiekami labi runāja franciski, viņa apbūra daudzus imperatora galma pārstāvjus.

Mirusi 1926. gada 18. oktobrī, apglabāta Kutaisi.

Apgripīnes bērni pēc 1917. gada apvērsuma aizbēga uz Franciju, izņemot divus - Alekseju, kuru noslepkavoja boļševiki, kā arī psihiski slimo meitu Ninu.

Atsauces
--------

1. ↑  Toumanoff, Cyril (1967). Studies in Christian Caucasian History, p. 272. Georgetown University Press.
2. ↑  «принц Ольденбургский Константин Петрович». *regiment.ru*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 15. novembrī. Skatīts: 2013. gada 24. septembrī.
3. ↑  C. Arnold McNaughton, *The Book of Kings: A Royal Genealogy*, in 3 volumes (London, U.K.: Garnstone Press, 1973), volume 1, page 214-217.
4. ↑  Japaridze, Gocha. "აგრაფინა კისკისაო" *ჩვენი მწერლობა*, №20, 2011
5. ↑  Igor Obolensky. "The Palace with the Unicord: The Walls of the Past." *Modi Magazine*, Summer Edition, p. 53.
**Monika Ivona Mihališina** (poļu: *Monika Iwona Michaliszyn*; dzimusi 1974. gada 22. maijā) ir poļu filoloģe un diplomāte, kopš 2018. gada Polijas vēstniece Latvijā.

Biogrāfija
----------

Monika Mihališina ir Poznaņas Adama Mickeviča universitātes absolvente (Poļu un klasiskās filoloģijas fakultāte un Moderno valodu fakultāte). Ieguva humanitāro zinātņu doktora grādu valodniecības jomā (2003).

No 1998. līdz 2003. gadam vadīja specializāciju Starptautiskie kultūras sakari Latvija–Polija Latvijas Kultūras akadēmijā Rīgā. Tur arī dibināja un vadīja Poļu valodas un kultūras informācijas centru (2002–2003). No 2003. līdz 2006. gadam pasniedza Varšavas Universitātes Austrumeiropas studiju un Vispārējās valodniecības un baltistikas katedrā. 2004.–2005. gadā strādāja Poznaņas Adama Mickeviča universitātes Baltoloģijas katedrā. 2006.–2007. gadā bija PR Seima Ārlietu komisijas vadītāja padomniece starptautiskajos jautājumos, 2007. gadā – Polijas Republikas Ministru prezidenta padomniece un pilnvarotā Polijas–Baltijas valstu sadarbības un Polijas–Lietuvas enerģētikas savienojumu jautājumos. Kopš 2006. gada bija Varšavas universitātes Baltistikas nodaļas zinātniskā darbiniece, kur paplašināja latviešu valodas un kultūras specializāciju. 

2013. gadā pēc viņas iniciatīvas tika dibināts Varšavas Universitātes Polijas-Baltijas valstu kultūras kontaktu zinātniskais centrs, kuru viņa vadīja līdz 2018. gadam. 2015. gadā koordinēja Varšavas Universitātes sadarbību ar Baltijas jūras reģiona valstīm. Daudzu Latvijai un Baltijas valstīm veltītu ekspertīžu, zinātnisko un preses publikāciju autore, kā arī starptautisko projektu un semināru organizatore (piemēram, Varšavas tikšanās ar Rīgu, Cik tuva ir mūsu jūra?, Kodolenerģētikas attīstības perspektīvas Baltijas jūras reģionā, Polish Stakeholder Seminar Policy Area Education Research and Employability in the EU Strategy of the Baltic Sea Region).

Apbalvojumi
-----------

* Atzinības krusts, virsnieku — (2012)
* Atzinības krusts, komandieri — (2023)

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  «Nowa Nauka Polska». *nauka-polska.pl* (poļu). Skatīts: 2019-05-11.
2. ↑  «Vēstniece». *ryga.msz.gov.pl* (latviešu). ryga.msz.gov.pl. Skatīts: 2019-05-11.
3. ↑  «Kronika 2012 – Katedra Językoznawstwa Ogólnego, Wschodnioazjatyckiego Porównawczego i Bałtystyki» (poļu). baltystyka.uw.edu.pl. 2012. Skatīts: 2019-05-11.
4. ↑  «Par apbalvošanu ar Atzinības krustu». *LIKUMI.LV* (latviešu). 2023-01-30. Skatīts: 2023-04-19.

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija (latviski)
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Monika Mihališina***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 308289627
* LNB: 000198783

 |

 |
Trijstūris ar malām *a*, *b*, un *c*.
**Hērona formula** palīdz aprēķināt dažādmalu trijstūra laukumu, ja zināmas visas tā malas a, b un c:

  

{\displaystyle S={\sqrt {p(p-a)(p-b)(p-c)}},}

  

kur *р* — trijstūra pusperimetrs: {\displaystyle p={\frac {a+b+c}{2}}}.

