recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hagans Ehmeds** (azerbaidžāņu: *Xaqan Əhməd*; dzimis 2011. gadā) ir Azerbaidžānas FIDE meistars šahā (2023).

Biogrāfija
----------

Baku šaha skolas audzēknis. 2019. gadā dalījis 1.-2. vietu Azerbaidžānas skolēnu šaha čempionātā U8 vecuma grupā, taču sliktāka papildu koeficienta dēļ palicis otrais.

Vairākkārt ar panākumiem pārstāvējis savu valsti Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2021. gadā uzvarējis FIDE tiešsaites ātrā šaha pasaules kausā U10 vecuma grupā. 2022. gadā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Pēc gada uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā šajā pašā vecuma grupā.

2023. gada martā debitējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  Azerbaijan School Chess Championship 2019 - U8
2. ↑  FIDE Online Rapid World Cup Cadets & Youth - O10
3. ↑  European Youth Chess Championship 2022 - Open 12
4. ↑  European Youth Chess Championship 2023 - Open 12
5. ↑  Avropa çempionları Vətənə qayıtdı
6. ↑  European Youth Chess Champions 2023 crowned in Mamaia, Romania - European Chess Union
7. ↑  European Individual Chess Championship 2023

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
ES komisārs Johaness Hāns gadskārtējā Hanzas Parlamenta sanāksmē 2012. gadā
**Hanzas Parlaments** ir biedrība, kas apvieno vairāk nekā 50 tirdzniecības un rūpniecības, un amatniecības kameras un līdzīgas organizācijas visā Baltijas jūras reģionā. Kopīgais mērķis ir stiprināt mazos un vidējos uzņēmumus (MVU). Centrālais birojs sākotnēji atradās Kopenhāgenā, bet nu jau vairākus gadus darbojas Hamburgā, kur biedrība ir arī reģistrēta kā bezpeļņas organizācija. Hanzas Parlamenta darbība aizsākās 1990. gadu sākumā, un kopš 1994. gada tās ietvaros tiek veikti konkrēti Eiropas Savienības (ES) struktūrfondu finansēti projekti. Eiropas Savienības paplašināšanās 2004. gadā ievērojami pastiprināja sadarbību ar valstīm Eiropas austrumu reģionos un šobrīd Hanzas Parlamentu pārstāv biedri no 11 valstīm: Norvēģijas, Zviedrijas, Somijas, Krievijas, Igaunijas, Latvijas, Lietuvas, Baltkrievijas, Polijas, Dānijas un Vācijas. Hanzas-Parlamenta priekšsēdētājs ir Dr. Jirgens Hogeforsters (Dr. Jürgen Hogeforster).

Hanzas-Parlaments tika nodēvēts vēsturiskās Hanzas savienības vārdā — starptautiskas un veiksmīgas organizācijas viduslaikos. Tomēr tas salīdzinājumā ar "seno" Hanzu, kas bija aktīva arī tālos rietumos, piemēram, Brigē (Beļģija) vai Anglija, apvieno valstis ap Baltijas jūru (Dānija, Vācija, Polija, Latvija, Lietuva, Igaunija, Krievija, Baltkrievija, Somija, Zviedrija un Norvēģija).

Lai panāktu ciešāku sadarbību starp MVU sektoru un akadēmiskajām institūcijām, kvalifikāciju pilnveidošanai MVU un pētniecības jomā, Hanzas Parlaments nodibināja Baltijas Jūras akadēmiju (*Baltic Sea Academy*), kas uzsāka savu darbību 2010. gadā, apvienojot nu jau 17 augstskolas un universitātes no 9 valstīm.

Hanzas konferences
------------------

Kaut gan Hanzas Parlamenta darbība ir galvenokārt vērsta uz MVU ekonomikas attīstības veicināšanu, tā atbalsta arī sadarbību starptautiskā līmenī kultūras jomā un makro-reģionālo attīstību Baltijas jūras reģionā kopumā. Šim nolūkam ik gadu tiek organizēta divu dienu Hanzas konference, kuras laikā kopīgam dialogam sapulcējas uzņēmumu pārstāvji, zinātnieki un politiķi. Tā, piemēram, konferencē "Atjaunojamie enerģijas resursi un MVU Baltijas jūras reģionā" 2011. gadā uzstājās ES komisārs Ginters Etingers (*Günther Oettinger*), kā arī 2012. gadā ES komisārs Johaness Hāns (*Johannes Hahn*), runājot par "Inovāciju un reģionālo attīstību". Pēc prezentāciju sniegšanas konferences dalībnieki piedalās diskusijās pie apaļajiem galdiem. Diskusiju un pārrunu rezultāti, kā arī referāti, tiek publicēti pēc konferences *Baltic Sea Academy* grāmatu sērijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ziņojums par Baltijas jūras reģionu avīzē Hamburger Abendblatt
2. ↑  Ziņojums par Baltic Sea Academy dibināšanu[novecojusi saite]
3. ↑  «Ziņojums par Hanzas konferenci 2011. gadā par tēmu Enerģija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 1. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
**Vilhelms Haufs** (vācu: *Wilhelm Hauff*, dzimis 1802. gada 29. novembrī, miris 1827. gada 18. novembrī) bija vācu rakstnieks, romantisma literatūras pārstāvis.

Dzīves gājums
-------------

Haufs dzimis Štutgartē. Viņa tēvs Augusts Frīdrihs Haufs, valsts ierēdnis, nomira 1809. gadā, un māte ar bērniem (Vilhelmam bija brālis Hermanis un māsas Marija un Sofija) pārvācās pie viņas tēva Karla Frīderiha Elzesera uz Tībingeni.

Haufs mācījās Tībingenes ģimnāzijā, tad no 1817. gada Blaubeirenas klostera skolā. No 1820. līdz 1824. gadam viņš studēja teoloģiju Tībingenē, kur ieguva arī *Dr.phil.* grādu.

No 1824. līdz 1826. gadam Haufs strādāja par mājskolotāju Štutgartē. 1827. gadā viņš kļuva par Johana Frīdriha Kotas izdotā laikraksta *Morgenblattes für gebildete Stände* redaktoru. 1827 gadā viņš apprecēja savu māsīcu Luīzi Haufu, kura tā paša gada 10. novembrī dzemdēja viņam bērnu. Nedēļu vēlāk, 18. novembrī, Haufs nomira no vēdertīfa, ko bija ieguvis kādā ceļojumā caur Tiroli).

Literārā darbība
----------------

Savu īso literārās darbības laiku Haufs uzsāka 1825. gadā, publicējot dažas noveles (*Memoiren des Satans, Othello*) un savu pirmo pasaku almanahu. Par Haufa pazīstamāko darbu līdzās viņa pasakām kļuva 1826. gadā izdotais romantiskais romāns "Lihtenšteins".

Nozīmīgākā Haufa daiļrades daļa ir viņa literārās pasakas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vilhelms Haufs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 9931960
* LNB: 000012149
* LCCN: n50033304
* ISNI: 0000 0001 2276 2872
* GND: 118546864
* SELIBR: 250916
* SUDOC: 02742958X
* BNF: cb12392265f (data)
* BIBSYS: 90128321
* NLA: 35178569
* NDL: 00442699
* NKC: jn19990003237
* SBN identifikators CFIV085882 nav derīgs.
* BNE: XX1128370
* CiNii: DA15626231

 |

 |
**Artūrs Strēlnieks** (dzimis 1985. gada 31. jūlijā Talsos) ir latviešu basketbolists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Latvijas basketbola līgas (LBL) klubu "Rīgas Zeļļi", bet pirms tam vairākas sezonas aizvadīja pēc spēka otrās līgas (Nacionālā basketbola līga) klubā Gulbenes "Buki". Pirms tam ilgstoši spēlējis Latvijas vadošajos klubos BK Ventspils un Rīgas VEF. Nopietni pievērsies arī 3x3 basketbolam, būdams rezervists Latvijas olimpiskajai izlasei, kura izcīnīja zelta medaļas 2020. gada olimpiskajās spēlēs.

