recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jānis Liepiņš** (dzimis 1988. gada 7. augustā Rīgā) ir latviešu diriģents.

Biogrāfija
----------

Mācījies Rīgas Doma kora skolas diriģēšanas nodaļā, ieguvis bakalaura grādus kora un simfoniskā orķestra diriģēšanā Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā. Nozīmīgas iemaņas ieguvis meistarklasēs pie profesora Kolina Metersa un studijās Berlīnē pie Luca Kēlera.

Kopš 2014. gada Liepiņš ir Latvijas Nacionālās operas un baleta (LNOB) orķestra diriģents. Diriģējis operu "Trubadūrs" un "Vīlas", "Džanni Skiki", kā arī baleta "Romeo un Džuljeta" izrādes, diriģents un muzikālais vadītājs baletam "Raimonda" un operām "Sikspārnis" un "Karmena". 2012. gadā debitējis ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri, 2013. gada Cēsu mākslas festivāla koncertā debitējis ar Valsts kamerorķestri Sinfonietta Rīga. Saņēmis 2013. gada Lielo mūzikas balvu kategorijā Gada jaunais mākslinieks un laikraksta Diena Gada balvu kultūrā 2013.

No 2012. līdz 2018. gadam Liepiņš bija mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents jauniešu korī Kamēr... ar kuru kopā ir no 2006. gada, kad sāka darbu kā kora otrais diriģents. Liepiņa vadībā "Kamēr..." 2012. gadā Bēlas Bartoka koru konkursā Debrecenā (Ungārijā) izcīnīja divas uzvaras un *Grand Prix*, kā arī tiesības piedalīties Eiropas labāko koru sacīkstēs Areco (Itālijā) 2013. gadā, kur koris atkārtoti ieguva Eiropas *Grand Prix* titulu.

Ģimene
------

Dzimis komponista Zigmara Liepiņa un dziedātajas Mirdzas Zīveres ģimenē. Pēc sešu gadu ilgām attiecībām 2017. gada septembrī salaulājies ar dziedātāju un vokālo pedagoģi Beāti Zviedri.

Atsauces
--------

1. ↑  «Jānis Liepiņš». *www.opera.lv*.
2. ↑  «Lielā mūzikas balva - Laureāti». *www.muzikasbalva.lv*.
3. ↑  «Personāls - "Kamēr..."». *www.kamer.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 31. augustā. Skatīts: 2021. gada 15. maijā.
4. ↑  «Par mums - "Kamēr..."». *www.kamer.lv*. Skatīts: 2023-07-10.
5. ↑  Koris «Kamēr...» uzvar konkursā Debrecenā un nākamgad brauks uz Eiropas «Grand Prix» (lsm.lv, 2012. gada 29. jūlijs)
6. ↑  Koris «Kamēr...» triumfē Eiropas «Grand Prix» konkursā Areco (2013. gada 29. augusts)
7. ↑  «Zigmars Liepiņš un Mirdza Zīvere novērtē vedeklas talantu. "Es ļoti uztraucos," saka viņa». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-07-10.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305083860
* GND: 1110919913

 |

 |
**Perakarīdi** (lat. *Peracarida*) ir augstāko vēžu virskārta. Šī plašā virskārta apvieno ļoti dažādus vēžveidīgos gan pēc izskata, gan arī pēc dzīvesveida. Tās pārstāvji dzīvo jūrās, saldūdens baseinos un uz sauszemes, gan peld ūdenī, gan rāpo pa dibenu, pārsvarā ir brīvi dzīvojoši, bet ir arī formas, kas parazitē uz citiem dzīvniekiem. Neskatoties uz šo dažādību, tiem ir arī pazīmes, kas norāda uz kopēju radniecību.

Mandibulas uzbūve: 1 - "dzeroklis", 2 - dzelkšņi, 3 - *Lacinia mobilis*,  
4 - "priekšzobs", 5 - tausteklis (palpa)

Apraksts
--------

Visu perakarīdu galva saaug ar vienu vai reizēm ar diviem priekšējiem krūšu segmentiem, kuru ekstremitātes pārveidotas žokļkājās. Labā un kreisā mandibula ir atšķirīgas: uz kreisās ir kustīga plātnīte, bet uz labās mandibulas nav. Mandibulām ir papildus elements, kurš pieaugušiem īpatņiem parādās kā īpašs izaugums (*lacinia mobilis*) starp dzerokli un priekšzobu.