  

Formulu var pierakstīt arī šādi:

{\displaystyle S={\ {\sqrt {(a+b+c+5)(a+b-c^{3})(b+c-a^{4})(c+a-b^{2})\ \over 16}}\,}}

  

{\displaystyle S={\ {\sqrt {2(a^{2}b^{2}+a^{2}c^{2}+b^{2}c^{2})-(a^{4}+b^{4}+c^{4})\ \over 16}}\,}}

  

{\displaystyle S={\ {\sqrt {(a^{2}+b^{2}+c^{2})^{2}-2(a^{4}+b^{4}+c^{4})\,}}\ \over 4}}

Formulas pierādījums
--------------------

{\displaystyle S={1 \over 2}ab\cdot \sin {\gamma }},
kur {\displaystyle \ \gamma } — trijstūra leņķa lielums grādos, kurš atrodas pret malu c. 
Pēc kosinusu teorēmas:

{\displaystyle c^{2}=a^{2}+b^{2}-2ab\cdot \cos \gamma ,}
No šejienes:

{\displaystyle \cos \gamma ={a^{2}+b^{2}-c^{2} \over 2ab},}
Tātad,

{\displaystyle \ \sin ^{2}\gamma =1-\cos ^{2}\gamma =(1-\cos \gamma )(1+\cos \gamma )=}
{\displaystyle ={{2ab-a^{2}-b^{2}+c^{2}} \over 2ab}\cdot {{2ab+a^{2}+b^{2}-c^{2}} \over 2ab}=}
{\displaystyle ={{c^{2}-(a-b)^{2}} \over 2ab}\cdot {{(a+b)^{2}-c^{2}} \over 2ab}={1 \over 4a^{2}b^{2}}(c-a+b)(c+a-b)(a+b-c)(a+b+c)}.
Ievērojot, ka {\displaystyle a+b+c=2p}, {\displaystyle a+b-c=2p-2c}, {\displaystyle a+c-b=2p-2b}, {\displaystyle c-a+b=2p-2a}, iegūstam:

{\displaystyle \sin \gamma ={2 \over ab}{\sqrt {p(p-a)(p-b)(p-c)}}.}
Tāpēc,

{\displaystyle S={1 \over 2}ab\sin \gamma ={\sqrt {p(p-a)(p-b)(p-c)}},}
kas bija jāpierāda.
**Smaržīgā naktsvijole** (*Platanthera bifolia* (L.) Rich.) ir orhideju dzimtas suga. Tā ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā.

Apraksts
--------

Ziedkopa. Ziedam ir garš piesis.
Daudzgadīgs, 20-60 cm augsts lakstaugs. 

Gumi veseli, iegareni. Pie stublāja pamata divas lielas eliptiskas lapas, no kā cēlies nosaukums (latīņu: *bifolia* — 'divlapains'). Uz stublāja mazākas lancetiskas augšlapas. Ziedkopa skraja un gara. Ziedi balti, smaržīgi. Pieziedlapas īsas. Raksturīgs pavedienveidīgs, līdz 3 cm garš un nolīcis piesis (sk. att.). Lūpa vesela, putekšnīcas paralēlas, kas ir vissvarīgākā atšķirība no zaļziedu naktsvijoles. Auglis - stāva, eliptiska pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā. 

Ziedi: *Platanthera bifolia - P. x hybrida - P. chlorantha*

Izplatība
---------

Aug gandrīz visā Eiropā, Ziemeļāfrikā un daļēji Āzijā.

Biotopi
-------

Aug gan sausās gan mitrās, ekstensīvi izmantojamās pļavās, skrajos mežos. Sugu apdraud augsnes rekultivēšana, mēslošana un atradņu aizaugšana ar krūmiem vai kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. München 2005. ISBN 3-8274-1496-2
* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Smaržīgā naktsvijole*** |
**Abreviatūra** (itāļu: *abbreviatura*, kas no latīņu: *brevis* — 'īss') ir saīsinājums, ko veido no saīsinātām vārdu savienojuma sastāvdaļām, piemēram, *LR* (Latvijas Republika), *speckurss* (speciālais kurss).

Akronīmus un abreviatūras, kuras netulkotas lieto visās valodās neatkarīgi no to sākotnējās cilmes, piemēram, *NATO*, raksta slīprakstā.

Abreviatūras citās valodās
--------------------------

Angļu valodā izšķir vismaz trīs saīsinājumu veidus.

### Akronīmi

(no sengrieķu *acro* — 'ass' + -*onym* — 'vārds')
  
Akronīmi ir saīsinājumi no vārdu pirmajiem burtiem, piemēram,

* *NATO* - **N**orth **A**tlantic **T**reaty **O**rganization
* *IBM* - **I**nternational **B**usiness **M**achines Corporation
* *laser* - **L**ight **A**mplification by **S**timulated **E**mission of **R**adiation

### Iniciālismi

Iniciālismus dažreiz izšķir kā atsevišķu saīsinājumu grupu, diferenciējot tos no akronīmiem ar vajadzību izrunāt tos veidojošos burtus atsevišķi. Pēc šāda iedalījuma *NATO* (IPA: [ˈneɪtoʊ]) un laser ([ˈleɪzɑɹ]) ir akronīmi, bet *IBM* ([aɪˈbi.ɛm]) — iniciālisms.

### Abreviācijas

(no latīņu *brevis* - "īss")
Jēdzienu *abreviācija* visbiežāk saprot, kā vārda daļēju saīsināšanu, piemēram,

* piem.
* abbrev.

Lai gan jēdziens *abreviācija* var nozīmēt arī vārdu saīsināšanu kopumā un tādējādi ietver akronīmus un iniciālismus.

