recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"Ideoloģija un utopija"** (1929) ir vācu sociologa Karla Manheima darbs.

Grāmatas uzdevums ir parādīt kā cilvēki patiesībā domā. Autors cenšas izpētīt domāšanu ne jau tā, kā tas ir aprakstīts loģikas grāmatās, bet kā tā īstenībā funkcionē sabiedrības dzīvē — kolektīvā darbībā, sabiedriskajās attiecībās, politikā.

Ideoloģija - valdošo grupu domāšana var būt tik cieši saistīta ar noteiktu situāciju, ka šīs grupas nav spējīgas ieraudzīt faktu virkni, kuri varētu sagraut pārliecību par savu valdīšanu. Ideoloģija iedalās daļējā ideoloģijā un totālā ideoloģijā. Daļējās ideoloģijas būtība ir tāda, ka cilvēks netic sava pretinieka idejām, uzskata, ka tiek noklusēti svarīgi fakti. Totāla ideoloģija saistās ar pretinieka pasaules uzskatu, pēc kādām kategorijām vērtē pasauli, cenšas saprast tās kategorijas. Pastāv uzskats, ka katram sabiedrības sociālam slānim ir jābūt savām vērtībām, viedoklim, interesēm, totālās ideoloģijas jēdzienu izmanto, lai formalizētu funkcijas saprašanu. Ideoloģija veidojas tikai pārdzīvojuma aktā.

Utopija — noteiktas nomāktās, pakļautās grupas ir tik ieinteresētas, lai iznīcinātu un pārveidotu esošo sabiedrību, ka nereti redz tikai tos situācijas elementus, kuri ir virzīti to noliegšanai. Viņu domāšana nevar pareizi diagnosticēt īsto sabiedrības stāvokli. Viņus ne kādā mērā neinteresē tas, kas reāli eksistē. Grupu galvenais uzdevums ir diskreditēt pastāvošo kārtību, apgalvot, ka cita ir labāka. Utopijas veidi — ticība, novēršanās no tagadnes, konservatīvā apziņa, ka agrāk bija labi, sociāli komunistiskā apziņa, ka kaut kur nākotnē būs labi, kā arī nekritiskā domāšana. Tomēr utopijas visbiežāk nav realizējamas, jo tās pastāvēs tikmēr, kamēr būs atšķirīgas sociālās grupas. Utopijas spēj sagraut intelektuāļi, grupas, kas nav piesaistītas cieši kādai grupai.

Literatūra
----------

* Mannheim, K. Ideology and utopia :an introduction to the sociology of knowledge. NewYork: Harcourt, Brace a. Co, 1936. 354 pp.
* www.vuzlib.net
* vusnet.ru[novecojusi saite]
* www.leedstrinity.ac.uk
* www.bolender.com
* www.questia.com[novecojusi saite]
Šis raksts ir par Užavas pieteku. Par Ruņas pieteku skatīt rakstu Kauliņupe.

Šis raksts ir par Užavas pieteku. Par latviešu scenogrāfi skatīt rakstu Ieva Kauliņa.

**Kauliņas upe** (arī **Kauliņa**, **Kauliņupe**; augštecē - **Postupe**, **Todaižu upīte**, **Todaižupīte**; lejtecē - **Sudmalupe**, **Sudmalupīte**, **Sudmaļupe**, **Ziedlejas upe**)  ir Užavas labā krasta pieteka Kuldīgas novadā.

Iztece - uz ziemeļrietumiem no Jāņkalna. Augštecē tek ziemeļu virzienā, pie Postmuižas kapiem pagriežas rietumu virzienā. Lielākās pietekas - Dižandrejupīte, Mazreģvalks, Reģvalks, Taurvalks. Alsungā caurtek Alsungas dzirnavezeram. Ietek Užavā lejpus Ziedlejām. Kauliņas upi šķērso valsts autoceļi (pa straumi lejup) - V1279 (Vecais suitu ceļš), V1282 (Ēdole–Krauļi), V1264 (Adze–Gudenieki–Ēdole), V1285 (Reģi–Oliņi), V1279, P119 (Kuldīga – Alsunga – Jūrkalne), tās krastos atrodas Todaiži, Almāle, Būcmaņciems, Alsunga, Ziedlejas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Kauliņas upe». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2019. gada 8. aprīlī.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Užavas pietekas |
| --- |
|  |
| Kreisā krasta pietekas | 
* Bērzkalnvalks
* Elku strauts
* Saltvalks
* Tiemene

 |
|  |
| Labā krasta pietekas | 
* Dižgrāvis
* Gaiļvalks
* Guļas valks
* Kauliņas upe
* Mārgava
* Stirnupe
* Tērande
* Vanka

 |

 |
**Pastende** ir ciems Talsu novada Ģibuļu pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Stendes upes krastā 5 km no novada centra Talsiem un 117 km no Rigas. Pastendē atrodas pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, kultūras nams, veikals. Pagasta centrs no 1980. gada.

Vēsture
-------

Pastendes muiža 19. gs. vidū (Štafenhāgens).
Rakstītos avotos Pastendes nosaukums (*Postenden*) pirmo reizi minēts 1288. gadā. Apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Pastendes muižas centru. 20. gadsimta 20. gados muiža konfiscēta un nonāca Latvijas valsts īpašumā. No 1938. gada janvāra līdz 1941. gada maijam Pastendes muižā bija dislocētas Latvijas armijas 2. Ventspils kājnieku pulka daļas. 2. Pasaules kara gados laikā no 1941. gada jūlija līdz novembrim nacistiskās Vācijas okupācijas varas iestādes iekārtoja muižā koncentrācijas nometni, kur turēja vidēji ap 200 ieslodzīto. No 1944. gada oktobra līdz 1945. gada 8. maijam Pastendes muižā un Pastendes pamatskolā atradās vērmahta kara lazarete. Kopš 1945. gada muižas ēkā atrodas Pastendes pamatskola. Līdz 1945. gadam Pastende bija atsevišķa Pastendes pagasta lielākā apdzīvotā vieta. 

Cīruļu kapsētā (6,5 km no Pastendes centra) atrodas lielā latviešu tautas pasaku un teiku krājēja Anša Lerha-Puškaiša (1859-1903) vecāku un dzimtas piederīgo kapu vieta.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 206 | —     |
| 1979 | 468 | +127.2% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 815 | +74.1% |
| 2000 | 806 | −1.1% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 690 | −14.4% |
| 2021 | 656 | −4.9% |

 |
|  |

Infrastruktūra
--------------

Kultūras nams atklāts 1979. gada 28. decembrī kā kolhoza «Draudzība» kultūras nams (pirmā direktore Inese Vecmane). Tajā darbojas 7 (visu paaudžu) deju kolektīvi. Regulāri notiek ekspozīciju maiņa izstāžu zālē, kā arī tikšanās ar māksliniekiem.

Iedzīvotāji
-----------

### Ievērojamas personības

* Kārlis Draviņš (1901-1991), valodnieks.
* Intars Busulis (1978), dziedātājs.