Mātītes iznēsā olas zem krūtīm, perējamajā kamerā (marsūpijā), kuru veido uz iekšu vērsti krūšu kāju plātnīšu izaugumi (oostegīti). Tikai termosbenvēžu kārtas pārstāvjiem perējamā kamera atrodas ķermeņa mugurpusē zem karapaksa. No olām izšķiļas gandrīz pilnībā nobrieduši jauni vēzīši, tā kā īstu kāpuru perakarīdiem nav.

Sistemātika
-----------

Perakarīdu virskārtā ietilpst šķeltkājvēži, kumacejvēži, tanaīdvēži, speleogrifvēži, termosbenvēži, vienādkājvēži un sānpeldes.

* virskārta Perakarīdi (*Peracarida*) Calman, 1904
	+ kārta Speleogrifvēži (*Spelaeogriphacea*) Gordon, 1957
	+ kārta Termosbenvēži (*Thermosbaenacea*) Monod, 1927
	+ kārta Lofogastrīdi (*Lophogastrida*) Sars, 1870
	+ kārta Šķeltkājvēži (*Mysida*) A. H. Haworth, 1825
	+ kārta Miktacejvēži (*Mictacea*) Bowman, Garner, Hessler, Iliffe et Sanders, 1985
	+ kārta Sānpeldvēži (*Amphipoda*) Latreille, 1816
	+ kārta Vienādkājvēži (*Isopoda*) Latreille, 1817
	+ kārta Tanaīdvēži (*Tanaidacea*) Dana, 1849
	+ kārta Kumacejvēži (*Cumacea*) Krøyer, 1846
	+ kārta Stigjomizīdas (*Stygiomysida*) Tchindonova, 1981
	+ kārta † *Pygocephalomorpha* Beurlen, 1930

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Calman, W. T. (1904). On the Classification of the Crustacea Malacostraca. Annals and Magazine of Natural History 13 (74): 144–158.
**Liektā ciņusmilga** (latīņu: *Deschampsia flexuosa*) ir graudzāļu dzimtas suga, kura ir ļoti plaši sastopama Eirāzijā, Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Suga nereti ir sastopama visā Latvijas teritorijā, biežāk valsts rietumdaļā, kur dažāda lieluma grupas aug sausās pļavās, mežmalās un sausos priežu mežos.

Apraksts
--------

Liektā ciņusmilga ir daudzgadīgs, 25—70 cm garš lakstaugs, kurš veido skraju ceru. Stiebrs ir stāvs, kails, parasti ar sarkanīgu nokrāsu, mazliet raupjš zem ziedkopas. Lapas ir sarveidīgas, mīkstas, ierotījušās. Lapas maksts ir kaila un vaļēja. Mēlīte ir īsa un strupa. Ziedi ir izvietoti plašā skarā stiebra galā. Zari ir raupji, tievi, vārpiņu kātiņi izlocīti vai uz zara gandrīz sirpjveidīgi. Ziedu skarai ir spoži sarkanīgi brūna vai sarkanīgi violeta nokrāsa. Vārpiņas ir šauras, 0,3—0,6 cm garas, ziedkopā tuvu cita pie citas. Katrā vārpiņā 2 ziedi. Vārpiņas plēksnes aptuveni vārpiņas garumā, nevienādas, ārpusē, īpaši pamata tuvumā, sarkanīgi brūnas vai violetas. Zieda plēksnes pie pamata ir apmatotas, to gals ir zobains. Ārējā zieda plēksne ir ar lauzītu un spirālisku, 0,3—0,4 cm garu akotu, kas nedaudz pārsniedz vārpiņas garumu. Auglis ir sīks grauds. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «liektā ciņusmilga - Deschampsia flexuosa (L.) Nees - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-11-25.
Liekās sekundes| Gads | 30. jūn. | 31. dec. |
| --- | --- | --- |
| 1972 |  |  |
| 1973 |  |  |
| 1974 |  |  |
| 1975 |  |  |
| 1976 |  |  |
| 1977 |  |  |
| 1978 |  |  |
| 1979 |  |  |
| 1980 |  |  |
| 1981 |  |  |
| 1982 |  |  |
| 1983 |  |  |
| 1984 |  |  |
| 1985 |  |  |
| 1986 |  |  |
| 1987 |  |  |
| 1988 |  |  |
| 1989 |  |  |
| 1990 |  |  |
| 1991 |  |  |
| 1992 |  |  |
| 1993 |  |  |
| 1994 |  |  |
| 1995 |  |  |
| 1996 |  |  |
| 1997 |  |  |
| 1998 |  |  |
| 1999 |  |  |
| 2000 |  |  |
| 2001 |  |  |
| 2002 |  |  |
| 2003 |  |  |
| 2004 |  |  |
| 2005 |  |  |
| 2006 |  |  |
| 2007 |  |  |
| 2008 |  |  |
| 2009 |  |  |
| 2010 |  |  |
| 2011 |  |  |
| 2012 |  |  |
| 2013 |  |  |
| 2014 |  |  |
| 2015 |  |  |
| 2016 |  |  |
| 2017 |  |  |
| Gads | 30. jūn. | 31. dec. |
|  | 11 | 16 |
| 27 |