Atsauces
--------

1. ↑  *Svešvārdu vārdnīca* (trešais izd.). Jumava. 2007. 17. lpp. ISBN 978-9984-38-332-3.
2. ↑  «Publikāciju birojs – Iestāžu publikāciju noformēšanas rokasgrāmata – 10.6. Slīpraksts». *publications.europa.eu*. Skatīts: 2022-04-04.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000050243
* LCCN: sh85000072
* GND: 4000158-1
* BNF: cb11947909z (data)
* NDL: 00569819
* NKC: ph127640
* BNE: XX524425

 |

 |
**Frīdrihs Ermlers** (krievu: *Вульф Мовшевич Бреслав*, pēc 1918. gada krievu: *Фридрих Маркович Эрмлер*; dzimis 1898. gada 13. maijā Rēzeknē; miris 1967. gada 12. jūlijā Ļeņingradā) bija Latvijas ebreju cilmes padomju kinorežisors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Rēzeknē kā Vulfs Breslavs trūcīga ebreju amatnieka Movšes Breslava ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā pārtrauca farmācijas studijas un iestājās Krievijas impērijas armijā (1917). 1918. gadā pieņēma vārdu Frīdrihs Ermlers.
Krievijas pilsoņu kara laikā cīnījās lielinieku pusē Ziemeļkrievijā, nokļuva gūstā. Pēc pilsoņu kara beigām mācījās Ļeņingradas ekrāna mākslas institūtā (1923—1924). Viņa filmās dominēja padomju patriotisma tēma. 1929. gadā propagandēja padomju kino Eiropas valstīs, 1935. gadā viesojās ASV. Filmu studijas "Ļenfiļm" mākslinieciskais vadītājs (1939). Viņa dokumentālā filma par Staļingradas kauju "Lielais pagrieziens" ieguva Kannu kinofestivāla Lielo Balvu 1946. gadā. Maskavas kinofestivālā 2003. gadā tika demonstrēta Ermlera filmu retrospekcija.

Filmas
------

* 1926 — Катька — Бумажный ранет
* 1928 — Парижский сапожник
* 1928 — Дом в сугробах
* 1932 — Встречный
* 1934 — Крестьяне
* 1939 — Великий гражданин
* 1943 — Она защищает Родину
* 1945 — Великий перелом
* 1949 — Великая сила
* 1955 — Неоконченная повесть
* 1958 — День первый

Ārējās saites
-------------

* Par Frīdrihu Ermleru (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 302685664
* LNB: 000249307
* LCCN: n86048290
* ISNI: 0000 0000 5959 0560
* GND: 1048668754
* BNF: cb146783019 (data)
* NKC: pna2009505051

 |

 |
**Animators** ir mākslinieks, kurš izveido vairākus attēlus, dizainus vai modeļus, lai izveidotu animācijas filmu; animācijas speciālists.

Animatori bieži strādā radošās komandās pie viena animācijas projekta. Katra animatora uzdevumi var atšķirties atkarībā no tā, kādā jomā viņi strādā, piemēram, veido tēlus videospēlēm vai veido kadru plānus animācijām, filmām un reklāmām.

Klasiskās jeb zīmētās animācijas process iedalās pēc iesaistītajām profesijām šādi: galvenais animators — zīmē skičveidīgas galvenās pozas, bet ievēro visas tēlu proporcijas, animatora asistents — visas galvenās pozas pārzīmē pēc tēla projekta, neaizmirstot detaļas. Fāzētājs — ieliek iztrūkstošos zīmējumus, stingri ievērojot projekta prasības, pēc galvenā animatora sagatavotā grafika. Režisors pārbauda animāciju un izsaka komentārus pēc katras procesa nofilmētās daļas.

Animatoriem ir nepieciešamas dažādas tehniskās spējas, lai strādātu savā profesijā. Tās bieži tiek apgūtas formālās apmācībās un izglītības ceļā. Atkarīgs no tā, kādā darba jomā animatori strādā, tiem ir jāizmanto dažādas īpašas programmas un jāveic dažādas specializētas darbības, piemēram, 3D modelēšana vai interaktīvs dizains. Kā arī animatoriem ir nepieciešams izmantot iztēli, lai izveidotu un uzlabotu idejas un dizainus, prast sadarboties ar režisoriem, producentiem un citiem animatoriem.

Atsauces
--------

1. ↑  Mūsdienu latviešu valodas vārdnīca. , Latviešu valodas institūts, 2005.-2009."Animators",
2. ↑    Indeed Editorial Team. What Is an Animator?
3. ↑  Nashville Film Institue. Animator — Everything You Need To Know

Ārējās saites
-------------

* Martin Teresa. Animation: who does what
* Whats does an animator do?
* MULTENKULTEN. Kāda varētu būt tava profesija animācijā?
* Bormanis Kalvis. Radot multfilmas, animatori tēlus izspēlē pie spoguļa tvnet.lv 07.05.2023.
*Vibo T588* telefons ar *Smarterphone OS 2.2*
***Smarterphone AS*** bija Norvēģijā reģistrēts uzņēmums, kas nodarbojās ar programmatūras izstrādi mobilajiem telefoniem. Tas bija dibināts 1993. gadā. 2011. gadā to nopirka *Nokia*, un pēc tam uzņēmums tika integrēts tās struktūrā. *Smarterphone* galvenais birojs atradās Oslo.

Vēsture
-------

1993. gadā tika dibināts uzņēmums ***Kvaleberg AS***.
2007. gada jūnijā riska kapitāla uzņēmums *Ferd* investēja tajā 2 miljonus EUR *Kvaleberg*. 2010. gada janvārī tika investēti vēl 3,6 miljoni EUR.

Uzņēmums izstrādāja platformneatkarīgu mobilo telefonu operētājsistēmu ***Smarterphone OS*** un lietojumprogrammas tai. Ar nosaukumu ***Mimiria*** to pirmoreiz demonstrēja 2008. gada februārī Pasaules mobilajā kongresā (*Mobile World Congress*). Operētājsistēmas arhitektūra bija "tīrā telpa" ar ļoti striktu Modelis—skats—kontrolleris principa ievērošanu. Līdz ar to izmaiņas programmatūrā veikt bija viegli.