Skatīt arī
----------

* Pastendes pagasts

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Pastendi». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  OSP

Literatūra
----------

* Žanis Rihards Miķelšteins Jaunības zemē — Pastendē. - Ģibuļu pagasta padome: Talsi, 2003. - 316 lpp.
* Hahn, Edmund von, Pastendes mahju ihpaschneekeem: Jelgava 1886.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pastende***.
* Pastende uz kartes
* Pastendes bibliotēka[novecojusi saite]
* Pastendes muižas vēsture
* Postendes muiža - Vēstures terminu skaidrojošā vārdnīca

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ģibuļu pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Aizupes
* Arkliņi
* Dravnieki
* Gaviļnieki
* Ģibuļi
* Iliņi
* Jaunzemes
* Kaleši
* Kaļķciems
* Kāņciems
* Kraujas
* Kurši
* Līči
* Mazspāre
* Mordanga
* **Pastende**
* Ruņķi
* Spāre
* Talsciems
* Turkmuiža

 |

 |
Šis raksts ir par pilsētu Ungārijā. Par pilsētu Bosnijā un Hercegovinā skatīt rakstu Višegrada.
Šis raksts ir par pilsētu Ungārijā. Par Prāgas rajonu skatīt rakstu Višehrada.

**Višegrāda** (ungāru: *Visegrád*) ir neliela pilsēta Ungārijas ziemeļos, Donavas labajā krastā augšpus Budapeštas, Donavas loku rajonā.

Apdzīvotā vieta zināma no 1009. gada. 13. gadsimtā šeit tika uzcelta Višegrādas pils. 13. gadsimtā Višegrāda kalpoja kā Ungārijas galvaspilsēta. 1335. gadā šeit notika Višegrādas kongress. Pēc galvaspilsētas pārcelšanas uz Budu, 14. un 16. gadsimtā pils kalpoja kā Ungārijas karaļu vasaras rezidence. 18. gadsimtā pili nopostīja Hābsburgu karaspēks. Līdz mūsdienām pilī pilnībā saglabājies tikai viens tornis, kurā, kā vēsta leģenda, esot bijis ieslodzīts Vlads III Drakuls.

1991. gadā šeit tika nodibināta Višegrādas grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Q88686710; KSH kods: 28413; pārbaudes datums: 16 decembris 2022.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Višegrāda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 148930408
* LCCN: n81032635
* GND: 4063614-8
* NKC: xx0041404

 |

 |
**Hermanis Jūlijs Georgs fon Paukers** (vācu: *Hermann Julius Georg von Paucker*, krievu: *Герман Егорович Паукер*; dzimis 1822. gada 24. oktobrī, miris 1889. gada 10. aprīlī) bija Jelgavā dzimis kara inženieris, Nikolaja Inženieru skolas goda profesors, Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda loceklis, ģenerālleitnants, Krievijas impērijas Kara padomes loceklis, Krievijas satiksmes ministrs no 1888. gada novembra līdz 1889. gada martam. Magnusa Georga fon Paukera dēls. 

No 1838. līdz 1842. gadam mācījās Sanktpēterburgas Galvenajā inženieru skolā, kur viņa skolotājs bija Staņislavs Kerbedzis. Kļuva par šīs skolas pasniedzēju. Devis ieguldījumu Bobruiskas un Kijivas cietokšņu būvniecībā. Pilnveidoja Krimas aizsardzības sistēmu. Kopā ar Eduardu Totlēbenu pilnveidoja Kronštates aizsardzības būves. Daudzu Krievijas impērijas ordeņu kavalieris.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hermanis Jūlijs fon Paukers***.

*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 8977155286660087180001
* GND: 1180451651

 |

 |
Brontex iepakojums, zāļu plāksnīte un zāles
***Brontex*** ir Vācijā ražotas bezrecepšu zāles, kuras izmanto krēpu šķīdināšanai un izdalīšanās veicināšanai akūtu un hronisku bronhu un plaušu slimību gadījumā.

Sastāvs
-------

*Brontex* aktīvā viela ir ambroksola hidrohlorīds, un katra tablete satur 30 mg ambroksola hlidrohlorīda. *Brontex* tabletēs arī atrodas laktozes monohidrāts, kukurūzas ciete, magnija stearāts, koloidālais silīcija dioksīds.

Lietošana
---------

*Brontex* ieteicams lietot 1 tableti 3 reizes dienā (atbilst 90 mg ambroksola hidrohlorīda dienā), bet bērniem no 6 līdz 12 gadu vecumam ieteicams lietot 1/2 no 30 mg tabletes 2 līdz 3 reizes dienā. Nav ieteicams lietot *Brontex* tabletes bez ārsta norādījuma ilgāk par 4—5 dienām. Lai izvairītos no blaknēm, ieteicams nepārsniegt ieteicamo dienas devu un to pakāpeniski to samazināt. Pārdozēšanas gadījumā nav novērotas saindēšanās izpausmes, bet ir ziņots par īslaicīgu nemieru un caureju.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Brontex – Latvijas Zāļu reģistrs». *dati.zva.gov.lv*. Skatīts: 2022-05-24.
Apvērsuma dalībnieki — Dušans Simovičs un Radojs Knežvičs (sānos) ar karali Pēteri II (centrā) 1941. gada jūnijā
**Dienvidslāvijas apvērsums** norisinājās 1941. gada 27. martā Belgradā, Dienvidslāvijas Karalistē. Apvērsumu izplānoja un vadīja rietumnieciski noskaņota serbu gaisa spēku virsnieku grupa, formāli par apvērsuma līderi izvirzot gaisa spēku ģenerāli Dušanu Simoviču (*Dušan Simović*), kas bija saistīts ar vairākiem apvērsuma mēģinājumiem kopš 1938. gada.

Faktiskie apvērsuma līderi bija kara aviācijas brigādes ģenerālis Borivojs Mirkovičs (*Borivoje Mirković*), karaliskās gvardes majors Živans Kneževičs (*Živan Knežević*) un viņa brālis Radojs Kneževičs (*Radoje Knežević*), kas atbildēja par apvērsuma praktisko realizāciju. Neskaitot R. Kneževiču, arī vairākas civilpersonas bija informētas par apvērsuma organizēšanu, atbalstot to pēc apvērsuma sākšanās, tomēr viņi neietilpa lokā, kas nodarbojās ar tā izplānošanu un organizēšanu. Lai arī Dienvidslāvijas komunistikajai partijai apvērsumā nebija būtiskas lomas, tomēr tā sniedza nozīmīgu ieguldījumu, organizējot masu protestus vairākās pilsētās, radot iespaidu, ka apvērsums ir plaši atbalstīts tautā. 

Apvērsums bija veiksmīgs, kā rezultātā tika gāzta trīs reģentu vara — amatus zaudēja princis Pauls, Dr. Radenko Stankovičs (*Radenko Stanković*) un Dr. Ivo Perovičs (*Ivo Perović*), kā arī premjerministra Dragiša Cvetkoviča (*Dragiša Cvetković*) vadītā valdība. Divas dienas pirms apvērsuma Cvetkoviča valdība parakstīja Vīnes protokolu par Dienvidslāvijas pievienošanos Ass valstu paktam. Apvērsums tika plānots vairākus mēnešus, bet pakta parakstīšana piespieda organizatorus pasteigties ar tā īstenošanu — viņus iedrošināja arī britu izlūkdienestu piedāvātais atbalsts.

