recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Need for Speed: Underground** (saīsinājumā — **NFSU**) ir septītā spēle Need for Speed videospēļu sērijā un to izstrādāja EA Black Box un publicēja Electronic Arts 2003. gadā. Pirms spēles iznākšanas tika solīts, ka spēle būs līdzīga filmai "Ātrs un bez žēlastības", ar mašīnu tūningu un nelegālām ielu sacensībām.

Spēlē var izvēlēties veidot karjeru. Vēl var atrasties garāžā, kur var izmainīt visu mašīnu, sākot ar uzlīmēm un beidzot ar jauniem motoriem. Visas spēles sacensības notiek naktī, izdomātā pilsētā ar nosaukumu *Olimpic city*. Spēle bija populāra un tai arī ir turpinājums Need for Speed: Underground 2.

Sacensību tipi
--------------

### Apļa sacensības

Apļa sacensības ir standarta sacensības, kurās var piedalīties līdz četriem braucējiem. Spēlētājam ir jābrauc pa apli vismaz divas reizes. Šis sacensību tips arī ir izplatītākais šajā spēlē. Šāda veida sacensības līdz šim ir bijušas visās "Need for Speed" sērijas spēlēs.

### Izslēgšanas sacensības

Tās ir attīstītas apļa sacensības. Katrā aplī pēdējais braucējs tiek izmests, līdz paliek tikai viens braucējs. Underground lielākais apļu skaits, kas ir iespējams šajā tipā, ir trīs apļi. Šādas sacensības ir bijušas vairākās iepriekš izdotās sērijas spēlēs.

### Sprints

Parasti šīs sacensības ir īsākas nekā apļa sacensības (to maksimālais garums ir astoņi kilometri). Spēlētājam ir doti kontrolpunkti, kuriem jāizbrauc cauri. Pirmais, kurš šķērso finiša līniju, ir uzvarētājs.Ir arī īpašas sacensības, kur braukšanai no starta līdz finišam ir dots ierobežots laika sprīdis, turklāt piedalās tikai spēlētājs.Ja spēlētājs iekļaujas laikā, viņš saņem unikālu detaļu.

### Drifts

Drifts ir jauns sacensību tips "Need for Speed" sērijā. Spēlētājam ir doti vairāki apļi, lai driftojot savāktu nepieciešamo punktu skaitu un iegūtu pirmo vietu.Ja spēlētājs ietriecas šķērslī, punktus neieskaita. Šīs ir vienīgās sacensības, kurās laiks nevar beigties.

### Dragreiss

Spēlētājam jāsacenšas ar vienu līdz trim pretiniekiem. Ir jābrauc pa garu ceļa posmu bez līkumiem. Pirmais, kurš sasniedz finiša līniju, uzvar. Šis ir vienīgais sacensību tips, kur spēlētājam nav ļauts braukt ar automātisko ātrumkārbu, tāpēc spēlētājam ir jāpārslēdz ātrums. To nedarot, var neizturēt automašīnas dzinējs .Šis sacīkšu veids parādījās arī citās "Need for speed" daļās.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa[novecojusi saite] (angliski)
**Need for Speed: High Stakes**, Eiropā zināma kā **Need for Speed: Road Challenge**, ir 1999. gada braukšanas videospēle, kuru izstrādāja Electronic Arts Canada un publicēja Electronic Arts. Tā ir daļa no Need For Speed sērijas. Spēlētājam ir iespēja braukt ar eksotiskām mašīnām. Trases atrodas Centrāleiropā un Ziemeļamerikā. Spēlē ir seši dažādi sacensību veidi - karjera, High Stakes, Hot Pursuit, klasiskā, bēgšana un laika slazds.

Mašīnas
-------

Spēlētājs brauc ar Mercedes automašīnu
Road Challenge ietilpst eksistējošas sporta mašīnas, kā arī trīs bonusa mašīnas, kuras ir PC versijā un ir līdzīgas[*nepieciešama atsauce*] El Nino no Need for Speed III: Hot Pursuit. PlayStation versijā trīs bonusa mašīnas - Phantom, Titan, La Nino, kā arī policijas helikopteris, kuru nevar izmantot policijas pakaļdzīšanās laikā PlayStation versijā. Road Challenge, atšķirībā no iepriekšējām sērijas spēlēm, mašīnas nav sakārtotas "A", "B" un "C" klasē. Kategorijas pēc kā mašīnas ir sakārtotas ir: AAA (sacensību auto), AA (superauto), A (sporta auto) un B (rodsteri). AAA ir visātrākās un B ir vislēnākās.

Ārējās saites
-------------

* Spēles profils GameSpot mājaslapā (angliski)
**Pļavas lapsaste** (latīņu: *Alopecurus pratensis*) ir daudzgadīgs 30 - 100 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams pārmitrās pļavās, tiek arī kultivēts. Saknenis īss, ložņājošs. Stumbrs stāvs, gluds, sīki vagots, ar neauglīgiem dzinumiem pie pamata. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, nosmailotas, kailas, ļoti skarbas, ar stipri izteiktām dzīsliņām, gaiši zaļas. Lapu makstis garas, gludas, dažreiz nedaudz paplašinātas, mēlīte strupa, dažreiz atskabargaina vai saplosīta. Zied maijā un jūnijā. Ziedkopa - blīva, mīksta, zīdaina, diezgan liela cilindriska vārpskara, abos galos nedaudz sašaurināta, zariņi ar vairākām saspiestām vārpiņām, kas cieši piespiežas ziedkopas asij. Vārpiņas ar 1 ziedu, eliptiskas, abos galos sašaurinātas. Vārpiņas plēksnes 2, vienādas, pie pamata saaugušas, smailas, tikai šķautne ar gariem matiņiem. Zieda plēksne 1, ārējā, nedaudz īsāka par vārpiņas plēksnēm, ar garu akotu, kas sākas pie plēksnes pamata un vienmēr redzams ārpus vārpiņas. Putekšnīcas violetas, vēlāk rūsgans. Auglis - līdz 0,3 cm garš grauds. Ļoti vērtīga lopbarības zāle. Pavasarī sāk augt agri. Labi aug mitrā augsnē, visvairāk to sastop palieņu pļavās. Uz saknēm ir gumiņbaktērijas, kas spēj saistīt gaisa slāpekli.

Pļavas lapsaste ziedēšanas laikā
**Alauksts** (arī **Alauksta ezers**) ir ezers Vidzemes augstienē, Cēsu novadā, 202,3 metrus virs jūras līmeņa.

Atrodas Vecpiebalgas aizsargājamo ainavu apvidū. Ezera kontūra ovāla, orientēta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, ar dažiem izliektiem līčiem. Ezerā ir divas salas ar kopējo platību 1,6 ha — Lielā sala (0,8 ha) un Mazā sala (arī Vidsniedre) (0,76 ha). Ezera gultni vietām klāj dūņas un līdz 5 m biezs sapropeļa slānis. Krasti pārsvarā lēzeni, dienvidu pusē arī stāvi. No ezera izteka Gaujiņa, kas tālāk pārtop Latvijas garākajā upē Gaujā. No ezera iztek arī Silakroga grāvis, kas ir 19. gadsimtā izveidots mākslīgs kanāls uz Tauna ezeru. Konstatētas 9 sugu zivis (raudas, plauži, līdakas, asari, sapali, u.c.). Eitrofs, ezerā ievērojamā daudzumā potenciāli toksiskas zilaļģes.

Gar ezera dienvidrietumu krastu stiepjas asfaltēts Cēsu—Madonas autoceļš, dienvidaustrumu daļā — Vecpiebalgas—Greiveru zemesceļš.

