recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sjameņa** (ķīniešu: 厦门, piņjiņs: *Xiàmén*), agrāk zināma arī kā **Amoja**, ir prefektūras līmeņa municipalitāte Fudzjaņas provincē Ķīnas dienvidaustrumos; veido subprovinciālu administratīvu teritoriju. Izvietojusies provinces dienvidos Taivānas šauruma krastā. Robežojas rietumos ar Džandžou, bet ziemeļos un austrumos — ar Cjuaņdžou. Nozīmīga osta, viena no Ķīnas pirmajām speciālajām ekonomiskajām zonām.

Vēsture
-------

Sjameņa aizsākusies kā zvejnieku ciemats Sjameņas salā Fudzjanas piekrastē. Sunu dinastijas laikā attīstījusies kā osta. 1387. gadā, lai aizsargātu ostu pret pirātiem, uzbūvēts cietoksnis. No 16. gadsimta ostu intensīvi izmantoja Austrumindijas kompānija un citu Eiropas valstu tirgotāji. Pēc Kantonas sistēmas ieviešanas (paaugstinājās nodokļi) ārzemju tirgotāji Sjameņas ostu pārstāja lietot. Pēc Pirmā Opija kara beigām 1842. gadā Sjameņas osta atkal tika atvērta ārzemju tirgotājiem. Sjameņas osta tradicionāli bijis Ķīnas tējas tirdzniecības centrs.

1950. gados Sjameņa bija Taivānas šauruma krīzes centrā. Mazāk kā 10 km no pilsētas centra atrodas Ķīnas Republikas kontrolētā nocietinātā Dzjiņmeņas (Kinmenas) sala. 

1980. gados Sjameņā tika izveidota viena no Ķīnas pirmajām speciālajām ekonomiskajām zonām. Sākotnēji zona aizņēma 2,5 km² Sjameņas salā, bet vēlākajos gados tika vairākkārt paplašināta un mūsdienās aizņem lielu daļu pilsētas administratīvās teritorijas — 1573 km².

1988. gadā Sjameņai tika piešķirts subprovinciālas pilsētas un speciālas plānošanas pilsētas statuss. 2006. gadā Sjameņa tika atzīmēta kā Ķīnas otra dzīvošanai piemērotākā pilsēta, bet 2011. gadā — Ķīnas romantiskākās atpūtas pilsēta.

Pilsēta atrodas mitrā subtropiskā klimata zonā. Gada vidējā temperatūra ir 20,7 °C un vidējais nokrišņu daudzums 1350 mm.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
2. ↑  Jing Fu. «Beijing drops out of top 10 'best city' list». *China Daily*, 2006. gada 3. janvāris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 27. oktobris. Skatīts: 2012. gada 25. aprīlis.
3. ↑  Xiamen Daily. «Xiamen dubbed 'Most Romantic Leisure City'». Xiamen Daily, 2011. gada 4. novembris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. marts. Skatīts: 2012. gada 22. jūnijs.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sjameņa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Fudzjaņas prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Cjuaņdžou
* Džandžou
* **Fudžou**
* Lunjaņa
* Naņpina
* Ninde
* Putiaņa
* Saņmina
* Sjameņa

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 151280758
* LCCN: n81080516
* GND: 4265486-5
* NDL: 00648195
* NKC: xx0040960

 |

 |
**Pitagora trijnieks** ir tādu trīs naturālu skaitļu kortežs *a*, *b*, *c*, kuriem ir spēkā sakarība {\displaystyle a^{2}+b^{2}=c^{2}}. Tā piemēram, {\displaystyle 6^{2}+8^{2}=10^{2}}, tāpēc skaitļi 6, 8 un 10 veido Pitagora trijnieku. Parasti šādu trijnieku pieraksta kā (*a*, *b*, *c*), vislabāk zināmais un populārākais[*nepieciešama atsauce*] šāds trijnieks ir (3, 4, 5), ko bieži piemin jau skolas ģeometrijas kursā.  

Šo trijnieku nosaukums ir cēlies no Pitagora teorēmas, kura apgalvo, ka ja *a*, *b* un *c* ir taisnleņķa trijstūra katetes un hipotenūza, tad ir spēkā sakarība {\displaystyle a^{2}+b^{2}=c^{2}}. Tādējādi Pitagora trijnieki apraksta tādus taisnleņķa trijstūru malu garumus, kas visi ir naturāli skaitļi. Taisnleņķa trijstūri, kuru malu garumi nav naturāli skaitļi, neveido Pitagora trijniekus.

Primitīvi Pitagora trijnieki
----------------------------

Viegli saprast, ka ja (*a*, *b*, *c*) ir Pitagora trijnieks, tad arī (*ka*, *kb*, *kc*) ir Pitagora trijnieks jebkuram naturālam *k*. Līdzīgi, ja (*a*, *b*, *c*) ir Pitagora trijnieks un *a*, *b* un *c* visi dalās ar kādu naturālu *k*, tad {\displaystyle \left({\frac {a}{k}},{\frac {b}{k}},{\frac {c}{k}}\right)} arī ir Pitagora trijnieks.  

Interesi izraisa tādi Pitagora trijnieki, kuros skaitļiem *a*, *b* un *c* nav kopīgs dalītājs, kas lielāks par 1. Šādiem trijniekiem jebkuri divi to veidojošie skaitļi būs savstarpēji pirmskaitļi.  

Pitagora trijnieku (*a*, *b*, *c*) sauc par primitīvu, ja katri divi no skaitļiem *a*, *b* un *c* ir savstarpēji pirmskaitļi. Zemāk parādīti 16 primitīvi Pitagora trijnieki:  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| ( 3 , 4 , 5 ) | ( 5, 12, 13) | ( 7, 24, 25) | ( 8, 15, 17) |
| ( 9, 40, 41) | (11, 60, 61) | (12, 35, 37) | (13, 84, 85) |
| (16, 63, 65) | (20, 21, 29) | (28, 45, 53) | (33, 56, 65) |
| (36, 77, 85) | (39, 80, 89) | (48, 55, 73) | (65, 72, 97) |

Ģenerēšana
----------

Pitagora trijniekus var ģenerēt, izmantojot Eiklīda formulas. Tas nozīmē, ka ja *m* un *n* ir patvaļīgi naturāli skaitļi, pie tam {\displaystyle m>n}, tad skaitļi  

{\displaystyle a=m^{2}-n^{2},\,} {\displaystyle b=2mn,\,} {\displaystyle c=m^{2}+n^{2}\,}
veido Pitagora trijnieku. Šādi iegūts Pitagora trijnieks būs primitīvs tad un tikai tad, kad *m* un *n* būs savstarpēji pirmskaitļi un viens no tiem būs pāra skaitlis.

Skatīt arī
----------

* Fermā pēdējā teorēma
* Pitagors
* Pitagora teorēma
**Brazīlijas stacija**, kas pazīstama arī kā **Brazīlijas eskadra** vai **Dienvidatlantijas eskadra**, bija ASV izveidota aizjūras militārā stacija. To 1826. gadā izveidoja ar mērķi nodrošināt un aizsargāt ASV tirdzniecības iespējas Dienvidatlantijā Sisplatīnas kara laikā. Kad karš beidzās, eskadra saglabājās un turpināja aizsargāt ASV intereses vairāku citu konfliktu laikā. Tā darbojās arī Āfrikas vergu tirdzniecības apspiešanā. Tā beidza pastāvēt, kad 1905. gadā kļuva par daļu no Ziemeļatlantijas flotes.