Sazvērnieki tronī iecēla 17 gadus veco Pēteri II, atzīstot, ka viņš ir pietiekoši pieaudzis, lai kļūtu par karali. Viņa vadībā tika izveidota nacionālās vienotības valdība, par premjerministru ieceļot D. Simoviču. Vladko Mačeks (*Vladko Maček*) un Slobadans Jonovičs (*Slobodan Jovanović*) kļuva par vicepremjerministiem. Apvērsums noveda pie Ass valstu iebrukuma Dienvidslāvijā 1941. gada aprīlī, kā rezultātā valsts tika okupēta.
**Džordžs Alans Tomass** (angļu: *George Alan Thomas*; 1881. gada 14. jūnijs Stambula — 1972. gada 23. jūlijs Londona) bija Lielbritānijas šahists, badmintonists un tenisists.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusi spēlēt māte, Edīte Tomase, kas bijusi pirmā sieviešu šaha turnīrā uzvarētāja Hastingsā 1895. gadā. 1896. gadā simultānspēles seansā pārspējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Emanuelu Laskeru. 1911. gadā uzvarējis Londonas šaha kluba čempionātā, bet 1920. gadā piedalījies pirmajā Lielbritānijas šaha čempionātā, kurā izcīnījis otro vietu.
1923. un 1934. gadā uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātos. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1924. gadā Vestonā bijis otrais aiz Maksa Eives. 1935. gadā sasniedzis lielāko panākumu savā šahista karjerā, kad kopā ar Maksu Eivi un Salo Floru dalījis pirmo vietu tradicionālajā Hastingsas šaha turnīrā, apsteidzot Hosē Raulu Kapablanku un Mihailu Botviņņiku, kurus uzvarējis savstarpējās partijās. Pārstāvējis Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 7 reizes (1927, 1930-1939). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1927), bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1927) un sudraba (1931) medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Tomasam kā vienam no piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1958. gadā - starptautiskā arbitra nosaukumu. Tikai 69 gadu vecumā Tomass pārstājis piedalīties nopietnos šaha turnīros.

Tomasa sportiskās intereses neaprobežojās tikai ar šahu. No 1906. līdz 1928. gadam 21 reizi uzvarējis Anglijas badmintona čempionātos *All England Open Badminton Championships*, turklāt četrus no šiem tituliem izcīnījis vīriešu vienspēlēs (1920–1923). 1923. gadā sarakstījis grāmatu *The Art of Badminton* ("Badmintona māksla"). 
1949. gadā pēc Tomasa idejas tika noorganizētas pirmās starpvalstu badmintona komandu sacensības, kuras vēlāk viņam par godu tika nosauktas par *Thomas Cup* ("Tomasa kauss"). No 1950. līdz 1952. gadam bijis Anglijas badmintona asociācijas prezidents. 1996. gadā uzņemts Pasaules badmintona slavas zālē.

Sekmīgi spēlējis arī tenisu. No 1905. līdz 1926. gadam regulāri piedalījies Vimbldonas čempionātos, kur lielākos panākumus guvis 1911. gadā, kad aizkļuvis līdz ceturtdaļfinālam. Trīs reizes piedalījies šī turnīra astotdaļfinālos (1908, 1909, 1922).

Atsauces
--------

1. ↑  «British Champions». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 9. novembrī. Skatīts: 2016. gada 27. maijā.
2. ↑  Weston (1924)
3. ↑  Hastings 1934/35
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: George Alan Thomas

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 1989798
* LCCN: nb2006006202
* ISNI: 0000 0000 5029 0385

 |

 |
**Ķirbju rinda** (latīņu: *Cucurbitales*) ir divdīgļapju rinda, kuras pārstāvji ir galvenokārt sastopami tropu reģionos, ar ierobežotu klātbūtni subtropu un mērenajos reģionos.

Rinda satur astoņas dzimtas un aptuveni 2600 sugas, kas var būt krūmi un koki, kā arī daudzi lakstaugi un vīteņaugi.

Lielākās dzimtas ir begoniju dzimta (*Begoniaceae*) ar aptuveni 1500 sugām un ķirbju dzimta (*Cucurbitaceae*) ar aptuveni 900 sugām. Abās dzimtās ietilpst vienīgie rindas ekonomiski nozīmīgie augi. Konkrēti ķirbju dzimta ietver daudzas sugas, kas tiek audzētas izmantošanai pārtikā, piemēram, ķirbi (*Cucurbita pepo*), arbūzu (*Citrullus vulgaris*) un gurķus un melones (*Cucumis* ģints).

Klasifikācija
-------------

Ķirbju rindā ir klasificētas šādas dzimtas:


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Ķirbju rinda (*Cucurbitales*) | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | Apodanthaceae |
|   |
|   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | Anisophylleaceae |
|   |
|   | 

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | Corynocarpaceae |
|   |
|   | Coriariaceae |
|   |

 |
|   |
|   | Ķirbju dzimta (*Cucurbitaceae*) |
|   |
|   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | Tetramelaceae |
|   |
|   | 

|  |  |
| --- | --- |
|   | Datiscaceae |
|   |
|   | Begoniju dzimta (*Begoniaceae*) |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

 |
|   |

Atsauces
--------

1. 1 2  «Cucurbitales - an overview | ScienceDirect Topics». *www.sciencedirect.com*. Skatīts: 2023-07-27.
2. ↑  «Cucurbitales | Edible Fruits, Woody Trees & Ornamental Plants | Britannica». *www.britannica.com* (angļu). Skatīts: 2023-07-27.
**Anna Šareviča** (baltkrievu: *Ганна Шарэвіч*, angļu: *Anna Sharevich*; dzimusi 1985. gada 18. decembrī Brestā) ir Baltkrievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2006), kas kopš 2014. gada pārstāv ASV.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt piecu gadu vecumā. Četras reizes uzvarējusi Baltkrievijas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. No 1995. līdz 2005. gadam vairākkārt pārstāvējusi Baltkrieviju Eiropas un pasaules šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 1999. gadā Grieķijā, kad Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā ieņēmusi 5. vietu.

Četras reizes uzvarējusi Baltkrievijas sieviešu šaha čempionātos (2002, 2005, 2007, 2011), bet 2003. gada fināla turnīrā izcīnījusi 2. vietu. 2012. gadā bijusi otrā Redžo Emīlijas starptautiskajā šaha turnīrā (uzvarējusi Sopiko Guramišvili).

2017. gadā ierindojusies 5. vietā ASV sieviešu šaha čempionātā (uzvarējusi Sabina-Frančeska Foišora). 2021. gada oktobrī dalījusi 10.-12. vietu ASV sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Baltkrievijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (2002-2012).

Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Šarevičai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2006. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Beigusi Brestas Pedagoģisko institūtu.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2014
2. ↑  European Youth Championships 1999
3. ↑  Absolute and Women's Championships of Belarus 2011
4. ↑  54th Reggio Emilia: The stars align for Anish Giri as he takes first!
5. ↑  «2017 U.S. Women's Championship». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 26. aprīlī.
6. ↑  2021 U.S. WOMEN'S CHAMPIONSHIP
7. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Anna Sharevich
8. ↑  Title Applications (WGM): Sharevich, Anna

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Eiropas Savienības Publikāciju birojs** ir starpiestāžu birojs, kura uzdevums ir izdot Eiropas Kopienas un Eiropas Savienības iestāžu publikācijas.

Publikāciju birojs ik dienas izdod Eiropas Savienības Oficiālo Vēstnesi 22 valodās (vai 23 valodās, ja ir pieprasīts attiecīgo numuru izdot arī īru valodā). Tas ir pasaulē vienīgais laikraksts, kuru izdod tik daudzās valodās.

