recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koordinātas: 59°47′1″N 25°01′6″E﻿ / ﻿59.78361°N 25.01833°E﻿ / 59.78361; 25.01833
***Kaleva***, reģistrēta kā *OH-ALL*, bija *Junkers Ju52* modeļa pasažieru un transporta lidmašīna, kas piederēja Somijas aviokompānijai *Aero OY.* 1940. gada 14. jūnijā lidojumā no Tallinas uz Helsinkiem to notrieca padomju DB-3T bumbvedēji, nogalinot visus 9 lidmašīnā esošos, tai skaitā divus franču diplomātiskos kurjerus, kas veda gandrīz 120 kilogramus diplomātiskā pasta.

Upuri
-----

* Bo Hermansons fon Villebrands (pilots)
* Tauno Launis (otrais pilots)
* Henrijs V. Antheils (ASV diplomāts)
* Frederiks Martijs un Pols Longē (Francijas diplomātiskie kurjeri)
* Rūdolfs Kēlens
* Frīdrihs Vilhelms Offermans
* Makss Hettingers
* Gunvora Marija Lutsa

Notriekšana
-----------

Dažas minūtes pēc pacelšanās no Tallinas, lidmašīnai pietuvojās divi padomju DB-3T bumbvedēji un atklāja uguni. Sašautā *Kaleva* iekrita jūrā dažus kilometrus ziemeļaustrumos no Keri bākas. Divi piloti un septiņi pasažieri gāja bojā.

Lidmašīnas notriekšanu redzēja igauņu zvejnieki, kas savās laivās savāca atliekas, tai skaitā diplomātisko pastu. Pie zvejnieku laivām iznira padomju zemūdene Šč-301 (*Щ-301*), kas tās pārbaudīja un konfiscēja atrasto diplomātisko pastu un ārzemju valūtu.

Lidmašīnas notriekšana tiek saistīta ar padomju ieviesto gaisa un jūras blokādi, ko PSRS izvērsa pret Igauniju jau vairākas dienas pirms tās pilnīgas okupācijas 1940. gada 17. jūnijā.
Kaujas laikā sagrautā Vietalvas baznīca, kurā līdz 1989. gadam bija ierīkots Sarkanās armijas kauju slavas muzejs.
**Vietalvas – Ērgļu kaujas** bija aizsardzības kaujas Sarkanās armijas uzbrukuma laikā Otrajā pasaules karā, kas notika 1944. gada 21.—24. augustā Vidzemes augstienē pie Vietalvas un Ērgļiem. Tajās Sarkanā armija Madonas operācijas laikā mēģināja pārraut Vērmahta Cēsu–Ērgļu–Kokneses aizsardzības līniju un izlauzties līdz Rīgai. 28. augustā padomju uzbrukums apsīka.

Vēsture
-------

1944. gada 2. – 6. augustā 130. latviešu strēlnieku korpuss uzbruka no Steķiem, Medņu – Antužu virzienā un sasniedza Aiviekstes austrumu krastu, 7. un 8. augustā tā vienības piedalījās uzbrukumā Krustpils pilsētai, 10. augustā forsēja Aivieksti un izveidoja placdarmu upes rietumu krastā pie Kalsnavas stacijas. 17. augustā 130. latviešu korpuss saņēma uzdevumu uzbrukt Vietalvas virzienā, kaujas ilga līdz 24. augustam.

Piemiņas vieta
--------------

130. latviešu strēlnieku korpusa cīņu vietā Vietalvā 1968. gadā uzcēla pieminekli ar 18 metrus augstu durkļa smaili – zvanu torni un skulpturālu grupu, kas attēlo Lāčplēša un Melnā bruņinieka cīņu (arhitekts Edgars Šēnbergs).
Vietalvas brāļu kapos apbedīti 500 sarkanarmieši un vācu karavīri.

Atsauces
--------

1. ↑  Latviešu sarkanarmiešu atgriešanās – prieks un rūgtums vienkopus la.lv Uldis Neiburgs 2015. gada 7. septembrī
**Milētas Kadms** (sengrieķu: *Κάδμος, Μιλήσιος*) bija sengrieķu vēsturnieks-logogrāfs, kas senajos laikos tika atzīts kā literatūras prozas dibinātājs. Viņš bija Pandiona dēls no Milētas un dzīvoja ap 6. gadsimta pr.Kr. sākumu.

Ziņas par Milētas Kadmu nāk galvenokārt no Sudas, 10. gadsimta bizantiešu enciklopēdijas:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| Vēsturnieks, kurš pirmais (pēc dažādām ziņām) uzraksīja grāmatu prozā. Viņš ir nedaudz jaunāks par Orfeju. Viņš uzrakstīja grāmatu "Milētas un visas Jonijas dibināšana" 4. sējumos. Daži stāsta, ka Kadms pirmais ieviesa Grieķijā alfabētu, kuru pirmie bija izveidojuši feniķieši. | "|

Sarežģīti ir noteikt Kadma dzīves periodu, jo nav skaidrs, kādu Orfeju piemin Suda. Libkera vārdnīca norāda uz viņu kā iespējamo Hekateja laikabiedru. Brokhausa un Efrona enciklopēdija, atsaucoties uz *Müller, «Fragmenta histor. graec.» (II, 2-4)*, Kadma dzīves laiku attiecina uz 6. gadsimtu pr.Kr. Visādā ziņā kaut kādi sengrieķu literārie prozas darbi pirms 6. gadsimta pr.Kr. nav zināmi, kas, iespējams, deva iemeslu noteikt Kadma dzīves laiku šajā periodā. 

Milētas Kadms Sudā tiek jaukts ar leģendāro Kadmu, Tēbu dibinātāju, kurš, saskaņā ar leģendu, iepazīstināja grieķus ar feniķiešu rakstību. Milētas Kadmam piedēvē pirmo grāmatu uzrakstīšanu grieķu valodā, taču viņš viennozīmīgi nevarēja būt grieķu alfabēta dibinātājs. Černorizeca Hrabara (9-10. gadsimta bulgāru autors) "Teiksmā par rakstiem…" tiek minēts tāds Kadma nopelns, kā grieķu alfabēta papildināšana ar trim burtiem pie sākotnējā 16 burtu alfabēta.

Sudā tiek pieminēts vēl kāds Kadms no Milētas, Arhelaja dēls, kurš sarakstīja "Atikas vēsturi" 12 sējumos un mīlas romānus, kaut arī, iespējams, patiesā autora vārds bija cits. Šis otrais autors, viennozīmīgi, dzīvoja vēlāk par Milētas Kadmu.