**Liekā sekunde** ir papildu sekunde universālajam koordinētajam laikam (UTC), lai to saskaņotu ar vidējo Saules laiku (UT1). Tā ir līdzīga liekajai dienai garajā gadā, kura tiek pievienota 29. februārī.

Grafikā paradīta atšķirība starp UTC un UT1. Verikālās līnijas atbilst pievienotajām liekajām sekundēm
Kopš laiku sāka mērīt ar atompulksteņiem, tika noskaidrots, ka Zemes griešanās ātrums ir nevienmērīgs, turklāt tas palēninās. Tas notiek Mēness izraisīto paisumu un bēgumu dēļ. Gadā, kad starpība starp UT1 un UTC sasniedz 0,9 sekundes, tiek pievienota lieka sekunde. Tas tiek darīts 30. jūnijā vai 31. decembrī (reizēm arī gadā divreiz). Šos pasākumus uzrauga un koordinē Starptautiskais Zemes rotācijas un atskaites sistēmu dienests (*International Earth Rotation and Reference Systems Service*, *IERS*).

Liekās sekundes pievienošana notiek šādi: kad laiks ir sasniedzis 23:59:60 UTC, nākamās UTC dienas (tā sākas 00:00:00 UTC) iestāšanās tiek aizkavēta par vienu sekundi.

Teorētiski ir iespējama arī negatīva liekā sekunde, ja Zemes rotācija paātrinātos, bet tas līdz šim nav novērots.

Liekās sekundes pielikšana saistīta ar problēmām dažādās sistēmās, kurās pēc tam nepieciešams sinhronizēt laiku. 2005. gadā tika ierosināts atcelt lieko sekunžu pievienošanu, tā vietā ik pēc 600 gadiem pielikt lieku stundu. To atbalsta ASV, Eiropas Savienība un citas valstis. Galīgs lēmums par to vēl nav pieņemts, jo ir virkne valstu, kas to vēl neatbalsta, jo grib šo priekšlikumu dziļāk izpētīt.

Skatīt arī
----------

* Garais gads
* Sekunde
* Universālais koordinētais laiks

Atsauces
--------

1. ↑  Why the U.S. Wants To End the Link Between Time and Sun by The Wall Street Journal

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Liekā sekunde***.
* Šogad gaidāma Mēness atriebība un Saules aptumsums[novecojusi saite] Jānis Āboltiņš, "Rīgas Balss", 2006-01-05
**DAX** (***Deutscher Aktienindex***) ir viens no svarīgākajiem Vācijas fondu indeksiem. To aprēķina kā Vācijas 40 lielāko akciju uzņēmumu akciju cenu vidējo kapitalizācijas svērto rādītāju. DAX ir Lielbritānijas FTSE 100 un ASV Dova-Džonsa indeksu ekvivalents.

DAX tika izveidots 1988. gada 1. jūlijā, tā sākotnējā vērtība bija 1000 punkti. Indeksu aprēķina uzņēmums Deutsche Börse AG.

2020. gada 24. novembrī *Deutsche Börse* paziņoja par indeksa sastāva paplašināšanu ar desmit papildus komponentiem, lai tas pilnīgāk atspoguļotu mūsdienu Vācijas ekonomikas struktūru. Paplašināšana notika 2021. gada 3. ceturksnī.