Publikāciju biroja darbinieki arī patstāvīgi vai sadarbībā ar citām iestādēm sagatavo publikācijas par ES pasākumiem un politiku, kā arī piedāvā dažādus pakalpojumus, dodot brīvu piekļuvi informācijai par ES tiesību aktiem (*EUR-Lex*), ES publikācijām (*EU Bookshop*), ES publisko iepirkumu (TED) un ES pētniecību un attīstību (CORDIS).

Saistītās tīmekļa vietnes
-------------------------

* Eiropas Savienības Publikāciju birojs
* EU-Bookshop ES publikācijas
* EUR-Lex - Piekļuve ES tiesību aktiem
* CORDIS - ES Pētniecības un attīstības informācijas dienests
* Ted - "Eiropas Savienības Oficiālā Vēstneša pielikuma" tiešsaistes versija, kas paredzēta Eiropas valsts iepirkumiem.
**Santalu rinda** (latīņu: *Santalales*) divdīgļlapju rinda. Tai ir kosmopolītisks izplatības areāls, taču vairums sugu ir atrodamas galvenokārt tropu un subtropu reģionos.

Apraksts
--------

Daudzi no rindas pārstāvjiem ir parazītiski augi, pārsvarā hemiparazīti, kas spēj fotosintezēt, bet no saimniekauga stumbra vai saknēm iegūst ūdeni un minerālvielas. Daži augi (piemēram, *Arceuthobium* ģints pārstāvji) ir obligātie hemiparazīti — to lapās ir zema hlorofila koncentrācija (no 1/5 līdz 1/10 no tā, kas atrodama saimniekauga lapotnē) un lielāko daļu uzturvielu iegūst no saimniekauga vadaudiem (ūdeni, mikroelementus, makroelementus un cukurus).

Lielākajai daļai ir sēklas bez sēklapvalkiem, kas nav raksturīgi divdīglļapjiem.

Klasifikācija
-------------

Saskaņā ar 2016. gada APG IV sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma), santalu rindā ir iekļautas šādas augu dzimtas:

* Lorantu dzimta (*Loranthaceae*)
* Santalkoku dzimta (*Santalaceae*)
* *Balanophoraceae*
* *Misodendraceae*
* *Olacaceae*
* *Opiliaceae*
* *Schoepfiaceae*

Galerija
--------

* *Balanophora fungosa*
* *Loranthus europaeus*
* *Misodendrum punctulatum*
* *Olax imbricata*
* *Opilia amentacea*
* *Santalum album*
* *Schoepfia brasiliensis*

Atsauces
--------

1. ↑  The Angiosperm Phylogeny Group (2016-05). "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG IV" (en). *Botanical Journal of the Linnean Society* 181 (1): 1–20. doi:10.1111/boj.12385.
2. ↑  «Santalales R. Br. ex Bercht. & J. Presl». *www.worldfloraonline.org*. Skatīts: 2023-07-18.
**Polijas pagrīdes valsts** (poļu: *Polskie Państwo Podziemne*) jeb **Polijas slepenā valsts** (*Tajne państwo*) bija vienots politisks un militārs veidojums, ko Trešā reiha un PSRS okupētajā Polijā izveidoja pretošanās organizāciju apvienība, kas bija lojālas Polijas Republikas valdībai trimdā Londonā. Pirmie pagrīdes valsts elementi tika izveidoti Vācijas un Padomju Savienības iebrukuma Polijā pēdējās dienās 1939. gada septembra beigās. Pagrīdes valsti tās atbalstītāji uztvēra kā pirmskara Polijas Republikas un tās iestāžu, kas īstenoja bruņotu cīņu pret nacistu un padomju okupācijas varu, legālu turpinājumu. Pagrīdes valsts aptvēra ne tikai militāro pretošanos, kas bija viena no lielākajām pasaulē, bet arī civilās struktūras, piemēram, tieslietu, izglītības, kultūras un sociālo dienestu struktūras.

Lai gan pagrīdes valsts lielāko kara daļu guva plašu atbalstu, to neatbalstīja un neatzina komunisti. Radikālo nacionālistu kustības "Falanga" un "ABC" aktīvi pretojās pret Vācijas okupāciju Polijā, un šīs divas kustības ātri vien nomainīja *Konfederacja Narodu* - Polijas pagrīdes valsts daļu, kurā ietilpa arī lielākā daļa pirmskara galēji labējo pārstāvju. Komunistu ietekme galu galā samazinājās militāro neveiksmju, jo īpaši Varšavas sacelšanās neveiksmes dēļ, un pieaugošā PSRS naidīguma dēļ. Padomju Savienība 1944. gadā izveidoja alternatīvu marionešu valdību, Polijas Nacionālās atbrīvošanas komiteju, un nodrošināja, ka tā veidoja pēckara Polijas valdības pamatu. Padomju Savienības atbalstītās komunistu varas pārņemšanas laikā Polijā, kara beigās daudzi pagrīdes valsts locekļi tika vajāti kā iespējamie nodevēji un gāja bojā cietumos. Rietumu sabiedrotie atstāja Poliju novārtā, uzskatot, ka sarunas ar komunistu varas iestādēm nav iespējamas, un vēloties izvairīties no pilsoņu kara, 1945. gada pirmajā pusē svarīgākās pagrīdes valsts institūcijas pašlikvidējās.

Galu galā simtiem tūkstošu cilvēku bija tieši iesaistīti dažādās pagrīdes valsts aģentūrās (bieži vien tiek lēsts, ka tikai *Armia Krajowa* vien bija iesaistīti gandrīz pusmiljons cilvēku), un tos klusi atbalstīja miljoniem Polijas pilsoņu. Pamatojums slepenas civilās varas izveidei bija fakts, ka vācu un padomju okupācija Polijā bija nelikumīga. Līdz ar to visas okupācijas varas izveidotās iestādes tika uzskatītas par nelikumīgām, un saskaņā ar Polijas tiesību aktiem tika izveidotas paralēlas Polijas pagrīdes iestādes. Pagrīdes valsts mērogam netīšām palīdzēja arī okupantu rīcība, kuru centieni iznīcināt Polijas valsti, nāciju un kultūru, tostarp galvenokārt genocīda politika, kas bija vērsta pret Polijas pilsoņiem, veicināja tautas atbalstu Polijas pretošanās kustībai un tās attīstībai.

Aukstā kara laikā Polijas komunistu amatpersonas ierobežoja pagrīdes valsts pētniecību, tā vietā uzsverot komunistisko partizānu lomu pretnacistiskajā pretošanās kustībā. Tāpēc vēl nesen lielāko daļu pētījumu par šo tēmu veica trimdā dzīvojošie poļu pētnieki.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Polijas pagrīdes valsts***.
**Arveds Valdemārs Alksnis** (1910-1991) bija latviešu ķirurgs un rakstnieks. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1910. gada 21. maijā Liepājā ķirurga Jēkaba Alkšņa ģimenē. Mācījās Turkuānas licejā Francijā (beidza 1929).
Studēja medicīnu Latvijas Universitātē (beidza 1933), bija studentu korporācijas *Lettonia* loceklis. Latvijas Universitātes Ķirurģiskās klīnikas jaunākais asistents (1933-1936), asistents (1936-1939). Rīgas aizsargu pulka ārsts (1933-1940).
Ieguva *Dr. med.* grādu (1938), ievēlēts par privātdocentu (1940). Strādāja Valmieras pilsētas slimnīcā un Rīgas kara slimnīcā (1940).