No seniem laikiem Milētas Kadms konkurē ar Atēnu Ferekīdu par senākā prozaiķa statusu. Tā, Plīnija Vecākā (*Naturalis historia 7, 205*) Ferekīds bija senākais prozaiķis, bet Kadms — senākais vēsturnieks. Daudzi tā laika autori vispār apšaubīja Kadma eksistenci. Tā Halikarnāsas Dionīsijs (*De Thucydide*, 23. nodaļā) rakstīja, ka darbi ar "Kadma" vārdu ir citu avotu apkopojums.
**Smiltāja neļķe** (latīņu: *Dianthus arenarius*) ir augu suga neļķu ģintī. Tai ir šaurs izplatības areāls austrumu un centrālajā Eiropā. Latvijā suga ir saprotama nereti, taču nevienmērīgi, galvenokārt apvidos ar piejūras un iekšzemes kāpām, sausiem priežu mežiem.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Apraksts
--------

Smiltāja neļķe ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu stublāju. Tas parasti veido blīvu ceru un tam mēdz būt gan neauglīgi dzinumi, gan dzinumi ar ziediem. Lapas ir lineāras, 2—5 cm, 0,1—0,3 cm garas, zilganzaļas, lapas plātnes apakšpuse ir klāta ar matiņiem, tās mala ir gluda, gals smails. Uz ziedošajiem stublājiem lapas ir novietotas pretēji. Ziedi ir smaržīgi, pa vienam vai nedaudzi stublāja galotnē. Zieda kauss ir cilindrisks, 2-3 cm garš, ar 4 ārkausa lapām. Zieda kausam ir trīsstūraini, smaili zobiņi. Vainaglapas ir baltas vai gaišsārtas, gals bārkstains, pie pamata ar sīku, sārtu punktu vai svītru zīmējumu un purpursarkanu šķērssvītru. Zied no jūnija līdz augustam.

Pasugas
-------

Sugai ir aprakstītas vairākas pasugas:

* *Dianthus arenarius* subsp. *arenarius*
* *Dianthus arenarius* subsp. *bohemicus* (Novák) O. Schwarz
* *Dianthus arenarius* subsp. *borussicus* Vierh.
* *Dianthus arenarius* subsp. *pseudoserotinus* (Blocki) Tutin
* *Dianthus arenarius* subsp. *pseudosquarrosus* (Novák) Kleopow

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «smiltāja neļķe - Dianthus arenarius L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-04-30.
2. ↑  «Dianthus arenarius L. | Plants of the World Online | Kew Science». *Plants of the World Online* (angļu). Skatīts: 2023-04-30.
3. ↑  «Dianthus arenarius L. | COL». *www.catalogueoflife.org*. Skatīts: 2023-04-30.
Pečeņegu apdzīvotā teritorija aptuveni 1015. gadā
**Pečeņegi** (turku: *peçenek*, latīņu: *Pacinacae, Bisseni*, grieķu: *Πατζινάκοι*) bija tjurkvalodīga stepju klejotāju cilšu apvienība 9.—11. gadsimtā, kas no Vidusāzijas iebruka Eiropas stepju joslā un izspieda no turienes maģāru ciltis. Viņi pakļāva zemes tagadējās Krievijas Federācijas un Ukrainas teritorijā. Bizantijas hronikās minēts, ka daļa pečeņegu sevi dēvēja par **kangariem** (grieķu: *Κάγγαρ*).

Vēsture
-------

Pečeņegu un Kijivas lielkņaza Svjatoslava jātnieku iebrukums Pirmajā Bulgārijas caristē (14. gs. hronikas miniatūra)
9. gadsimta vidū pečeņegi no tagadējās Uzbekistānas pārcēlās uz Volgas upes lejteci, no kurienes tos padzina hazāri un oguzi. Pečeņegi savukārt padzina maģārus no tagadējās Dienvidkrievijas stepēm starp Doņecas un Kubaņas upēm. 920. gadā pečeņegi karoja ar Kijivas lielkņazu Ingvaru. Pēc Hazāru kaganāta sagrāves 965. gadā, pečeņegi ieņēma tagadējās Ukrainas dienvidu un austrumu daļu. 968. gadā viņi aplenca Kijivu, taču jau pāris gadus vēlāk piedalījās Kijivas lielkņaza karagājienā uz Konstantinopoli (970—971). Kijivas lielkņazs Vladimirs I (990—995) sakāva pečeņegus. Lielkņazs Jaroslavs Gudrais pečeņegus atkal sakāva pie Kijivas 1036. gadā.

1091. gadā Bizantijas imperators Aleksijs Komnēns kopā ar kumānu karaspēku sagrāva pečeņegus kaujā pie Levunionas Trāķijā (tagadējā Turcijā). 12. gadsimtā pečeņegu atliekas asimilēja ungāri un bulgāri. Iespējams, ka pečeņegu tiešie pēcteči ir gagauzi.

Atsauces
--------

1. ↑  Константин Багрянородный. Об управлении империей. Гл. 37

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85099103
* BNF: cb12221855x (data)
* NKC: ph1140089

 |

 |
**Genādijs Kuzmins** (krievu: *Геннадий Павлович Кузьмин*; ukraiņu: *Геннадій Павлович Кузьмін*; dzimis 1946. gada 19. janvārī, miris 2020. gada 28. februārī) ir ukraiņu (agrāk padomju) šahists un treneris, lielmeistars.

Spēlēdams PSRS komandas sastāvā, izcīnījis zelta medaļu 21. šaha olimpiādē Nicā (1974).

Šaha karjera
------------

1971. gadā uzvarējis Vissavienības jauno meistaru turnīrā. PSRS komandas sastāvā bijis gan pasaules studentu komandu čempionāta uzvarētājs (1966—1968, 1971), gan Eiropas čempions (1973) un Ukrainas komandas sastāvā PSRS tautu spartakiādes čempions.

Vairāku PSRS individuālo čempionātu dalībnieks (labākais rezultāts 1973. gadā 2.—6. vieta). Piedalījies sešos pasaules čempionāta zonālos turnīros un divos starpzonālos turnīros: 1973. gadā Ļeņingradā 7. vieta, 1979. gadā Rīgā 8.—10. vieta.

Trīs reizes kļuvis par Ukrainas vīriešu čempionātā uzvarētāju.

Labākie rezultāti citos starptautiskos turnīros: Hastingsa (1973/1974) — 1.—4. vieta; Redžo Emīlija (1976/1977) — 1. vieta; Kladovo (1980) — 1.—2. vieta; Bengalūru (1988) — 1. vieta; Dortmunde (1981) — 1.—3. vieta; Tallina (1985) — 2. vieta; Taškenta (1987) — 2. vieta.

1984. gadā bijis M. Čiburdanidzes treneris viņas mača ar I. Levitinu laikā un 2001. gadā R. Ponomarjova treneris FIDE pasaules čempionātā Maskavā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 188. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules komandu šaha čempionāts) (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Eiropas komandu šaha čempionāts) (angliski)
**Fransisko Valjeho Ponss** (spāņu: *Francisco Vallejo Pons*; dzimis 1982. gada 21. augustā Menorkā) ir Spānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1999).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Kopš 1991. gada pārstāvējis Spāniju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis vairākas medaļas:

* 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
* 1991. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 grupā 2. vieta;
* 1992. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 grupā 2. vieta;
* 1992. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U10 grupā 3. vieta;
* 1994. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U12 grupā 3. vieta;
* 2000. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 grupā 1. vieta;
* 2000. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U20 grupā 2. vieta.

1998. gadā dalījis pirmo vietu Spānijas šaha čempionātā. 2000. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Maljorkā. 2001. gadā Havanā uzvarējis Hosē Raula Kapablankas memoriālā. 2002. gadā palicis otrais Spānijas šaha čempionātā, finālā piekāpjoties Aleksejam Širovam. 2004. gadā Tripolē piedalījies Pasaules šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 2. kārtā zaudējis Zoltānam Almāši. 2005. gadā Hantimansijskā ieņēmis 12. vietu Pasaules kausa izcīņā šahā. 2006. gadā kopā ar Ruslanu Ponomarjovu dalījis 1.-2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā Kuernavakā (Meksika) un uzvarējis Spānijas šaha čempionātā. 2007. gada beigās uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Pamplonā. 2009. gadā Palmā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā. 2011. gadā kopā ar Vugaru Hešimovu dalījis 1.-2. vietu Redžo Emīlijā starptautiskajā šaha turnīrā.
2012. gadā uzvarējis Leonas starptautiskajā šaha turnīrā, finālā ātrā šaha mačā pieveicot Veselinu Topalovu.

Pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (2000-2016). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2008) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 7 reizes (2001-2003, 2007-2015). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2003) un sudraba (2007) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1996. gadā Valjeho Ponsam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1999. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «2004 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 24. martā.
2. ↑  FIDE World Chess Cup 2005
3. ↑  Vallejo win the jubilee Ciudad de Leon Masters 3½-2½
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Francisco Vallejo Pons
5. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Francisco Vallejo Pons

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Smiltāja grīslis** (latīņu: *Carex arenaria*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tai ir šaurs izplatības areāls okeāna un jūru krastos rietumu un ziemeļu Eiropā. Latvijā smiltāja grīslis ir sastopams diezgan bieži, bet tikai jūras piekrastē vai tās tiešā tuvumā.

Apraksts
--------

Smiltāja grīslis ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai. Augam ir gari, ložņājoši sakneņi, uz kuriem ik pēc posma veidojas patstāvīgs, iesakņojies augs. Stublājs ir stāvs, drukns un augšdaļā raupjš. Augam ir maz lapu — tās ir smailas un aptuveni 0,3—0,4 cm platas, pelēkzaļas, stīvas, vienāda garuma ar stublāju vai īsākas. Stublāja galotnē ir 3—8 cm gara ziedkopa, kura sastāv no 6-16 vārpiņām. Augšējās vārpiņas ir ar vīrišķajiem, apakšējās — ar sievišķajiem ziediem. Parasti ir 1 vai 2 ļoti īsas seglapas. Auglim ir raksturīgs olveidīgs, 0,4—0,6 cm garš, zaļš, plati spārnains pūslītis, kurš virzienā uz galu pakāpeniski sašaurinās divzobainā knābītī. Pūslīša segplēksne ir rūsganbrūna, vienāda garuma ar pūslīti. Segplēksnes gals pēkšņi nosmailots. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «smiltāja grīslis - Carex arenaria L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-03.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Smiltāja grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Sems Riverss** (angļu: *Samuel Robert Rivers*, dzimis 1977. gada 21. septembrī) ir amerikāņu grupas Limp Bizkit basģitārists.

Viņš ir Džona Oto, Limp Bizkit bundzinieka, brālēns. Līdz 2000. gadam spēlēja ar Ibanez sērijas ģitārām (BTB5005, SR885), no 2000. gada pārgāja uz *custom* tipa ģitārām Warwick ar gaismas diodēm grifā. 2000. gadā Gibson Awards viņu atzina par gada labāko basģitāristu.

Biogrāfija
----------

Riverss mūziku sāka apgūt jau bērnībā. Viņa pirmais mūzikas instruments bija tuba. Nodarboties ar mūziku Riversu iedvesmoja brālēns Džons Oto. Viņš spēlēja tubu Arlingtonas vidusskolas orķestrī. Viņš arī apmeklēja Bīskapa Kenija vidusskolu, bet vēlāk Daglasa Andersona mākslas skolu. No sākuma Sems spēlēja parasto ģitāru, vēlāk pasniedzējs piedāvāja viņam spēlēt basģitāru. 15 gadu vecumā, mēģinot sakrāt naudu jaunai basģitārai, strādājot ātrajā ēstuvē, Sems Riverss satika Fredu Dērstu. Kopā viņi izveidoja grupu *Malachi Sage*, kura pastāvēja īsu laika brīdi. Kad *Malachi Sage* beidza savu eksistenci, Sems un Freds nolēma nodibināt vēl vienu grupu. Pēc Sema uzaicinājuma grupai pievienojās Džons Oto, kā bundzinieks. Vēlāk grupai pievienojās Vess Borlands, bet 1996. gadā DJ Lethal.

1995. gadā grupa ieraksta demo, paralēli koncertējot. Ar Korn atbalstu, 1997. gadā Limp Bizkit izlaiž savu pirmo albumu Three Dollar Bill, Yall$, uz to brīdi Sems ir tikai 18 gadus vecs, un pēc ieraksta viņi dodas Family Values Tour 1998 tūrē. 1999. gadā iznāk otrs grupas albums - Significant Other. Basģitāras spēli dziesmā Re-Arranged var nosaukt par vienu no labākajiem Riversa veikumiem. 2001. gadā pēc albuma Chocolate Starfish And The Hotdog Flavored Water iznākšanas, grupu pamet Vess Borlands. Limp Bizkit sāk ierakstīt jaunu albumu. Grupa raksta materiālus bez ģitārista, ģitāras ritmus izdomā Sems un Freds.

2001. gadā, viņš apprecējās ar Kinteru Atkinsu.

2006. gadā Sems Riverss atvēra privāto ierakstu studiju Džeksonvilā. Kā arī viņš producē grupu Burn Season un The Embraced pirmos albumus, un grupu Indorphine.

Kopdarbi
--------

* Marilyn Manson ft. Sam Rivers - "Redeemer" (*Queen of the Damned* skaņu celiņš)
* David Draiman ft. Sam Rivers - "Forsaken" (*Queen of the Damned* skaņu celiņš)
* Black Light Burns ft. Sam Rivers - "I Have a Need" (Cruel Melody)

Skatīt arī
----------

* Limp Bizkit

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 221077807
* NKC: xx0144359

 |

 |
**Līdzenumu tapirs** (*Tapirus terrestris*) jeb **Dienvidamerikas tapirs**, arī **Brazīlijas tapirs** ir tapiru dzimtas (*Tapiridae*) viena no Latīņamerikas tapiru sugām.

Līdzenumu tapirs apdzīvo Amazones džungļu biomu. To var sastapt Venecuēlā, Kolumbijā, Brazīlijā, Argentīnā, Paragvajā, Bolīvijā, Peru un Ekvadorā. Līdzenumu tapira izdzīvošana ir ļoti apdraudēta.

Izskats un ieradumi
-------------------

Līdzenumu tapiram ir īsas, vertikāli stāvošas krēpes
Līdzenumu tapirs ir tumši brūnā krāsā, ar baltiem ausu galiem, un tam ir īsas, vertikāli stāvošas krēpes. Un kā visiem tapiriem tam ir īsa, strupa aste un kustīgs snuķis, kas ir visīsākais starp dažādajām tapiru sugām. Tā ķermeņa garums ir 1,8 m - 2,5 m, aste 5-10 cm gara, svars 270 kg, augstums skaustā 77 - 108 cm. Mātītes ir nedaudz lielākas par tēviņiem. Priekškājām ir 4 pirksti, pakaļkājām 3 pirksti. Lai arī tapiri ir izteikti vientuļnieki, līdzenumu tapirus reizēm var sastapt pa pāriem.

Līdzenumu tapiri barojas ar koku un krūmu lapām, jaunajiem dzinumiem, augļiem un dažādiem augiem un zālēm, tie labprāt ēd maigos ūdensaugus. Līdzenumu tapiri pamatā uzturas upju tuvumā un ir lieliski peldētāji un nirēji, bet tie var diezgan ātri pārvietoties arī pa sauszemi, veikli pārvarot upju stāvos krastus, kā arī kāpelēt pa klintīm. Līdzenumu tapiri ir nakts dzīvnieki, un katru vakaru tie dodas ganībās pa iestaigātām takām, priekšroku dodot zaļajiem augiem.