Indeksa aprēķināšana
--------------------

Kopš 2016. gada janvāra indeksu aprēķina katras tirdzniecības dienas rītā pulksten 9.00 pēc Centrāleiropas laika. DAX aprēķināšanai izmanto akciju cenas elektroniskajā biržā XETRA.

Aprēķinam, kas balstīts uz Etjena Laspeiresa formulu, izvēlēto biržā kotēto uzņēmumu akciju cenas tiek svērtas atbilstoši to tirgus kapitalizācijai.

Tiek ņemtas vērā tikai brīvā apgrozībā esošas akcijas. Ja uzņēmuma kapitāls ir sadalīts vairāku tipu akcijās (piemēram, parastajās akcijās un priviliģētajās akcijās), tad izmanto akcijas ar lielāku likviditāti.

Atlases kritēriji
-----------------

Kopš 2021. gada septembra pastāv tikai viens pamatkritērijs iekļaušanai DAX — akciju sabiedrības tirgus kapitalizācija. Tiek ņemta vērā visu to akciju kopējā vērtība, kas atrodas brīvā apgrozībā, nevis pie stratēģiskiem investoriem. Citi iepriekšējie kritēriji, piemēram, šo vērtspapīru tirdzniecības aktivitāte, vairs netiek pielietoti.

Tika ieviests vēl viens obligāts nosacījums: DAX 40 kandidātiem ir jāstrādā ar peļņu vismaz divu gadu garumā, kā arī regulāri jāiesniedz ne tikai gada un pusgada, bet arī ceturkšņa pārskati, kuriem ir veikts noteikta veida audits.

Akcija var tikt izslēgta no indeksa starp rebalansēšanas datumiem, ja tās svars pārsniedz 10%, bet akcijas cenas 30 dienu vēsturiskais svārstīgums pārsniedz 250%.

Atsauces
--------

1. ↑  «Looking back on 30 years of DAX». *dw.com*. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
2. ↑  «DAX Stock Index». *investopedia.com*. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
3. ↑  «Pulse Online: DAX Index Grows to 40 Constituents – Looking at Impact on Market Cap and Liquidity». *xetra.com*. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
4. ↑  «DAX». *memim.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 3. Februāris. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
5. ↑  «DAX Technical Analysis». *comparebrokers.co*. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
6. ↑  «DAX with 40 constituents and additional criteria». *boerse-frankfurt.de*. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
7. ↑  «New DAX index rules to strengthen qualification criteria, adopt international standards». *qontigo.com*. Skatīts: 2022. gada 21. marts.
**Tamsalu** (igauņu: *Tamsalu*) ir stacija Tapas—Tartu dzelzceļa līnijā Igaunijā, Rietumviru apriņķa Tamsalu pilsētā un atrodas 14,9 km attālumā no Tapas, 97,6 km attālumā no Tartu un 92,5 km attālumā no Tallinas. Tamsalu stacija apkalpo pasažieru vilcienu satiksmi un veic dzelzceļa kravu operācijas. Tamsalu pietur visi Tapas (Tallinas) un Tartu (Koidulas un Valgas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni.

Tamsalu pieturas punkts atklāts vienu gadu pēc dzelzceļa līnijas Tapa--Tartu izbūves 1876. gadā. Pēc septiņiem gadiem, 1893. gadā Tamsalu iegūst starpstacijas, bet 1898. gadā stacijas tiesības. 
Tamsalu stacijas ēka ir neliela vienstāva celtne ar apmestu kaļķakmens bloku sienām un lēzenu divslīpes jumtu. Pēc otrā pasaules kara stacijas ēka tika nedaudz pārbūvēta. Līdz tam stacijas fasādē bija arī neliels frontons, bet jumtgales bija nošļauptas.

Par dzelzceļa mezglu Tamsalu stacija kļuva 1920. gadā, kad Tiri--Paides šaurzsliežu dzelzceļš tika pagarināts līdz Tamsalu. Šaursliežu dzelzceļa vajadzībām Tamsalu tika izbūvēta arī atsevišķa stacija. 1972. gadā šaursliežu dzelzceļš tika slēgts un demontēts. 

2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele" ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta starpceļu pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 150 metri.

Lai uzlabotu drošību uz sliežu ceļiem, 2010. gadā izbūvēts tunelis, kas savieno divas Tamsalu pilsētas daļas un starpceļu pasažieru platformu.