Alauksta vietvārdi
------------------

* Cepļa gals — rietumos
* Elka kalns — sēklis rietumos
* Kakta gals — austrumos
* Karašas līcis — ziemeļos
* Vidsniedre — niedrājs rietumos

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Alauksts». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2016. gada 29. maijā.

Ārējās saites
-------------

* www.ezeri.lv datubāze

Skatīt arī
----------

* Latvijas lielākie ezeri
**Alfrēds Feils** (1902—1942) bija latviešu komponists, diriģents un ērģelnieks. Latgales Tautas konservatorijas direktors (1932-1941), 1940. gada Latgales novada Dziesmu svētku organizators Daugavpilī.
Sadarbībā ar Daugavpils simfoniskā orķestra diriģentu Teodoru Tomsonu organizējis vokāli simfoniskās mūzikas koncertus Daugavpilī un citās Latgales pilsētās.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1902. gada 29. maijā Rīgā bankas direktora Kārļa Feila ģimenē. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gadā Feilu ģimene tika izsūtīta uz Krieviju. Pēc atgriešanās dzimtenē mācījās Rīgas 1. ģimnāzijā (1920-1923). Studēja Latvijas konservatorijā, kur apguva ērģeļu spēli Paula Jozuusa klasē, mācījās mūzikas teoriju un kompozīciju pie profesora Jāzepa Vītola, piedalījās koncertos kā koncertmeistars un ērģelnieks.

1928. gadā absolvēja Latvijas Konservatoriju ar brīvmākslinieka-ērģelnieka diplomu. 1930. gadā sāka strādāt Daugavpilī par Latgales Tautas konservatorijas skolotāju, bija tās direktors (1932-1941). Vienlaikus bija Daugavpils 1. pilsētas ģimnāzijas mūzikas skolotājs, Daugavpils Latviešu biedrības jauktā kora diriģents, ar kuru piedalījies 1938. gada IX Vispārējos latviešu dziesmu svētkos Rīgā un 1940. gada Latgales novada dziesmu svētkos Daugavpilī. Līdztekus tiešajiem darbiem nodarbojās ar kompozīciju, rakstīja kora un solo dziesmas, orķestra skaņdarbus, publicēja mūzikas kritikas rakstus un recenzijas.

1938. gada IX Dziesmu svētkos vīru kori dziedāja Alfrēda Feila dziesmu "Atdzimšanai".

1941. gada jūnija deportāciju laikā arestēts un izsūtīts uz Krasnojarskas novadu Sibīrijā, kur gājis bojā Gulaga soda nometnē pie Jeņisejskas 1942. gada 5. oktobrī.

Darbi
-----

Aptuveni 70 kora dziesmu, to vidū 25 tautasdziesmu apdares ("Div' pļaviņas es nopļāvu", "Kas maņ beja nadzeivot" u.c.), krājums "Septiņpadsmit dziesmas koriem" (1937)

Feila tautasdziesmu apdares attīsta Emiļa Melngaiļa un Jēkaba Graubiņa pieeju šim žanram – gan tautas mūzikas diatonisma pārtverē, gan arī tehniskas brīvības, virtuozitātes un ilustratīva skaņu raksta izvēršanā. Te Feils izpaužas kā inteliģents, mēra sajūtas apveltīts mūziķis, kas labi pārvalda kompozīcijas tehniku un sasniedz iecerētos izteiksmes mērķus.

Literatūra
----------

* Ilga Hammere Viņu aizšūpoja Jeņisejas ūdeņi "Māksla", 1994, Nr. 4;
* Komponists Alfrēds Feils "Latvju Mūzika", Nr. 23, ASV, 1994.

Atsauces
--------

1. ↑  «Cik sarautu stīgu, cik apklusušu dziesmu…». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 24. aprīlī. Skatīts: 2013. gada 6. augustā. Archived 2013. gada 24. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  Latgales kultūras darbinieki (sast.: Jānis Paukšte, Anna Rancāne, Ilona Salceviča, Irēna Vilčuka). 1.grām. - Rīga: Jumava, 2008. – 174.-176. lpp.
3. ↑  «Latvijas mūzikas informācijas centrs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2013. gada 6. augustā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 7653458
* LNB: 000035134
* ISNI: 0000 0000 0279 7579
* BNF: cb14829357g (data)

 |

 |
**Alfrēds Ieviņš** (1897-1975) bija latviešu inženieris ķīmiķis, *Dr. chem.* (1938), Latvijas Universitātes profesors (1940-1958). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1897. gada 16. jūlijā Bukaišu pagasta Ievalaišu mājās zemnieka Friča Ieviņa ģimenē. Mācījās Bukaišu pagastskolā (1907–1910), Dzeņa proģimnāzijā un Rīgas Aleksandra ģimnāzijā (1911-1917). 
Latvijas brīvības cīņu laikā dienēja Latvijas armijā (1919-1920), pēc tam studēja Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē (1920-1924). Strādāja par LU ķīmija fakultātes subasistentu (1924-1925), jaunāko asistentu (1925-1934), privātdocentu (1934-1938). 1935. gadā kopā ar M. Straumani izstrādāja rentgenogrāfisko asimetrisko metodi kristālu struktūras noteikšanai. Pēc doktora disertācijas "Asimetriskā metode režģa konstanšu noteikšanai un dažas tās izlietošanas iespējas" aizstāvēšanas viņu ievēlēja par docentu (1938-1940), bet 1940. gadā par profesoru.

Pēc Otrā pasaules kara vadīja LU Vispārīgās ķīmijas tehnoloģijas katedru (1944–1954), līdztekus strādāja Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas Ķīmijas, vēlāk Neorganiskās ķīmijas institūtā, no 1946. gada līdz 1953. gadam un no 1959. gada līdz 1962. gadam bija institūta direktors. No 1958. gada bija Rīgas Politehniskā institūta profesors, vadīja Latvijas skolēnu ķīmijas olimpiāžu organizēšanu (1956—1974).

Miris 1975. gada 2. oktobrī Rīgā.

Darbi
-----

Galvenos pētījumus A. Ieviņš veica rentgenogrāfijas jomā, izstrādājis asimetrisku metodi kristālu elementārdaļiņu parametru noteikšanai. Pētīja bora kompleksos savienojumus ar skābekli saturošajiem organiskajiem ligandiem. Veica sārmu un sārmzemju metālu, kobalta un niķeļa heksaborātu struktūras atšifrēšanu un kristālisko īpašību noteikšanu.

* Mārtiņš Eduards Straumanis; Alfreds Ieviṇš. Die Präzisionsbestimmung von Gitterkonstanten nach der asymmetrischen Methode. Berlin: J. Springer, 1940. (vāciski)

Literatūra
----------

* Akadēmiķis Alfrēds Ieviņš biobibliografija. (Sastādītājas V. Allena un V. Lūkina). Rīga: 1967

Piemiņa
-------

1998. gada 22. septembrī LZA iedibināja Mārtiņa Straumaņa — Alfrēda Ieviņa balvu jaunajiem zinātniekiem par labāko darbu ķīmijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Biographien - Alfrēds Ieviņš
2. ↑  «Latvijas ķīmiķi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2014. gada 12. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 164040581
* LNB: 000071884
* ISNI: 0000 0001 1254 8135
* GND: 1037339231
* SUDOC: 242228100
* NKC: xx0034460

 |

 |
**Bjerns Keiperss** (nīderlandiešu: *Björn Kuipers*; dzimis 1973. gada 28. martā) ir Nīderlandes futbola tiesnesis.