Artūra jaunākais brālis Jānis Strēlnieks arī ir profesionāls basketbolists, spēlē Latvijas izlasē (iepriekš vairākas sezonas abi brāļi kopā spēlēja BK Ventspils sastāvā).

Karjera
-------

Basketbolista gaitas sācis Talsos trenera Arkādija Bajāra vadībā.

Jauniešu basketbolā neizpelnījās atzinību spēlēt Latvijas jaunatnes izlasēs. Arī profesionālā basketbola karjeru sācis zemāka līmeņa klubos, pamazām sasniedzot Latvijas labākās komandas. Laika posmā no 2004. līdz 2007. gadam pārstāvēja BK Roja, pēc tam no 2007. līdz 2009. gadam viņš spēlēja BK Ķeizarmežs sastāvā.

Pēc tam A. Strēlniekam izdevās nokļūt spēcīgāku klubu apritē, un no 2009.—2010. gada sezonas sākuma viņš pārstāvēja LBL klubu BK Ventspils. Tā sastāvā 2009.—2010. gada sezonā izcīnīja trešo vietu LBL čempionātā, taču jau nākamajā sezonā spēlēja finālā, kurā zaudēja Rīgas VEF. Finālā BK Ventspils spēlēja arī nākamajā sezonā, kad atkal zaudēja VEF.

2012. gada jūnijā A. Strēlnieks pievienojās VEF komandai. 2012.—2013. gada LBL sezonas un 2014.—2015. gada LBL sezonas noslēgumā VEF sastāvā kļuva par LBL čempionu. 2015.—2016. gada sezonā A. Strēlnieks bija Rīgas VEF kapteinis.

2016. gada vasarā pievienojās BK "Jūrmala/Fēnikss", bet kopš 2019. gada spēlē Nacionālās basketbola līgas (LBL2) klubā Gulbenes "Buki". Šajās sezonās lielu uzmanību pievērsis 3x3 basketbolam, būdams rezervists un treniņpartneris Latvijas olimpiskajai izlasei, kura izcīnīja zelta medaļas 2020. gada olimpiskajās spēlēs.

2023. gada septembrī A. Strēlnieks pievienojās jaunizveidotajam LBL klubam "Rīgas Zeļļi".

Atsauces
--------

1. ↑  «Artūrs Strēlnieks pievienojas "VEF Rīga"». Sportacentrs.com. Skatīts: 2012. gada 3. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *Basketball Reference* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)
* LBS profils
* BK Ventspils profils
* Strēlnieka dienas Maskavā Archived 2020. gada 14. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Artūrs Strēlnieks: "Kā ir, tā ir labi"


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
VEF Rīga — 2013. gada LBL čempioni |
| --- |
|  |
| 
* Bertāns
* Bērziņš
* Blaus
* Denjelss
* Geks
* Jahovičs
* Janičenoks
* Kavaļausks
* Pasečņiks
* Pļavnieks
* Roulends
* Strēlnieks
* Zavacks
* Žvīgurs
* Galvenais treneris Ramūns Butauts

 |

 |
**Hjargasnūrs** (agrāk arī **Hirgisnūrs**; mongoļu: *Хяргас нуур*) ir liels beznoteces sālsezers Mongolijas ziemeļrietumos, Uvsnūra aimakā.

Vairāku citu ezeru (Haranūrs, Harausnūrs u.c.), Hovdas, Dzavhanas noteces galapunkts. Iespējams, ka šis ir viens no senākajiem ezeriem pasaulē, nepārtraukti pastāv jau no mezozoja otrās puses. Ūdens mineralizācija ir ap 7,5 g/l. Aizsalst no decembra beigām līdz aprīlim. Krasti zemi, tuksnešaini, vietām stepe. Bagāts ar zivīm. Dienvidos ar šauru 5 km garu caurteku savienots ar saldūdens ezeru Airagnūru (143 km²). Ziemeļu daļā ezerā divas smilšu strēles — 11 un 9 km garas. Ziemeļrietumu piekrastē karstie avoti.

Agrāko ezera terašu augstums virs tagadējā ezera līmeņa sasniedz līdz pat 100 metriem, kas liecina, ka pagātnē te bijis ievērojami lielāks ezers. 2000. gadā izveidots Hanhuhīūla-Hjargasnūra nacionālais parks.

Ezerā viena zivju suga — divu paveidu Altaja osmāns. Viens paveids pārtiek no ūdensaugiem un otrs — no zivīm — paša osmāna. Klīst nostāsti par lielu, noslēpumainu dzīvnieku, kas dzīvo šajā ezerā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hjargasnūrs***.
* Apraksts par Hirgisnūra noslēpumainā dzīvnieka meklējumiem, krieviski Archived 2006. gada 5. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
**Jevgeņijs Vasjukovs** (krievu: *Евгений Андреевич Васюков*; 1933. gada 5. marts Maskava — 2018. gada 10. maijs Maskava) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1961).

Biogrāfija
----------

1960. un 1970. gados bijis viens no vadošajiem PSRS šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātos (1955, 1958, 1960, 1962, 1972, 1978).
Daudzkārtējs PSRS šaha čempionātu finālu dalībnieks, kuros labāko panākumu guvis 1967. gadā Harkivā, kad izcīnījis 3. vietu aiz Mihaila Tāla un Ļeva Polugajevska.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1965. gadā Polaņicazdrojā uzvarējis Akibas Rubinšteina memoriālā. 1974. gadā uzvarējis spēcīgā starptautiskā šaha turnīrā Manilā, apsteidzot Tigranu Petrosjanu, Bentu Larsenu, Svetozaru Gligoriču un Lajošu Portišu. Uzvarējis vai dalījis pirmās vietas turnīros Maskavā (1961, 1962), Belgradā (1961), Varnā (1964), Reikjavikā (1968), Skopjē (1970), Prāgā (1980), Atēnās (1987).

Par panākumiem turnīros FIDE 1958. gadā Vasjukovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1961. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Sekmīgi piedalījies senioru šaha čempionātos. 1995. gadā izcīnījis Pasaules senioru vicečempiona titulu, bet 2005. gadā dalījis 1. vietu Krievijas senioru šaha čempionātā un ieņēmis 3. vietu Pasaules senioru šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ушел из жизни Евгений Андреевич Васюков (1933-2018)
2. ↑  33 Championship of Moscow 26.5.-18.6.1955
3. ↑  Championship of Moscow - 1958
4. ↑  38 Championship of Moscow - 22.11-29.12.1960
5. ↑  50 Championship of Moscow - 20.1-11.2.1972
6. ↑  Championship of Moscow - 28.1-20.2.1978
7. ↑  35 Championship of USSR - Kharkov 7-27.12.1967
8. ↑  «III Memoriał Akiby Rubinsteina Polanica Zdrój, 1965». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2017. gada 16. februārī. Archived 2012. gada 18. jūlijā, at Archive.is
9. ↑  «Manila 1974». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. augustā. Skatīts: 2017. gada 16. februārī.
10. ↑  «XV Mistrzostwa świata weteranów 2005». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. martā. Skatīts: 2017. gada 16. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Mākoņains, gaidāms kotlešu lietus** ir ASV un Kanādas *spin-off* animācijas komiksu *sci-fi sitcom* televīzijas seriāls, ko ražo *DHX Media* un *Sony Pictures Animation* kopā ar *Corus Entertainment for Cartoon Network YTV*. Balstoties uz bērnu grāmatām un tāda paša nosaukuma filmu sēriju, šis ir pirmais televīzijas seriāls, kuru producējis *Sony Pictures Animation*, un tas tika animēts, izmantojot *Toon Boom Harmony*.