Atsauces
--------

1. ↑  Klafter, Craig E. *United States Involvement in the Falkland Islands Crisis of 1831-1833*, Journal of the Early Republic, Vol. 4, No. 4 (Winter, 1984), pp. 395-420
2. ↑  Howarth, S. *To Shining Sea: A History of the United States Navy, 1775-1998*, University of Oklahoma Press, 1999.
3. ↑  Keith Allen. «US Fleet Organization 1898-1941». *The Great War Primary Documents Archive*. Skatīts: 2012. gada 17. marts.

Ārējās saites
-------------
**Rosendo Kareons Balinass** (angļu: *Rosendo Carreon Balinas, Jr.*; 1941. gada 10. septembris Manila — 1998. gada 24. septembris Antipolo) bija Filipīnu starptautiskais lielmeistars šahā (1976).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt septiņos gados, taču nopietni pievērsies tam tikai 15 gadu vecumā. 1960. gados kļuvis par vienu no Filipīnu vadošajiem šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Filipīnu šaha čempionātos. 1968. gadā Manilā ieņēmis otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā. 1975. gadā Melburnā bijis trešais Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla zonas turnīrā. 1976. gadā Dortmundē bijis ceturtais starptautiskajā šaha turnīrā. 1976. gadā Odesā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā un kļuvis par vienu no retajiem ārzemju šahistiem, kas uzvarējuši PSRS rīkotajos šaha turnīros. Par panākumiem turnīros FIDE 1975. gadā Balinasam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1976. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pārstāvējis Filipīnu komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (1964-1968, 1974-1976). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1966) medaļu;
* Āzijas komandu šaha čempionātā piedalījies 1981. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu.

Pēc profesijas bijis jurists. 1970. gadu beigās izveidojies konflikts starp Balinasu un toreizējo Filipīnu šaha federācijas un vēlāko FIDE prezidentu Florensio Kampomanesu, kura rezultātā Balinass atteicies pārstāvēt Filipīnas un piedalīties Filipīnās rīkotajos turnīros. 1980. gados pārvācies uz dzīvi ASV, taču lielus panākumus šaha turnīros vairs nav guvis. Mūža nogali pavadījis Filipīnās. Miris no aknu vēža.

Atsauces
--------

1. ↑  International Tournament - Odessa 31.7-24.8.1976
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Rosendo Carrean Balinas
3. ↑  OlimpBase :: Men's Asian Team Chess Championship :: Rosendo Carrean Balinas

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ropažu līdzenums** ir dabas apvidus Viduslatvijas zemienes austrumu malā, pakāpeniski pārejot Viduslatvijas nolaidenumā. Līdzenums rietumos robežojas ar Piejūras zemienes, Rīgavas līdzenumu, dienvidu daļā — ar Lejasdaugavas senleju, bet ziemeļu daļā — ar Metsepoles līdzenumu un Gaujas senleju.

Virsmas reljefs
---------------

Apvidū dominē lēzeni viļņots līdzenums, kuru rietumu—austrumu virzienā šķērso senā ledāja kušanas ūdeņu radītās osu pauguru grēdu virknes, par kādām var uzskatīt Lielos Kangarus un Mazos Kangarus. Tā kā tie apgrūtina virszemes ūdeņu noteci, tad to tuvumā izveidojušies purvi. Kopumā virsmas augstums Ropažu līdzenumā paaugstinās no 20—30 m rietumu daļā līdz 50—60 m austrumu daļā, kur tas pāriet Viduslatvijas nolaidenumā.

Klimata iezīmes
---------------

Tā kā Ropažu līdzenums atrodas netālu no Baltijas jūras Rīgas līča, tad tajā ir vērojama arī līča ūdeņu ietekme līdzenuma mikroklimatā. Janvāra ilggadējās vidējās diennakts temperatūras ir no -5 līdz -6 grādiem, savukārt jūlijā ap +17 grādiem. Gada nokrišņu daudzums 700 -750 mm. Sakarā ar jūras tuvumu, ziemā sniega sega mazāk noturīga kā Latvijas iekšzemes rajonos. Vidējais bezsala periods 140-150 dienas gadā.

Upes, ezeri un purvi
--------------------

Cauri Ropažu līdzenumu plūst Gauja, kā arī Mazā Jugla un Lielā Jugla ar lielākajām pietekām - Tumšupi un Krievupi. Līdzenuma austrumu malā atrodas Lielkangaru purvs ar Kangaru ezeriņu.

Augājs
------

Apvidū dominē velēnu vāji un vidēji podzolētās augsnes uz kurām aug priežu, vietām egļu un sīklapju meži, sils, mētrājs un citi mežu tipi. Ieplakās sastopamas purvainās augsnes.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 5. sējums. Rīga : Preses nams. 1998. 12. lpp.
2. ↑  Latvijas ģeogrāfiskais atlants, SIA "Karšu izdevniecība Jāņa sēta", Rīga, 2015, 10,11.lpp. ISBN 978-9984-07-477-1
3. ↑  «LLU Meža fakultāte, Autoru kolekt. Latvijas mežu tipoloģija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 19. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 11. aprīlī.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Viduslatvijas zemiene |
| --- |
|  |
| Līdzenumi | 
* Metsepoles līdzenums
* Ropažu līdzenums
* Taurkalnes līdzenums
* Tīreļu līdzenums
* Upmales paugurlīdzenums
* Vadakstes līdzenums
* Zemgales līdzenums

 |
|  |
| Nolaidenumi | 
* Viduslatvijas nolaidenums

 |
|  |
| Senlejas | 
* Lejasdaugavas senleja

 |

 |
**Balsīgas** skaņas ir tādas, kuru izrunas laikā notiek balss saišu vibrācija.[1] Balsīgums ir viena no fonoloģiskajām šķīrējpazīmēm.

Latviešu valodā (kā daudzās citās valodās) patskaņi (to vidū diftongi), puspatskanis /j/ un skaneņi vienmēr ir balsīgi, šīm skaņām kopīga ir to augstā sonoritāte (t. i. balss plūsmas neaizšķērsotība).[2] Troksneņiem savukārt pastāv balsīgu un nebalsīgu variantu opozīcija.

Līdzīga situācija ir starptautiskajā fonētiskajā alfabētā, kur plaši izplatītajiem nebalsīgajiem troksneņiem ir pašiem savas zīmes (piemēram, /p t k/ kā /b d g/ nebalsīgi varianti). Reti sastopamu nebalsīgu skaņu apzīmēšanai izmanto aplīti zem burta, piemēram, /u̥/ vai aplīti virs burta, ja tam ir apakšgarums, piemēram, /j̊/.

Reti sastopamas nebalsīgas skaņas
---------------------------------

Sonorantas skaņas (to vidū patskaņi un skaneņi) vairumā valodu ir tikai balsīgas, taču pastāv valodas ar nebalsīgiem patskaņiem un skaneņiem.

Japāņu valodas vārda *suki* ("patikšana") izruna cittautietim varētu izklausīties kā /ski/, taču vērojot runātāja muti būtu novērojama mutes forma, kas raksturīga nenoapaļotajam augsta mēles pacēluma pakaļējās rindas patskanim [ɯ], kas ir japāņu /u/ vērtība, bet bez balss saišu vibrācijas, tādējādi smalkākā fonētiskā pierakstā šādu izrunu varētu pierakstīt kā [sɯ̥ki] ar nebalsīgu patskani /u/.