Galvenie tapiru ienaidnieki ir aligatori, jaguāri un pumas. Kad tapiram uzbrūk plēsējs, tas slēpjas ūdenī.

Reprodukcija
------------

Mātīte meklējas ik pēc 2-3 mēnešiem, grūsnība ilgst 400 dienas, un parasti piedzimst viens mazulis, kas sver apmēram 6,8 kg. Mazuļiem ir brūns apspalvojums ar baltām strīpiņām un baltiem lāsumiņiem, šāds apspalvojums sapludina mazuli ar meža gaismas un ēnas spēli. Septiņu mēnešu vecumā apspalvojums ir nomainījies un ieguvis pieauguša tapira krāsojumu. Mātes savus mazuļus baro ar pienu 6-8 mēnešus. Ap šo laiku tapiru mazuļi ir pieauguši. Jaunais tapirs paliek kopā ar māti apmēram līdz divu gadu vecumam. Tapiri dzīvo 25-30 gadus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Tapirus terrestris (Lowland Tapir, Brazilian Tapir, South American Tapir)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 15. janvārī. Skatīts: 2009. gada 7. februārī.
2. 1 2  BBC - Science & Nature - Wildfacts - Brazilian tapir
3. 1 2 3  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 4. janvārī. Skatīts: 2009. gada 7. februārī.

Ārējās saites
-------------

Tapira mazulis
* Brazilian Tapir
* Focus on the lowland tapir
* ARKive: Lowland tapir (Tapirus terrestris)
* Līdzenumu tapirs
**A15** autoceļš **Rēzeknes apvedceļš** ir augstākās kategorijas Latvijas autoceļš, kas, apejot Rēzekni, savieno autoceļus A12 un A13. Ietilpst starptautiskajā autoceļā E262. Autoceļa kopgarums ir 7,1 km un tas visā garumā ir ar asfaltbetona segumu.

Vēsture
-------

2016. gada septembrī Latvijas Valsts ceļi ierosināja Rēzeknes dienvidu apvedceļa izbūvi, tādējādi izbūvējot pilnu apvedceļu ap pilsētu. Šis posms būtu kā autoceļa A15 pagarinājums. Ceļš paredzēts ar vienu braukšanas joslu katrā virzienā, savienojot A13 ar A12. 2016. gada oktobrī VPVB šim projektam piemēroja IVN nepieciešamību, un decembrī tika izsludināts konkurss par iespējamās būvniecības izpēti un ietekmes uz vidi novērtējumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Noteikumi par valsts autoceļu un valsts autoceļu maršrutā ietverto pašvaldībām piederošo autoceļu posmu sarakstiem». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 13. maijā. Skatīts: 2012. gada 28. septembrī.
2. ↑

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Autoceļš A15***.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
**Latvijas galvenie autoceļi** Valsts karogs: Latvija |
| --- |
|  |
| 
* A1
* A2
* A3
* A4
* A5
* A6
* A7
* A8
* A9
* A10
* A11
* A12
* A13
* A14
* A15

 |
|  |
| **Latvijas autoceļu iedalījums:** **galvenie**, reģionālie, vietējie. |

 |
LU koris "Dziesmuvara" Jaunajā aulā.
**Latvijas Universitātes Lielā aula** ir Latvijas Universitātes svinību zāle.

Vēsture
-------

1929. gadā uzsāka pašreizējās LU galvenās ēkas pārbūvi. Pēc arhitekta Ernesta Štālberga projekta tās iekšējā pagalmā vispirms izbūvēja studentu garderobi, kā arī studentu ēdnīcu un citas palīgtelpas pagrabstāvā. Divus gadus vēlāk apstiprināja projektu virs garderobes izbūvēt jaunu svinību zāli – Lielo aulu.
Lielo aulu (tolaik to dēvēja par Jauno aulu) atklāja un iesvētīja 1935. gada 28. septembrī.

1937. gadā aulā uzbūvēja ērģeles, kas ir trešās lielākās Latvijā. Tās restaurēja 2015. gadā.

Interjers
---------

Zālei raksturīgi 1930. gadu funkcionālisma stila elementi. Iekštelpa veidota simetriski, gar malām novietojot kolonnas un balkonu, bet telpas galā atrodas ērģeles. Var redzēt antīkās arhitektūras formu paraugus - dažādus ornamentālos motīvus un kapiteļus. Agrāk Lielās aulas centrā esošo apsīdu rotāja tēlnieka Kārļa Zemdegas daudzfigūru kompozīcija *Jaunekļi, kas dodas uz zināšanu avotu*, kurā atklājās antīkajā mākslā un latviešu tautas folkloras tradīcijās balstīti motīvi.

Pasākumi un tradīcijas
----------------------

Līdztekus universitātes pasākumiem šeit reizi piecos gados norisinās Dziesmu svētku koru kari un biežāk citi koncerti.
LU Lielajā aulā ir notikušas arī starptautiskas un valstiska līmeņa konferences, kurās ir uzstājušies ārvalstu vadītāji un diplomāti.

Atsauces
--------

1. ↑  «Atjaunotas LU Lielās aulas ērģeles». *www.fonds.lv* (latviešu). 2015-04-28. Skatīts: 2023-08-14.
**"Nāves zvaigzne"** (angļu: *Death Star*) ir izdomāta kosmosa stacija un galaktikas superierocis, kas attēlots Džordža Lūkasa izveidotajā "Zvaigžņu karu" franšīzē.

Uzskata, ka pirmās "Nāves zvaigznes", kas parādās sākotnējā 1977. gada filmā "Zvaigžņu kari: Jaunā cerība", diametrs pārsniedz 160 kilometrus, un to apkalpo aptuveni 1,7 miljoni militārpersonu un 400 000 droīdu (robotu). Otrā "Nāves zvaigzne" parādās filmā "Zvaigžņu kari: Džedu atgriešanās", un tā ir ievērojami lielāka — 200 kilometru diametrā, un, kaut arī tā nav pabeigta, ir tehnoloģiski attīstītāka nekā tās priekšgājēja. Abas "Nāves zvaigznes" uzbūvēja Galaktikas impērija, lai stiprinātu kontroli pār galaktiku, un tās ir bruņotas ar speciālu kristālu darbināmiem superlāzeriem, kas var iznīcināt veselas planētas. Pirmajai "Nāves zvaigznei" ir vajadzīgs ievērojams laiks, lai pilnībā uzlādētu savu superlāzeru, un Dumpinieku alianse to iznīcina, izmantojot tās vājo vietu: izplūdes atveri, kurai trāpot ar precīzu šāvienu, izraisās ķēdes reakcija visā stacijas infrastruktūrā. Otro "Nāves zvaigzni" iznīcina tiešs uzbrukums tās galvenajam reaktoram, jo ​​tās nepilnīgais stāvoklis ļauj kosmosa kuģiem lidot caur tās infrastruktūru.