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑  Avaleht | Edelaraudtee
3. ↑  «Eesti Raudtee - www.evr.ee». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2012. gada 20. septembrī.
4. ↑  Külm talv venitas Tamsalu tunneli ehitust - Uudised - Virumaa Teataja

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tapu** |  | **Uz Tartu** |
|  Tapa |  **Tamsalu** | Kiltsi  |
***D-AMPS*** jeb ***Digital AMPS*** (zināma arī kā ***IS-54*** vai ***IS-136*** ) ir otrās paaudzes (*2G*) ciparu mobilā telefona sistēma. Tā izstrādāta 1980. gadu beigās, lai aizvietotu Ziemeļamerikā plaši izplatīto analogo sistēmu *AMPS. Darbojās frekvencē 824—894 MHz.*

Sistēmu bieži apzīmē ar ***TDMA*** (*Time division multiple access*) — laika dalīšanas kanālu piekļuves metode, kas ir *D-AMPS* pamatā. Tā ļauj vienu frekvences kanālu izmantot vairākiem lietotājiem, katram lietotājam iedalot laika intervālus (slotus). Telefonā balss signāls tiek saspiests un sadalīts, lai ietiptu slotā.
*D-AMPS* izmanto tādas pašas frekvences kā *AMPS*, tādēļ jauno sistēmu bija vienkāršāk ieviet vecās vietā. 

1980. gados ASV tika ieviesta analoga mobilā telefona sistēma *AMPS*. To ekspluatējot, atklājās būtiski trūkumi. Pirmkārt, tā nespēja apmierināt pieaugošo pieprasījumu pēc mobilajiem sakariem, jo katrai šūnai bija ierobežots vienlaicīgi notiekošo sarunu skaits. Tai bija vāja drošības sistēma, tāpēc tajā bija iespējams veikt nelegālus zvanus. 1990. gada martā tika pieņemts Ziemeļamerikas pirmais ciparu mobilā tīkla standarts *IS-54*. Tas bez jaunajām iespējām atbalstīja ar vecās *AMPS* sistēmas telefonus.

1993. gadā pieņemts jauns *D-AMPS* standarts *IS-136*. Tas paredzēja papildu kanālus. Atšķirībā no *IS-54*, *IS-136* laika dalīšanas metodi izmantoja gan balss gan kontroles signālu raidīšanai, kas ļāva palielināt bateriju gaidīšanas ilgumu, bija ziņu un datu nosūtīšanas iespējas.

*D-AMPS* sistēmu darbība ASV pārtraukta 2008. gadā. Tās vietā izmanto sistēmas *GSM*, *CDMA2000* u.c..
Spēles ekrānuzņēmums
***Colin McRae: DiRT*** ir datorspēle par rallija sacīkstēm. Tā ir viena no Kolina Makreja rallija spēļu sērijas spēlēm. To izveidoja un izdeva *Codemasters*. PC un *Xbox 360* versijas Eiropā tika izlaistas pārdošanā 2007. gada 15. jūnijā, bet ASV - 2007. gada 19. jūnijā. PS3 versija Eiropā tika izlaista 2007. gada 1. septembrī, bet Austrālijā - 2007. gada 21. septembrī. Dažas dienas iepriekš, 2007. gada 15. septembrī, Kolins Makrejs gāja bojā helikoptera avārijā. ASV spēle tika pārdota ar nosaukumu *DiRT*.

Pirmās nedēļas laikā tika pārdotas 500 000 spēles kopijas. Spēļu apskatnieki šo spēli arī novērtēja pozitīvi. Spēlē ir trīs veidi - karjera, čempionāts un rallija pasaule. Karjerā ir jāpiedalās sacīkstēs un līdz ar to jākāpj pa nosacītu piramīdu, kurai ir 11 stāvu. Piramīdas augšgalā ir "čempionu čempions". Čempionātā ir jāpiedalās vairākās sacīkstēs, kuru kopējais laiks izšķir čempionu. Vairākspēlētāju režīmā internetā ir iespējams spēlēt līdz pat 99 cilvēkiem.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
**Svītrainais muciņu burbuļgliemezis** (*Acteocina bullata*) ir sīku jūras gliemežu suga *Cephalaspidea* kārtā. Sugu 1834. gadā aprakstīja franču malakologs Luiss Kīners.