Seriāla pirmizrāde Amerikas Savienotajās Valstīs notika 2017. gada 6. martā, izmantojot *Cartoon Network*, un 2017. gada 20. februārī tika demonstrēts neliels ieskats. Pēc neveiksmīgas izrādes raidījums pārcēlās uz *Boomerang SVOD* pakalpojumu, kur tas debitēja 2018. gada 11. janvārī. Kanādā sākotnēji bija plānots to pārraidīt *Teletoon*, bet tā vietā pirmizrāde notika *YTV* 2017. gada 6. aprīlī. 2018. gada 2. februārī *DHX Media* paziņoja, ka seriāls tiek turpināts jau otro sezonu. Visa pirmā sezona ir pieejama vietnē *Netflix* Lielbritānijā un Amerikas Savienotajās Valstīs. 2020. gada 24. janvārī raidījums tika noņemts no *Boomerang* straumēšanas pakalpojumu lietotnes.
Šis raksts ir par senatoru. Par citām jēdziena **Jānis Balodis** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jānis Balodis** (1890—1975) bija latviešu jurists, Senāta loceklis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Ungurpils pagastā, lauksaimnieka ģimenē. Pēc Rīgas Nikolaja ģimnāzijas beigšanas, studēja tieslietas Tērbatas universitātes Juridiskajā fakultātē. Pirmā pasaules kara sākumā viņu 1915. gadā iesauca Krievijas impērijas kara dienestā. 

Pēc atgriešanās dzimtenē Balodis 1919. gadā sāka strādāt par Rīgas apgabaltiesas prokurora vietnieku. 1921. gadā iecelts par Rīgas apgabaltiesas locekli, 1923. gadā par Tiesu palātas locekli. 1928. gada 29. jūnijā iecelts par senatoru Latvijas Senāta Kriminālās kasācijas departamentā. No 1940. gada 16. jūlija līdz Senāta likvidēšanai 1940. gada 26. novembrī bija departamenta priekšsēdētājs. Darbojās par Augstākās disciplinārās tiesas locekli, piedalījās Sodu likumu izstrādāšanas komisijas darbā.

Kopš 1920. gada aktīvi piedalījās 2. Rīgas Šaha biedrības darbā, ieņemdams dažādus amatus tās valdē un piedalīdamies šaha turnīros. No 1932. līdz 1933. gadam bija Latvijas Šaha savienības priekšsēdētājs.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā kopā ar sievu, baltu filoloģi Ritu Šāberti-Balodi devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 1951. gadā izceļoja uz ASV un apmetās uz dzīvi Mineapolē. Aktīvs latviešu sabiedriskās dzīves dalībnieks: viens no Latviešu akadēmiskās kopas dibinātājiem, Latviešu evaņģēliski luteriskās draudzes valdes loceklis, Amerikas Latviešu šaha apvienības goda biedrs, žurnāla „Šaha Pasaule" līdzstrādnieks.

Miris 1975. gada 28. maijā Mineapolē.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira (1938)

Latvijas Senāts 1938. gada novembrī. Pirmajā rindā (no kreisās): senatori R. Alksnis, J. Balodis, Dr. K. Puriņš, Civillietu kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators O. Ozoliņš, Apvienotās sapulces un Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators A. Gubens, Administratīvā departamenta priekšsēdētājs senators J. Kalacs, virsprokurors F. Zilbers, senatori F. Konradi, K. Ducmanis. Otrajā rindā no kreisās: senators A. Rumpēters, prokurors E. Bite, senatori P. Stērste, J. Grots, M. Čakste, J. Skudre, P. Leitāns, J. Ankravs, T. Bergtāls, prokurors T. Ūdris.

Atsauces
--------

1. ↑  «Senatori. Latvijas senāts 1918-1940». Latvijas Republikas Augstākā tiesa. 2008. 16. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-11-26. Skatīts: 2016-12-20.
2. ↑  Kārlis Bētiņš; Arv[īds] Kalniņš un V. Petrovs. *Šahs Latvijā līdz 1940. gadam*. Rīga : Valters un Rapa, 1940. 20. lpp. Atsaucē izmantots novecojis parametrs `|coauthors=`
3. ↑  "Latvijas senatora izvadīšana Mineapolē". *Laiks* (Nr. 58 (19.07.1975)): 2. lpp.
4. ↑  Valdības Vēstnesis Nr.262 (17.11.1938), 2.lpp.
**Rendija Millere** (angļu: *Randi Miller*; dzimusi 1983. gada 3. novembrī) ir amerikāņu brīvā stila cīkstone, kas 2008. gada vasaras olimpiskajās spēlēs piedalījās svara kategorijā līdz 63 kg un izcīnīja bronzas medaļu. Viņa ir arī Panamerikas 2006. gada čempione svara kategorijā 67 kg.

2010. gadā Rendija Millere ir pārgāja uz jaukto cīņas mākslu.

Karjera
-------

2004. gadā Kolorādospringsā Rendija piedalījās savā pirmajā starptautiskajā brīvās cīņas turnīrā — Deiva Šulca memoriālā, kur ieņēma ceturto (pēdējo) vietu. Taču pēc diviem gadiem viņa jau bija pirmā Panamerikas čempionātā cīņas sportā. Un vēl pēc diviem gadiem, 2008. gadā Rendija bija ASV cīkstoņu komandā, kas piedalījās olimpiskajās spēlēs Pekinā. Svara kategorijā līdz 63 kg bija 17 dalībnieces. Lai iekļūtu atstotdaļfinālā, divām no viņām bija jāizcīna kvalifikācijas cīņa. Viena no tām bija Rendija. Šī papildus cīņa gan viņai problēmas nesagādāja — plecu uzvara tika gūta jau cīņas 40. sekundē. Astotdaļfinālā tika gūta punktu uzvara pret ukrainieti Jūliju Ostapčuku. Ceturtdaļfinālā Rendija nespēja pretoties 2004. gada olimpisko spēļu uzvarētājai japānietei Kaori Ičo un tā guva plecu uzvaru otrajā raundā. Tomēr, gūstot divas uzvaras gandarījuma cīņās, Rendija Millere ieguva bronzas medaļu.

No 2010. gadā Rendija Millere piedalījās arī MMA sacensībās. Paralēli tam viņa turpināja startēt arī brīvās cīņas sacensībās, tomēr bez redzamiem panākumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Fight Path: Olympic medalist Randi Miller brings wrestling pedigree to female MMA» (angļu). MMAjunkie.com. 2010-07-29. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-07-12. Skatīts: 2010-07-30.
2. ↑  «Miller, Randi (USA)» (angļu). www.iat.uni-leipzig.de. Skatīts: 2019-08-13.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rendija Millere***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* *Sherdog* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Programmētāju diena** ir profesijas svētki, ko atzīst daudzi tehnoloģiju un programmēšanas uzņēmumi visā pasaulē, bet Krievijā tai pat ir oficiāls statuss. Programmētāju dienu atzīmē gada 256. dienā (100 heksadecimālajā skaitīšanas sistēmā, 28), kas iekrīt 13. septembrī īsajos gados, 12. septembrī - garajos.