Karjera
-------

*Eredivisie* spēles sāka tiesāt 2005. gadā. Par FIFA kategorijas tiesnesi kļuva 2006. gadā. Tajā pašā gadā tiesāja Eiropas U-17 čempionāta spēles, ieskaitot finālu. 2009. gadā tika iekļauts UEFA tiesnešu elites grupā. 2011. gadā tiesāja UEFA Superkausa spēli starp *FC Barcelona* un *FC Porto*.

2012. gada Eiropas čempionātā tiesāja divas grupu turnīra spēles. 2013. gadā Keiperss tika nozīmēts par galveno tiesnesi UEFA Eiropas līgas finālspēlē starp *Benfica* un *Chelsea*. 2013. gada FIFA Konfederāciju kausā tiesāja finālu starp Brazīlijas un Spānijas izlasēm.

2014. gada 24. maijā tiesāja UEFA Čempionu līgas finālu, kurā tikās Spānijas klubi *Real Madrid* un *Atlético Madrid*. Bija viens no tiesnešiem 2014. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā. Tur tiesāja divas grupu turnīra spēles un astotdaļfinālu starp Kolumbiju un Urugvaju.

2016. gada Eiropas čempionātā Keiperss tika apstiprināts par tiesnesi trīs spēlēs — divos mačos grupu turnīrā, kā arī ceturtdaļfinālā starp Franciju un Islandi. 2017. gadā tiesāja FIFA U-20 Pasaules kausa finālspēli. 

2018. gadā tika nozīmēts tiesāt UEFA Eiropas līgas finālu otro reizi. 2018. gada FIFA Pasaules kausa finālturnīrā bija tiesnesis četrās spēlēs. Viņš aizvadīja divas spēles grupu turnīrā, kā arī astotdaļfinālu starp Spāniju un Krieviju un ceturtdaļfinālu, kurā tikās Zviedrija un Anglija.

2021. gada aprīlī Keiperss tika apstiprināts par vienu no tiesnešiem 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kuipers to referee UEFA Europa League final». *uefa.com* (angļu). 2013. gada 13. maijā. Skatīts: 2021. gada 17. jūnijā.
2. ↑  «Kuipers handed UEFA Champions League final». *uefa.com* (angļu). 2014. gada 7. maijā. Skatīts: 2021. gada 17. jūnijā.
3. ↑  «Björn Kuipers to referee Europa League final». *uefa.com* (angļu). 2018. gada 7. maijā. Skatīts: 2021. gada 17. jūnijā.
4. ↑  «Referee teams for UEFA EURO 2020 appointed». *uefa.com* (angļu). 2021. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2021. gada 17. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bjerns Keiperss***.
* *Worldreferee.com* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 1018147727681864710005

 |

 |
Lutera roze.
**Lutera roze** ir plaši izplatīts luterisma simbols, kas sākotnēji bijis attēlots no Saksijas prinča Johana Frīdriha I Mārtiņam Luteram dāvinātā zīmoga.

1530. gadā Saksijas princis vēlējās pasniegt Luteram dāvanu — zīmoggredzenu. Luters 1530. gada 8. jūlijā vēstulē prinča adjutantam Lācaram Šprengleram izsaka savus priekšlikumus par zīmoga izskatu:

*„Tā kā Tu vēlies zināt, vai mans ģerbonis ir uzzīmēts pareizi, es ar prieku rakstu Tev pirmās pārdomas par savu zīmogu, kas ir liecība manis sludinātajai teoloģijai.*

*Tam jābūt melnam krustam sirdī, kura būtu savā dabiskajā krāsā, lai sev atgādinātu, ka svētlaimīgus mūs dara ticība krustā sistajam. Jo taisnots tiek no sirds ticības.*

*Lai gan tas ir melns krusts, nāvējošs un sāpinošs, tas tomēr atstāj sirdi viņas pašas krāsā, nesagandē tās dabu, t. i. tas nenonāvē, bet saglabā dzīvu. … Šādai sirdij jāatrodas baltas rozes viducī, norādot, ka ticība dod līksmību, iepriecinājumu un mieru — tāpēc rozei jābūt baltai un nevis sarkanai; jo baltā ir garu un visu eņģeļu krāsa.*

*Šāda roze atrodas debeszilā laukumā, kaut arī tāds prieks garā un ticībā ir sagaidāmā debesu prieka iesākums — jau tagad gan iekšēji apjēdzams un cerībā satverams, tomēr acīm vēl neredzams. Un šādā laukumā zelta gredzens — ka tāda debesu svētlaime paliek mūžīgi, bez gala un brīnišķīgi pār visām lietām, kā arī zelts ir tas dārgākais, brīnišķīgākais metāls."*
Skatu laukums pie Lustūža
**Lustūzis** ir smilšakmens klints, kas atrodas Līgatnes upes labajā krastā Līgatnes centrā, iepretīm Spriņģu ielai un Līgatnes dīķim. Ietilpst Gaujas nacionālā parka teritorijā. Valsts nozīmes aizsargājams dabas objekts. Tā platība ir 4,454 ha, garums gar straumi 250 m, garums gar meža malu katrā no klints pusēm — 50 m.

Klints pakājē upītes pretējā krastā ierīkota īpaša skatu platforma, savukārt divas skatu platformas izveidotas Lustūža virsotnē.

Nosaukums
---------

Nosaukumu ieguvis, pateicoties mazai nojumei — lustūzītim klints virsotnē, kur senāk pulcējās Līgatnes pūtēju orķestris.

Otrs nosaukums — "Alu iezis" — raksturo to, ka šeit ir izkalts liels skaits daudzums alu un pagrabu.

Alas
----

Lustūzis ir vienīgais smilšakmens Līgatnē, kur pagrabos alas ierīkotas vairākos stāvos. Pagrabus līgatnieši šeit veidoja jau kopš 18. gadsimta. Vairākos pagrabos iedzīvotāji joprojām glabā ziemas krājumus. Dažu alu griestos vēl līdz mūsdienām saglabājušies āķi gaļas uzkāršanai.

Līgatnes vēstures pētnieks Aivars Balodis par Lustūža alām un pagrabiem raksta:

> *"Pirmie pagrabi šeit veidoti ap 1770. gadu celto miltu dzirnavu un tajās dzīvojošo iedzīvotāju vajadzībām. Daži no tiem veidoti samērā plaši, kas veicinājis iežu nobrukumus, līdz ar ko līdz mūdienām saglabājušies daļēji. Nokļūšanai pagrabos šeit laikam arī bijis pirmais gājēju tiltiņš pār Līgatnes upi. Kā vēsta hronika un veco ļaužu atmiņu pieraksti, tad nākamais pagrabu būves posms šajā iezī bijis pēc 1815.—16. gados uzcelto papīra dzirnavu Anfabrika (Handfabrik) un to vajadzībā celto papīra žāvēšanas un galīgas apstrādes ēku uzcelšanas, kuras, tāpat kā vecā miltu dzirnavu ēka, daļēji tika izmantotas arī kā strādājošo mājokļi. Starp tām bija arī ēka, kura vēlāk pārbūvēta un pēdējā laikā pirms nodegšanas pazinām kā vietējās varas rezidenci.*
> 
> 

> *Nākošais posms pagrabu būvei Lustūža iezī bijis pēc 1884. un 1886. gados uzcelto Zaķusalas un no 1889. līdz 1891. gadam uzceltām Krogus kalna, tagad Skolas kalna mājām. Lūstūža ieža pagrabus izmantojis arī 1895. gadā celtais patērētāju biedrības "Konzums" veikals, ēka, kuru šodien pazīstam kā Līgatnes aptieku".*
> 
>