Otrā pasaules kara laikā 1944. gada jūlijā viņu iesauca Latviešu leģionā, bija kara lazaretes ķirurģiskās nodaļas vadītājs, strādāja Liepājā, vēlāk Šverīnē, kur 1945. gada 2. maijā nokļuva angļu gūstā. Līdz 1951. gadam vadīja ķirurģijas nodaļu Lībekas bēgļu slimnīcā, pēc tam pārcēlās uz dzīvi uz ASV, kur bija Latvijas zobārstu un ārstu apvienības priekšsēdētājs (1968-1975). Darbojās "Daugavas Vanagu" organizācijā, rakstīja autobiogrāfiskas grāmatas. 1991. gadā Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs un LZA viņam piešķīra Paula Stradiņa balvu.

Miris 1991. gada 19. decembrī Kresentsitijā (*Crescent City*), Kalifornijā ASV.

Darbi
-----

* Hipokrats spīlēs. Daugavas vanags, 1980. - 322 lpp. (atkārtoti izdeva P. Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs, 1993)
* Mazpilsētas ārsts. Gauja, 1988. - 291 lpp.
* Ārsti un slimnieki. Gauja, 1990. - 415 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  «nekropole.info». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 18. februārī. Skatīts: 2014. gada 30. aprīlī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 4098455
* LNB: 000004088
* LCCN: n90695250
* ISNI: 0000 0000 3978 5109
* GND: 136446760

 |

 |
Jūliusa Dēringa dienasgrāmatas 155. lappuse, kurā aprakstīts un ieskicēts viens no Sēlpils riņķa krustiem
**Sēlpils riņķa krusti** (arī **Bruņinieku krusti**) bija riņķa krusti Vecajā Sēlpils kapsētā Sēlpils pagastā. Literatūrā krusts pirmo reizi pieminēts 1826. gadā, kad Sunākstes un Sēlpils mācītājs Johans Kristiāns Stenders aprakstīja to "Latviešu Avīzes" 25. numurā. Pēdējo reizi par krustiem tika ziņots 1886. gadā, un kopš tā laika Sēlpils riņķa krustu atrašanās vieta nav zināma.

Atrašanās vieta
---------------

Vecie Sēlpils kapi, kuros krusti tika atklāti, atrodas tagadējās Daugavas ūdenskrātuves krastā. Netālu no kapiem atrodas Sēlpils luterāņu baznīcas drupas un saliņā uz ūdenskrātuves — Sēlpils ordeņa pils drupas. Viduslaikos kapos ir bijusi baznīca, kā arī 19. gadsimtā tur atradušās divas dolomīta plātnes, kuras liecinājušas par baznīcas atrašanos kapos.

Vēsture
-------

Sēlpils baznīca un pils 1387. gadā
1826. gadā mācītājs J. K. Stenders rakstīja: "Līdzinājot to svētu vietu, tape divi veci bruņinieku krusti no akmins atrasti..". Nākamās 19. gadsimta liecības par riņķa krustiem nāk no pētnieka un gleznotāja Jūliusa Dēringa dienasgrāmatas. 1824. gada 22. jūlijā viņš dienasgrāmatā ieskicēja viena Sēlpils riņķa krusta zīmējumu un aprakstīja to:

>  Sēlpils kapsēta.. viens tā sauktais bruņinieku krusts no granīta, 22½ collas augsts šķērsgriezumā. Līdzīgi vairāki krusti atrodas arī citās kapsētās, sevišķi Koknesē.
> 
> 
>  — Jūliuss Dērlings
> 
> 

Arheologs un vēsturnieks Andris Caune grāmatā "Riņķa krusti Latvijā" min, ka Dērings varētu būt norādījis krusta materiālu nepareizi, jo dienasgrāmatā aprakstītie Kokneses riņķa krusti pēc izskata ir vienādi ar ieskicēto Sēlpils riņķa krustu, bet Kokneses krusti ir veidoti no dolomīta, nevis granīta. 1886. gadā viens Sēlpils riņķa krusts tika pieminēts ārsta Gustava Oto Kurzemes Literatūras un mākslas biedrības sēdes ziņojumā par Jēkabnieku riņķa krustu. Tā kā gan Dēringa, gan Oto ziņojumos ir aprakstīts tikai viens krusts, var uzskatīt, ka otrs krusts pazuda starp 19. gadsimta sākumu un beigām. 

1960. gados Andris Caune Vecajos Sēlpils kapos meklēja riņķa krustus, bet bez panākumiem. Tajā laikā kapsēta bija aizaugusi ar bieziem krūmiem un garu zāli, tādēļ, iespējams, krusti ir nogāzti un grūti atrodami koku un krūmu biezoknī.

Literatūra
----------

* Caune, Andris (2008), "Riņķa krusti Latvijā", Latvijas vēstures institūta apgāds, ISBN 978-9984-9924-9-5

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Caune, Andris (2008), "Riņķa krusti Latvijā", Latvijas vēstures institūta apgāds, ISBN 978-9984-9924-9-5
2. 1 2  Dērings, Jūliuss (1887), *Über dem Bergräbnisplatz zu Selburg // Sitzungsberichte der Kurländischen Gesellschaft für Literatur und Kunst aus dem Jahre 1886.*, Mītava, S. 21.
3. ↑  Stenders, Johans Kristiāns (1826), "No Sehrpils", Latviešu avīze Nr.25
4. ↑  Oto, Gustavs, *Steindenkmal aus der Ordenszeit unweit Mitau // Sitzungsberichte der Kurländischen Gesellschaft für Literatur und Kunst aus dem Jahre 1886*, Mītava (1887), S. 21, 22.
**Metroloģija** kā vēstures palīgdisciplīna pēta dažādus cilvēces vēsturē pielietotus mērus (garuma, laukuma, tilpuma, masas). Vēsturiskās metroloģijas uzdevums ir noskaidrot mēru nosaukumus, to kvantitatīvās attiecības, to reālo lielumu — t.i. noformulēt tos atbilstoši mūsdienu mērvienībām.

Vēsturiskajai metroloģijai par avotiem kalpo gan lietiskie atradumi (monētas, lineāli, atsvari), gan rakstīti avoti, kuros ir ziņas par mērvienībām (likumdošanas akti, līgumi, apraksti, pirkuma līgumi u.c.). Visciešāk no citām vēstures palīgdisciplīnām metroloģija ir saistīta ar numismātiku, jo senatnē daudzās valstīs svara mērvienības sakrita ar naudas vienībām un tām bija vienādi nosaukumi.

Metroloģijai ir īpaši liela loma sociāli ekonomisko avotu pētīšanā —, nezinot attiecīgā laika posmā pieņemtās mērvienības, nevar precīzi izzināt ne ekonomisko situāciju, ne materiālās attīstības līmeni (piemēram, Francijā pirms metriskās sistēmas ieviešanas masas mērvienība livrs Parīzē bija 490,4 g, Bordo — 492,1 g, Lionā — 425,3 g, Marseļā — 402,1 g). Ja avotos uzrādīti kādi mēri, metroloģija palīdz noskaidrot tā sastādīšanas laiku un vietu, arī noskaidrot dokumenta īstenumu (piemēram, ja tajā minētās mērvienības neatbilst tā laika pieņemtajām).

Pirmie teorētiskie darbi metroloģijā, kas bija veltīti dažādu mēru aprakstīšanai, Rietumeiropā parādījās 16. gadsimā.