Skaitlis 256 (28) tika izvēlēts, jo tas ir lielākais kombināciju skaits, ko var iekodēt 8 bitu baitā, programmētājiem labi zināms skaitlis. 256 arī ir lielākā skaitļa divi pakāpe, kas ir mazāka par 365 - dienu skaitu gadā.

Ķīna
----

Ķīnā jau ilgstoši programmētāju dienu atzīmē 24. oktobrī. Datums tika izvēlēts, jo to var pierakstīt kā 1024, kas atbilst 210. Šis datums nemainās garajos gados.

Atsauces
--------

1. ↑  «Президент России подписал указ об утверждении Дня программиста». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 11. jūlijā. Skatīts: 2013. gada 13. septembrī.
2. ↑  «中国程序员节，10月24日，你同意吗？». Skatīts: 2018-02-05.
3. ↑  «中國將10月24日 暫定為 程式設計師節(非官方認定)　Tsung's Blog». *blog.longwin.com.tw* (zh-TW). Skatīts: 2018-07-02.
Teritorijas, ko Somija pēc kara atdeva Padomju Savienībai. Porkala tika atdota Somijai 1956. gadā
**Maskavas pamiers** (somu: *Moskovan välirauha*, krievu: *Московское перемирие*) bija miera līgums, ko 1944. gada 19. septembrī parakstīja Somija, no vienas puses, un PSRS ar Lielbritāniju, no otras puses, kas faktiski izbeidza Padomju Savienības un Somijas 1941.–1944. gada karu.

Kara stāvokli izbeidza 1947. gadā parakstītais Parīzes miera līgums.

Līguma nosacījumi
-----------------

Līguma nosacījumi bija līdzīgi tiem, par kuriem tika panākta vienošanās 1940. gada Maskavas miera līgumā: Somijai bija jāatdod daļa Karēlijas un Sallas, kā arī dažas salas Somu līcī. Ar jauno pamieru Padomju Savienībai tika nodota arī visa Petsamo teritorija, un Somija turklāt bija spiesta iznomāt Padomju Savienībai Porkalu uz piecdesmit gadiem (šī teritorija tika atgriezta Somijas kontrolē 1956. gadā). 1956. gadā Padomju Savienībai atdotās teritorijas, kas joprojām atradās Krievijas kontrolē, veido aptuveni 11,50 % (44 106,23 km²) no sākotnējās Somijas teritorijas (382 561,23 km²) pirms Ziemas kara un kara turpinājuma, kā to diktēja Tartu līgums.

Citi nosacījumi paredzēja, ka Somija sešu gadu laikā samaksās Padomju Savienībai gandrīz 300 000 000 ASV dolāru (5 miljardus mūsdienu ekvivalentā) dažādu preču veidā kā kara reparācijas. Somija arī piekrita legalizēt Somijas komunistisko partiju (pēc tam, kad tā bija veikusi dažas izmaiņas partijas noteikumos) un aizliegt partijas, kuras Padomju Savienība uzskatīja par fašistiskām. Turklāt personas, kuras Padomju Savienība uzskatīja par atbildīgām par karu, bija jāapcietina un jātiesā, no kuriem pazīstamākais bija Risto Riti.

Pamiers lika Somijai izspiest vācu karaspēku no savas teritorijas, kas noveda pie kara kampaņas Lapzemē.

Skatīt vēl
----------

* Ziemas karš
* Turpinājuma karš
* Lapzemes karš

Ārējās saites
-------------
**Teofrasts** (grieķu: *Θεόφραστος*; dzimis ap 371. gadu p.m.ē. miris ap 287. gadu p.m.ē.) bija sengrieķu zinātnieks un filozofs, Aristoteļa skolnieks un sekotājs. Likeja vadītājs pēc Aristoteļa. Tiek uzskatīts par botānikas "tēvu".

Dzimis Lesbas salā. Mācījies pie Platona, vēlāk kļuva par Aristoteļa tuvu draugu un līdzgaitnieku. Visticamāk sekoja Aristotelim uz Lesbosu un uz Maķedoniju, vēlāk kopā atgriežoties Atēnās. Kad pēc Maķedonijas Aleksandra nāves Aristotelis devās prom no Atēnām, Teofrasts palika Atēnās un vadīja Likeju. Bija parapatētiķu skolas līderis turpmākos 35 gadus. Teofrasta laikā skola uzplauka, kādā brīdī tur esot mācījušies ap 2000 skolnieku. Miris 85 gadu vecumā.

*Historia plantarum*, 1549
Vairāk nekā 200 darbu autors par visdažādākajām tēmām. Daudzi no darbiem zuduši. No saglabātajiem īpaši pazīstami darbi botānikā - "Augu vēsture" (Περὶ φυτῶν ἱστορίας) un "Augu cēloņi" (Περὶ φυτῶν αἰτιῶν), kurā aprakstīti botānikas pamati, un mineraloģijā - "Par akmeņiem" (Περὶ λίθων). Pazīstams Teofrasta darbs ir "Raksturi" (Ἠθικοὶ χαρακτῆρες), kurā aprakstīti cilvēku psiholoģiskie tipi.

Darbu latviskie tulkojumi
-------------------------

* Teofrasts. Raksturi. Rīga: Valters un Rapa, 1939.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Teofrasts***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 265397758
* LNB: 000045101
* LCCN: n79108364
* ISNI: 0000 0003 9865 0994
* GND: 118621793
* SELIBR: 96547
* SUDOC: 026672685
* BNF: cb118876987 (data)
* BIBSYS: 90217993
* NLA: 35545448
* NDL: 00476092
* NKC: jn19981002210
* SBN identifikators CFIV081395 nav derīgs.
* Botanist: Theophr.
* BNE: XX907112
* CiNii: DA01434811

 |

 |
Kņazu Radvilu dzimtas ģerbonis
**Georgs Radvils**, arī **Radivils** (latīņu: *Georgius Radvillus*) jeb **Jurģis Radvila** (lietuviešu: *Jurgis Radvila*), arī **Juris (Jeržijs) Radzivils** (baltkrievu: *Юры Радзівіл*, poļu: *Jerzy Radziwiłł*, 1556–1600) bija Lietuvas dižkunigaitijas valstsvīrs un garīdznieks. Pārdaugavas hercogistes administrators (1578/1582–1586), Viļņas bīskaps (1579–1591), Krakovas bīskaps (1591–1600). Pirmais Romas katoļu baznīcas kardināls no Latvijas un Lietuvas teritorijas (1586).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1556. gada 31. maijā Viļņā Lietuvas lielmaršala un kanclera, Viļņas vaivada Nikolaja Radvila Melnā (*Mikalojus Radvila Juodasis*) ģimenē. Mācījās Viļņas un Ņasvižas kalvinistu skolās. No 1570. gada studēja Leipcigas universitātē, jezuītu ietekmē 1574. gadā pārgāja katoļu ticībā, studēja Poznaņas, Viļņas un Romas jezuītu skolās. 1574. gadā tika iecelts par Viļņas bīskapa koadjuktoru, 1579. gadā par Viļņas bīskapu. Atbalstīja Viļņas jezuītu akadēmijas (latīņu: *Alma Academia et Universitas Vilnensis Societatis Iesu*, 1579–1782) dibināšanu.