Galerija
--------

* Līgatnes upīte Lustūža pakājēLīgatnes upīte Lustūža pakājē
* Skats uz Lustūzi no Līgatnes dīķa pretējā krastaSkats uz Lustūzi no Līgatnes dīķa pretējā krasta

Atsauces
--------

1. ↑  «Līgatnes pagasts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 8. martā.
2. ↑  Līgatnes novads. Klintis, alas un pagrabi Līgatnes pilsētā
3. 1 2  Lustūzis

Ārējās saites
-------------

* Lustūzis DAP lapā
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lustūzis***.
* Latvijas daba, Līgatnes Lustūzis
**Monika Ciganova** (igauņu: *Monika Tsõganova*; dzimusi 1969. gada 8. augustā Kohtla-Jervē) ir Igaunijas starptautiskā meistare šahā (1991).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt vienpadsmit gadu vecumā. Trīs reizes uzvarējusi Igaunijas junioru šaha čempionātos (1984, 1985, 1987). 1987. gadā beigusi Tallinas sporta internātskolu. No 1987. gada līdz 1991. gadam studējusi Tallinas tehnoloģiju universitātē. Divas reizes piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionāta finālā (1990, 1991). 1991. gadā Azovā Igaunijas izlases sastāvā izcīnījusi bronzas medaļu PSRS sieviešu komandu šaha čempionātā, parādot labāko rezultātu pie rezerves galdiņa. Igaunijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 9 zelta (1994, 1995, 1997, 1999, 2001, 2004, 2005, 2007, 2008), 6 sudraba (1990, 1992, 1996, 2003, 2014, 2015) un 2 bronzas medaļas (1998, 2006). Sešas reizes uzvarējusi Igaunijas sieviešu šaha čempionātos ātrajā šahā.

Pārstāvējusi Igaunijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 9 reizes (1992-1994, 1998-2000, 2006-2008, 2012-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2 reizes (1992, 2007).

Kopš 1991. gada strādājusi par šaha treneri Tallinas šaha skolā un Paula Keresa šaha namā (1991–2003), Kaido Kilaotsa šaha skolā (2005–09), šaha akadēmijā *Vabaettur* (no 2009. gada). FIDE trenere kopš 2005. gada. Trīs bērnu māte.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: 2nd Soviet Women's Team Chess Championship, Azov 1991, Estonian SSR
2. ↑  Estonian Women Chess Championship 2015
3. ↑  «Eesti meistrid 1923–2005». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 18. janvārī. Skatīts: 2012. gada 18. janvārī.
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Monika Tsõganova
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Monika Tsõganova
6. ↑  «Maleakadeemia "Vabaettur"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 18. martā. Skatīts: 2017. gada 19. aprīlī.
7. ↑  TSÕGANOVA, MONIKA

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
***Need For Speed: Carbon*** ir ātrumsacīkšu spēle, ko 2006. gada 31. oktobrī personālajam datoram, *Mac OS X*, *PlayStation 3*, *Xbox 360*, *Wii*, *PlayStation 2*, *Xbox*, *GameCube*, *PlayStation Portable*, *Game Boy Advance* un *Nintendo DS* izdeva *Electronic Arts*. Tā ir četrpadsmitā *Need For Speed* sērijas spēle. Sērijas iepriekšējā spēle ir *Need For Speed: Most Wanted*, bet nākamā — *Need For Speed: Pro Street*. PSP, NDS un GBA spēles versija tika nosauktas par *Need For Speed: Carbon Own The City*. 2007. gada augustā spēle izdota arī *Mac OS X* operētājsistēmai.

Sacensību veidi
---------------

Spēlē ir desmit dažādi sacensību veidi — sprints, apļa sacensības, drifts, kontrolpunktu, sacensību kari, kanjona duelis, kanjona drifts, kanjona kontrolpunkts, un ātrumaslazds. Daži sacensību veidi pieejami tikai caur spēles *challenge series*.

Liela daļa *Need for Speed: Carbon* sacīkšu notiek caur kanjoniem, uz kuriem ir balstīta spēles tēma. Spēlētājam jāsacenšas ar citiem braucējiem, jādriftē cauri kanjoniem vai pat jāsacenšas ar Palmotsitijas nelegālo sacensību labākajiem braucējiem.

Automašīnas
-----------

Spēlētājs var izvēlēties licencētas automašīnas no trim klasēm: *Tuner*, *Muscle* un *Exotic*. Katrai klasei ir savas priekšrocības un trūkumi.

* "Tuner" automašīnām ir vislabākā vadība. Tām ir diezgan laba ātruma uzņemšana, bet mazs maksimālais ātrums. Lielākā daļa šīs klases auto ir no Japānas vai Eiropas.
* *Exotic* automašīnām ir liels maksimālais ātrums, kā arī laba vadība un ātruma uzņemšana. Lielākā daļa šīs klases auto ir no Eiropas.
* *Muscle* mašīnu priekšrocība ir lielais ātrums un tā uzņemšana, bet trūkums — slikta vadība. Lielākā daļa šīs klases automašīnu ir no ASV.

Spēles oficiālajā vietnē minēts, ka spēlē ir 56 mašīnas, no kurām trīs ir speciāli policijas auto.

Pilsētas atrašanās vieta
------------------------

Spēle notiek izdomātā pilsētā Palmontsitija. *Eternity Pass* kanjona trasē var redzēt visu Palmontsitiju, kā arī dažas pilsētas no citām sērijas spēlēm. Palmontā ir trīs galvenie kanjoni — Austrumu, Rietumu un Karbona kanjoni. Karbona kanjona apkārtnē ir daudz upes un ezeri. Spēles sākumā Palmonta ir sadalīta četrās daļas, no kurām katra pieder vienai braucēju komandai, bet spēles beigās, pabeidzot karjeru, spēlētājam pieder visa pilsēta.

Ārējās saites
-------------

* Spēles oficiālā lapa izstrādātāju vietnē (angliski)
**Jurijs Lončakovs** (*Юрий Валентинович Лончаков*; dzimis 1965. gada 4. martā) ir Krievijas kosmonauts. 

Jurijs Lončakovs beidzis Orenburgas augstāko kara aviācijas lidotāju skolu. 1998. gadā beidzis Žukovska kara aviācijas inženieru akadēmiju specialitātē "Lidaparātu un to sistēmu izmēģināšana".

1997. gadā izvēlēts par kosmonautu kandidātu. 1998. gadā ieskaitīts kosmonautu sagatavošanas grupā.

Lončakova pirmais lidojums kosmosā notika ar ASV kosmoplānu *Endeavour* misijā *STS-100* uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).

Otro lidojumu veica 2002. gadā SKS 4. viesekspedīcijas ietvaros, nogādājot uz staciju kosmosa kuģi *Sojuz TMA-1*, bet uz zemi atgriežoties ar *Sojuz TM-34*.

2007. gadā februārī Lončakovs tika apstiprināts par SKS 18. ekspedīcijas komandieri dublējošajā apkalpē. 2008. gada maijā sakarā ar to, ka SKS-18 pamatapkalpes bortinženierim Saližanam Šaripovam tika atklātas medicīniskas problēmas, Jurijs Lončakovs tika pārcelts uz pamatapkalpi, turpinot trenēties kopā ar Maiklu Finku. 2008. gada 12. oktobrī viņš startēja kosmos kuģī *Sojuz TMA-13*. Atgriešanās uz zemi notika 2009. gada 8. aprīlī.