Japāņu valoda gandrīz vienmēr pieprasa atvērtas zilbes, aizguvumu, internacionālismu un īpašvārdu pierakstā tie var kļūt grūti atpazīstami, piemēram, フレイベルガ *Fureiberuga*, taču ar nebalsīgu /u/ izrunu ir iespējams tos realizēt tuvāk to oriģinālajai izrunai, piemēram, /freiberga/ (jeb [fɯ̥reiberɯ̥ga]).

Mokšu valodā pastāv nebalsīgas versijas sonorantajiem /r rʲ l lʲ j/. Attiecīgi /r̥ r̥ʲ l̥ l̥ʲ j̊/, ko ortogrāfijā apzīmē ar ⟨рх, рьх, лх, льх, йх⟩, piemēram, марь (*mar'*) "oga", марьхть (*mar'xt'*) (dsk.) "ogas".

Atsauces
--------

1. ↑  *Valodniecības pamatterminu skaidrojošā vārdnīca*. Rīga. 2007. Balsīgs: Fonoloģijā — tāds, kas norāda, ka šādas skaņas izrunai raksturīga balss saišu vibrācija. Viena no fonoloģiskajām šķīrējpazīmēm. Piemēram, latviešu literārajā valodā patskaņi un divskaņi, kā arī līdzskaņi b, d, dz [dz], dž [dʒ]. g, ģ [ɟ], j, l, ļ [ʎ], ņ [ɲ], r, v, z, ž [ʒ] ir balsīgi [+ balsīgi], bet. [ts], č [tʃ], h [x], k, ķ [c], p, s, š [ʃ], t ir nebalsīgi [– balsīgi].
2. ↑  «Distinktīvās jeb šķīrējpazīmes un fonēmu dabiskās grupas». Skatīts: 2013. gada 25. novembris. Sonorantajiem līdzskaņiem latviešu valodā nav nebalsīgo līdzskaņu opozīcijas. Pēc sonoritātes skalas pašas sonorantākās skaņas latviešu valodā būtu patskaņi un [ j ], bet sonorantāki par citiem līdzskaņiem ir arī skaneņi jeb sonanti [ r, l, ļ, m, n, ņ ], savukārt [ v ] jau pieslejas [ - sonorantajām ] skaņām, kaut arī atrodas robežjoslā [sal. *Markus D.*, 2000. 9. – 18. lpp.].

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4247500-4

 |

 |
Šis rekursīvās staru izsekošanas renderējums parāda ložu asuma zudumu, apgabala apgaismojuma un difūzas starpatstarošanās (izplūduši citu ložu atspulgi) efektus.
**Staru izsekošana** ir datorgrafikas renderēšanas metode, kas veido attēlus, izsekojot atsevišķu gaismas staru ceļam cauri 3D modeļa ainai līdz konkrētam pikselim iegūtajā attēlā. Tā spēj nodrošināt ļoti augstu attēla fotoreālisma pakāpi, taču prasa ievērojamus skaitļošanas resursus, tādēļ to parasti izmanto situācijās, kad attēli nav jārenderē reāllaikā, piemēram, kino specefektiem.

Staru izsekošana spēj simulēt daudzus optiskos efektus kā staru atstarošanos un laušanu, gaismas izkliedi un dispersiju, šīs īpašības ļauj triviāli un ar labu kvalitāti iegūt efektus, ko ar citām renderēšanas metodēm ir speciāli jāpievieno, piemēram, ēnas vai atspulgus. Tāpat staru izsekošanu ir ļoti viegli vienlaikus izpildīt vairākos pavedienos, jo katrs kameras stars ir neatkarīgs no citiem stariem.

Algoritma pārskats
------------------

Parasti tiek izmantots rekursīvais staru izsekošanas algoritms. Tajā no gala attēla katra pikseļa tiek raidīts stars cauri kamerai iekšā ainā. Tajā daļa no tās objektiem tiek pārbaudīti, vai stars ar konkrēto objektu sadursies vai nē, un no tiem, ar kuriem stars saduras, tiek izvēlēts kamerai tuvākais. Pēc tam tiek prognozēts gaismas stiprums, kas no šī objekta un stara sadursmes vietas nonāk atpakaļ kamerā, un to tiek izmanto, lai kopā ar objekta materiāla īpašībām atrastu pikseļa gala vērtību. Atkarībā no objekta materiāla īpašībām un ēnojuma metodes var raidīt papildu starus, lai simulētu materiālus, kas atstaro vai lauž gaismu, vai uz kuriem krīt ēna.

Stari tiek raidīti pretējā virzienā kā dabā, jo intuitīvi sagaidāms, ka lielākā daļa no gaismas avotu raidītajiem stariem (dabā fotoniem), ja tie tiktu rēķināti no gaismas avotiem visos virzienos, kuros tie spīd, nevis no kameras, nekad netrāpītu kameras uztveres laukumā un vēl jo mazāka daļa piedalītos gala attēla pikseļa vērtības noteikšanā (jo pikselis ir bezgalīgi mazs punkts), tādēļ tie nebūtu novērojami un līdz ar to neietekmētu iegūto attēlu, lieki izniekojot skaitļošanas resursus.

Nepilnības
----------

Staru izsekošanā katram gala attēla pikselim atbilst stars ar vienu konkrētu galapunktu, kas šādi ģenerētiem attēliem piešķir tiem raksturīgo un parasti ne līdz galam foto reālistisko formu noteiktību un asumu, jo katrs stars vienmēr trāpa vienā noteiktā vietā, tādējādi nosakot katra pikseļa vērtību tādu, kāda tā ir attiecīgajā stara un objekta krustpunktā, un salīdzinoši nelielā staru skaita dēļ veidojas izteiktas robežas starp redzamajām virsmām. Staru skaita palielināšana, piemēram, renderējot augstākā izšķirtspējā, šo nepilnību mazinātu, taču prasītu nesamērīgi daudz resursu, tādēļ tā vietā izmanto citas renderēšanas metodes, piemēram, ceļu izsekošanu (angļu: *path tracing*).

Korektāks skaidrojums ir, ka staru izsekošana nepietiekoši precīzi veic renderēšanas vienādojumu, tādēļ gala attēls nav foto reālistisks.

Atsauces
--------
**4. tramvaju maršruts** ir Daugavpils sabiedriskā transporta maršruts, kas kursē no Maizes kombināta līdz Stacijai. 

Maršruts atklāts 2022. gada 24. janvārī. Nauda maršrutam tika iegūta, pateicoties tam, ka Rīgā tika apturēts t.s. "Skanstes tramvaja" projekts.

Maršruts
--------

4. maršruta tramvajs Maizes ielā
**Maizes kombināts** — **Stacija** kursē pa šādām ielām: Jāņa iela, Andreja Pumpura iela, Aglonas iela, Ventspils iela, 18. novembra iela, Vienības iela, Parādes iela, Maizes iela un Stacijas iela.

**Stacija** — **Maizes kombināts** kursē pa šādām ielām: Stacijas iela, Maizes iela, Parādes iela, Vienības iela, 18. novembra iela, Ventspils iela, Aglonas iela, Andreja Pumpura iela, Mazā Viļņas iela un Jāņa iela.