Pēc panākumiem Livonijas karā Stefans Batorijs viņu jau 1578. gadā iecēla par Livonijas hercogistes administratoru, tomēr pie savu pienākumu pildīšanas viņš varēja ķerties vienīgi pēc kara beigām 1582. gadā. Viņa vietnieks bija Demetrijs Soļikovskis, kas vēlāk kļuva par Ļvivas arhibīskapu. Pēc pēdējā Kurzemes bīskapa Magnusa nāves 1583. gadā viņš lika pievienot Kurzemes bīskapiju Livonijas hercogistei, izraisot Polijas-Lietuvas karu ar Dāniju (Piltenes mantojuma karš). Ar viņa atbalstu 1583. gadā tika izveidota Cēsu bīskapija un 1584. gadā Rīgas jezuītu koledža. Rekatolizēšanas mēģinājumi izraisīja Kalendāra nemierus (1584-1589).

1583. un 1584.-1586. gada muižu revīzijas apspriešanai Georgs Radvils sasauca Livonijas seimeli (*provincialis conventus*), lai paziņotu, ka apstiprinās agrākos Rīgas arhibīskapijas un Livonijas ordeņa lēņus, bet ne tos plašos dāvinājumus, kurus Livonijas kara juku laikā piešķīris arhibīskaps Vilhelms Brandenburgs vai administrators Jānis Hodkevičs.

1586. gada 14. jūlijā viņu svinīgi iesvētīja par Romas katoļu baznīcas kardinālu. Pēc karaļa Stefana Batorija nāves 1586. gada 12. decembrī pārtrauca pildīt savus Livonijas hercogistes administratora pienākumus.

1587. gadā kardināls G. Radvils piedalījās jaunā Polijas-Lietuvas valdnieka Sigismunda III Vāsas vēlēšanās, 1591. gadā viņu iecēla par Krakovas bīskapu.

Miris 1600. gada 21. janvārī Romā.

Atsauces
--------

1. ↑  Edgars Dunsdorfs, Arnolds Spekke. Latvijas vēsture 1500 – 1600. Daugava, 1964. - 168 lpp.
2. ↑  Edgars Dunsdorfs, Arnolds Spekke. Latvijas vēsture 1500 – 1600. Daugava, 1964. - 265 lpp.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Jānis Hodkevičs**  |  **Livonijas vietvaldis** 1578./1582. - 1586. | Pēctecis: |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 50140848
* LCCN: n2008022648
* ISNI: 0000 0000 7139 0705
* GND: 123652545
* SELIBR: 372583
* BNE: XX1606478

 |

 |
**Baltu-slāvu valodas**, dažkārt arī **baltslāvu valodas**, ir pie indoeiropiešu valodu saimes piederošas valodas. Tās ietver baltu un slāvu valodas. Baltu un slāvu valodām ir vairākas lingvistiskas iezīmes, kas nav sastopamas nevienās citās indoeiropiešu valodās, kas norāda uz kopīgas attīstības periodu. Lai gan uzskats par baltu un slāvu valodu vienotību dažkārt ir apstrīdēts (daļēji politisku iemeslu dēļ), indoeiropiešu valodniecības speciālistu vidū ir vispārēja vienprātība klasificēt baltu un slāvu valodas vienā atzarā, nu vairs tikai dažām to kopības iezīmēm paliekot diskutablām.

Baltu-slāvu valodu koks
Baltu-slāvu pirmvaloda ir rekonstruēta, izmantojot salīdzinošo metodi, ņemot vērā visas baltu-slāvu valodu kopīgās fonētiskās un gramatiskās iezīmes.

Kopīgās iezīmes
---------------

Uz baltu un slāvu valodu kopību norāda virkne kopīgu fonētisku un gramatisku jauninājumu, kas nav kopīgi ar citām indoeiropiešu valodām. Baltu un slāvu valodās ir arī kopīgi vārdi. Tie vai nu nav atrodami citās indoeiropiešu valodās (izņemot gadījumus, kad tie ir aizgūti), vai arī ir pārmantoti no indoeiropiešu pirmvalodas, bet to nozīme tieši baltu-slāvu valodās ir mainījusies salīdzinājumā ar citām indoeiropiešu valodām. Tas norāda, ka baltu un slāvu valodām ir bijis kopīgs attīstības periods.

Skatīt arī
----------

* Baltu-slāvu pirmvalodas hipotēze
**Minoritātes** jeb **mazākumtautības valoda** ir valoda, ko prot kāda valsts iedzīvotāju mazākumgrupa.

Eiropā un citās vietās pasaulē, piemēram Kanādā, minoritāšu valodas tiek noteiktas likumdošanā vai konstitucionālos dokumentos un tām tiek nodrošināts lielāks vai mazāks oficiāls atbalsts.

Dažas minoritāšu valodas vienlaikus ir arī valsts valodas, piemēram īru valoda Īrijā. Tāpat dažas nacionālās valodas bieži tiek definētas par minoritāšu valodām gadījumos, kad tās ir bezvalstu tautu valodas.

Definīcija starptautiskajās tiesībās
------------------------------------

Kā noteikts Eiropas reģionālo vai minoritāšu valodu hartā:

*"reģionālās vai minoritātes valodas" ir valodas, kas:* 
1. *tradicionāli tiek lietotas valsts teritorijas daļā šīs valsts pilsoņu kopienā, kas ir skaitliski mazāka, nekā pārējais šīs valsts iedzīvotāju skaits; un*
2. *atšķiras no šīs valsts oficiālās valodas*

Problemātika
------------

 
Minoritāšu valodas kādā valstī bieži vien tiek marginalizētas visdažādāko iemeslu dēļ. Tas var būt nelielais valodas pratēju skaits, pratēju skaita samazināšanās, zemais valodas prestižs vai izkoptības pakāpe, kā arī vienkārši par dialektiem attiecībā pret dominējošo valodu. Tās reizumis uztver kā apdraudējumu, piemēram nesenā ķeltu valodu (īru, meniešu, skotu gēlu, velsiešu, korniešu un bretoņu) atdzimšana tiek dažkārt uztverta kā atbalsts separātismam, tādējādi par apdraudējumu politiskajai stabilitātei. Imigrantu minoritāšu valodas bieži tiek uztvertas kā šo valodu lietotāju nevēlēšanās integrēties.

Zīmju valodas bieži netiek atzītas par īstām dabiskām valodām, neskatoties uz to, ka tās tiek plaši pētītas. Piemēram, ASV amerikāņu zīmju valoda ir visvairāk lietotā minoritātes valoda un gandrīz vai vienīgā oficiāli neatzītā valoda.

Atsauces
--------

1. ↑  «Celtic languages. The Columbia Encyclopedia, Sixth Edition. 2001-07». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 17. februārī. Skatīts: 2010. gada 7. maijā. Archived 2009. gada 17. februārī, *Wayback Machine* vietnē.