Lončakovs gatavojās SKS-43/44 ekspedīcijai, bet 2013. gada augustā iesniedza atlūgumu sakarā ar pāriešanu uz citu darba vietu. 13. septembrī viņš atstāja Kosmonautu sagatavošanas centru. Lončakovam bija piešķirts amats *Gazprom*.
2013. gada 25. oktobrī Jurijs Lončakovs kļuva par Krievijas Federālās kosmiskās aģentūras vadītāja palīgu pilotējamās programmās.

2014. gada 7. aprīlī viņš kļuva par Gagarina kosmonautu sagatavošanas centra priekšnieku. Šajā amatā viņš bija līdz 2017. gada 12. oktobrim. Pēc tam viņš kļuva par *Roskosmos* ģenerāldirektora padomnieku un nodarbojās ar pilotējamās kosmonautikas projektiem starptautiskās sadarbības jomā.

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija
**Mongolijas savvaļas ēzelis** jeb **Gobi kulāns** (*Equus hemionus hemionus*) ir viena no Āzijas savvaļas ēzeļu pasugām. Mongolijā tos sauc par **dzigetiem**. Mongolijas savvaļas ēzeļi galvenokārt sastopami Mongolijas stepēs un Gobi tuksnesī, nelielā daudzumā ieklīstot Ķīnas ziemeļdaļā. Šajā valstī dzīvo daži simti īpatņi. Kādreiz tie dzīvoja arī Kazahstānā, bet mūsdienās intensīvo medību rezultātā Mongolijas savvaļas ēzeļi šajā valstī vairs nav sastopami.

Lai arī kopš 1953. gada Mongolijas savvaļas ēzelis ir pilnībā aizsargāts Mongolijas teritorijā, izplešoties lauksaimniecībai un mājdzīvniekiem konkurējot uz veģetācijas un ūdens resursiem, kā arī daudziem mongoļiem pametot pilsētu un uzsākot nomadu dzīves veidu, 1990.
gadu sākumā ēzeļu skaits savvaļā kļuva kritisks. Laikā no 1994. līdz 1997. gadam, ieviešot ēzeļiem visstingrāko saudzēšanas režīmu, to skaits izmainījās no 33 000 līdz 63 000, un tas turpina pieaugt. Tomēr ēzeļu skaits mūsdienās ir tikai 50% no tā skaita, kas Mongolijā dzīvoja pirms 70 gadiem. Problēmas rada arī vietējo iedzīvotāju tradīcija medīt savvaļas ēzeļus gaļas ieguvei. Lai regulētu medības, Mongolijas valdība atļauj katru gadu nomedīt līdz 4 500 ēzeļiem, kas ir apmēram 20% no kopējā skaita. Mongolijas savvaļas ēzeļi ir daudzskaitlīgākā savvaļas ēzeļu grupa, kas mūsdienās dzīvo savvaļā.

Izskats un ieradumi
-------------------

Mongolijas savvaļas ēzelis ir diezgan liela auguma, garām kājām, lielu galvu un garām ausīm. Apspalvojuma krāsa variē starp pelēku un dzeltenbrūnu ķermenim, ar krēmīgi baltu krāsu vēderam un kāju iekšpusei. Pa mugurkaulu pāri visam ķermenim stiepjas tumši brūna svītra. Krēpes ir tumšas, stāvus stāvošas, aste īsa. Mongolijas savvaļas ēzeļa augstums skaustā ir 1,20 m, ķermeņa garums 2,20—2,60 m, svars 200—300 kg. Ēzelim ir ļoti labi attīstīta oža, redze un dzirde, tādēļ ir ļoti grūti ēzeļu baram piekļūt tuvāk par puskilometru.

Ziemas sezonā tuksnesis atdzīvojas, un ēzeļiem ir bagātīgi veģetācijas un ūdens resursi. Vasaras laikā, kad viss kļūst sauss un karsts, veģetācija ir nabadzīga, Mongolijas savvaļas ēzeļi neatsakās no krūmiem un koku mizām un parasti uzturas ūdens tuvumā. Vienīgais plēsīgais dzīvnieks, kas medī Mongolijas savvaļas ēzeļus ir pelēkais vilks.

Atsauces
--------

1. 1 2 3
2. ↑  Clark, B. and Duncan, P. 1992. Asian Wild Asses - Hemiones and Kiangs (E. hemionus Pallas and E. kiang Moorcroft). In: P. Duncan (ed.) Zebras, Asses, and Horses. An Action Plan for the Conservation of Wild Equids. IUCN/SSC Equid Specialist Group. IUCN, Gland, Switzerland. pp. 17-21.
3. ↑  Reading, R. P. H. M. Mix, B. Lhagvasuren, C. Feh, D. P. Kane, S. Dulamtseren, and S. Enkhbold. 2001. Status and distribution of khulan (Equus hemionus) in Mongolia. Journal of Zoology, London, 254:381-389
4. ↑  J. Wingard unpubl. data
5. ↑  «The Asiatic Wild Ass». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 4. decembrī. Skatīts: 2008. gada 18. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* ARKive: Asiatic wild ass (Equus hemionus)
**Rapla** (igauņu: *Rapla*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Raplas apriņķa Raplas pilsētā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Rapla atrodas 54 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 17 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī tā ir starppilsētu dīzeļvilcienu maršruta Tallina—Rapla galapunkts.

Vēsture
-------

Līdz ar Vīlandes-Tallinas šaursliežu dzelzceļa izbūvi Raplas pilsētā 1900. gadā tika atklāta stacija, kas sākotnēji tika nosaukta par Hermeti. 

1931. gadā tika izbūvēts Raplas-Virtsu šaursliežu dzelzceļš, tādejādi Rapla kļuva par šaursliežu dzelzceļa mezgla staciju. Raplas-Virtsu dzelzceļš tika ekpluatēts gandrīz 40 gadu un 1968. gadā tika slēgts, bet ekspluatācijā paliekošie šaursliežu dzelzceļa iecirkņi tika pārbūvēti par 1520 mm dzelzceļa līnijām.

Pirmais platsliežu pasažieru dzelzceļa vilciens no Tallinas uz Raplu devās 1969. gada 16. jūnijā.

Stacijas ēka
------------

Raplas stacijas ēka celta 1900. gadā. Tā ir iegarenas konfigurācijas vienstāva ķieģeļu mūra celtne ar lēzenu divslīpes jumtu un platformas nojumi ar vienslīpes jumta konstrukciju. Ēkas ziemeļu galā atrodas neliela piebūve, bet ielas fasādē izbūvēts neliels vējtveris. 

Sākotnēji nojumes garums pārsniedza stacijas ēka kopgarumu un veidoja deviņus nojumes jomus. 21. gadsimta sākumā stacijas ēkas remonta laikā nojume tika saīsināta gandrīz par pusi - deviņu jomu vietā atstājot piecus.

Raplas stacijā darbojas biļešu kase, pasažieriem ir pieejama uzgaidāmā telpa. Stacija ik dienas apkalpo vidēji 20 starppilsētu pasažieru vilcienu reisus.

Foto galerija
-------------

* Raplas stacijas ēka. 2011. gads.Raplas stacijas ēka. 2011. gads.
* Raplas stacijas ēkas ielas fasāde. 2011. gads.Raplas stacijas ēkas ielas fasāde. 2011. gads.
* aplas stacijas ēkas ielas fasāde. 2010. gads.aplas stacijas ēkas ielas fasāde. 2010. gads.
* Pasažieri Raplas stacijā. 2011. gads.Pasažieri Raplas stacijā. 2011. gads.
* Raplas stacija 2009. gada ziemā.Raplas stacija 2009. gada ziemā.
* Raplas stacijas ūdenstornis. 2011. gads.Raplas stacijas ūdenstornis. 2011. gads.