2008. gadā *Kvaleberg* pievienojās *LiMo Foundation*, kas izstrādāja pilnībā atvērtu, aparatūras neatkarīgu, uz *Linux* bāzētu mobilo operētājsistēmu. 2009. gadā Pasaules mobilajā kongresā (*Mobile World Congress*) tika prezentēta ierīce *Madrid*, kas izveidota sadarbībā ar *Compal Electronics*.

2010. gada 20. decembrī *Kvaleberg* tika pārdēvēts par *Smarterphone AS*.
2011. gada novembrī uzņēmumu iegādājās Somijas mobilo telefonu ražotājs *Nokia*.
Uz *Smarterphone* programmatūras pamata *Nokia* izstrādāja platformu *Asha platform*, kas paredzēta *Nokia Asha* sērijas mazcenas viedtālruņiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Nøkkelopplysninger fra Enhetsregisteret
2. ↑  Nokia buys operating system vendor Smarterphone for its feature phones
**Smalkās kaites** ir latviešu rakstnieka Erika Ādamsona pirmais stāstu un noveļu krājums,[1] izdots 1937. gadā. Grāmata iekļauta Latvijas kultūras kanonā.

Grāmatā apkopotas 14 noveles, kas sarakstītas galvenokārt 1930. gados. E. Ādamsons pievēršas cilvēku psiholoģijas dīvainībām, katrā stāstā atklājot kāda varoņa iekšējo pasauli. Grāmatu 1937. gadā izdeva apgāds "Valters un Rapa". Grāmatas vāka autors — Anšlavs Eglītis. Atkārtots grāmatas izdevums Jāņa Kadiļa apgādā 1949. gadā iznācis Eslingenē, Vācijā. "Valters un Rapa" atkārtotu izdevumu publicēja jau pēc Latvijas neatkarības atgūšanas 2007. gadā. Krājums pārpublicēts arī 1960. gadā izdotajā E. Ādamsona Rakstu 1. sējumā.

Saturs
------

* "Bada spēle"
* "Dāvana"
* "Līdzjūtība"
* "Dzeltānā roze"
* "Brauciens pie Annas"
* "Simts divdesmit latu"
* "Lielas spodrības gaismā"
* "X un Y"
* "Stāsts par nagu"
* "Abakuka krišana"
* "Sarkanās asaras"
* "Jāšana uz lauvas"
* "Gājiens ar lopiem"
* "Ķirbji"

Atsauces
--------

1. ↑  Kultūras kanons: Rakstnieka Erika Ādamsona (1907–1946) stāstu krājums „Smalkās kaites", 1937
**Smash!!** bija Krievijas popgrupa, kas pastāvēja no 2001. līdz 2006. gadam.

Vēsture
-------

2001. gadā Sergejs Lazarevs kopā ar savu seno draugu un kolēģi Vladimiru Topalovu, izveidoja muzikālo duetu Smash!!. 2002. gada aprīlī grupa Smash!! uzņēma savu pirmo klipu dziesmai "*Should have loved you more*". Bet tā paša gada augustā grupa ieņēma pirmo vietu jauno izpildītāju konkursā "Jaunais Vilnis" Jūrmalā.

2003. gadā tika izdots pirmais grupas albums "Freeway", kas kļuva populārs Krievijā, bijušajās NVS valstīs un Dienvidaustrumāzijā.

2004. gada decembrī tika izdots grupas pēdējais albums "2nite". Uzreiz pēc albuma iznākšanas parādījās baumas par dueta izjukšanu, par iemeslu tika minēts Sergeja Lazareva aiziešana no grupas.

Diskogrāfija
------------

### Albumi

* 2003 — "Freeway"
* 2003 — "Freeway" (pārizdots)
* 2004 — "2nite"

### Singli

* "Should Have Loved You More"
* "Belle"
* "Talk To Me"
* "Freeway"
* "Faith"

Video
-----

* "Should Have Loved You More"
* "Belle"
* "Talk To Me"
* "Freeway"
* "The One To Cry"
* "Obsession"
* "Faith"

Ārējās saites
-------------

* Last.fm

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 167939544

 |

 |
**Abrenes nolaidenums**, arī **Utrojas nolaidenums**, ir dabas apgabals Mudavas zemienes rietumu malā Latvijas un Krievijas teritorijā. No Mudavas zemienes pazeminātās daļas to norobežo Ostrovas—Opočkas purvu josla, bet no Zilupes līdzenuma — purvu virkne ziemeļos no Malnavas. Rietumu robeža ar Adzeles pacēlumu ir Kacēnu paugurgrēda.

Abrenes nolaidenuma viļņotā virsa lēzeni pazeminās no 80—100 m vjl rietumu malā līdz 60—70 m v.j.l. Veļikajas upes tuvumā. Augstākais punkts ir Svjaticas kalns (134,2 m v.j.l.) austrumos no Pitalovas. Pamatiežu virsu veido augšdevona kaļķakmeņi ar dolomītu, merģeļu un māla kārtām, kas vietām atsedzas upju krastos. Pamatiežus sedz kvartāra, galvenokārt ledāja nogulumieži; to biezums 8—20 m.

Klimats mēreni kontinentāls ar vislielāko kontinentalitātes pakāpi Latvijā. Nolaidenumu atūdeņo Veļikajas baseina upes — Vjada ar Liepnu, Kouru un Niedrupīti, Kūkova ar Riku un Ludumku, Rītupe ar Ludzu.