Skatīt arī
----------

* Reģionālā valoda
* Valodu politika
* Zīmju valoda
* Dzimtā valoda
* Svešvaloda

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85077218
* GND: 4132313-0

 |

 |
***United Artists*** vai **UA** ir ASV kino un televīzijas studija. Studiju 1919. gadā nodibināja Deivids Vorks Grifits, Čārlijs Čaplins, Mērija Pikforda un Daglass Fērbenkss, kas bija tā laika nozīmīgākās kinopasaules zvaigznes. Viņi apvienojās, lai būtu neatkarīgi no filmu izplatītāju kompānijām, kas guva no viņu filmām nepamatoti lielu peļņu.

*United Artists* akciju īpašnieki Daglass Fērbenkss, Mērija Pikforda, Čārlijs Čaplins un Deivids Vorks Grifits 1919. gadā.
Gandrīz gadsimta laikā kopš studijas dibināšanas, studija vairākas reizes pārdota un restrukturizēta. Tagad studija, kam formāli saglabāts tas pats nosaukums, pieder uzņēmumam *Metro-Goldwyn-Mayer* (MGM), kas to iegādājās 1981. gadā, mainot savu nosaukumu uz *MGM/UA Entertainment Corporation*. 2014. gadā tika nopirkta *United Artists Media Group* akciju kontrolpakete, bet 2015. gadā vēl pārējās akcijas. Šī darījuma rezultātā 2015. gada decembrī par MGM televīzijas un digitālās grupas prezidentu kļuva Marks Bērnets.

*United Artists* nosaukumu izmanto kā zīmolu produkcijai, ko uzņem kompānijas MGM iekšienē un ko pati kompānija arī izplata.

Lielākā daļa no *United Artists* filmām, kas uzņemtas pēc 1952. gada, tagad pieder MGM. Turpretī agrāk uzņemtās filmas (ar dažiem izņēmumiem) pieder citām kompānijām (piemēram, Teda Tērnera dibinātajam uzņēmumam *Turner Entertainment*) vai arī ir brīvi pieejamas sabiedrībai.

Atsauces
--------

1. ↑  «United Artists and the Great Features». *Charlie Chaplin*. British Film Institute. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 17. jūnijs.
2. ↑  «Metro-Goldwyn-Mayer Inc. History». fundinguniverse.com.
3. ↑  «Mark Burnett Named President of MGM Television». variety.com.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
Helsinku katedrāle
**Neandertāle** jeb **Neandera ieleja** (vācu: *Neandertal*) ir Reinas pietekas Diseles ielejas posms apmēram 12 kilometrus uz austrumiem no Ziemeļreinas-Vestfālenes galvaspilsētas Diseldorfas.

Ieleja nosaukta 17. gadsimta komponista un teologa Joahima Neandera (*Joachim Neander*, 1650 – 1680) vārdā, kurš mīlēja pastaigāties pa Diseles ieleju. Ieleju veidoja kaļķakmens klintis, tomēr tā ieguve 19. un 20. gadsimtā ievērojami pārveidojusi ielejas ainavu. 1856. gada augustā ieleja kļuva slavena kā vieta, kur Kleine Feldhofergrotes (*Kleine Feldhofer Grotte*) klinšu alā atrastas zinātnē pirmās neandertālieša atliekas. Ne klints, ne ala mūsdienās nav saglabājušās.

* Neandertāles muzejsNeandertāles muzejs
* Kleine Feldhofergrotes alas vietaKleine Feldhofergrotes alas vieta
* Dzirnavas uz Diseles upesDzirnavas uz Diseles upes
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Neandertāle***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 142148570657024311698
* GND: 4117790-3

 |

 |
***Spektr.press*** ir tiešsaistes ziņu žurnāls krievu valodā, kas atrodas Rīgā, Latvijā. To 2014. gadā izveidoja Antons Lisenkovs, bijušais žurnālists no krievu valodas ziņu vietnes *Lenta.ru*.

Spektr.press ir daudzkārtējs *Redkollegia* krievu valodas žurnālistikas balvas laureāts. *Dmitrijs Durņevs* no Spektr tika apbalvots 2020. 2021. gadā un divas reizes 2022. gadā.

Pēc Lisenkova teiktā, vietni atbalsta Baltijas ziņu vietne Delfi.

Saskaņā ar *Journalismfund Europe* teikto "projekta materiāli tiek prezentēti vairākos formātos: profesionālas ekspertīzes, reportāžas un intervijas teksta un video veidā".

Starp Spektr komentāriem ir: *Valērijs Panjuškins*, *Ludmila Petranovskaja*, *Gaļina Timčenko* (*Meduza*) un citi.

interneta adrese
----------------

*

Atsauces
--------

1. ↑
2. 1 2
3. ↑  Joanna Fomina. Political Dissent and Democratic Remittances: The Activities of Russian Migrants in Europe ISBN 1000479668, 9781000479669, Routledge, 2021
4. ↑
5. ↑
Motocikla drošības spilvens
*Suzuki Alto* ar priekšējiem un sānu drošības spilveniem
**Drošības spilvens** ir pasīvās drošības sistēma transportlīdzekļos. Paredzēts pasažieru un vadītāja aizsardzībai, lai tie nesavainotos pret cietām virsmām automašīnas trieciena gadījumā.

Drošības spilvens sastāv no elastīga apvalka, kurš transportlīdzekļa avārijas gadījumā strauji piepildās ar gāzi, tādējādi mīkstinot automašīnas pasažieru triecienu pret iekšējiem objektiem. Mūsdienu automašīnās ir vairāki drošības spilvenu modeļi, kas izvietoti pasažierim priekšā un sānos. Sensori (akselerometri, trieciena sensori, sāna (durvju) spiediena sensori, riteņu ātruma sensori, žiroskopi, bremžu spiediena sensori un sēdvietu aizņemšanas sensori) izvietoti automašīnas priekšdaļā vai salonā un atkarībā no priekšas vai sāna trieciena, mašīnas ātruma samazināšanās pakāpes un citiem parametriem, iedarbina attiecīgos spilvenus.

Par automašīnu drošības spilvena izgudrotāju uzskata vācieti Valteru Lindereru (*Walter Linderer*). Viņa drošības spilvenu piepūta saspiests gaiss, kuru iedarbināja vai nu trieciens buferī vai vadītājs. Viņš savu izgudrojumu patentēja 1953. gada 12. novembrī, bet līdzīgu sistēmu dažus mēnešus agrāk jau bija patentējis amerikānis Džons Hetriks (*John W. Hetrick*). Mūsdienās izmantoto tehnoloģiju 1963. gadā izstrādāja japānis Jasuzaburo Kobori (*Yasuzaburou Kobori*, 小堀保三郎). 1967. gadā amerikānis Alens Brīds (*Allen K. Breed*) izgudroja trieciena sensoru, kas sastāvēja no lodes, kas ar magnētu iestiprināta caurulē. Šis risinājums izrādījās ļoti veiksmīgs, un Brīds to piedāvāja *Chrysler*. 1970. gados *Ford* un *General Motors* drošības spilvenu ieviesa savās automašīnās. 1977. gadā *General Motors* pārtrauca drošības spilvenu iebūvēšanu klientu intereses trūkuma dēļ. Tikai 1990. gados sākās plaša drošības spilvenu izmantošana ASV automašīnās.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Drošības spilvens***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 01179609
* NKC: ph386377

 |

 |
**Luiss de la Fuente Kastiljo** (spāņu: *Luis de la Fuente Castillo*; dzimis 1961. gada 21. jūnijā) ir Spānijas futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlēja kreisās malas aizsarga pozīcījā. Kopš 2022. gada decembra ir Spānijas izlases galvenais treneris.