Pieturvietas
------------

4. tramvaju maršrutā kopumā ir 30 pieturas virzienā Maizes kombināts — Stacija ir 16 pieturas, bet virzienā Stacija — Maizes kombināts ir 14 pieturas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Maizes kombināts |
| 2 | Lokomotīvju depo |
| 3 | A. Pumpura iela |
| 4 | Aglonas iela |
| 5 | Jātnieku iela |
| 6 | Arodu iela |
| 7 | Ventspils iela |
| 8 | Baznīcu kalns |
| 9 | Pilsētas poliklīnika |
| 10 | Cietokšņa iela |
| 11 | Vienības iela |
| 12 | Universitāte |
| 13 | Vienības nams |
| 14 | Tirgus |
| 15 | Alejas iela |
| 16 | Stacija |
|

 | 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Stacija |
| 2 | Alejas iela |
| 3 | Tirgus |
| 4 | Vienības nams |
| 5 | Vienības iela |
| 6 | Cietokšņa iela |
| 7 | Pilsētas poliklīnika |
| 8 | Baznīcu kalns |
| 9 | Arodu iela |
| 10 | Jātnieku iela |
| 11 | Aglonas iela |
| 12 | A. Pumpura iela |
| 13 | Lokomotīvju depo |
| 14 | Maizes kombināts |
|

 |

Skatīt arī
----------

* Daugavpils
* Autobusu satiksme Daugavpilī
* Tramvaju satiksme Daugavpilī

Atsauces
--------

1. ↑  4. maršruta tramvajs sāks kursēt 24. janvārī

Ārējās saites
-------------

* Saraksts
**Starptautiskā statistiskā slimību un veselības problēmu klasifikācija** (angļu: *International Statistical Classification of Diseases and Related Health Problems*) ir dokuments, kas tiek izmantots kā vadošais statistikas un klasifikācijas pamats veselības aizsardzībā. Apmēram desmit gados reizi Pasaules Veselības organizācijas (PVO) vadībā tas tiek pārskatīts. Starptautiskā slimību klasifikācija (SSK) ir normatīvs dokuments, kas nodrošina metodisko pieeju un materiālu starptautisku standartizāciju.

Pašreiz darbojas Starptautiskās slimību klasifikācijas desmitā redakcija (SSK-10, angļu: *ICD-10*). Latvijā SSK-10 lietošana visās ārstniecības iestādēs tika uzsākta ar 1996. gada 1. janvāri.

SSK pielietošanas mērķis un uzdevumi
------------------------------------

SSK mērķis ir izveidot apstākļus mirstības un saslimstības datu sistematizētai reģistrācijai, analīzei, interpretācijai un salīdzināšanai, kas iegūti dažādās valstīs vai reģionos dažādos laikos. SSK tiek izmantots, lai pārveidotu mutiski formulētas slimību diagnozes u.c. ar veselību saistītas problēmas burtu-skaitļu kodos, kas nodrošina datu parocīgu glabāšanu, atrašanu un analīzi.

SSK ir kļuvusi par starptautisku standartizētu diagnostisko klasifikāciju visiem epidemioloģiskiem mērķiem un daudziem mērķiem, kas saistīti ar veselības aizsardzības pārvaldi. Tie iekļauj kopējās situācijas analīzi saistītu ar iedzīvotāju grupu veselību, kā arī ar slimību u.c. ar veselību saistītu problēmu uzskaiti, to mijiedarbībā ar dažādiem faktoriem.

### Autortiesības

Uz Pasaules Veselības organizācijas publikācijām attiecas Vispārējās autortiesību konvencijas 2. protokola nolikumi. Pieteikumus atļaujai publicēt vai tulkot PVO publikācijas ir jāsūta uz Pasaules Veselības organizācijas publikāciju nodaļu, Ženēvā, Šveicē.

SSK pārskatīšana
----------------

Regulāru SSK pārskatīšanu, sākot ar sesto redakciju 1948. gadā, koordinē Pasaules Veselības organizācija. Klasifikācijas pielietojamības paplašināšanās rezultātā tās lietotājiem radās dabiska vēlme piedalīties šajā pārskatīšanas procesā. Desmitā redakcija ir milzīgas starptautiskas darbošanās, sadarbības un kompromisu rezultāts.

Ārējās saites
-------------

* Starptautiskā statistiskā slimību un veselības problēmu klasifikācija. 10 redakcija, 5, izdevums.[novecojusi saite] (latviski)
**Hermanis Konstantīns Hildebrands** (*Hermann Konstantin Hildebrand*, 1871—1928) bija ārsts psihiatrs, *dr. med.* (1899). Ģintermuižas Vājprātīgo iestādes (1901—1919) un Strenču psihiatriskās slimnīcas (1920—1927) direktors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1871. gada 19. maijā Valmieras apriņķa Burtnieku draudzes Ēķina privātmuižā (*Heydeckenshof*) ārsta Dr. med. Arnolda Hildebranda un viņa sievas Vilhelmīnes (dzimušas Vaizes) ģimenē. Mācījās Danenberga privātskolā (1878—1881) un Jelgavas ģimnāzijā (1881—1888), bija mājskolotājs Ēķina muižā (1888—1889). Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1889—1895), bija asistents Tērbatas Universitātes Psihiatrijas klīnikā (1895—1897). 1899. gadā aizstāvēja *Dr. med.*, pēc tam papildinājās Berlīnē un Heidelbergā.

Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par neirologu Liepājā (1900—1901), bija Ģintermuižas Vājprātīgo iestādes direktors Jelgavā (1901—1919). Latvijas brīvības cīņu laikā dzīvoja Vācijā, pēc tam bija Strenču psihiatriskās slimnīcas direktors (1920—1927). 

No 1927. gada strādāja par neirologu Liepājā, miris 1928. gada 18. jūlijā.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
Tritija vieta izotopu tabulā
**Tritijs** (grieķu: *τρίτος* (*tritos*) — 'trešais, trešējais') jeb **pārsmagais ūdeņradis** ir trešais no ūdeņraža izotopiem. Tritijs ir nestabils izotops — tā kodola pussabrukšanas periods ir 12,32 gadi. Tritija apzīmējums ir **3H** vai **T**. Tritija atoma kodols (tritons) sastāv no viena protona un diviem neitroniem.

Tritiju atklājuši angļu zinātnieki Ernests Rezerfords, Marks Olifants un Pauls Harteks.

Dabā tritijs veidojas, kosmisko staru daļiņām saduroties ar atmosfēras gāzu, piemēram, slāpekļa, atomu kodoliem. Mākslīgi rūpnieciskos mērogos tritiju iegūst, kodolreaktorā apstarojot litiju ar neitroniem:

{\displaystyle {}^{6}\mathrm {Li} +n\rightarrow ^{3}\mathrm {H} +^{4}\mathrm {He} }.
Tritiju var iegūt arī, apstarojot ar neitroniem smago ūdeni, jo deitērijs var satvert neitronu un pārvērsties par tritiju. ASV kopš 1955. gada ir iegūti apmēram 225 kg tritija.

Tritija kodols sabrūk, izstarojot elektronu un elektronu antineitrīno un rodoties hēlijam-3. Tā kā radusies elektronu plūsma (bēta stari) ir ar samērā nelielu enerģiju — vidēji ap 6 keV — tritiju lieto tehnikā un pat sadzīvē, jo tik mazas enerģijas bēta stari nespēj izkļūt cauri cilvēka ādai. Tomēr tritijs ir bīstams, to ieelpojot vai norijot.