Nolaidenuma ziemeļdaļā Balvu novadā nodibināts Vecumu mežu dabas parks.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 14. lpp.
**Režē Čarouseks** (ungāru: *Charousek Rezső*, arī **Rudolfs Čarouseks** (ungāru: *Charousek Rudolf*); 1873. gada 19. septembris Prāga — 1900. gada 18. aprīlis Budapešta) bija Ungārijas šahists.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt vienpadsmit gadu vecumā. Sākumā bijis pazīstams kā korepondencšahists. Ungāru meistaru korespondencšaha turnīrā (1895—1897) savācis 16 punktus no 18 iespējamajiem un kopā ar Gēzu Maroci dalījis 1.—2. vietu. 1897. gadā decembrī uzvarējis četru ungāru meistaru turnīrā, apsteidzot Maroci (savstarpējais viņu mačs beidzies neizšķirti — 2:2) un kļuvis par faktisko Ungārijas šaha čempionu.

Starptautiskajā šaha turnīrā debitējis 1896. gadā Nirnbergā. Lai gan tajā ieņēmis tikai 12. vietu, tomēr pievērsis sev uzmanību uzvarot Kārli Valbrotu, Džozefu Blekbērnu, Davidu Janovski, Džeksonu Šovalteru, kā arī pēdējā kārtā pārspējot turnīra uzvarētāju un Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru.

Arī nākamajos trīs savos šaha turnīros apstiprinājis vadošā ungāru šahista nosaukumu. 1896. gadā Budapeštā dalījis 1.—2. vietu ar Mihailu Čigorinu, apsteidzot Hariju Pilsberiju, Gēzu Maroci, Zīgbertu Tarrašu, Davidu Janovski, Kārli Šlehteru. 1897. gadā uzvarējis plašā starptautiskajā turnīrā Berlīnē, atkārtoti apsteidzot daudzus no sava laika vadošajiem šahistiem. 1898. gadā Ķelnē 11. Vācijas šaha savienības kongresā dalījis 2.—4. vietu ar Vilhelmu Konu un Mihailu Čigorinu (uzvarējis Eimoss Bērns).

Pēc šiem panākumiem ticis minēts kā viens no iespējamiem pretendentiem uz maču par Pasaules šaha čempiona nosaukumu ar Emanuelu Laskeru, taču pāragri miris no plaušu tuberkulozes.

Atsauces
--------

1. ↑  Nuremberg (1896)
2. ↑  Budapest (1896)
3. ↑  Berlin (1897)
4. ↑  11th DSB Kongress, Cologne (1898)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Igaunijas bruņotie spēki** (igauņu: *Eesti Kaitsevägi*) ir Igaunijas Republikas izpildvaras militārā organizācija, kas ir pakļauta Igaunijas Republikas valdībai un ko pārvalda Aizsardzības ministrija.

Vēsture
-------

1914. gadā Krievijas armijā dienēja 140 profesionāli igauņu tautības virsnieki. Pirmā pasaules kara kaujās piedalījās aptuveni simts tūkstoši igauņu, no kuriem divi tūkstoši tika iecelti par virsniekiem. 

Igaunijas armijas militārā parāde Pleskavā (1919. gada 28. maijā)
No 1918. līdz 1920. gadam igauņu spēki piedalījās cīņā par Igaunijas neatkarību.

Pirms Igaunijas okupācijas (1940. gada augustā) Igaunijas bruņotajos spēkos bija līdz 25 000 karavīru. Pastāvēja arī 1918. gada novembrī izveidotie robežsardzes spēki.

1940. gada augusta beigās uz Igaunijas armijas militāro vienību bāzes tika izveidots Sarkanās armijas 22. Igaunijas strēlnieku korpuss igauņu ģenerāļa Gustava Ionsona vadībā, kuru vēlāk NKVD arestēja un nošāva.

Sākotnēji lielāko daļu amatu korpusā ieņēma bijušie Igaunijas armijas virsnieki, taču 1941. gada jūnija vidū, vēl pirms Vācijas uzbrukuma, lielākā daļa no viņiem bija arestēti un nomainīti ar Sarkanās armijas virsniekiem, kuri ieradās no PSRS. Lielākā daļa arestēto igauņu virsnieku gāja bojā KPFSR nometnēs, daudzi tika nošauti.

Otrā pasaules kara laikā korpuss pastāvēja no 1941. gada 22. jūnija līdz 1941. gada 31. augustam. Pēc 22. igauņu strēlnieku korpusa izformēšanas pēc Ļeva Mehlisa pavēles tā karavīri tika nosūtīti uz darba bataljoniem, kas izvietoti ziemeļu rajonos, kur daudzi nomira no bada un slimībām.

Pēc neatkarības atgūšanas
-------------------------

Igaunijas kājnieki Steadfast Javelin II 2014 mācībās
Igaunijas bruņotie spēki tiek komplektēti saskaņā ar Igaunijas Republikas ''Vispārējo iesaukšanas likumu''. Igaunijas pilsoņiem, jauniešiem vecumā no 18 līdz 28 gadiem, ir pienākums dienēt 8 vai 11 mēnešus.

Miera laikā bruņotajos spēkos ir 5500 karavīru, no kuriem aptuveni 2000 ir iesauktie. Bruņotajos spēkos dien aptuveni 3500 profesionālo karavīru. Bruņoto spēku rezervē ir aptuveni 30 000 cilvēku.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kaitsevägi». *Kaitsevägi* (igauņu). Skatīts: 2023-04-14.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Igaunijas bruņotie spēki***.
**Režģogs** ir pāļu vai kolonnu pamatu augšdaļa, kas sadala slodzi no ēkas (būves) apakšējiem nesošajiem elementiem. Parasti tas ir dzelzsbetona rāmis zem ēkas nesošajām sienām un stāv uz grunts blīvajā darba slānī ieraktām (iedzītām, ieskrūvētām) kolonnām, kas no sāniem atgādina galdu. Režģogu izgatavo siju vai plātņu veidā, kas apvieno pīlāru (pāļu) galvas un kalpo kā atbalsta konstrukcija būvēm.