### Metroloģija Latvijā

Latvijā senākie lietotie mēru apraksti ir atrodami Rīgas pilsētas rēķingrāmatās (1627—1819) un mērnieku piezīmēs, kā arī J. Šelēnija darbā "Matemātikas kurss" (*Cursus mathematici. Geodesa Revel*, 1655).

Līdz 19. gadsimta vidum mēru un svaru pārbaude mūsdienu Latvijas teritorijā bija pilsētu maģistrātu uzdevums. Rīgā mēru pārbaudi veica to izgatavotāju amatnieku vecākie pilsētas svērēji un brāķeri. 19. gadsimā sāka darboties īpaša "Mēru pārbaudes kamera" (*Justikammer*), ko 1902. gadā nomainīja Krievijas Impērijas 1899. gada likumā paredzētās Mēru un svaru palātas Rīgas nodaļa, bet Latvijas brīvvalstī — Finanšu ministrijas Mēru un svaru valde.
**Čārlzs Plenks** (angļu: *Charles Planck*; dzimis 1861. gada 6. februārī, miris 1935. gada 18. jūnijā) bija britu šaha problēmists, viens no angļu skolas pamatlicējiem.

1880. gadā beidzis Kembridžas Universitāti un vairākus gadus strādājis par matemātikas skolotāju. Tēva ietekmē mainījis profesiju un pēc studijām Sv. Tomasa hospitālī 1892. gadā kļuvis par mediķi, vispirms par ķirurgu, vēlāk pārkvalificējies par psihiatru. No 1896. gada līdz mūža galam bijis Karaliskās Medicīnas un Psihiatrijas asociācijas loceklis.

Šaha kompozīcija
----------------

Kopš 1880. gada publicējis vairāk nekā 300 dažādu žanru šaha uzdevumus, galvenokārt divvilčus un trīsvilčus.

### Uzdevuma piemērs

**№ 1. Čārlzs Plenks**  
 *Brighton Society*, 1898  
1. godalga**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. Ze5-c6! draud: 2. Df4-c4+ Kc5xb6/Kc5-d6 3. Dc4-b5#/Dc4-d5#**
**1. ... Lh3xg2 2. Df4xb4+ Kc5xc6 3. Lf1xg2#**
**1. ... Kc5xc6 2. Df4-f6+ Kc6-c5 3. d2-d4#**
**1. ... La7xb6 2. Df4-e5+ Kc5xc6 3. Lf1-b5#**
**1. ... b7xc6 2. Zb6-a4+ Kc5-d5 3. Lf1-c4#**
**1. ... c7xb6 2. Df4-e5+ Kc5xc6 3. Lf1-b5#**

Bibliogrāfija
-------------

* E. N. Frankenstein, B. G. Laws, C. Planck, H. J. C. Andrews. *The Chess Problem: Text-Book with Illustrations* (angļu). Cassell & Comp, 1887.

Atsauces
--------

1. ↑

Papildu literatūra
------------------

F. R. Gittins. *The Chess Bouquet* (angļu). London : Fielden, McAllan & Co, 1897. 86.—89. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Čārlza Plenka šaha kompozīcijas vietnē PDB
* G. H. H. S. (Jul 1935). "Charles Planck" (angļu). *The British Journal of Psychiatry* 81 (334). doi:10.1192/bjp.81.334.748.
* Dr. Čārlzs Pleks, biogrāfiska skice (angliski)
**Čārlzs Henrijs Stenlijs** (angļu: *Charles Henry Stanley*; 1819. gada septembrī Braitona — 1910. gada 6. oktobris Ņujorka) bija Lielbritānijas un ASV šahists.

Biogrāfija
----------

Bērnību un jaunību pavadījis Anglijā. 1839. gadā uzvarējis mačā Hauardu Stauntonu ar 3½:2½ (+3, −2, =1). No 1840. gada dzīvojis ASV, kur kļuvis par vienu no vadošajiem šahistiem. Trijos mačos pieveicis Džonu Viljamu Šultenu: 11:5 un 11:9 (1844), 15:13 (1845). 1845. gada decembrī Ņūorleānas kafejnīcā *Sazerac Coffee House* nospēlējis maču ar Ežēnu Ruso, kurš tiek uzskatīts par pirmo neoficiālo maču par ASV šaha čempiona titulu. Mačs ritējis līdz viena spēlētāja 15 uzvarām, uzvarētājs saņēmis visu balvu fondu — 1000 ASV dolāru. Stenlijs uzvarēja maču (+15, -8, =8). Ticis uzskatīts par ASV šaha čempionu līdz 1857. gada 1. ASV šaha kongresam, kurā uzvarēja Pols Morfijs, bet Stenlijs izstājās jau pirmajā kārtā pēc zaudējuma Teodoram Lihtenheinam ar 2:3. 1850. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar Johanu Leventālu — 3:3, bet 1852. gadā arī mačs ar Pjēru Sentamānu nav noskaidrojis uzvarētāju — 4:4. 1868. gadā zaudējis nelielu maču Džordžam Makenzijam ar 1:2.

Bijis pazīstams kā ASV šaha dzīves organizētājs un šaha žurnālists. Izveidojis pirmās šaha nodaļas ASV laikrakstos *The Spirit of the Times* (1845), *Albion* (1848), kā arī 1846. gadā bijis viens no šaha žurnāla *American Chess Magazine* dibinātājiem. Izdevis vairākus šaha partiju krājumus, tajā skaitā 1859. gadā savācis Pola Morfija partijas.

Literatūra
----------

* Charles Henry Stanley. Thirty-one games of chess, N. Orleans, 1846;
* Charles Henry Stanley. Morphy's match games, N. Y. 1859;
* Charles Henry Stanley. The chess player's instructor, 3 ed. N.Y. 1865;
* Charles Henry Stanley. De Witt's American chess manual, N.Y. 1880.

Atsauces
--------

1. ↑  Stanley — Rousseau 1845 match
2. ↑  1st American Chess Congress (1857)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Č. Stenlija šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
**Antonioto Bota Adorno** (*Antoniotto Botta Adorno*; dzimis 1688. gada 29. decembrī) bija augstākā Hābsburgu monarhiju amatpersona, kā arī Austrijas un Nīderlandes pilnvarotais vēstnieks.

Biogrāfija
----------

Antonio Adorno dzimis Lombardijā, muižnieku ģimenē no Dženovas, kurā bija septiņi tās pilsētas dodži. Viņa mātei reiz bija dēka ar karali Filipu V no Spānijas. Gadu pēc Antonio dzimšanas viņa tēvs tika apsūdzēts krāpniecībā un tika izraidīts no Dženovas Republikas. 1700. gadā Adorno tēvs nomira un ģimene pārvācās pie vecākā brāļa Alesandro (*Alessandro*), taču Adorno izvēlējās militāru karjeru.
Viņš kļuva ievērojams pēc aplenkuma Belgradā (1717), kur viņš cīnājās kopā ar Savojas princi Eiženu (Eugene of Savoy). Vēlāk kā pulkvežleitnants, ģenerālis un maršals viņš saņēma augstāko komandu- Austrijas karaspēka ziemeļu Itālijas kara laikā no Austrijas mantojuma. 1746. gadā viņš vadīja Austro-Savojardas labo spārnu un uzvarēja kaujā pret Francijas un Spānijas koalīciju.
Tā paša gada 7.spetembrī, pēc Dženovas okupācijas, viņš kļuva par Austrijas pilsētas valdnieku. Viņš uzlika tik augstus nodokļus, ka 5. decembrī notika tautas sacelšanās ar Balilu (*Balilla*) priekšgalā, protestējot pret Adorno. Zaudējot pilsētu viņš tika arī atbrīvots no visiem militārajiem pienākumiem līdz kara beigām.