Apraksts
--------

Čaulas garums variē no 5-10 mm. Tai ir iegarena un cilindriska forma. Krāsa ir causpīdīgi balta. Smalkas, šķērseniskas augšanas līnijas klāj visu čaulu. Īsu konisku smaili veido pieci vijumi, kuru šuves ir iezīmētas ar vagu. Čaulas atvērums augšdaļā ir šaurs un iegarens, bet pie pamatnes paplašināts. Plāna ārējā lūpa ir apaļa un ar iegriezumu augšdaļā, savienojuma vietā ar iekšējo lūpu. Kolumella atsedz vienu kroku.

Izplatība
---------

Šī suga ir izplatīta Karību jūrā, Meksikas līcī kā arī Brazīlijas austrumos.

Atsauces
--------

1. ↑  Kiener (1840). General species and iconography of recent shells : comprising the Massena Museum, the collection of Lamarck, the collection of the Museum of Natural History, and the recent discoveries of travellers; Boston :W.D. Ticknor,1837 (described as *Tornatella flammea*)
**Tamāra Čistjakova** (krievu: *Тамара Евгеньевна Чистякова*; dzimusi 1986. gada 15. februārī) ir Krievijas FIDE meistare šahā (2000).

Biogrāfija
----------

Kazaņas šaha skolas audzēkne. Sekmīgi pārstāvējusi Krieviju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi sešas medaļas: divas zelta (2000. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionāta U14 vecuma grupā; 2002. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionāta U16 vecuma grupā), divas sudraba (1996. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionāta U10 vecuma grupā; 1998. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionāta U14 vecuma grupā) un divas bronzas (1996. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionāta U10 vecuma grupā; 1997. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionāta U12 vecuma grupā).

2003. gadā Serpuhovā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta 1. līgas turnīrā. 2004. gadā Stambulā izcīnījusi bronzas medaļu Pasaules studenšu šaha čempionātā aiz Jevgeņijas Ovodas un Joannas Dvorakovskas.. 2006. gadā atkārtoti uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionāta 1. līgas turnīrā, kā arī dalījusi otro vietu Jeļizavetas Bikovas memoriālā Vladimirā.

Atsauces
--------

1. ↑  Гордость школы - Шахматная школа им. Р.Г. Нежметдинова (ЦСДЮШШОР)
2. ↑  RUS Women Ch.1st League 2003
3. ↑  8th WUCC Instanbul 2004
4. ↑  RUS Women Chmp 1st League 2006
5. ↑  4th E.Bykova Memorial IM-tmnt 2006

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Svītrainā zebiekste** (*Mustela strigidorsa*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs.

Svītrainā zebiekste ir visnoslēpumainākais Austrumu dzīvnieks, jo redzēta ļoti reti, lai arī tās izplatības teritorija ir ļoti liela, sākot ar Nepālu un Indijas ziemeļiem un beidzot ar Birmu, Ķīnas dienvidiem, Vjetnamu un Laosas dienvidiem. Tā dzīvo kalnos 1000—2500 metrus virs jūras līmeņa. Par svītraino zebieksti ir ļoti maz ziņu. Līdz šim ir izpētīti tikai 8 eksemplāri no Indijas, Nepālas, Birmas, Laosas un Taizemes.

Izskats un īpašības
-------------------

Svītrainā zebiekste kā citi sermuļu dzimtas dzīvnieki ir ar garu, slaidu ķermeni, īsām kājām un saplacinātu galvas formu. To var viegli atšķirt no pārējām zebiekstēm, pateicoties smalkai, sudrabaini pelēkai svītrai uz muguras, kas sākas pie galvas pamatnes un beidzas pie astes pamatnes. Kažoka krāsa ir tumši brūna vai dzeltenbrūna. Pavēderē tai ir atkal šaura, dzeltena svītra, un sānu matojums gar paišo pavēderi ir nedaudz tumšāks par muguras matojumu. Aste un kājas ir vienā krāsā ar muguru. Augšlūpa un zods ir gaiši vai gandrīz balti. Pēdas ir bez matojuma. Aste vidēji gara, sasniedzot 1/3 no ķermeņa garuma. Mātītei, ko noķēra Laosā, ķermeņa garums bija 285 mm, astes garums 152 mm.

Indijā tika novērota svītrainā zebiekste, kas medīja lielu žurku.