Tritiju saturoša spīdoša pulksteņa ciparnīca
Tritiju lieto bioloģijā un ķīmijā kā radioaktīvu marķieri. To lieto arī neitrīno īpašību pētīšanai un kodoltermiskajos ieročos kā neitronu avotu un vienlaicīgi kodoldegvielu (skatīt ūdeņraža bumba). Ar tritija savienojumiem (tiem jābūt pilnīgi negaistošiem — parasti lieto polimērus, kuros neliela daļa ūdeņraža aizstāta ar tritiju) aktivētus luminoforus lieto patstāvīgi spīdošu krāsu ražošanai, kuras izmanto pulksteņu ciparnīcu, kompasu, mērinstrumentu, šaujamieroču tēmēkļu pārklāšanai. Ar šādām krāsām aizstāj agrāk (apmēram līdz 20. gadsimta 60. gadiem) izmantotās rādiju un cinka sulfīdu saturošās krāsas, kas bija ļoti kaitīgas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85137936
* GND: 4186243-0
* NDL: 00573323

 |

 |
**Aleksandrs Bugajevs** (krievu: *Александр Романович Бугаев*; 1937—2009) bija Latvijas krievu dekoratīvās mākslas mākslinieks un interjerists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1937. gada 25. martā Voroņežā Sarkanās armijas virsnieka un aktrises ģimenē. Viņa tēvs 1941. gadā gāja bojā Otrajā pasaules karā, Aleksandrs nosūtīja mācīties uz Čkalovas (tagad Orenburga) Suvorova karaskolu, tad Odesas karaskolu.
Pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas apspiešanas Bugajevs dienēja Ungārijā, 1960. gadā viņš piedalījās savā pirmajā mākslas izstādē Budapeštā.
1964. gadā Bugajevs pārcēlās uz dzīvi Latvijā, kur demobilizējās un studēja Latvijas Mākslas akadēmijas interjēra nodaļā (1965—1969). Piedalījās PSRS interjēra diplomdarbu izstādē Tallinā (1969). Strādāja par rūpnieciskā dizaina mākslinieku Rīgas militārajā rūpnīcā "Komutators", vēlāk lietišķās mākslas fabrikā "Māksla". Uzņemts Latvijas Mākslinieku savienībā (1973), piedalījās Rīgas Dizaina izstādēs (1973, 1975).
1978. gadā viņa un līdzautoru projekts "Zvaigznes" uzvarēja Uzvaras parka pieminekļa konkursā. 1986. gadā piedalījās arī PSRS Kultūras Ministrijas konkursā Maskavas Uzvaras piemineklim Poklonnaja kalnā (*Поклонная гора*).
Miris 2009. gada 20. novembrī, apglabāts Jaunciema kapos, pārapbedīts Garnizona kapos Rīgā.

Darbi
-----

* atpūtas telpas Vnukovas lidostā, Dušanbes un Ļeņinabadas lidostās,
* divu restorānu interjeri Sočos,
* Piemineklis Padomju Latvijas un Rīgas atbrīvotājiem no vācu fašistiskajiem iebrucējiem, 79 metrus garā obeliska autors (1985). Līdzautori: tēlnieks Ļevs Bukovskis, arhitekti E. Vecumnieks, E. Bāliņš, inženieri G. Beitiņš, H. Lācis.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  makslinieki.lv
2. ↑  Vāc naudu mākslinieka Bugajeva piemineklim ir.lv 2010. gada 12. aprīlī

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305063255
* ISNI: 0000 0004 1665 9512

 |

 |
**Aleksandrs Dešapels** (franču: *Alexandre-Louis-Honoré Lebreton-Deschapelles*; 1780. gada 7. marts, Ville-d’Avray (tagad Odesēna) — 1847. gada 27. oktobris, Parīze) bija Francijas šahists.

Biogrāfija
----------

Viens no Francijas spēcīgākajiem šahistiem 19. gadsimta sākumā. Napoleona karu dalībnieks. Kaujā pie Flērusas (tagadējā Beļģijā) ticis ievainots un zaudējis labo roku. Pēc Vaterlo kaujas 1815. gadā atvaļinājies ģenerāļa pakāpē. No 1815. gada līdz 1821. gadam bijis Parīzes šaha kafejnīcas *Café de la Régence* patstāvīgs apmeklētājs. Francijā ticis uzskatīts par Andrē Danikanā Filidora slavas mantinieku. Visiem saviem pretiniekiem deva priekšā kādu figūru vai bandinieku. 1821. gadā devis priekšā Džons Kohrenam un Luijam Šarlam de Laburdonē bandinieku un gājienu. Uzvarējis Kohrenu ar 7:0, bet zaudējis Laburdonē ar tādu pašu rezultātu - 0:7. 1824. gadā pasludinājis Laburdonē par spēcīgāko šahistu un pamazām pārstājis spēlēt šahu. No 1821. gada līdz 1847. gadam ticies un ar mainīgām sekmēm spēlējis arī pret Pjēru Sentamānu. Pievērsis uzmanību arī šaha atklātņu teorijai. Franču šaha žurnālā *Le Palamède* analizējis atklātni, kura vēlāk nosaukta par latviešu gambītu.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 356333
* ISNI: 0000 0000 7729 567X
* GND: 10046789X
* BNF: cb103919902 (data)

 |

 |
**Aleksandrs Būmanis** (1881-1937) bija latviešu jurists, Latvijas Universitātes civiltiesību docents (1921), profesors, darbojies arī kā žurnālists, tulkotājs un komponists. 

A. Būmanis Rūdolfa Blaumaņa lugas "Skroderdienas Silmačos" (1902) un "Trīnes grēki" dziesmu komponists, Garlība Merķeļa darbu "Latvieši" un "Vanems Imanta", kā arī Heinriha Manna, G. Hauptmaņa, Ļ. Tolstoja darbu tulkotājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1881. gada 12. decembrī Jaunpiebalgā. Mācījās Rīgas Nikolaja ģimnāzijā, pēc tam studēja Pēterburgas universitātes juridiskajā fakultātē, bija "Pēterburgas Avīžu" žurnālists (1901-1905). Pēc universitātes beigšanas 1914. gadā sāka strādāt par advokātu Pēterpilī. Pirmā pasaules kara laikā bija Latviešu bēgļu apgādāšanas centrālkomitejas juriskonsults. Darbojās kā žurnālists "Jaunajās Pēterpils Avīzēs" (1916) un "Baltijā" (1916-1917).

Latvijai 1918. gadā kļūstot par neatkarīgu valsti, Būmanis atgriezās dzimtenē un jau 1920. gadā kļuva par Rīgas Apgabaltiesas priekšsēdētāju, līdztekus darbojās žurnālistikā.

Miris 1937. gada 20. augustā, apglabāts Rīgas Meža kapos.

Literatūra
----------

* Līna Birziņa. Profesors Aleksandrs Būmanis (1881-1937) dzīve un darbs. No Latvijas tiesiskās domas attīstības vēstures XX gs. 20. - 30. gadi. Latvijas Universitāte, 1993. - 51 lappuses

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 77122416
* LNB: 000051827
* LCCN: no96010132
* ISNI: 0000 0001 0990 4645
* GND: 119291649

 |

 |
**Čohas pils** (poļu: *Zamek Czocha*) ir 13. gadsimta pils, kas atrodas Polijas galējos dienvidrietumos, Lubaņas apriņķī, Augšlužicas novadā.