Pēc miera līguma noslēgšanas (*Treaty of Aix-la-Chapelle*) viņš kļuva par pilnvaroto Austrijas-Nīderlandes pārraugu saskaņā ar Princi Čārlzu Aleksandru. Pēc tam Antonio Adorno reformēja armiju un mēģināja uzlabot esošos apstākļus valstī.

1753. gadā viņš atgriezās Itālijā, kur kļuva par Lielhercogistes-Toskānas premjerministru.

1762. gadā viņš tika iecelts par vēstnieku Krievijas imperatores Katrīnas II galmā. Trīs gadus vēlāk viņš kļuva par Lielhercogistes-Toskānas pavaldoni pēc imperatora Franča I nāves.

Antonio Adorno nomira netālu no Pāvijas 1774. gadā.

Atsauces
--------

* Federico Donaver. *Storia di Genova*. Renzo Tolozzi Editore, 1967.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 62351265
* ISNI: 0000 0000 1041 4793
* GND: 119119064
* SUDOC: 219829195

 |

 |
**Edgars Ameriks** (dzimis 1982. gada 11. jūnijā Jelgavā) ir latviešu kūdras pētnieks, mākslinieks un tēlnieks.

Pamatizglītību ieguvis Jelgavas 1. ģimnāzijā un Jelgavas mākslas skolā. 1997. gadā pārcēlies uz Rīgu, lai turpinātu mākslas studijas. 2002. gadā absolvējis Rīgas lietišķās mākslas vidusskolas tēlniecības nodaļu un 2008. gadā Latvijas Mākslas akadēmijas funkcionālā dizaina nodaļu. Pēc studijām darbs par mārketinga vadītāju kūdras ieguves un kūdras produktu ražošanas nozarē. Ameriks veic kūdras pētniecības un eksperimentālos darbus.

Kūdras mākslas projekti
-----------------------

Edgara Amerika veidotie un organizētie kūdras mākslas projekti:

1. 12 mākslinieku 12 skulptūras 12 mēnešiem
2. Zemes Skaņas
3. DAB

Nozīmīgākās ārvalstu izstādes
-----------------------------

2014. gadā Laikmetīgās mākslas izstāde "Shamal, the creative wind", San Nicolao Church, Bellano, Como Lake, Italy.

2016. gadā Baltic States (Estonia, Latvia, Lithuania) - Biennale Architettura 2016

2018. gadā Eiropas kultūras un amatnieku izstāde "Homo Faber", San Giorgio Maggiore Island, Venice, Italy.

2018. gadā Starptautiskā mūsdienu mākslas izstāde "Третье течение", Marc Chagall Art Center, Vitebsk, Belarus.

Kūdras mākslas darbi
--------------------

* Kūdras bareljefs "Fizionomija-turpinājums" San Nicolao Church, Bellano, Como Lake 2014. gadsKūdras bareljefs "Fizionomija-turpinājums" San Nicolao Church, Bellano, Como Lake 2014. gads
* Instalācija "Pirmais kūdras galds pasaulē", fotoattēls no performances "Lūgšana" Edgara Amerika kūdras mākslas galerija/studija 2017. gadsInstalācija "Pirmais kūdras galds pasaulē", fotoattēls no performances "Lūgšana" Edgara Amerika kūdras mākslas galerija/studija 2017. gads
* Kūdras skulptūra "Brālis" San Giorgio Maggiore Island, Venice, Italy 2018. gadsKūdras skulptūra "Brālis" San Giorgio Maggiore Island, Venice, Italy 2018. gads
* Kūdras bareljefs "Epona" Edgara Amerika kūdras mākslas galerija/studija 2018.gadsKūdras bareljefs "Epona" Edgara Amerika kūdras mākslas galerija/studija 2018.gads

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājas lapa
* Facebook
* Youtube
* Instagram
* Pinterest
* LinkedIn[novecojusi saite]

Atsauces
--------

1. ↑  «Homo Faber. Crafting a more human future.». *www.homofaberevent.com*. Skatīts: 2019-01-13.

LTV1 Archived 2021. gada 19. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.

LSM.LV

TV NET

diena.lv

NRA.lv
**Tassilo fon der Laza** (vācu: *Tassilo von Heydebrand und der Lasa*; 1818. gada 17. oktobris, Berlīne — 1899. gada 27. jūlijs, Štorhnesta) bija Vācijas šahists un diplomāts.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Prūsijas aristokrātu ģimenē. Studējis tieslietas Berlīnē un Bonnā. No 1845. gada bijis Prūsijas Karalistes diplomātiskajā dienestā. Savas diplomāta karjeras laikā pabijis Stokholmā, Kopenhāgenā, Riodežaneiro un citās vietās. 1864. gadā atstājis diplomātisko dienestu un turpmāko dzīvi veltījis šaham. Bijis viens no Berlīnes plejādes dalībniekiem. Bijis faktiskais līdzautors Paula Rūdolfa fon Bilguera 1843. gadā izdotajai grāmatai *Handbuch des Schachspiels* ("Šaha spēles rokasgrāmata"), kā arī rediģejis šīs grāmatas visus atkārtotos izdevumus (1852, 1858, 1864, 1874). Bijis viens no vācu šaha žurnāla *Deutsche Schachzeitung* izdevējiem. Šaha turnīros spēlējis maz, taču atsevišķos mačos uzvarējis Ādolfu Andersenu - 4:2 (1845) un 10:5 (1851), un Hauardu Stauntonu - 7:6 (1853). Savās partijās nereti lietojis arī latviešu gambītu. 1887.-1888. gados piedalījies ceļojumā apkārt pasaulei, kurā savācis bagātīgu šaha grāmatu bibliotēku. 1897. gadā publicējis sava mūža darba apkopojumu *Zur Geschichte u. Literatur des Schachspiels* ("Pētījumi šaha vēsturē un literatūrā") un ticis ievēlēts par Vācijas Šaha federācijas pirmo goda locekli.

Atsauces
--------

1. ↑  Literatur von und über Tassilo von Heydebrand und der Lasa

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 42597958
* LCCN: n85310392
* ISNI: 0000 0001 1250 460X
* GND: 116786647
* SELIBR: 190682
* NKC: mzk2004257516

 |

 |
**Kaukāza baltegle** (latīņu: *Abies nordmanniana*) ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā sastopama Kaukāza kalnu centrālajā un rietumu daļā, kā arī Turcijas ziemeļaustrumos Pontijas kalnos. Kaukāzā aug 1200—2000 m v.j.l. kur veido plašus mežus, kas vietām nolaižas līdz 800 m vjl.