Spēlētāja karjera
-----------------

De la Fuente ir Bilbao "Athletic" kluba jauniešu akadēmijas audzēknis. No 1978. līdz 1982. gadam spēlēja kluba otrajā komandā, bet vēlāk pārstāvējis galveno komandu un spēlejis *La Liga*. 1983. un 1984. gadā kļuva par Spānijas čempionu. 1984. gada kļuva arī par Spānijas Karaļa kausa ieguvēju. No 1987. līdz 1991. gadam spēlēja *Sevilla* rindās, bet 1991. gadā atgriezās Bilbao "Athletic". Karjeru noslēdza *Alavés*, spēlējot trešajā pēc līmeņa līgā, 33 gadu vecumā. Spēlējis Spānijas U-18 un U-21 izlasēs.

Trenera karjera
---------------

Trenera karjeru sāka *Portugalete* klubā reģionālajā līgā. 2000. gadā tika apstiprināts par *Aurrerá* galveno treneri *Segunda División B* līgā. Vēlāk strādāja ar *Sevilla* un Bilbao "Athletic" jauniešu komandām. Pēc tam vadīja Bilbao "Athletic" dublieru komandu. 2011. gadā no jūlija līdz oktobrim bija *Alavés* galvenais treneris.

2013. gadā kļuva par Spānijas U-19 izlases galveno treneri. 2015. gadā uzvarēja Eiropas U-19 čempionātā. 2018. gadā uzsāka darbu ar Spānijas U-21 izlasi. Viņa vadībā komanda uzvarēja 2019. gada Eiropas U-21 čempionātā. 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, kas norisinājās 2021. gadā, De la Fuente bija Spānijas olimpiskās izlases galvenais treneris un izcīnīja sudraba medaļu.

2022. gada 8. decembrī viņš tika iecelts par Spānijas izlases galveno treneri, stājoties amatā Luisa Enrikes vietā. De la Fuentes vadībā Spānijas izlase uzvarēja 2022.—2023. gada UEFA Nāciju līgā.

Sasniegumi
----------

### Spēlētāja karjerā

**Athletic Bilbao**

* *La Liga*: 1982–83, 1983–84
* Spānijas Karaļa kauss: 1983–84
* *Supercopa de España*: 1984 (piešķirts automātiski, uzvarot līgu un Karaļa kausu)

### Trenera karjerā

**Spānijas U19 izlase**

* UEFA Eiropas U-19 čempionāts: 2015

**Spānijas U21 izlase**

* UEFA Eiropas U-21 čempionāts: 2019

**Spānijas olimpiskā (U23) izlase**

* Vasaras olimpisko spēļu sudrabs: 2020

**Spānijas izlase**

* UEFA Nāciju līga: 2022–23

Atsauces
--------

1. ↑  «Luis de la Fuente is Spain's new coach, succeeding Luis Enrique». *marca.com* (angļu). 2022. gada 8. decembrī. Skatīts: 2023. gada 12. septembrī.
2. ↑  «Spain's Nations League triumph calms doubt around De la Fuente project». *besoccer.com* (angļu). Skatīts: 2023. gada 12. septembrī.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)
**Eiropiešu izcelsmes afrikāņi** jeb **baltie afrikāņi** ir Āfrikā dzimuši vai pastāvīgi dzīvojoši eiropiešu izcelsmes cilvēki, kuri sevi identificē kā "baltie". 

Pirms dekolonizācijas balto afrikāņu skaits sasniedza 10 miljonus, eiropiešu izcelsmes afrikāņi bija sastopami visās kontinenta daļās, īpaši Dienvidāfrikā (afrikāneri un briti), Dienvidrietumu Āfrikā (vācieši), Alžīrijā (franči), Rodēzijā (pārsvarā briti), Kenijā (briti) un Angolā (portugāļi). Tomēr koloniju neatkarības iegūšanas laikā un pēc tam daudzi no viņiem pameta kontinentu. Tomēr baltie afrikāņi joprojām ir viena no dominējošajām nacionālajām minoritātēm dažās galvenokārt dienvidu Āfrikas valstīs.

Āfrikas valsts ar vislielāko balto afrikāņu izcelsmes eiropiešu iedzīvotāju skaitu ir Dienvidāfrikas Republika — aptuveni 4,9 miljoni (8,7 % iedzīvotāju). Lai gan baltajiem afrikāņiem vairs nav ekskluzīva statusa, viņi joprojām kontrolē lielu daļu rūpniecības un lauksaimniecības atsevišķos reģionos. Līdz pat 20. gadsimta 40. gadiem Dienvidāfrikā balto iedzīvotāju īpatsvars pastāvīgi pieauga, sasniedzot 21 %, kamēr melnādaino īpatsvars samazinājās līdz 67 %, bet krāsaino un aziātu īpatsvars — līdz 12 %. Taču 1980. gadā, neraugoties uz pakāpenisku balto skaita pieaugumu, to īpatsvars Dienvidāfrikā samazinājās līdz 16 %, 1990. gadā — līdz 13,8 %, bet 2001. gadā jau līdz 9,6 %.

Ārējās saites
-------------
**Konrāds Pētersons** (1888-1981) bija latviešu inženieris, 1905. gada revolūcijas dalībnieks. Tirdzniecības un rūpniecības a/s "Kūdra" pilnvarnieks (1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1888. gada 15. oktobrī Rīgā Dāvida Pētersona ģimenē. Mācījās Tilo (Tilava) pamatskolā, pēc tam Mangaļu jūrskolā, no kuras viņu izslēdza par nepakļāvību (cita starpā ignorējis prasību runāt tikai krieviski). Iesaistījās 1905. gada revolūcijas notikumos Rīgā, piedalījās 13. janvāra demonstrācijā un Uzbrukumā Rīgas centrālcietumam. Revolūcijas apspiešanas laikā 1905. gada 31. decembrī viņa tēvs palīdzēja Rainim bēgt no Rīgas, kurā bija izsludināts karastāvoklis, vēlāk arī Konrāds Pētersons ar kravas kuģi bēga uz Skotiju. Dzīvoja pie sava tēvoča Kārļa Pētersona Dublinā, studēja Īrijas Nacionālajā universitātē un 1916. gadā piedalījās Lieldienu sacelšanās (*Easter Rising*) kaujās. Uzbūvēja pirmās kūdras rūpnīcas Kilberijā (*Kilberry*). Latvijas neatkarības laikā atgriezās dzimtenē un nodarbojās ar rūpniecisku kūdras ieguvi, vadīja tirdzniecības un rūpniecības a/s "Kūdra". 

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā atkal devās trimdā uz Īriju, bija valstij daļēji piederošā kūdras pētniecības centra *Bord na Móna* ("Kūdras valde") zinātnieks.

Miris 1981. gada 16. janvārī Ātijā (*Athy*), Kildēras grāfistē, apglabāts Ātijas pilsētas kapos. 2013. gadā Latviešu biedrības Īrijā pārstāvji ar Latvijas vēstnieka Īrijā Pētera Kārļa Elferta piedalīšanos sakopa Konrāda Pētersona kapavietu.