Pils uzbūvēta uz gneisa klints un tā senākā daļa ir tās donžons. Pils būvniecību uzsāka Bohēmijas karalis Vāclavs I. Gadsimtu gaitā tā daudzkārt mainījusi īpašniekus. 1909. gadā to nopirka Drēzdenes cigāru ražotājs Ernsts Gutšovs, kas atjaunoja pili pēc Berlīnes arhitekta Bodo Epharta projekta, pamatojoties uz pils 1703. gada zīmējumiem. Pēc Otrā pasaules kara, kad apvidus nokļuva Polijas sastāvā, pils tika piešķirta Polijas armijai. Kopš 1996. gada tā darbojas kā viesnīca un konferenču centrs. Tā tiek izmantota kino uzņemšanai.

Attēlu galerija
---------------

* Pils vārtiPils vārti
* Pils no Kvisas upes pusesPils no Kvisas upes puses
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čohas pils***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 135346258
* LCCN: sh2018000475
* NKC: kn20050627003

 |

 |
**Gura Kalvarja** (poļu: *Góra Kalwaria*) - pilsēta Polijā, Mazovijas vojevodistē apmēram 25 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Varšavas pie Vislas upes.

Ievērojama vieta gan katoļiem, gan ebrejiem - hasīdiem. Iesākumā apdzīvotā vieta saucās Gura (*Góra*, "kalns"), kopš 1670. gada Nova Jerozolima (*Nowa Jerozolima*, "Jaunā Jeruzaleme"), bet kopš XVIII gadsimta tai ir mūsdienu nosaukums.

Kopš XIII gadsimta šeit atradās ciems, kurš tika nopostīts karos ar zviedriem. 1666. gadā ciemu savā īpašumā ieguva Poznaņas bīskaps Veršbovskis, un pamatojoties uz apkārtnes līdzību ar Jeruzalemi, izveidoja pilsētu, kuras plānojums atbilda viduslaiku Jeruzalemei. Tika uzaicināti dominikāņu, cisterciešu un piāristu mūku ordeņi, lai apmestos pilsētā. Tika uzceltas daudzas baznīcas, kapeles, krucifiksi, lai to izdaiļotu. Šajā pilsētā bija liegts apmesties ebrejiem. Pēc bīskapa nāves pilsēta tomēr panīka, daudzas reliģiskās celtnes tika nojauktas, un no 1883. līdz 1919. gadam apmetnei pilsētas tiesību nebija.

XIX gadsimta sākumā tika atcelts ebreju apmešanās liegums, pilsēta kļuva par ievērojamu hasīdisma centru un hasīdu Geru dinastijas centru. Otrā pasaules kara laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti.

Pilsēta ir hipnotizētāja Volfa Mesinga (*Вольф Григорьевич Мессинг*, 1899 - 1974) dzimtā pilsēta.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gura Kalvarja*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 127412806
* LCCN: n80018492
* GND: 4767367-9

 |

 |

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 5 oktobris 2022.
**Henrijs Ūlofs Aksels Fošbergs** (zviedru: *Henry Olof Axel Forsberg*; dzimis 1914. gada 15. jūnijā, miris 1981. gada 17. decembrī) bija zviedru šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Pirmo šaha uzdevumu sastādījis 1931. gadā, bet vispār sastādījis apmēram 150 šaha kompozīcijas. Plaši pazīstams kļuvis ar 1934. gadā rumāņu šaha žurnāla *Revista Romana de Sah* konkursā 1. godalgu ieguvušo palīgmata divvilci dvīņu formā. Šāda dvīņu forma, kad dvīņi viens no otra atšķiras ar figūras nomaiņu pret citu tās pašas krāsas figūru uz viena un tā paša lauciņa, nosaukta viņa vārdā par **Foršberga dvīņiem**.

### Uzdevumu piemēri

**№ 1. H. Fošbergs**  
 *Revista Romana de Sah*, 1934  
1. godalga**h#2**  
Dvīņi: a) diagramma b) Ta6 c) La6 d) Za6 e) Ba6
**Uzdevuma risinājums:**

a) ar melno dāmu uz a6: **1. Da6-f6 Zd3-c5 2. Df6-b2 Tc4-a4#**
b) ar melno torni uz a6: **1. Ta6-b6 Tb4-b1 2. Tb6-b3 Tb1-a1#**
c) ar melno laidni uz a6: **1. La6-c4 Zd3-e1 2. Lc4-a2 Ze1-c2#**
d) ar melno zirgu uz a6: **1. Za6-c5 Zd3-c1 2. Zc5-a4 Tb4-b3#**
e) ar melno bandinieku uz a6: **1. a6-a5 Tb4-b3+ 2. Ka3-a4 Zd3-c5#**

Atsauces
--------

1. ↑  Īsa biogrāfija vietne *Chess Composers* (angliski)

Ārējās saites
-------------

* H. Fošberga šaha kompozīcijas vietnē PDB
**Henrihs Graftio** (krievu: *Генрих Осипович Графтио*, 1869—1949) bija Daugavpilī (toreizējā Dinaburgā) dzimis Krievijas impērijas, vēlāk PSRS elektroinženieris. Izstrādājis vairāku dzelzceļu elektrifikācijas projektus un HES projektus.

Dzīvesgājums
------------

Graftion projektētā Volhovas upes hidroelektrostacija (HES).
Dzimis 1869. gada 26. decembrī Dinaburgā dzelzceļa līnijas Rīga—Orla inženiera Jozefa Graftio ģimenē, kuras priekšteči 18. gadsimta beigās ieceļojuši Krievijas impērijā no Nīderlandes. 
Mācījās Simferopoles ģimnāzijā, studēja Odesas Jaunkrievijas universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1888—1892) un Pēterburgas Satiksmes ceļu inženieru institūtā (1892—1896). Pēc tam papildinājās Eiropas valstu un ASV elektrotehniskajos uzņēmumos (1896—1900).

Atgriezies Krievijas impērijā, piedalījās dzelzceļu būves projektos, ierosināja dzelzceļu elektrifikāciju. 1906. gadā H. Graftio vadībā notika Pēterburgas elektrisko tramvaju līniju ierīkošana ar centrālo elektrostaciju. No 1907. gada bija Pēterburgas Elektrotehniskā institūta pasniedzējs.
Pēc Oktobra revolūcijas Ļeņins 1919. gadā akceptēja H. Graftio projektētās hidroelektrostacijas (HES) būves projektu uz Volhovas upes. 1921. gada martā viņu arestēja čeka un apvainoja kontrrevolucionārā sazvērestībā, tomēr pēc Ļeņina iejaukšanās drīz atbrīvoja. HES būvniecību izdevās pabeigt tikai 1926. gada decembrī. Kā Elektrotehniskā institūta profesors H. Graftio piedalījās Krievijas Valsts Elektrifikācijas komisijas (*ГОЭЛРО*) darbā.

1927. gadā Staļins neatbalstīja Graftio projektu par trīspakāpju HES būvi uz Dņepras, tā vietā izvēloties I. Aleksandrova iztrādātu neekonomiskāku viena augsta HES dambja būvi, kas appludināja lielāku platību upes krastos. 
1932. gadā viņu ievēlēja par PSRS Zinātņu akadēmijas īsteno locekli. 1938. - 1945. gadā viņš bija PSRS Elektrostaciju ministrijas galvenais inspektors.

Miris Ļeņingradā 1949. gada 30. aprīlī, apglabāts Boļšeohtinskas kapsētā.

Piemiņa
-------

Daugavpilī H. Graftio vārdā nosaukta iela.