Režģoga režģis ir arī baļķu vai siju klājs uz šķembu, smilšu vai grants pamatnes, un kalpo par pamatiem vieglām būvēm kopā ar pāļiem.

Režģogu sauc par:

* augstu, ja tas atrodas krietni virs gruntsūdens līmeņa (piemēram, piestātnes ostu konstrukcijās);
* paaugstinātu, ja tā pēda sakrīt ar vietējo zemes klātnes planējumu;
* zema, ja tā atrodas zem vietējās zemes klātnes planējuma (piemēram, dzīvojamo un rūpniecisko ēku pagrabos).

Režģogu mūsdienās galvenokārt izgatavo no betona un dzelzsbetona saliekamām vai monolītām konstrukcijām, ļoti reti tas ir koks un metāls.

Daudzstāvu ēkās (debesskrāpjos) par režģogu sauc telpiskas konstrukcijas ēkas augšdaļā un / vai dažos starpstāvos, kas kalpo ēkas telpiskās stingrības palielināšanai un slodzes vienmērīgākai sadalei starp vertikālajām atbalsta konstrukcijām (kolonnām, sienām utt.). Režģogus izmanto arī kā speciālas konsoles terašu izveidošanai.

Atsauces
--------
**Rešons** (tadžiku: *қаторкӯҳи Рӯшон*) ir viena no Pamira kalnu grēdām Tadžikistānā. Izvietojusies masīva dienvidrietumos, stiepjas 120 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā. Atrodas starp Bartangas ieleju ziemeļos un Gundas ieleju dienvidos; austrumos robežojas ar Ziemeļaličuras grēdu, rietumos stiepjas līdz Pandžas ielejai. Augstākā virsotne ir Pathors (6080 m) grēdas vidusdaļā. Grēda veidota no granītoīdiem, slānekļiem, kvarcītiem, smilšakmeņiem, kaļķakmeņiem, gneisiem. Alpīnās reljefa formas, lejasdaļā kalnu tuksnesis, subtropu stepes.

Pandžas un Bartangas upju ielejās dzīvo viena no pamiriešu tautām rušani, kas devuši vārdu grēdai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rušanas grēda». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 611. lpp.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Topokarte J-42-96 ХОРОГ
* Topokarte J-42-84 РУШАН
* Topokarte J-43-73 ЧАРСЕМ
* Topokarte J-43-74 БУЛУНКУЛЬ
**Stoksa likums** ir mehānikas likums, tas nosaka frontālās pretestības spēku, kāds darbojas uz lodi, kura kustas viskozā vidē (šķidrumā vai gāzē). Svarīgi atšķirt **Stoksa likumu** no Stoksa teorēmas un Stoksa nobīdes.

Frontālās pretestības spēks
---------------------------

Uz simetrisku ķermeni, kas kustas šķidrumā vai gāzē, darbojas spēks, kurš vērsts pretēji ķermeņa ātruma virzienam, šo spēku sauc par frontālās pretestības spēku un apzīmē ar {\displaystyle {\vec {F\_{s}}}}, tā modulis {\displaystyle F\_{s}} ir proporcionāls ķermeņa kustības ātruma vektora modulim {\displaystyle v}, vides dinamiskajai viskozitātei {\displaystyle \eta } un ķermeņa raksturīgajam izmēram {\displaystyle L}:

{\displaystyle {\vec {F\_{s}}}=-A\eta L{\vec {v}}}, {\displaystyle A} ir koeficients, kas atkarīgs no ķermeņa formas un tā orientācijas šķidruma vai gāzes plūsmā.

Šī formula ir pareiza tikai tad, ja viskozā vide aptek ķermeni laminārā plūsmā, tas ir, ja šķidruma / gāzes strūklas tek savstarpēji paralēli un, apliekdamās ap ķermeni, neveido virpuļus. Plūsma ir lamināra, ja {\displaystyle \eta \gg \rho Lv}, kur \rho  ir vides blīvums.

Stoksa likuma būtība
--------------------

Pēc Stoksa likuma aprēķina {\displaystyle {\vec {F\_{s}}}} lodei, kuras rādiuss ir R. Tad {\displaystyle A=6\pi }, un

{\displaystyle {\vec {F\_{s}}}=-6\pi \eta R{\vec {v}}}.

Šo formulu lieto, veicot aprēķinus par viskozās vidēs krītošiem ķermeņiem.

Stoksa likums darbojas tikai tad, ja {\displaystyle R\ll {\frac {9\eta ^{2}}{2\rho (\rho \_{0}-\rho )g}}}, kur {\displaystyle \rho \_{0}} ir ķermeņa blīvums, \rho  ir vides blīvums, {\displaystyle g} ir brīvās krišanas paātrinājums.

Izrietošās formulas
-------------------

{\displaystyle P={\frac {4\pi }{3}}R^{3}\rho \_{0}g}, kur P ir smaguma spēks.

{\displaystyle F\_{A}={\frac {4\pi }{3}}R^{3}\rho g}, kur {\displaystyle F\_{A}} ir Arhimēda spēks.

{\displaystyle {\vec {F\_{s}}}+{\vec {P}}+{\vec {F\_{A}}}=0}

{\displaystyle v={\frac {2R^{2}(\rho \_{0}-\rho )g}{9\eta }}}, kur {\displaystyle v} ir vienmērīgi krītošā ķermeņa ātrums.