Skatīt arī
----------

Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infarstruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)
3. ↑   Archived 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. Raplas stacijas apraksts (ar attēliem) EVR mājas lapā (igauniski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Lelli** |
|  Hagudi |  **Rapla** | Keava  |
Šis raksts ir par šahistu. Par citām jēdziena **Hartmanis** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Alfrēds Hartmanis** (1881. gada 1. novembris, Lutriņi - 1927. gada 27. jūlijs, Rīga) bija Latvijas šahists. Baltijas meistars šahā (1913).

Biogrāfija
----------

1900. gadā kļuvis par Rīgas šaha kluba biedru. 1910. gadā piedalījies spēcīgā šaha turnīrā Varšavā, kurā uzvarējis Akiba Rubinšteins. Hartmanis ieguvis 9 punktus no 15. 1912. gadā Viskrievijas meistaru turnīrā Viļņā ieguvis 10½ punktus no 19.
 1913. gadā guvis lielāko panākumu savā šahista karjerā, ar 11½ no 14 punktiem uzvarot Baltijas VI šaha kongresā Jelgavā. Pēc Pirmā pasaules kara aktīvi iesaistījies Latvijas šaha dzīves atjaunotnē, gūstot arī labus rezultātus turnīros. Piedalījies 1924. gada Latvijas šaha čempionātā, kur palicis aiz Hermaņa Matisona, Friča Apšenieka un Kārļa Bētiņa 4. vietā. 1926. gada Latvijas šaha čempionātā aiz Apšenieka, Teodora Berga, Vladimira Petrova un Augusta Strautmaņa palicis 5. vietā.
Ilgus gadus strādājis par mājskolotāju, bet 1920. gados kalpojis kā akcīzes ierēdnis.

Literatūra
----------

* Nekrologs laikrakstā «Latvis», 05.08.1927.
* I. Blaus "...Ļoti simpātisks pretinieks". Šahs 21/1981 14-15. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Warsaw 1910
2. ↑  Vilnius 1912

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chess-db.com mājaslapā (angliski)
**Pārdebergas** vai **Perdebergas kauja** ("Zirgu kalna kauja") bija liela kauja Otrā angļu—būru kara laikā. Tā notika netālu no Pārdebergas brasla Moderas upes krastā, Oranjē netālu no Kimberlijas.

Lords Metuens 1899. gada novembrī virzījās pa dzelzceļa līniju uz augšu ar mērķi atbrīvot aplenkto Kimberlijas pilsētu (un Mafekingas pilsētu, kas arī atradās aplenkumā). Šajā frontē notika kaujas pie Graspanas, Belmontas, Moderas upes, pirms virzība tika apturēta uz diviem mēnešiem pēc britu sakāves Magersfonteinas kaujā. 1900. gada februārī feldmaršals Lords Robertss personīgi pārņēma ievērojami pastiprināta britu karaspēka veiktas ofensīvas vadību.

Sekas un piemiņa
----------------

Būru karš bija pirmā reize, kad Kanādas armija tika izvietota ārzemēs. Kanādas Karaliskā kājnieku pulka (*Royal Canadian Regiment of Infantry*) Toronto rota pievienojās Kvīnslendas kalnu kājniekiem, lai janvārī izdzītu būru komandosus no Sanisaidas un Belmontas, Rietumkāpā.

Diviem britu karavīriem tika piešķirti Viktorijas krusti pēc nāves:

* Alfrēds Atkinsons, Jorkšīras pulks, 1900. gada 18. februāris.
* Frensiss Pārsons, Eseksas pulks, 1900. gada 18. februāris.

Atsauces
--------

1. ↑  «Second Boer War: Battle of Paardeberg». *ThoughtCo* (angļu). Skatīts: 2022-08-23.
2. ↑  «Page 5085 | Issue 27462, 8 August 1902 | London Gazette | The Gazette». *www.thegazette.co.uk*. Skatīts: 2022-08-23.
**Igors Garais** (angļu: *Igor Garais*; 1922. gada 9. novembris Kēnigsberga - 2017. gada 16. janvāris Ohaio) bija Latvijas un ASV šahists.

Biogrāfija
----------

1941. gadā beidzis Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju, pēc tam iestājies Latvijas Universitātē, kur studējis matemātiku. Otrā pasaules kara gados pārstāvējis sporta biedrību "Universitātes sports" un ticis uzskatīts par vienu no perspektīvākajiem Latvijas jaunajiem šahistiem. 1943. gada decembrī piedalījies Latvijas meistarsacīkstēs šahā, kurās spēcīgā konkurencē ieņēmis 8. vietu. 

1944. gadā devies bēgļu gaitās, vēlāk pārcēlies uz dzīvi Ohaio štatā (ASV), kur dzīvojis Klīvlendā. 1950. gados sekmīgi iesaistījies ASV šaha turnīros: 1954. gadā uzvarējis *Cleveland Open*, bet 1957. gadā piedalījies ASV atklātajā šaha čempionātā, kurā zaudējis nākamajam Pasaules šaha čempionam, bet tolaik jaunajam talantam Bobijam Fišeram. Aktīvi veicinājis arī ASV trimdas latviešu šaha dzīvi. Bijis viens no 1959. gada Latviešu šaha kongresa organizētajiem, kā arī dalījis pirmo vietu latviešu šahistu korespondencšaha turnīrā (1961-1962).

Vēlākajos gados vairāk laika pievērsis darba un ģimenes lietām. Mūža nogalē dzīvojis Ohaio štata pilsēta Īstleikā (angļu: *Eastlake, Ohio*).

Atsauces
--------

1. ↑  Igors Garais - Nekropole
2. ↑  LVVA Studentu datubāze
3. ↑  Laikraksts "Sporta Pasaule", 27.04.1943
4. ↑  Laikraksts "Laiks", "Latviešu šachistu panākumi Klīvlendā", 29.09.1954
5. ↑  58th US Open (1957)
6. ↑  Laikraksts "Latvija Amerikā", "Latviešu šacha meistarības turnīrs un kongress Klīvlendā 5.-7. septembrī", 19.08.1959

Literatūra
----------

* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
**Osmusāre** (igauņu: *Osmussaar*, zviedru: *Odensholm*) ir Igaunijai piederoša sala Baltijas jūrā pie ieejas Somu līcī. Izvietojusies Igaunijas ziemeļrietumu piekrastē 7,5 km no Pēzaspea raga. Ietilpst Lēnes apriņķa Lēnes-Nigulas pagastā. Uz salu var nokļūt, noīrējot laivu.

Salas zviedru nosaukums radies no dieva Odina vārda — Odins, saskaņā ar leģendu, esot šajā salā apbedīts.

Daba
----

Sala radusies, jūras gultnei ceļoties augšup pēc ledus laikmeta beigām. Pašlaik Osmusāre turpina celties ar ātrumu 2 - 3 mm gadā.

Osmusārē atrodas vērtīgi ģeoloģiskie pieminekļi — ordovika kaļķakmens klintis, atsegtas kaļķakmens slāņu virsmas, krasta nogulumu vaļņi, lieli laukakmeņi.