Atsauces
--------

1. ↑  funeral-spb.narod.ru

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 58151776753118010052
* LCCN: nb2002052657
* ISNI: 0000 0000 8373 8270
* GND: 142333883
* NKC: xx0088177

 |

 |
**Elza Grundmane** (1891—1931) bija latviešu komuniste, Viskrievijas Ārkārtas komisijas (čekas) (1918—1919), vēlāk PSRS GPU darbiniece.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1891. gada 16. maijā Grobiņas apriņķī zemnieka Jēkaba Grundmaņa ģimenē.
Mācījās ministrijas skolā (1899—1904), tad pilsētas skolā (1904—1906), no kuras izslēgta sakarā ar piedalīšanos 1905. gada revolūcijas norisēs. 1906. gadā uzņemta LSDSP, četras reizes apcietināta (1906, 1907, 1909, 1914).
Pirmā pasaules kara sākumā viņa 1915. gadā pārcēlās uz Petrogradu, kur bija rūpnīcas strādniece un Oktobra apvērsuma dalībniece 1917. gada 7. novembrī.
Krievijas pilsoņu kara laikā 1918. gadā bija Sarkanās armijas kara komisāre Urālos.

No 1919. gada jūlija darbojās Maskavas čekas struktūrās, 1920. gadā vadīja Dienvidrietumu frontes, vēlāk Ukrainas PSR čekas informācijas daļu (1921—1922). Pēc pilsoņu kara beigām darbojās Ziemeļkaukāza OGPU struktūrās Rostovā pie Donas (1924—1929).
1930. gadā viņu iecēla par Maskavas OGPU operatīvās daļas 3. nodaļas vadītāja vietnieci.
1931. gada 30. martā viņa nošāvās.

Apbalvojumi
-----------

* Sarkanā Karoga ordenis (1926)

Atsauces
--------

1. ↑  женщина-легенда ВЧК — Эльза Грудман
**Baltactiņu dzimta** jeb **briļļuputnu dzimta** (*Zosteropidae*) ir zvirbuļveidīgo (*Passeriformes*) dzimta, kas apvieno 130 dziedātājputnu sugas un kas tiek iedalītas 15 ģintīs.
Šīs dzimtas putnu sugas mājo mežos un krūmājos Subsahāras Āfrikas tropu, subtropu un mērenajā joslā, Dienvidāzijā, Dienvidaustrumāzijā un Austrālāzijā. Baltactiņas sastopamas lielākajā daļā Indijas okeāna, Klusā okeāna un Atlantijas okeāna Gvinejas līča salās.

Neņemot vērā lielāko dzimtas ģinti — baltactiņu ģinti (*Zosterops*) —, pārējo ģinšu sugas galvenokārt ir endēmas un sastopamas vienā salā vai vairāku salu grupā (arhipelāgā).

Izskats
-------

Abesīnijas baltactiņa (*Zosterops abyssinicus*)
Baltactiņu dzimtas putni ir nelieli dziedātājputni ar noapaļotiem, īsiem spārniem, vidēji garu, taisnstūrveida asti un spēcīgām kājām. Līdzīgi kā citiem putniem nektārēdājiem tiem ir slaids, smails knābis un birstītes veida mēle, kuru sedz biezas, lipīgas siekalas. Knābis parasti ir taisns vai viegli noliekts. Baltactiņu ķermeņa garums 8—16 cm.

Apspalvojums ir neuzkrītošs un dabā nemanāms, labi maskējošs. Tas visbiežāk ir olīvzaļš mugurpusē un gaiši pelēks apakšpusē. Dažām sugām ir balta vai koši dzeltena pakakle, krūtis vai pavēdere. Un pavisam nedaudz sugām gaiši brūni sāni. Kā jau dzimtas nosaukums norāda, lielākajai daļai sugu ap acīm ir smalku spalviņu balts gredzens. Abi dzimumi izskatās līdzīgi.

Uzvedība
--------

Ūsainā cekullosīte (*Yuhina flavicollis*)
Javas pelēkrīkles baltactiņa (*Lophozosterops javanicus*)
Visas baltactiņu dzimtas sugas ir sabiedriskas, uzturas lielos baros, kas izklīst tikai, kad tuvojas vairošanās sezona. Lai arī baltactiņas galvenokārt barojas ar kukaiņiem, tās barojas arī ar nektāru un dažādiem augļiem.

Sistemātika
-----------

**Baltactiņu dzimta** (*Zosteropidae*)

* Baltactiņas (*Zosterops*)
* Boninas baltactiņas (*Apalopteron*)
* Borneo baltactiņas (*Oculocincta*)
* Cekullosītes (*Yuhina*)
* Divkrāsu baltactiņas (*Tephrozosterops*)
* Garknābja baltactiņas (*Rukia*)
* Kalnu melnactiņas (*Chlorocharis*)
* Kroņtarkšķi (*Sterrhoptilus*)
* Lielās baltactiņas (*Lophozosterops*)
* Mazo Zundu baltactiņas (*Heleia*)
* Milzu baltactiņas (*Megazosterops*)
* Pundurtarkšķi (*Dasycrotapha*)
* Svītrainie tarkšķi (*Zosterornis*)
* Zālamanu baltactiņas (*Woodfordia*)
* Zeltainās baltactiņas (*Cleptornis*)

Atsauces
--------

1. 1 2  «World Bird List: Sylviid babblers, parrotbills, white-eyes, 2018». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 9. oktobrī. Skatīts: 2018. gada 4. novembrī.
2. 1 2   Lindsey, Terence (1991). Forshaw, Joseph, ed. Encyclopaedia of Animals: Birds. London: Merehurst Press. p. 207. ISBN 1-85391-186-0.
3. 1 2  Wildlife Journal Junior: Zosteropidae - White-eyes
4. 1 2 3 4  EOL: Zosteropidae
5. ↑  Alive: Family Zosteropidae
6. ↑  Beauty of Birds: Bird Genus Zosterop - Typical white-eyes

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* IBC: Family White-eyes and Yuhinas (Zosteropidae) | the Internet Bird Collection
* Britannica: White-eye
* iNaturalist: White-eyes, Yuhinas, and Allies Family Zosteropidae
**Vasile Senduljaks** (rumāņu: *Vasile Sănduleac*; dzimis 1971. gada 2. janvārī Belcos) ir Moldovas starptautiskais lielmeistars šahā (2006).

Biogrāfija
----------

Moldovas šaha trenera Lazara Šustermana audzēknis. Daudzkārtējais Moldovas šaha čempionātu uzvarētājs (1998, 2001, 2003, 2007, 2008). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis 2004. gada turnīrā *December 1989 Revolution* (Rumānija). 2006. gadā bijis otrais Bukarestes turnīrā *Winter Cup* un *Open Galati* turnīrā (Rumānija). 2010. gadā uzvarējis Rumānijas starptautiskajā šaha turnīrā *Grand Prix Balcani*. 

Pārstāvējis Moldovas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 8 reizes (1998-2010, 2014).

Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā Senduljakam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2006. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2014. gadā kļuvis par FIDE treneri, bet 2015. gadā saņēmis FIDE starptautiskā arbitra nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Vasile Sănduleac
2. ↑  Application Details (GM): Sanduleac, Vasile

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Anna Kopčovskas "Londonderijas" reklāma Denveras laikrakstā *the Rocky Mountain News* 1895. gada 12. augustā.
**Anna Kopčovska**, pazīstama arī kā **Annija Londonderija** (angļu: *Annie Londonderry*, ap 1870-1947) bija Rīgā dzimusi amerikāņu ceļotāja un žurnāliste. Pirmā sieviete, kas ar divriteni 1895. gadā 15 mēnešos apceļoja apkārt zemeslodei.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1870. vai 1871. gadā Rīgas ebreju ģimenē, ap 1875. gadu kopā ar vecākiem emigrēja uz ASV. 1888. gadā apprecējās ar Maksi Kopčovski un četru gadu laikā viņiem piedzima trīs bērni. 
1894. gadā viņa nolēma piedalīties pasaules apceļošanā ar divriteni, lai iegūtu 5000 dolāru balvu, ko solīja samaksāt divi derības noslēguši kāda Bostonas kluba biedri, domājams, iespaidojušies no 1873. gadā izdotās Žila Verna grāmatas "Astoņdesmit dienās ap zemeslodi". Lai iegūtu līdzekļus šim pasākumam, Anna Kopčovska noslēdza līgumu ar minerālūdens ražotāju *Londonderry Lithia Spring Water Company*, kas viņai samaksāja 100 dolāru par reklamēšanu. Tādēļ viņa pieņēma pseidonīmu Annija Londonderija un piestiprināja pie divriteņa reklāmas baneri. 

1894. gada 27. jūnijā viņa no Bostonas devās uz Čikāgu, bet nepiemērotā apģērba un smagā velosipēda dēļ bija spiesta rudenī atgriezties Ņujorkā un doties apkārt pasaulei pretējā virzienā. 1894. gada novembrī viņa ar kuģi devās uz Havru, šķērsoja visu Franciju līdz Marseļai. 1895. gada janvārī viņa ar tvaikoni "Sydney" devās uz Aleksandriju, pēc tam Kolombo, Singapūru, Saigonu, Honkongu un Šanhaju, sūtot laikrakstiem savas fotogrāfijas uz divriteņa. 1895. gada 23. martā viņa ar tvaikoni "Belgic" ieradās Sanfrancisko, tālāk ceļojot cauri ASV uz Losandželosu un Denveru, kur viņa ieradās 1895. gada 12. augustā, uzstājoties ar priekšlasījumiem par saviem neticamajiem piedzīvojumiem ceļā. 1895. gada 12. septembrī viņa atgriezās Čikāgā pēc gandrīz 15 mēnešu brauciena. 
Laikraksts *The New York World* 1895. gada 20. oktobrī viņas ceļojumu nosauca par "visneparastāko ceļojumu, ko jebkad paveikusi sieviete". 
Pēc šī brauciena viņa kļuva par žurnālisti.

Mirusi 1947. gada 11. novembrī Ņujorkā.

Piemiņa
-------

2013. gadā iznāca 27 minūtes ilga dokumentālā filma *The New Woman: Annie „Londonderry" Kopchovsky*.

Atsauces
--------

1. ↑  Backstory: Chasing Annie Londonderry by Peter Zheutlin, *The Christian Science Monitor* August 28, 2006
2. ↑  Amorālās riteņbraucējas
3. ↑  *Announcing the DCIFF 2013 selection of Feature Films and Documentaries*

Ārējās saites
-------------

* Annie Londonderry

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 53938902
* LCCN: no2007124976
* ISNI: 0000 0000 4685 0909
* GND: 1187176192
* NKC: xx0180654

 |

 |
**Anna Stjažkina** (krievu: *Анна Вячеславовна Стяжкина*; dzimusi 1997. gada 5. jūlijā) ir Krievijas starptautiskā meistare šahā (2013).

Biogrāfija
----------

Piedzimusi šahistu ģimenē, māte Olga Stjažkina (dzimusi 1970.) ir šaha lielmeistare. 2007. gadā uzvarējusi Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U10 vecuma grupā. 2012. gadā atkārtojusi šo panākumu meiteņu U16 vecuma grupā. 2009. gadā bijusi otrā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U12 vecuma grupā. 2011. gadā ieņēmusi otro vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U14 vecuma grupā.

Tāpat uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātos 2008. gadā meiteņu U12 vecuma grupā un 2013. gadā meiteņu U16 vecuma grupā. 2010. gadā izcīnījusi sudrabu meiteņu U14 vecuma grupā un 2014. gadā bronzu meiteņu U18 vecuma grupā.

2016. gadā uzvarējusi Sanktpēterburgas pilsētas sieviešu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Stjažkinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  WELCOME TO BS CHESS
2. ↑  World Youth Championship 2007 (10G)
3. ↑  World Youth Championships 2012 - U16 Girls
4. ↑  World Youth Chess Championship 2009 (U12G)
5. ↑  World Youth Chess Championship - U 14 Girls
6. ↑  European Youth Chess Championship 2008 - Girls U12
7. ↑  23rd European Youth Chess Championship 2013 - Girls U16
8. ↑  European Youth Chess Championship Batumi 2010 - Girls Under 14
9. ↑  24th European Youth Chess Championship 2014 U18 Girls
10. ↑  Aleksey Goganov Becomes St. Petersburg Champion
11. ↑  2nd quarter Presidential Board Meeting 2013, 4-7 May, Baku, AZE

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
***IM Flash Singapore*** bija Singapūras pusvadītāju komponenšu uzņēmums, kas ražoja *NAND* zibatmiņas mikroshēmas. Tas no 2007. līdz 2012. gada bija *Micron Technology* un *Intel Corporation* kopuzņēmums. Tagad tas nav atsevišķa juridiska vienība, rūpnīca pieder *Micron* meitas uzņēmumam *Micron Semiconductor Asia Pte.*

2007. gada 27. februārī mikroshēmu tehnoloģiju uzņēmumi *Micron Technology* un *Intel Corporation* Singapūrā dibināja kopuzņēmumu *IM Flash Singapore*. Tas tika izveidots, ražotu *NAND* zibatmiņas mikroshēmas, līdzīgi kā abu uzņēmumu 2005. gadā ASV dibinātais kopuzņēmums *IM Flash Technologies*.

*IM Flash Singapore* darbības uzsākšana bija plānota 2008. gada beigās, bet finanšu krīzes dēļ visi 800 darbinieki 2008. gada oktobrī tika atlaisti. Ražotnes būvniecība tika pabeigta, bet nepieciešamais aprīkojums nebija uz to pārvietots.

2010. gadā tika veikta sagatavošanās darbi, lai uzsāktu ražošanu gada beigās. Ražotne oficiāli uzsāka darbu 2011. gada aprīlī.

2012. gada 28. februārī *Micron* un *Intel* paziņoja, ka *Intel* pārdos *IM Flash Singapore* piederošās kapitāldaļas *Micron*, kā arī savu daļu *IM Flash Technologies* inventāra, kas atrodas *Micron* ražotnē Virdžīnijā.
*IM Flash Singapore* tika iekļauts *Micron* meitas uzņēmumā *Micron Semiconductor Asia Pte.*

Skatīt arī
----------

* *Micron Technology Utah*, agrākais *IM Flash Technologies*

Atsauces
--------

1. ↑  800 workers retrenched after wafer fab plan collapse Kyit, investmentmoats.com, November 2, 2008h
2. ↑  IM Flash readies S'pore facility
3. ↑  Intel, Micron Open Singapore NAND Flash Plant
4. ↑  FORM 8-K CURRENT REPORT February 28, 2012 MICRON TECHNOLOGY, INC.