Kopš pirmās parādīšanās "Nāves zvaigzne" ir kļuvusi par kultūras ikonu un plaši atzītu Zvaigžņu karu franšīzes elementu. Tas iedvesmoja daudzus līdzīgus superieročus fantastikā, kā arī citos "Zvaigžņu karu" darbos. 2015. gada filma "Zvaigžņu kari: Spēks mostas" iepazīstināja ar Zvaigžņiznīcinātāja bāzi, planētu, kuru Pirmais ordenis pārveidoja par superieroci. Lai gan tas ir jaudīgāks un tehnoloģiski attīstītāks par abām "Nāves zvaigznēm" un spēj iznīcināt visas planētu sistēmas, dumpinieki to iznīcina.

Atsauces
--------

1. ↑  Simon Beecroft. *Star wars*. New York, N.Y. : DK, 2009. ISBN 978-0-7566-4517-5.
**Aireņu grīslis** (latīņu: *Carex loliacea*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir vietumis sastopama ziemeļu un kalnu apvidos pola tuvumā. Latvijā augs ir tuvu vienlaidu areāla dienvidu dienvidrietumu malai; reti sastopams slapjos mežos un purvainos krūmājos, retāk purvu apmalēs.

Apraksts
--------

Aireņu grīslis ir daudzgadīgs, vidējs, 20—50 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupas sugai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņas apakšdaļā, sievišķie — vārpiņas augšdaļā.

Augs veido nelielu, skraju ceru. Stublājs ir trīsšķautņains, tievs, raupjš un stāvs. Lapas ir stublāja apakšdaļā, tās ir šauri lineāras, aptuveni 0,1—0,15 cm šauras, galā vēl šaurākas, un kopumā īsākas nekā stublājs. Ziedkopa ir 1—3 cm gara un tā sastāv no 3—5 apaļām vārpiņām ar nedaudziem ziediem. Pie apakšējās vārpiņas ir matveida seglapa. Augļa pūslītis ir spīdīgs, zaļš vai brūns (kad ir nogatavojies), ieapaļš, ar labi saskatāmu dzīslojumu, knābīša nav. Segplēksne ir olveidīga, ar zaļu šķautni un smailu galu, īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «aireņu grīslis - Carex loliacea L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-21.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aireņu grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Lielvārpu eragroste** (latīņu: *Eragrostis cilianensis*) ir graudzāļu dzimtas suga. Savvaļā tās dabiskais izplatības areāls ir Dienvideiropā, taču mūsdienās ir sastopama arī Latvijā, kur dažāda lieluma grupas aug smiltājos, ceļmalās un dzelzceļu uzbērumos.

Pamatareālā tā var sasniegt 75 cm garumu (Latvijas klimatā līdz 40 cm) gara. Lapas parasti vismaz 0,5 cm platas, vārpiņas ir 0,2—0,4 cm platas. Arī ārējā zieda plēksne ir 0,18—0,3 cm gara, uz plēksnes šķautnes ir daudz dziedzermatiņu, parasti mazāk uz vārpiņas kātiņa. Zied no jūlija līdz septembrim.

Vizuāli ļoti līdzīga otrai Latvijā sastopamajai eragrostei — mazajai eragrostei (latīņu: *Eragrostis minor*), taču sastopama salīdzinoši retāk.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «mazā eragroste - Eragrostis minor Host - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-10-03.
**Tailers Hamiltons** (angļu: *Tyler Hamilton*; dzimis 1971. gada 1. martā Mārblhedā, Masačūsetsā) ir bijušais profesionālais ASV šosejas riteņbraucējs. Par profesionāli viņš kļuva 1995. gadā ar *US Postal Service* komandu. Hamiltons bija Lānsa Ārmstronga komandas biedrs 1999. 2000. un 2001. gada *Tour de France* laikā, kad Ārmstrongs ieguva savus pirmos trīs uzvarētājtitulus.

Hamiltons piedalījās 2000. un 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. 2004. gadā viņš ieguva zelta medaļu individuālajā braucienā. Pirmā dopinga prove uzrādīja pozitīvu rezultātu, bet otrā prove bija sasaldēta un pārkāpumu nevarēja pierādīt. Pēc tam, kad viņš uzrādīja pozitīvu testa analīzi 2004. gada Vuelta a España, Hamiltons tika diskvalificēts uz diviem gadiem.

Pēc diskvalifikācijas Hamiltons atgriezās un 2008. gadā kļuva par ASV čempionu grupas braucienā. 2009. gadā Hamiltons vēlreiz uzrādīja pozitīvu dopinga testu un tika diskvalificēts uz astoņiem gadiem, pēc kā viņš nolēma beigt savu karjeru. 2010. gada jūlijā viņu izsauca liecināt tiesā par dopinga lietošanu riteņbraukšanā. 2011. gada maijā Hamiltons atzinās aizliegto vielu lietošanā sacensību laikā un atdeva savu zelta medaļu.

2012. gada 10. augustā Starptautiskā Olimpiskā komiteja oficiāli atņēma Hamiltonam viņa 2004. gada zelta medaļu.

Autobiogrāfija
--------------

2012. gada 5. septembrī *Random House* (*Bantam Books*) izdeva Hamiltona memuārus *The Secret Race: Inside the Hidden World of the Tour de France: Doping, Cover-ups, and Winning at All Costs,* kuras līdzautors ir amerikāņu rakstnieks Daniels Koils.

Atsauces
--------

1. ↑  «Tyler Hamilton». *Sports-reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 27. augustā. Skatīts: 2012. gada 3. oktobrī.
2. ↑  «IOC formally strips Tyler Hamilton of Athens gold». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 15. augustā. Skatīts: 2012. gada 3. oktobrī.
3. ↑  «Hamilton To Release Autobiography». Cyclingnews.com. 2011-05-23. Skatīts: 2012-08-14.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 268975954
* LCCN: no2012119549
* ISNI: 0000 0003 8347 9311
* GND: 1027954960
* BNF: cb16679196s (data)
* BIBSYS: 12065129
* NDL: 001138742
* NKC: xx0170340
* BNE: XX5306418
* CiNii: DA1766480X

 |

 |
**Romēns Eduārs** (franču: *Romain Édouard*; dzimis 1990. gada 28. novembrī Puatjē) ir Francijas starptautiskais lielmeistars šahā (2009).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējis Franciju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis trīs medaļas: zelta (2006. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā) un divas sudraba (2007. gadā Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos U18 vecuma grupā). 2010. gadā bijis otrais Francijas šaha čempionātā, 2012. gadā šajā turnīrā dalījis 1.-4. vietu (visi četri uzvarētāji pasludināti par tā gada Francijas šaha čempioniem), bet 2014. gada Francijas šaha čempionātā ierindojies trešajā vietā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Bādviszē (Vācija, 2008), Saragosā (2008), Bādsvērishofenē (Vācija, 2009), Luksemburgas šaha festivālā *Echternacher Open* (2010), Hastingsā (Anglija, 2010), Dubaijā (2014).

2023. gada augustā izcīnījis 2. vietu Francijas šaha čempionātā.

Pārstāvējis Francijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2010-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2009, 2013-2017). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2013) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2013) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā Eduāram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 2009. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Romain Edouard gewinnt Echternacher Schnellschach Open 2010
2. ↑  Dubai Open 2014
3. ↑  { French Championships: Gozzoli and Hejazipour clinch titles]
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Romain Edouard
5. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Romain Edouard
6. ↑  Title Applications (GM): Romain, Edouard

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ieroču iela** ir iela Rīgā, Vidzemes priekšpilsētā, Brasā. Tā sākas krustojumā ar Hospitāļu ielu un beidzas krustojumā ar Miera ielu. Visā garumā iela klāta ar bruģa segumu; tās kopējais garums ir 292 metri.