Apraksts
--------

Kaukāza baltegles ir mūžzaļi, dabiskajā izplatības areālā 30—40 (50) m augsti skuju koki. Vainags šauri konisks, blīvs. Veciem kokiem apakšējie zari gandrīz pieskaras zemei. Galotne jauniem kokiem smaila, bet nobriedušiem — saplacināta. Jaunu koku miza gluda, pelēka, vecākiem tumši pelēka, dziļi viļņveidīgi saplaisājusi. Pumpuri olveidīgi koniski, nav sveķaini. Skujas uz zariņiem nekārtīgi divās rindās, no augšas nosedz dzinumu, 2—3 cm garas, galā ar jomu vai noapaļotas, virspusē tumši zaļas, spožas, apakšpusē ar 2 baltām atvārsnīšu joslām. Zied maijā. Jaunie čiekuri zaļgani, nobriestot kļūst brūni, 10—16 cm gari, līdz 5 cm plati, gals konisks. Segzvīņas garākas par čiekurzvīņām, ārpusē atliektas. Čiekuri stāvi, nobriest septembrī-oktobrī, vēlāk sairst.

Aug drenētās, dziļās, svaigās smilšmāla un mālsmilts augsnēs, necieš vietas ar stāvošu gruntsūdeni. Ēncietīga, jauniem augiem nepieciešams daļējs apēnojums, vēlāk labi attīstās pilnā apgaismojumā.

Izmantošana
-----------

Dekoratīviem nolūkiem tiek audzēta Latvijas rietumu rajonos.

Galerija
--------

* Stumbrs un miza
* Zari un skujas
* Nobrieduša koka vainags

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kaukāza baltegle***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Kaukāza baltegle». *database.smartgardens.eu*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-06-11. Skatīts: 2022-06-11.
**Priežu rinda** (*Pinales*) pārstāvēta ar 7 dzimtām, no kurām lielākā ir priežu dzimta (*Pinaceae*), tajā ir apmēram 230 sugu.

Sastopamība Latvijā
-------------------

Latvijā sastopama parastā priede (*Pinus sylvestris*), parastā egle (*Picea abies*), ciprešu dzimtu pārstāv parastais kadiķis (*Juniperus communis*), bet īvju dzimtu parastā īve (*Taxus baccata*).

Sistemātika
-----------

Priežu rindā ietilpst arī ciprešu dzimta (*Cupressaceae*) ar ~ 145 sugām. Agrāk īvju un galvīvju dzimtas izdalīja atsevišķā īvju rindā.

* Priežu dzimta (*Pinaceae*)
* Araukāriju dzimta (*Araucariaceae*)
* Podokarpu dzimta (*Podocarpaceae*)
* Širmegļu dzimta (*Sciadopityaceae*)
* Ciprešu dzimta (*Cupressaceae*)
* Galvīvju dzimta (*Cephalotaxaceae*)
* Īvju dzimta (*Taxaceae*)

Izmantošana
-----------

Egles skujās ļoti daudz karotīna, C vitamīna. 
Kadiķim čiekuri ir ar saaugušām zvīņām un apaļi, tādēļ tos mēdz saukt par čiekurogām, kas satur dažādas vielas: krāsvielas, juniperīnu, organiskās skābes, ābolskābi, ēteriskās eļļas. Čiekurogas izmanto liķieru rūpniecībā, džina gatavošanā, kā diurētisku līdzekli, miza satur krāsvielas un 7 — 8 % miecvielu.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pinales*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85031129
* GND: 4041101-1
* NKC: ph202628

 |

 |
**Henrijs Noriss Rasels** (*Henry Norris Russell*, dzimis 1877. gada 25. oktobrī, miris 1957. gada 18. februārī) bija ASV astrofiziķis. Viņš izveidoja vienu no pirmajām zvaigžņu evolūcijas teorijām, kā arī pirmais noteica ķīmisko elementu sastāvu Saules atmosfērā. Viņš arī izvērtēja Visuma ķīmisko elementu sastāvu un vēl pētīja saistību starp zvaigžņu spektriem un to starjaudu.

Biogrāfija
----------

1900. gadā beidza Prinstonas Universitāti. No 1903. līdz 1905. gadam stažējās Kembridžas observatorijā. 1905. gadā Prinstonā stājās Čārlza Janga vietā. No 1912. līdz 1947. gadam bija Prinstonas Universitātes astronomiskās observatorijas direktors. 1913. gadā neatkarīgi no dāņu astronoma Eināra Hercšprunga izveidoja diagrammu, kas sasaistīja kopā zvaigžņu raksturlielumus (Hercšprunga—Rasela diagramma). 1913. — 1914. gadā noformulēja zvaigžņu evolūcijas koncepciju, saskaņā ar kuru zvaigznes galvenais enerģijas avots ir gravitācijas saspiešanās. 1920-to gadu vidū Rasels pārskatīja savu teoriju, iesakot citu zvaigžņu enerģijas avotu. Evolūcijas gaitu nosaka nepārtraukta zvaigznes blīvuma izmaiņa no pārmilžiem pa milžu atzaru līdz A un B klases zvaigznēm (sakaršana), un tālāk pa punduru atzaru caur Saules tipa zvaigznēm līdz sarkanajām pundurzvaigznēm (atdzišana). 1925. gadā tika apbalvots ar Katrīnas Brūsas medaļu. No 1947. līdz 1952. gadam strādāja Harvardas observatorijā.

Rasela vārdā ir nosaukta mazā planēta (*1762 Russell*), kas tika atklāta 1953. gada 8. oktobrī, kā arī triecienkrāteris redzamajā Mēness pusē.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Biogrāfiskie dati». SNAC.
**Viktors Baštiks** (1912—2001) bija latviešu komponists, ērģelnieks un diriģents.

Studējis Liepājas Tautas konservatorijā un Latvijas Valsts konservatorijā, kur mācījās pie Ādolfa Slultes, Pētera Barisona, Jāzepa Mediņa, Arvīda Žilinska un kompozīciju pie Jāzepa Vītola.

Sacerējis galvenokārt garīgo mūziku, vairāk nekā 200 kora dziesmu. Sarakstījis grāmatas *Solo dziesmas* (1975), kora dziesmu krājumu *Slavēsim!* (1989), sastādījis kora dziesmu krājumu *Mūžības atbalss* (1956), *Dziediet, teiciet!* (1982).

1944. gadā emigrējis, no 1947. gada dzīvoja Lielbritānijā, sākot no 1952. gada dzīvoja ASV, Filadelfijā. Pēc pārcelšanās uz Filadelfiju vadīja baptistu draudzes kori, bija draudzes ērģelnieks, palīdzēja organizēt vairākas dziesmu dienas, vadīja Filadelfijas latviešu koncertapvienību, rakstīja apceres un kritikas par trimdas latviešu mūzikas dzīvi un turpināja komponēt. Bija virsdiriģents Anglijas latviešu Dziesmu dienās 1949. gadā. 1989. gadā saņēmis Kr. Barona prēmiju, bet 1991. gadā kļuva par Latvijas Komponistu savienības ārzemju biedru.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Aija Engelmane. «DZIESMA DIEVA GODAM». *kurzemes-vards.lv* (latviešu). Skatīts: 2016. gada 1. oktobrī.[novecojusi saite]
2. 1 2 3 4 5  «VIKTORS BAŠTIKS 1912.3.11-2001.31.X». *jaunagaita.net* (latviešu). Skatīts: 2016. gada 1. oktobrī.
3. ↑  Kulturasdiena.lv. «Notiks komponista Viktora Baštika simtgadei veltīts kormūzikas koncerts». *diena.lv* (latviešu), 2012. gada 5. martā. Skatīts: 2016. gada 1. oktobrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 10114609
* LCCN: n84027005
* ISNI: 0000 0000 0152 9126
* BNF: cb14829376r (data)

 |

 |