Pirms aptuveni 540 miljoniem gadu ap 7 km ziemeļaustrumos no tagadējās salas nokrita Neugrundas meteorīts, kura diametrs bija ap 400 metri. Meteorīts izveidoja krāteri, kura diametrs bija ap 7 km un dziļums vairāk kā 500 m. Vēl 10 km rādiusā ap krāteri ieži tika deformēti. Mūsdienās sauszemē redzamie ieži, tai skaitā Osmusāres kaļķakmens, veidojušies pēc šī meteorīta.

Salas ziemeļaustrumu piekrastē ir ainavisks stāvkrasts — līdz 6 m augsta kaļķakmens klints. Citos krastos ir savdabīgi kaļķakmens oļu vaļņi, salas centrālajā daļā ir aizauguši agrākie ezeri — *Lillahamne* un *Inahamne*.

1996. gadā salā izveidots Osmusāres ainavu liegums.

Vēsture
-------

Pirmoreiz rakstos minēta 1250. gadā kā *Hothensholm*, pirmie pastāvīgie iedzīvotāji salā minēti 1436. gadā. 1642. gadā uzcēla senāko salas koka baznīcu, 1766. gadā uzbūvēja mūra baznīcu. 
Pirmā bāka salā tika uzcelta 1766. gadā. 1804.—1941. gados salā atradās no akmens celta bāka, kas karā tika nopostīta. Pašreizējā 35 m augstā betona konstrukcijas Osmusāres bāka celta 1954. gadā.
Pirmā pasaules kara laikā 1914. gada 26. augustā pie salas nogrima vācu karakuģis *Magdeburg*.

Otrā pasaules kara laikā vēl pirms Igaunijas okupācijas 1940. gadā uz salas uzbūvēja Sarkanās armijas nocietinājumus ar lielgabalu baterijām. 12. jūnijā no salas izraidīja visus septiņos ciematiņos dzīvojošos 130 Igaunijas zviedrus, kurus izmitināja Vormsi salā. 1941. gada 6. septembrī Osmusāri mēģināja ieņemt Vācijas karaspēks, taču Sarkanās armijas garnizons noturējās līdz pat 6. decembrim. 1942. gadā salas pamatiedzīvotāji atgriezās mājās, taču 1944. gadā no jauna devās bēgļu gaitās uz Zviedriju. Pēc kara beigām salā izvietoja PSRS robežapsardzības karaspēka daļas, kas to atstāja 1992. gadā.

Salā kopš 2001. gada atgriezusies viena ģimene kas nodarbojas ar aitkopību. Mūsdienās Osmusārē ir dabas liegums un vēsturiskajiem zemes īpašniekiem netika dotas tiesības atgūt savu īpašumu salā, kompensējot to ar īpašumu citur. Šeit atrodas arī Igaunijas robežsargu bāze.

Apskates objekti
----------------

* Kaļķakmens klinšu stāvkrasts salas ziemeļaustrumos, augstums līdz 6 m, klintīm interesanta forma;
* Artilērijas infrastruktūra
* Baznīcas drupas

* Osmusāres bākaOsmusāres bāka
* 
* 
* 
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Osmusāre***.
* Salas apraksts angliski

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 236121595

 |

 |
**Alberts Paiks** (angļu: *Albert Pike*, dzimis 1809. gada 29. decembrī, miris 1891. gada 2. aprīlī) bija amerikāņu advokāts, ģenerālis, rakstnieks un brīvmūrnieks.

Daudz ceļojis pa ASV rietumu teritorijām, līdz apmetās Ārkanzasā, kur nodarbojās ar jurista un žurnālista praksi. Kā militārpersona piedalījās ASV-Meksikas karā, kā arī bija konfederātu ģenerālis Amerikas pilsoņu kara laikā. 1872. gadā publicēja grāmatu "Morāle un dogma" (*Morals and Dogma of the Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry*), kurā aprakstījis brīvmūrnieku senā un akceptētā skotu rituāla (*Ancient and Accepted Scottish Rite of Freemasonry*) teorētiskos jautājumus. Paiks ir vienīgais konfederātu ģenerālis, kuram ir piemineklis ASV galvaspilsētā Vašingtonā.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alberts Paiks***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 12428852
* LCCN: n85373355
* ISNI: 0000 0001 0870 7965
* GND: 119448475
* SUDOC: 145542505
* BNF: cb126713767 (data)
* BNE: XX1575171

 |

 |
**Ignācijs Leongs** (angļu: *Ignatius Leong*; dzimis 1956. gada 17. janvārī) ir Singapūras FIDE meistars šahā.

Biogrāfija
----------

Pazīstams kā Āzijas šaha dzīves organizators. Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) ģenerālsekretārs un ASEAN valstu šaha konfederācijas prezidents, kā arī FIDE attīstības komisijas vadītājs. FIDE starptautiskais tiesnesis (1979), FIDE vecākais treneris (2004), FIDE starptautiskais sacensību organizators (1995). Tāpat ir ASEAN šaha akadēmijas direktors. 2002. gadā paziņojis par savu lēmumu balotēties uz FIDE prezidenta amatu, taču vēlāk atsaucis savu kandidatūru par labu Kirsanam Iļumžinovam. 

Pārstāvējis Singapūras komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1986-1988, 1998);
* Āzijas valstu komandu šaha čempionātā piedalījies 2 reizes (1989, 1995).

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Ignatius Leong
2. ↑  OlimpBase :: Men's Asian Team Chess Championship :: Ignatius Leong

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Igors Bleks** (1911-1992) bija Latvijas šahists un gleznotājs.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1911. gadā Liepājā. Šahu iemācījies spēlēt 13 gadu vecumā. 1927. gadā Rīgā piedalījies 1. Latvijas skolēnu turnīrā. 1932. gadā Liepājas garnizona komandu šaha turnīrā, būdams 2. Ventspils kājnieku pulka kaprālis, uzrādījis labāko individuālo rezultātu. 1935. gadā pirmo reizi piedalījies Liepājas šaha čempionātā, kā arī zaudējis simultānspēles seansā pret Aleksandru Aļehinu, bet 1938. gadā pirmo reizi kļuvis par Liepājas šaha meistaru. 1939. gadā Bleks atkārtoti uzvarējis Liepājas šaha čempionātā, bet 1941. gadā Otrā pasaules kara sākums pārtrauc Bleka un Bruno Strazdiņa papildmaču par Liepājas čempiona nosaukumu. 1942. un 1944. gados uzvarējis Liepājas un Kurzemes meistarsacīkstēs šaha ātrspēlē.

Pēc Otrā pasaules kara bijis viens no spēcīgākajiem Liepājas šahistiem, vairākkārt uzvarējis pilsētas šaha čempionātā. Vienpadsmit reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos, kur labākais rezultāts sasniegts 1951. gadā, kad izcīnīta 4. vieta. 1957. gadā kopā ar Robertu Skuju dalījis pirmo vietu Latvijas PSR šaha olimpiādē. 1960. gadā 1. Latvijas PSR komandu šaha čempionātā "Sarkanā Metalurga" komandas sastāvā kļuvis par vicečempionu komandu vērtējumā. Arī vēlākajos gados bijis šīs komandas sastāvā. Savus pēdējos panākumus šahā guvis 1968. gadā, kad pēc ilgāka pārtraukuma, atsācis piedalīšanos turnīros un Liepājas šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu, bet 1973. gadā – 3. vietu. Pēdējo reizi Liepājas čempionātā piedalījies 1976. gadā.

1950. gados strādājis par ekonomistu Liepājas ādu fabrikā. Mūža nogalē aizrāvies ar glezniecību, pārsvarā strādājot jauktā tehnikā. Sasniedzis neapstrīdamu meistarību savās gleznās attēlodams dzimtās Liepājas skatus. 1987. gadā Bleka gleznu kolekciju ieguva Liepājas muzejs, bet 2011. gada pvasarī Liepājas muzeja telpās notika izstāde "Liepāja šahista Igora Bleka (1911 - 1992) gleznās".