Ielas raksturojums
------------------

Ieroču iela ir 292 m gara vietējas nozīmes iela Brasas apkaimes ziemeļos. Tā sākas krustojumā ar Hospitāļu ielu un virzās austrumu virzienā. Iela krustojas ar Lejas ielu, Lāču ielu un beidzas krustojumā ar Miera ielu. Ieroču ielā pārsvarā ir pilsētas centram raksturīgā daudzstāvu īres namu apbūve.

Pirmo reizi Rīgas kartēs Ieroču iela sastopama 1867. gadā ar nosaukumu **Rožu iela**. 1885. gada pilsētas plānos iela sastopama jau ar savu tagadējo nosaukumu Ieroču iela, kas laika gaitā vairāk nav mainījies. 1885. gadā ielai pievienoja daļu no Mazās Lāču ielas.

Ielu savienojumi
----------------

Ieroču iela ir savienota ar šādām ielām:

* Hospitāļu iela (T veida krustojums)
* Lejas iela
* Lāču iela (T veida krustojums)
* Miera iela (T veida krustojums)

Atsauces
--------

1. 1 2  «Rīgas ielu pamatlielumi» (XLS). *Atvērtie dati*. Rīgas dome. 2016. gada 1. janvārī. Skatīts: 2016. gada 14. augustā.
2. ↑  «Brasas ielu katalogs (I – L)». *www.citariga.lv*. Skatīts: 2022-01-11.

Skatīt arī
----------

* Brasa

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu I |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| IĪ | 
* Iecavas
* Ielejas
* Ierēdņu
* Ieriķu
* Ieroču
* Ievas
* Ievziedu
* Igates
* Ikšķiles
* Ilmājas
* Ilmeņa
* Ilūkstes
* Ilzenes
* Iļģuciema
* Imantas
* Imantas līnijas
	+ 1.
	+ 2.
	+ 3.
	+ 4.
	+ 5.
	+ 6.
	+ 7.
	+ 8.
	+ 12.
	+ 15.
	+ 16.
	+ 17.
	+ 18.
* Imulas
* Inčukalna
* Indrānu
* Indriķa
* Indrupes
* Induļa
* Ineša
* Invalīdu
* Inženieru
* Ipalas
* Irbenes
* Irbupītes
* Irlavas
* Īsā
* Īslīces
* Istras
* Īvandes
* Īves
* Izvaltas

 |

 |

Koordinātas: 56°58′31″N 24°08′28″E﻿ / ﻿56.9753°N 24.1412°E﻿ / 56.9753; 24.1412
Brīvās preses nams
Uz 100 leju banknotes
**Brīvās preses nams** (rumāņu: *Casa Presei Libere*) ir staļinisma arhitektūras ēka Bukarestē; augstākā pilsētas celtne no 1956. līdz 2007. gadam. Celtniecība uzsākta 1952. gadā un pabeigta 1956. gadā.

Ēka celta Maskavas Staļina augstceltņu stilā un bija paredzēta kā visu Bukarestes izdevniecību, laikrakstu redakciju un tipogrāfiju centrālais nams. Mūsdienās ēkā turpina atrasties tipogrāfija un masu mediju redakcijas. 

Sākotnēji ēkas oficiālais nosaukums bija Poligrāfijas kombināts Skintejas nams „I.V. Staļins" (rumāņu: *Combinatul Poligrafic Casa Scînteii "I.V.Stalin"*) kas pēc destaļinizācijas mainīts uz „Skintejas nams" (rumāņu: *Casa Scîntei*), kas bija rumānu komunistu partijas galvenā laikraksta nosaukums. Pēc 1989. gada Rumānijas revolūcijas ieguvusi pašreizējo nosaukumu. 

Pamati aizņem 280x260 metrus, kopējā telpu platība ir 32 000 m2. Centrālā torņa augstums bez TV antenas ir 91,6 metri, ar antenu 104 metri.

No 1960. gada 21. aprīļa līdz 1990. gada 3. martam ēkas priekšā atradās liels Ļeņina piemineklis. No 1952. līdz 1966. gadam ēka attēlota uz 100 leju banknotes.
**Līza Džeina Stensfīlda** (angļu: *Lisa Jane Stansfield*; dzimusi 1966. gada 11. aprīlī Lielā Mančestrā) ir britu dziedātāja un dziesmu autore.

Biogrāfija
----------

Līza Stensfīlda piedzima 1966. gada 11. aprīlī Lielā Mančestrā, Apvienotajā Karalistē. 1982. gadā Līza pirmo reizi piedalījās televīzijas *Granada TV* raidījumā *The Head of Light Entertainment*, kur uzvarēja konkursā, nodziedot grupas *Human League* dziesmu *The Things That Dreams Are Made Of*. Pēc konkursa viņa noslēdza līgumu ar ierakstu kompāniju *Polydor Records*.

Pēc dažu veiksmīgu singlu izdošanas pusaudzes vecumā, viņa kļuva par vienu no bērnu televīzijas šova *Razzamatazz* vadītājām. 1983. gadā Līza filmējās bērnu seriālā *The Krankies Klub*.

Dziedātāja pasaules atpazīstamību ieguva ar dziesmu no 1989. gada albuma *Affection* - *All Around the World*, kas sasniedza trešo vietu ASV topā *Billboard Hot 100* un pirmo *UK Singles Chart*. Albums *Affection* ieguva "platīna" diska statusu. 1992. gadā Līza Stensfīlda saņēma *BRIT Award* nominācijā "Labākā britu dziedātāja".

### Ģimene

Dziedātāja ir precējusies ar angļu mūziķi Jenu Devani.

Diskogrāfija
------------

### Albumi

* 1989 — *Affection"*
* 1991 — *Real Love*
* 1993 — *So Natural*
* 1997 — *Lisa Stansfield*
* 1999 — *Swing*
* 2001 — *Face Up*
* 2004 — *The Moment*

### Izlases

* 2003 — *Biography — The Greatest Hits*
* 2003 — *The Complete Collection*

Ārējās saites
-------------

* Oficiāla mājaslapa Archived 2011. gada 22. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
* 

* *Last.fm* profils (angliski)
* 

* *IMDb* profils (angliski)

* *AllMovie* profils (angliski)
* *Twitter* profils

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 84977545
* LCCN: n92044806
* ISNI: 0000 0001 1494 4932
* GND: 134646347
* SUDOC: 086914014
* BNF: cb13943490k (data)
* NKC: ola2003162751

 |

 |
Sentosa
**Sentosa** (angļu: *Sentosa*) ir sala Singapūras valstī uz dienvidiem no Singapūras galvenās salas.

Vēsturiski sala pazīstama kā Pulau Blakangmati (*Pulau Blakang Mati*). Sala ilgu laiku bija britu militārā bāze, bet Otrā pasaules kara laikā — japāņu karagūstekņu nometne. Vēlāk sala tika pārsaukta par Sentosu un tika veikti pasākumi, lai pārvaidotu to par tūrisma un izklaides objektu. 21. gadsimtā sākumā bez vēsturiskā Siloso forta, kas pārveidots par muzeju, salā atrodas milzīgs atrakciju parks *Universal Studios Singapore*, integrētais kūrorts *Resorts World Sentosa* ar kazino, 14 viesnīcas, 2 golfa laukumi.