Atsauces
--------

1. ↑  Stāsts par Pētersoniem Īrijā Sveiks nr, 193. - 2012. gada 24. oktobrī
2. ↑  Ko stāsta vēsture Archived 2016. gada 29. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. Īrijas vēstis 2013
3. ↑  mfa.gov.lv[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Stāsts par Pētersoniem Īrijā. - Sveiks. Nr.192
* Stāsts par Pētersoniem Īrijā. - Sveiks. Nr.193
* Stāsts par Pētersoniem Īrijā. - Sveiks. Nr.194
* Stāsts par Pētersoniem Īrijā. - Sveiks. Nr.195
* Stāsts par Pētersoniem Īrijā. - Sveiks. Nr.196
* Nekropole - Konrāds Pētersons
**Vatabautisms** (angļu: *whataboutism* arī *whataboutery*, "bet kā ar...") ir argumentācijas paņēmiens, kura ietvaros persona izvairās no atbildēšanas uz jautājuma, argumentu sniegšanas vai atsakās piedalīties diskusijā, tā vietā pajautājot pretjautājumu vai izsakot kādu apsūdzību. Vatabautismu mērķis bieži vien ir novērst uzmanību no konkrētā jautājuma vai problēmas, tādējādi no tās izvairoties, apšaubīt saņemtās kritikas pamatojumu, kritiķa uzticamību, integritāti un taisnīgumu, kā arī (pamatoti vai nepamatoti) diskreditēt vai minimizēt konkrētu kritisku argumentu. Bieži vatabautismi kritiku pavērš pret pašu kritizētāju, viņa uzskatiem vai rīcību, norādot uz dubultiem standartiem vai liekulību, vai vienādo abu rīcību caur līdzīgām īpašībām. Pat, ja pretjautājumi vai apsūdzības pēc satura ir pamatoti, vatabautismi tiek pielietoti ar mērķi izvairīties no atbildes, nevis nonākšanai pie patiesības.

Vatabautismi ir uzskatāmi par loģikas kļūdu, un tie gan vēsturiski, gan mūsdienās tiek izmantoti propagandā un dezinformācijā, kā arī diskusijās par politiku.

Etimoloģija
-----------

Termins "vatabautisms" nāk no angļu "what about..." — tulkojumā "kā ar...", kas mēdz būt ievadošie vārdi vienkāršam vatabautismam.

Lai gan latviešu medijos tiek izmantots termins "vatabautisms", tam vēl nav oficiāla tulkojuma.

Atsauces
--------

1. ↑  «Cambridge dictionary». Skatīts: 2023. gada 26. janvāris.
2. ↑  «A–Z - Whataboutism - Criticize me, I'll just criticize you back». *www.freitag.de* (vācu). Skatīts: 2023-01-26.
3. ↑  «Loģikas kļūdas 2». *SkeptiCafe* (lv-LV). 2019-07-15. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023-01-26. Skatīts: 2023-01-26.
4. ↑  «What's The Problem With Whataboutism?». *Dictionary.com* (en-US). 2020-07-02. Skatīts: 2023-02-01.
5. ↑  «Whataboutism». *The Economist*. ISSN 0013-0613. Skatīts: 2023-01-26.
6. ↑  «Chapter 15: Strategic Messaging: Propaganda and Disinformation Efforts | George C. Marshall European Center For Security Studies». *www.marshallcenter.org* (vācu). Skatīts: 2023-01-26.
7. ↑  «What's The Problem With Whataboutism?». *Dictionary.com* (en-US). 2020-07-02. Skatīts: 2023-01-26.
8. 1 2  «"Bet tie taču bija Hitlera sabiedrotie!" Naidīgu publicitāti izpelnījies nupat izdotais okupācijas noziegumu dokumentu krājums». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-01-26.
9. ↑  «Alise Zariņa | Kurām dzīvībām ir nozīme?». *satori.lv* (angļu). Skatīts: 2023-01-26.
10. ↑  «UKRAINA 2022». *punctum* (angļu). Skatīts: 2023-01-26.
11. ↑  «Domāšanas sakārtošana laikā, kad karš ir netālu no namdurvīm». *klasika.lsm.lv*. Skatīts: 2023-01-26.
Jūlijs Dievkociņš
Jūlija Dievkociņa kaps Zalves kapsētā
**Jūlijs Dievkociņš** (dzimis 1879. gada 12. augustā, Aronas pagastā, miris 1906. gada 3. februārī, Biržu pagastā) bija latviešu dzejnieks, bērnu rakstnieks, skolotājs un revolucionārs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1879. gadā kalpa, vēlāk mūrnieka ģimenē. Mācījās Lauteres pagasta skolā, tad Vestienas draudze un Bērzaunes draudzes skolās, pēc tam Valkas skolotāju seminārā (1895–1899). Strādāja par skolotāju Litenē (1899–1902), Rīgā (1902–1903), Lielzalvē (1903-1906). Dzejnieks dzīvi interesējās par pedagoģijas jautājumiem un par iespējamām skolu reformām. Viņš vadīja bērniem veltīto nodaļu žurnālā „Jaunības draugs".

1905. gada revolūcijas laikā Jūlijs organizēja vietējo skolotāju sanāksmes, bija rīcības komitejas loceklis, piedalījās kā delegāts skolotāju sanāksmēs Rīgā. 1905. gada rudenī mītiņā pie Lielzalves skolas viņš nolasīja „Latvijas pagastu skolu reformu projektu". 1906. gadā, sākoties soda ekspedīcijām, viņu apcietināja un aizveda uz Neretu. 1906. gada februārī viņu nošāva ceļā no Neretas uz Jēkabpili pie Biržu pagasta mežsarga mājām. Apbedīts Zalves (Lielzalves) kapos.

Literārais darbs
----------------

Jūlijs Dievkociņš bija viens no pirmajiem, pievērsa lielu vērību bērnu un jaunatnes literatūras izdošanai. Viņa dzejoļi, sākot ar 1898. gadu, iespiesti laikrakstos "Dienas Lapa" (redaktors Jānis Pliekšāns), "Baltijas Vēstnesis" u.c. izdevumos.
No 1903. gada vadīja žurnāla "Jaunības Draugs" bērniem veltīto nodaļu.

Sakopojis darbus bērniem krājumos "Mazi stāstiņi maniem mazajiem draugiem" (sērija, 1899-1901), "Bērnu pasaule" (1902), "Rīta miglas tēli" (1903) u.c. Vienīgais dzejoļu krājums "Ugunsziedi" (1907) iznāca pēc autora nāves. Dzejā izpaužas optimistiska pārliecība par taisnības uzvaru, romantiski sapņi par nākotnes uzvaru, bet tajā ir arī daudz skumju motīvu par vientulību, par zaudētam cerībām un nelaimīgu mīlestību un tamlīdzīgi. Rakstījis arī īsās prozas un publicistikas darbus, galvenokārt stāstiņus bērniem. Tulkojis A.Puškina, M. Ļermontova, M. Gorkija, L. Andrejeva u.c. autoru darbus, kā arī interesējās par krievu rakstnieku darbu izdošanu. Izlase "Ak, dibināsim sev dzimteni" (1980).

> 
> > "... Sarkanais putniņš
> > Ielaidās manā
> > Ilgās tvīkstošā
> > Karstajā sirdī.
> > Ielaidās sirdī,
> > Sāka to knābāt
> > Bezgala sāpīgi,
> > Bezgala tīksmīgi:
> > Mirdzošā saule
> > Dedzināt sāka,
> > Rožainā gaisma
> > Muļķoja prātu..."
> > 
> > 
> > — Fragments no dzejoļu krājuma "Ugunsziedi"
> 
>

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2008. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē. Foto

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 30948212
* LNB: 000114065
* LCCN: n84187364
* ISNI: 0000 0000 2663 4520

 |

 |