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 1945. gads — 4.-6. vieta.
* 1946. gads — 9. vieta.
* 1947. gads — 7. vieta.
* 1948. gads — 17.-18. vieta.
* 1950. gads — 5.-8. vieta.
* 1951. gads — 4. vieta.
* 1952. gads — 9.-11. vieta.
* 1953. gads — 14.-16. vieta.
* 1955. gads — 14.-15. vieta.
* 1958. gads — 17.-18. vieta.
* 1959. gads — 9. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  laikraksts „Kurzemes Vārds" Nr.1, 1933
2. ↑  "Latvijas šaha olimpiāde", laikraksts "Par Atgriešanos Dzimtenē", 15.01.1958
3. ↑  «Starp melnbalto lauciņu pasauli un krāsu prieku». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. martā. Skatīts: 2015. gada 9. jūlijā.
4. ↑  "Šachs", žurnāls "Zvaigzne", 15.02.1951
5. ↑  Izstāde "Liepāja šahista Igora Bleka (1911 - 1992) gleznās"[novecojusi saite]

Literatūra
----------

* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
Lielā Tēvijas kara piemiņas vieta pie Maskavas kremļa 2005. gadā
**Lielais Tēvijas karš** (krievu: *Великая Отечественная война*) jeb saīsināti **LTK** (krievu: *ВОВ*) ir termins, ko izmantoja PSRS, bet mūsdienās izmanto Krievijā un atsevišķās citās pēcpadomju valstīs, lai apzīmētu Otrā pasaules kara cīņas starp PSRS un Trešo reihu ar tā sabiedrotajiem (Bulgārija, Ungārija, Itālija, Rumānija, Slovākija, Somija un Horvātija). Šis Otrā pasaules kara posms sākās 1941. gada 22. jūnijā, kad Trešais reihs uzbruka PSRS, un beidzās 1945. gada 8. maijā, kad Vērmahts parakstīja kapitulācijas aktu.

Tajā neieskaita Polijas kampaņu, Ziemas karu un Baltijas valstu okupāciju, kurās PSRS piedalījās kā Vācijas sabiedrotā. Arī Mandžūrijas operāciju 1945. gada augustā ar Mandžūrijas, Sahalīnas un Kuriļu salu okupāciju padomju historiogrāfijā neuzskata par Lielā Tēvijas kara sastāvdaļu.

Nosaukums
---------

Šis termins tika atvasināts no 1812. gada Tēvijas kara, kad Krievijas Impērija cīnījās pret Napoleonu. Pirmo reizi šo terminu lietoja Staļins, kad radio uzrunāja PSRS iedzīvotājus 1941. gada 3. jūlijā. Vēlāk laikrakstā "Pravda" šis termins parādījās atkārtoti. 1942. gadā tika nodibināts Tēvijas Kara ordenis, kurš arī nostiprināja šo terminu. Lielais Tēvijas karš PSRS tika uzsvērts kā cīņa starp divām ideoloģijām, kurā uzvarējusi PSRS paustā komunisma ideoloģija.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Great Patriotic War*** |

Pasaulē parasti šo Otrā pasaules kara posmu apzīmē ar terminu "Otrā pasaules kara Austrumu fronte". Vācu valodā ir sastopami arī jēdzieni "krievu kampaņa" (vācu: *Russlandfeldzug*) un "karagājiens uz austrumiem" (vācu: *Ostfeldzug*), tomēr parasti tiek lietots jēdziens "Karš pret Padomju Savienību" (vācu: *Krieg gegen die Sowjetunion 1941–1945*).

Skatīt arī
----------

* Otrais pasaules karš
* Otrā pasaules kara Austrumu fronte
* Uzvaras diena
**Alberts Simonsons** (angļu: *Albert Simonson*; 1914. gada 26. decembris Ņujorka — 1965. gada 16. novembris Sanhuana) bija ASV šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis bagātā ģimenē un jaunībā nopietni nodarbojies ar šahu. 1933. gadā Ņujorkā nacionālā turnīrā dalījis otro vietu, atpaliekot tikai no uzvarētāja Rubena Faina. Šis rezultāts deva Simonsonam vietu ASV komandā Pasaules šaha olimpiādē 1933. gadā, kurā viņš komandu vērtējumā izcīnīja zelta medaļu. 1936. gadā ASV šaha čempionāta izcīnījis otro vietu aiz Semjuela Reševska. Nākamajā ASV šaha čempionātā 1938. gadā bijis trešais. Vēl divas reizes piedalījies ASV šaha čempionāta finālos (1940, 1951), taču iepriekšējos panākumus nav vairs atkārtojis. Divus gadus pēc kārtas dalījis pirmo vietu Manhatanas šaha kluba čempionātā, taču abas reizes zaudējis papildu mačā par čempiona nosaukumu (1937-1938).

Bijis pazīstams speciālists daudzās kāršu un galda spēlēs, un pēc savu laikabiedru atmiņām cietis no ievērojamas azartspēļu atkarības. Bijis trīs reizes precējies un triju bērnu tēvs.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Albert Simonson
2. ↑  «1st US Championship; 1936». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 8. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 2. jūnijā.
3. ↑  2nd US Championship; 1938
4. ↑  3rd US Championship; 1940
5. ↑  8th US Championship; 1951

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Alberts Šimens** (dzimis 1950. gada 17. februārī) ir lietuviešu ekonomists un politiķis. Viņš bija Lietuvas premjerministrs trīs dienas 1991. gada janvārī (no 10. līdz 13. janvārim). Viņš pazuda 1991. gada janvāra notikumu laikā.

Biogrāfija
----------

A. Šimens 1972. gadā absolvēja Viļņas Universitāti ar ekonomikas grādu. No 1984. līdz 1989. gadam viņš lasīja lekcijas Viļņas Gedimina tehniskajā universitātē.

A. Šimens pievienojās *Sajūdis* kustībai un tika ievēlēts Augstākajā padomē — Atjaunošanas Seimā. 1990. gada 11. martā viņš parakstīja Lietuvas valsts atjaunošanas aktu, pasludinot Lietuvas neatkarību no Padomju Savienības. 1991. gada janvārī, kad pirmā Kazimiras Prunskienes vadītā valdība atkāpās cenu pieauguma dēļ, Šimens kļuva par gandrīz neizmainītās valdības jauno premjerministru. Tomēr Padomju armijai ienākot Viļņā un ieņemot galvenās ēkas A. Šimens pazuda. Ārkārtas sēdē Ģedimins Vagnoris pārņēma viņa funkcijas un kļuva par premjerministru. A. Šimens pēkšņi atgriezās 14. janvārī. Viņš pievienojās Ģ. Vagnora valdībai kā ekonomikas ministrs 1991. gada 30. maijā un strādāja līdz valdība atkāpās 1992. gada 22. jūlijā.

1994. gadā A. Šimens pievienojās Lietuvas Kristīgi demokrātiskajai partijai un 1996. gadā tika ievēlēts Septītajā Seimā. Viņš neveiksmīgi startēja 2004. gada Saeimas un Eiropas Parlamenta vēlēšanās pēc kurām darbojās privātajā sektorā.

A. Šimens publicējis vairākus akadēmiskos darbus par ekonomiku un monogrāfiju par ekonomikas reformām Lietuvā no 1990. līdz 1994. gadam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Alberts šimenas (lietuviski)».