Galerija
--------

* Siloso forta ieejaSiloso forta ieeja
* Sentosas pludmaleSentosas pludmale
* Universal Studios Singapore atrakcijas*Universal Studios Singapore* atrakcijas
* Resorts World Sentosa*Resorts World Sentosa*
* Tilts uz SentosuTilts uz Sentosu

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sentosa***.
Gultas veļa mazumtirdzniecības veikalā
**Gultas veļa** ir materiāli vai audumi, kurus liek virs gultas matrača. Tā tiek lietota higiēnai, siltumam, matrača aizsardzībai, kā arī skaistumam. Gultas veļa ir noņemamā un izmazgājamā cilvēka gulēšanas vides sastāvdaļa. Parasti tiek lietoti vairāki gultas veļas komplekti, kuri tiek mazgāti, nomainot vienu pret otru, vai arī mainīti atkarībā no gadalaika. Gultas veļas komplekts parasti sastāv no plakana vai aptveroša palaga, spilvendrānas, kas apņem spilvenu, kā arī no segas pārvalka, kas apņem segu. Bērni bieži vien izdekorē savu gultas vietu ar mīkstajām rotaļlietām, lellēm un citu veidu lietām.

Gultas veļas materiāli
----------------------

Parasti gultas veļai izmanto vieglus baltus vai krāsainus kokvilnas un kokvilnas/poliestera audumus. Retāk izmanto linu vai zīda audumus. Segām dažreiz tiek lietotas zoss vai pīles dūnas, lai tās būtu siltas. Alerģiju dēļ pastāv arī citi dabiski un sintētiski pildījumi, kā piemēram, kokvilna, vilna un poliestera vatelīns. Šie materiāli arī ir lētāki un vieglāk mazgājami.

Vēsture
-------

Jau apmēram 3400 gadus p.m.ē Ēģiptes faraoni gulēja paaugstinātās gultās. Romas impērijā matrači tika pildīti ar vilnu, spalvām, niedrēm vai sienu. Gultas tika izdekorētas ar krāsām, bronzu, sudrabu, dārgakmeņiem un zeltu. Renesanses laikmetā matrači tika pildīti ar salmiem un spalvām, un tad pārklāti ar zīda, velveta vai satīna audumiem. 18. gadsimtā eiropieši sāka lietot gultas rāmjus, veidotus no dzelzs, un matrači tika veidoti no kokvilnas. Japānā matrači tika pildīti ar kokvilnu un pa dienu sarullēti, kamēr tos nelietoja. 19. gadsimtā tika izdomātas gultas atsperes. 20. gadsimtā ASV patērētāji pirka iekšējo atsperu matračus, kuriem sekoja ūdens gultas, un japāņu stila futonus, piepūšamos matračus, putu matračus un spilvenus.

Gultas veļas izmēri
-------------------

Gultas veļas izmēri mainās atkarībā no gultas un matrača izmēra. Gultas veļas izmēri pasaulē ir dažādi, ar saviem standartiem un terminoloģiju.

Matraču izmērus var sadalīt kategorijās pa valstīm, kur tos pārdod.

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* BNF: cb119730648 (data)
* NDL: 00571031
* NKC: ph166207

 |

 |
***Unity*** ir starp-platformu spēļu dzinis, ko izstrādāja *Unity Technologies*. *Unity* izmanto, lai izstrādātu video spēles: konsolēm, datoriem, mobilajām ierīcēm un tīmekļa vietnēm. Pirmo reizi paziņoja tikai OS X versiju *Apple Worldwide Developers* konferencē 2005. gadā, kopš tā brīža *Unity* ir paplašinājies līdz 27 platformām.   

Līdz 2017. gadam ir iznākušas piecas *Unity* versijas.

Apraksts
--------

*Unity* uzsvars tiek likts uz mobilitāti, galveno dzini izmanto sekojošus API: *Direct3D* un *Vulkan Windows* un *Xbox360* platformām; *OpenGL* MAC, *Linux* un *Windows*; *OpenGL ES Android* un *iOS*; un dažādi citi API video spēļu konsolēm. *Unity* atļauj specifisku tekstūru saspiešanu un izšķirtspējas uzstādīšanu, katrai platformai, kuru spēļu dzinis atbalsta un nodrošina reljefa kartēšanu, atspoguļojuma kartēšanu, dinamisku ēnu kartes, renderēšanu uz tekstūru un pilnekrāna apstrādes efektus. *Unity* grafiskais dzinis piedāvā ēnotājus ar dažādiem variantiem, kas *Unity* ļauj noteikt labāko variantu, kas piemērots konkrētajai ierīcei un ļaut noteikt, vai ierīce atbalsta šo ēnotāju un gadījumā, ja neatbalsta, pārslēgties uz alternatīvu ēnotāju, kuru šī ierīce atbalstīs.   

*Unity* ir pazīstams kā spēļu izstrādes dzinis uz vairākām platformām. Izstrādātājiem, veidojot projektu, ir iespējams izstrādāt spēles uz: mobilajām ierīcēm, tīmekļa lapām, datoriem un spēļu konsolēm. Atbalstītās platformas ir: *Android*, *Apple TV*, *BlackBerry 10*, *iOS*, *Linux*, *Nintendo 3DS line*, *macOS*, *PlayStation 4*, *PlayStation Vita*, *Unity Web* atskaņotājs (iekļauts *Facbook(18*)), *Wii*, *Wii U*, *Nintendo Switch*, *Windows Phone 8*, *Windows*, *Xbox 360* un *Xbox One*. *Unity Web* atskaņotājs ir pārlūkprogrammas spraudnis, kas atbalsta tikai *Windows* un *OS X*, kas ir pielāgota *WebGL*. *Unity* ir galvenā programmatūras rīks, ko izmanto *Nintendo Wii U* video spēļu konsolēm.

Licences
--------

Unity programmatūrā ir četras licences.

| Licences nosaukums | Pamatfunkcijas un atjauninājumi | Mākoņa ierindošanas uzbūve | Visas platformas | Veiktspējas atskaites | Pro funkciju iespējas | Pirmkoda pieejamība | Papildu atbalsts |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Personal* | Ir | Standarta | Ir | Nav | Nav | Nav | Nav |
| *Plus* | Ir | Prioritāte | Ir | Ir | Ir | Nav | Nav |
| *Enterprise* | Ir | Izceltie | Ir | Ir | Ir | Ir | Ir |
| *Pro* | Ir | Pašreizējie | Ir | Ir | Ir | Ir | Ir |

Atsauces
--------

1. ↑  «UnityScript versus JavaScript». *Unify Community Wiki*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 17. augustā. Skatīts: 2016. gada 12. marts.
2. ↑  «Is Unity Engine written in Mono/C#? or C++». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 9. jūlijā. Skatīts: 2014. gada 9. jūlijā.
3. ↑  «Unity Comes to Linux: Experimental Build Now Available». *Unity Technologies Blog*.
4. ↑  «Unity Web Player Roadmap». *Unity Technologies Blog*.
5. ↑  «System Requirements». *Unity Technologies*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 12. maijā.
**Darvina Kordiljera** (spāņu: *Cordillera Darwin*) ir kalnu grēda Dienvidamerikas pašos dienvidos, Andu kalnu sistēmas turpinājums Ugunszemes arhipelāgā. Aizņem Ugunszemes Lielās salas dienvidrietumu daļu. Administratīvi ietilpst Čīles Magaljanesas reģionā.