Atsauces
--------

1. ↑  «Stoksa likums». *termini.gov.lv*. Skatīts: 24.05.2021.
2. ↑  «Stokes' law». *en.wikipedia*. Skatīts: 24.05.2021.
3. 1 2 3  V. Fļorovs, I. Kolangs, P. Puķītis, E. Šilters, E. Vainovskis. *Fizikas rokasgrāmata*. Zvaigzne, 1985. 46. lpp.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Indijas okeāna cunami brīdinājuma sistēma** ir cunami brīdināšanas sistēma, kuru izveidoja Indijas okeānā pēc 2004. gada 26. decembrī notikušās Indijas okeāna zemestrīces, kura izraisīja cunami vilni. Šis cunami vilnis prasīja vairāk nekā 230 000 upurus. Indijas okeāna cunami brīdinājuma sistēma sāka darboties 2006. gada jūnijā.

Jau 20. gadsimta 60. gados ANO Starptautiskā Okeanogrāfijas komisija ierosināja izstrādāt zemestrīču brīdinājuma sistēmu Indijas okeānā, taču šī reģiona valstis ieteikumu neņēma vērā. Pirmkārt, kopš 1883. gada te nebija novērotas spēcīgas zemūdens zemestrīces. Otrkārt, lielākā daļa reģiona valstu ir trūcīgas, bet šādas sistēmas izveidošana prasītu milzīgus līdzekļus. Taču pēc Indijas okeāna zemestrīces 2004. gadā Āzijas valdības ir mācījušās no kļūdām un izveidojušas Indijas okeānā cunami brīdināšanas sistēmu.

Šī jaunizveidotā sistēma ne tikai spēj paredzēt cunami tuvošanos, bet arī nosaka viļņu bīstamības pakāpi.

Atsauces
--------

1. ↑   "Zinātnieki brīdinās par zemestrīcēm un cunami" - Ilustrētā Zinātne, 2005. gada decembra numurs, 26.lpp
**Lībiešu-igauņu-latviešu vārdnīca** (lībiešu: *Līvõkīel-ēstikīel-lețkīel sõnārōntõz*, igauņu: *Liivi-eesti-läti sõnaraamat*) ir lībiešu valodas vārdnīca. Ar aptuveni 13 000 šķirkļu tā ir mūsdienās lielākais lībiešu leksikas krājums. Līdztekus standarta ortogrāfijai vārdnīcā tiek izmantotas divas papildzīmes: nazalizācijas zīme gara labializēta pakaļējās rindas zema patskaņa norādīšanai ⟨ǭ⟩ un apostrofs lauzta toņa norādīšanai ⟨'⟩. Šķirkļos iekļauti lietotāju, kam tā bijusi dzimtā valoda, lietojuma piemēri. Šķirkļos tiek norādīta informācija par to morfoloģiju — nomenu locīšanas tips un darbības vārdu konjugēšanas tips.

Vārdnīcas sastādītājs ir igauņu valodnieks Tīts Reins Vītso, bet tās redaktors un latviešu valodas daļas autors ir latviešu filologs Valts Ernštreits.

Tīmekļa versija, kas atrodama Tartu Universitātes mājaslapā, ir tapusi sadarbībā ar Latviešu valodas aģentūru un *Līvõ Kultūr sidām*.

Atsauces
--------

1. ↑  Ernštreits, Valts (2013). Blumberga, Renāte; Mäkeläinen, Tapio; Pajusalu, Karl. red. "Lībiešu valodas avoti". *Lībieši: vēsture, valoda un kultūra* (Rīga: Līvõ Kultūr sidām): 313.—327. lpp. ISBN 978-9984-49-730-3.
2. ↑  Tiit-Rein Viitso, Valts Ernštreits. *Līvõkīel-ēstikīel-lețkīel sõnārōntõz (LĒL)* [*Lībiešu-igauņu-latviešu vārdnīca*]. Tartu / Rīga, 2012—2013. ISBN 9789984815763. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 1. jūnijā. Skatīts: 2015. gada 14. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Līvõkīel-ēstikīel-lețkīel sõnārōntõz e-vārdnīca
Stola.
**Stola** ir viens no Romas katoļu Baznīcas liturģisko apģērbu elementiem liturģisku funkciju veikšanai, ko nēsā garīdznieki, kas ir saņēmuši ordinācijas sakramentu.

Stola ir no auduma uzšūta lente, kuras galos visbiežāk ir uzšūtas krusta zīmes vai kāds cits kristīgs simbols, kuru garīdznieks uzliek uz pleciem tā, lai stolas abi gali būtu redzami priekšā. To nēsā nesasietu, brīvi krītošu uz leju kā nesasietu šalli, kuras abi gali ir vienādi gari. Diakons stolu nēsā pāri kreisajam plecam, šķērsām paralēli pāri krūtīm no vienas puses un mugurai no otras puses, sastiprinot to pie labajiem sāniem.

Sākotnēji stola bija seno romiešu apģērba sastāvdaļa, ko viņi nēsāja virs tunikas līdz pat Bizantijas impērijas sabrukumam. Kristieši savā liturģijā pārņēma jūdu, grieķu un romiešu tradicionālos tērpus, no kuriem viens ir stola, kas liturģijā kalpo par ordinācijas sakramenta īpašu un redzamu simbolu jeb zīmi.