Ģeogrāfija
----------

Grēda izvietojusies Ugunszemes Lielās salas dienvidrietumos, veidojot atsevišķu pussalu, ko apskalo ziemeļos Admiralitātes līcis, bet dienvidos — Bīgla šauruma atzari. Faktiski grēda turpinās uz ziemeļrietumiem kalnainajās Kapteiņa Arasenas, Klerensa, Santainesas un Desolasjonas salās. Stiepjas austrumu—rietumu virzienā 170 km garumā. Augstākā virsotne ir Šiptona kalns (2469 m vjl). Virsotnēs un dienvidu nogāzēs plaši ledāji. Visa grēda ietilpst Alberto de Agostini nacionālā parka teritorijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Mountain confusion

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Darvina Kordiljera***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235688468
* GND: 4731790-5

 |

 |
**Visu Reliģiju templis** (krievu valodā: *Храм всех религий*, tatāru valodā: *Барлык диннәр гыйбәдәтханәсе*) vai **Universālais Templis** (krievu valodā: *Вселенский храм*) ir unikāls arhitektūras komplekss Starojes Arakčino mikrorajonā, Tatarstānas administratīvais centrā Kazaņā, Krievijā. Tas sastāv no vairākiem reliģiskās arhitektūras veidiem, tostarp pareizticīgo baznīcas, mošejas un sinagogas. Tempļa būvniecība tika uzsākta 1992. gadā un to uzsāka vietējais mākslinieks un filantrops Ildars Hanovs. Komplekss kalpo kā kultūras centrus un Ildara Hanova un viņa palīgu dzīvesvieta.

Hanovs ir pazīstams ar saviem centieniem ārstēt alkoholismu, narkomāniju un dažādas citas slimības. Viņa bijušie un pašreizējie pacienti palīdz viņam uzturēt un attīstīt templi, vai nu tieši iesaistoties būvdarbos, vai arī tos sponsorējot.

Kompleksā nav aktīvi darbojoša reliģijas tempļa, bet Hanovs savu misiju apraksta kā *„kultūras un patiesības templis"* Tempļu komplekss ir kļuvis par populāru Kazaņas pilsētas objektu, kas lepojas ardažādu kultūru miermīlīgu kombināciju (islāma tatāru kultūra, pareizticīgo krievu un citām). Templi apmeklē gan tūristi, gan cilvēki, kas meklē Hanova palīdzību.

Hanovs saka, ka galu galā struktūrai būs 16 kupoli, kas atbilst 16 lielākajām pasaules reliģijām, tostarp pagātnes reliģijām, kas vairs netiek praktizētas.

Galerija
--------

* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. 1 2  Ракурсы. Творчество Ильдара Ханова at kazan24.ru (krieviski)
2. ↑  Temple of the Universe at the Kazan tourist portal (krieviski)

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***All Religions Temple in Kazan*** |

* For Eleven Years Long, the Tatar Healer Ildar Khanov Builds His Temple of All Religions
* Temple of All Religions at the Kazan city tourist portal
* Res Obscura : Ildar Khanov's All Religions Temple in Kazan
* Le temple de toutes les religions sur Chakipet
**Kecalitctli** (angļu: *Quetzalitztli*, no acteku valodas — "kecala putna zaļās spalvas + obsidiāns", vāciski arī *Quetzalfeder-Edelgestein* un *Quetzalobsidian*) ir jašmas varietāte — puscaurspīdīga—caurspīdīga, smaragdzaļa jašma no Gvatemalas, vērtīgs seno acteku kultūras dārgakmens. Raksturīgo akmens krāsu rada hromu saturoša muskovīta ieslēgumi.

Akmens ir minēts acteku kultūras pētnieka — franciskāņu misionāra Bernardino de Saaguna darbā *Historia general de las cosas de Nueva Espana* (Vispārēja informācija par lietām Jaunajā Spānijā) (16. gs. beigas). Sāguna acteku informatori stāsta, ka actekiem ir pieci vērtīgi dārgakmeņi:

* Kecalitctli (*Quetzalitztli*) — smaragdzaļa jašma;
* Kecalčalčivitls (*Quetzalchalchihuitl*) — smalkgraudains zaļš žadeīts;
* Čalčivitls (*Chalchiuitl*) — neidentificēts zaļš akmens;
* Ksivitls (*Xihuitl*) — tirkīzs;
* Teuksiudžtls (*Teuxiujtl*) — augstas kvalitātes tirkīzs.

Raksturīgi, ka konkistadori, pieprasot vērtslietas, sagaidīja, ka indiāņi nesīs dārgmetālus, bet tā vietā saņēma zaļus akmeņus, kurus acteki (un citas indiāņu kultūras) vērtēja augstāk nekā zeltu.

Par kecalitctli Saaguns raksta: "...akmens ir caurspīdīgs un blīvs kā obsidiāns. Tas ir vērtīgs, cienīts, dārgs; to ir vērts godināt; to ir vērts rūpīgi glabāt; tas ir iekārots, skaudības vērts..."

Acteku rīcībā nebija metālu, ar kuru apstrādāt šo salīdzinoši cieto akmeni. Tomēr ar citu cietu akmeņu, bambusa, ūdens un smilšu palīdzību acteki prata izgatavot lieliskus mākslas priekšmetus, kurus nereti atrod arheoloģiskajos izrakumos.
Periptera plāns.
**Peripters** (sengrieķu: *περίπτερος* — kolonnu ieskauts; no *περί* — apkārt un *πτερόν* — spārns, sānu kolonāde) ir arhaikas un klasikas perioda sengrieķu tempļu pamattips. Tā ir plāna taisnstūrveida celtne, no četrām pusēm apjozta ar kolonādi. Attālums no kolonādes līdz naosa sienām ir viens interkolumnijs. Apkārt no visām pusēm visbiežāk tika pielietots doriskais orderis, kolonnas stāvēja vienā rindā.

Iekšpusē peripters sastāvēja no pronaosa un naosa (latīņu: *cella*). Naosa aizmugurē parasti tika izveidots opistodoms. Kā tempļu lielākajā daļā ieeja tradicionāli atradās austrumu pusē. Peripters noformējās 7. gadsimta pr.Kr. sākumā un kļuva par izplatītāko arhaiskā perioda tempļu tipu.

Jēdzienu ieviesa Vitrūvijs, kurš sistematizēja sengrieķu tempļu tipus: megarons, prostils, amfiprostils, peripters, dipters.

Pats pazīstamākais līdz mūsdienām nonākušais peripters ir Atēnu akropoles Partenons (447.—438. gads pr.Kr.). Periptera ārējās formas savos darbos izmantoja 17.-19. gadsimta klasicisma, neoklasicisma un ampīra arhitekti.

Periptera paraugi
-----------------

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

|  |
| --- |
| Partenons (Atēnu akropole) |
| Partenons (Atēnu akropole)  |

|  |
| --- |
| Hēfesta templis (Atēnu agora) |
| Hēfesta templis (Atēnu agora)  |

|  |
| --- |
| Hēras templis (Pestuma) |
| Hēras templis (Pestuma)  |

|  |
| --- |
| Doriskais templis (Segesta) |
| Doriskais templis (Segesta)  |

 |

Atsauces
--------

1. ↑  Периптер // Искусство. Современная иллюстрированная энциклопедия / Под ред. проф. Горкина А. П.. — М.: Росмэн, 2007.