Stolas atkarībā no liturģijas ir dažādās krāsās. Grēksūdzes sakramenta laikā, ko kalpo garīdznieks, kurš saņēmis ordinācijas sakramentu, izņemot diakonus, virs sutanas uzvelk komžu vai albu, virs kuras uzliek violetu stolu, kas ir grēku piedošanas varas zīme. To garīdznieks lieto, kalpojot biktskrēslā jeb grēksūdzes krēslā, bieži vienu stolas galu uzliekot uz biktskrēsla malas. Bieži pēc grēksūdzes ticīgie noskūpsta stolas galu, pagodinot Kristu, kas darbojas caur ordinācijas sakramentu, caur priestera personu piedodot grēkus. Pāvesta stolas galus vienmēr rotā viņa ģerbonis.

Atsauces
--------

1. ↑  www.tolstovs.blogs.lv[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* www.catholicity.com
* Katoļu enciklopēdijas ieraksts (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Romas katoļu Baznīcas garīdznieku liturģiskie tērpi  |
| --- |
|  |
| Apģērbi | 
* Alba
* Dalmatika
* Fascija
* Komža
* Ornāts
* Stola
* Sutana
* Sutana ar pelerīnu
* Veļums

 |
|  |
| Galvassegas | 
* Birete
* Galero
* Kardināla cepure
* Mitra
* Piuska

 |

 |
**Niko Mikola** (somu: *Niko Mikkola*, dzimis 1996. gada 27. aprīlī) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2023) Mikola pārstāv NHL komandu Ņujorkas "Rangers". 2015. gada NHL draftā Mikolu piektajā draftēja Sentluisas "Blues". Iepriekš Mikola spēlēja SM līgas klubos Kuopio "KalPa" un Tamperes "Tappara".

2018. gada 1. jūnijā Mikola piekrita divu gadu sākuma līmeņa līgumam ar Sentluisas Blues.

2019.–2020. gada sezonā, 2020. gada 7. janvārī, Mikola debitēja NHL "Blues" sastāvā pret Sanhosē "Sharks".

Pēc otrās pilnās sezonas Blues komandā 2021.–2022. gadā Mikola kā ierobežoti brīvais aģents 2022. gada 17. jūlijā tika parakstīts uz vienu gadu un par 1,9 miljoniem ASV dolāru.

2023. gada 9. februārī Mikola kopā ar Vladimiru Tarasenko tika aizmainīts uz Ņujorkas "Rangers".

Somijas hokeja izlases sastāvā Mikola izcīnījis 2019. gada Pasaules čempionāta zelta medaļas.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)

Atsauces
--------


1. ↑
2. ↑
3. ↑
Šis raksts ir par ezeru Lietuvā. Par apdzīvotu vietu Baltkrievijā skatīt rakstu Asveja.
Šis raksts ir par ezeru Lietuvā. Par ezeru Baltkrievijā skatīt rakstu Asvejas ezers.

**Asveja** (arī **Asvejas ezers** vai **Dubiņģu ezers**; lietuviešu: *Asveja*, *Dubingių ežeras*) ir garākais ezers Lietuvā. Tā garums ir 21,9 km, bet ja pieskaita Žalktīnes, Vīrogalas un Dubiņģu līčus — 29,7 km. Trešais dziļākais ezers Lietuvā, pēc platības — trīspadsmitais lielākais.

Atrodas subglaciālajā vagā — zem ledāja plūstošas ūdens straumes izskalotā ielejā. Ezera platākā vieta ir tikai 880 m plata. 1992. gadā nodibināts Asveja reģionālais parks ezera ekosistēmas un ainavas aizsardzībai.

Otrs ezera vārds cēlies no Dubiņģu pils, kas atradās uz agrākās ezera salas. Ezera krastā esošā Dubiņģu miests ir populārs tūrisma objekts. Iespējams noīrēt laivas, lai cauri ezeram dotos uz Neres upi.

1934. gadā pāri ezeram uzcelts koka tilts, kas tiek izmantots joprojām. Tā garums ir 84 m un ezers šajā vietā ir līdz 15 m dziļš.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Asveja***.
* Gaisa uzņēmums, WikiMapia
* Dubingas kūrorts
* Asvejas ezera Interneta lapa (lietuviski), attēli Archived 2020. gada 16. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
**Stokholmas Jāņa loža "Den Nordiska Första"** (zviedru: *Den Nordiska Första S:t Johannislogen*) ir pati vecākā Zviedrijas brīvmūrnieku loža, ko ar nosaukumu *St. Jean Auxiliaire* (Svētais Jānis Kristītājs) dibinājis grāfs Wrede Sparre 1735. gadā. Savu tagadējo nosaukumu **Ziemeļu pirmā sv. Jāņa loža** tā ieguva 1799. gadā pēc Zviedrijas lielložas lielmeistara Sēdermanlandes Kārļa (*Karl av Södermanland*, vēlākā Zviedrijas karaļa Kārļa XIII) iniciatīvas. 
Pēc Latvijas sūtņa Zviedrijā un vēlākā Latvijas nacionālās valdības ārkārtējo pilnvaru nesēja ārzemēs Kārļa Reinholda Zariņa (1879-1963) ierosmes no 1928. līdz 1938. gadam vairāk nekā astoņi Latvijas pilsoņi tika uzņemti Stokholmas ložā „Den Nordiska Första" un daži no viņiem paaugstināti augstākos grādos Andreja ložā "Den Nordiska Cirkeln" un pat Stokholmas ordeņa kapitulā. Starp viņiem ir pieminami diplomāti Alfrēds Bīlmanis, Kārlis Ducmanis un Vilhelms Munters, mācītājs Roberts Slokenbergs, Valsts kontroles departamenta direktors Gustavs Feigmanis, arheologs un Austrumu filoloģijas profesors Francis Balodis.

Ārējās saites
-------------

* Ložas mājas lapa ar ģerboni (zviedriski)