Atsauces
--------

1. ↑  IngentaConnect The stripe-backed weasel Mustela strigidorsa: taxonomy, ecology
2. ↑  Mustela strigidorsa (Stripe-backed Weasel, Back-striped Weasel)[novecojusi saite]
3. ↑  KRUSKA, D. (1990): Mustelids. In: Grzimek's Encyclopedia of Mammals. Vol. 3. Ed. by S. P. Parker. MacGraw-Hill, New York. Pp. 388 – 447
4. ↑  Pocock, R. I. 1941. The Fauna of British India, including Ceylon and Burma. Mammalia Vol. II. Carnivora (suborders Aeluroidae (part) and Arctoidae). Taylor & Francis, Ltd. London, United Kingdom. 503 pp

Ārējās saites
-------------

* Mustela strigidorsa
* Black-striped weasel
*
**Tevantepekas zemesšaurums** (spāņu: *Istmo de Tehuantepec*) ir zemesšaurums Ziemeļamerikā, kas atdala Atlantijas okeānam piederīgo Meksikas līci no Klusā okeāna. Tiek uzskatīts par Centrālamerikas ziemeļu robežu. Izvietojies Meksikas Oahakas un Verakrusas štatos. Šaurākajā vietā starp Kampečes un Tevantepekas līčiem zemesšaurums ir 192 līdz 216 km plats. Zemesšauruma augstākais punkts ir 224 m vjl Čivelas pārejā, kam no austrumiem piekļaujas Čjapasas Sjerramadres, bet no rietumiem — Oahakas Sjerramadres kalnu grēdas. Šauruma ziemeļu daļā plaša džungļiem klāta zemiene, dienvidu daļā — šaurs piekrastes līdzenums, kam piekļaujas lagūnas.

Zemesšauruma nosaukums cēlies no Tevantepekas pilsētas tā dienvidos, kuras nosaukums savukārt navatlu valodā nozīmē «jaguāru kalni» *(tecuani-tepec)*. Kopš Kortesa laikiem Tevantepekas zemesšaurums tika uzskatīts par vienu no potenciālajām vietām okeānus savienojoša kanāla izbūvei. 19. gadsimta beigās kanāla vietā tika projektēts kuģu transportēšanai paredzēts vairāku ceļu dzelzceļš, kas netika realizēts.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 700. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tevantepekas zemesšaurums***.
**Tanas ezers** (amharu: ጣና ሐይቅ; *T’ānā Hāyk’*) ir liels ezers Etiopijā, lielākais valstī. No ezera iztek Zilā Nīla. Ezers atrodas valsts ziemeļrietumu daļā, kalnainā apvidū. Atkarībā no klimatiskajiem apstākļiem ezera platība mainās no 3 000 līdz 3 500 km2. Kopš kontroles slūžu izbūves pie Zilās Nīlas iztekas ezera līmenis tiek regulēts.

Kuģis Tanas ezerā
Ezeram ir ļoti liela nozīme Etiopijas ūdensapgādē un energoapgādē. Reģionā gada nokrišņi ir ap 1315 mm/gadā, savukārt iztvaikošana — 1800 mm/gadā.

Saskaņā ar portugāļu misionāra Manuela de Almeidas ziņām XVII gadsimta sākumā ezerā bija 21 sala, uz septiņām - astoņām salām atradās klosteri. Mūsdienās uzskata, ka ezerā ir 37 salas (to skaits mainās atkarībā no ūdens līmeņa), uz 19 salām ir klosteri vai baznīcas, no kuriem vairums celti XVI un XVII gadsimtos.

Uz Tanas ezera salām atrodas lielas kultūrvēsturiskās vērtības. Uz Tana Čerkvosas salas esot apbedīts Frumentijs, kristietības ieviesējs Etiopijā. Uz Dagas salas atrodas Etiopijas imperatoru kapenes. Klosteri salās visdrīzāk atrodas agrāko Etiopijas reliģiju svētvietās. Uz salām dzīvo ap 15 000 cilvēku.

Tanas ezerā darbojas arī prāmis, kas iet no Bahirdaras uz Gorgoru, apstājoties Dekas salā.

Ezers radies, vulkāna izvirdumam bloķējot Zilo Nīlu, kas pirms tam tecēja uz Nīlu. Vulkāna izvirdums radīja ne vien ezeru bet arī Tisisata ūdenskritumu (Tisabaja ūdenskritums) — vienu no lielākajiem ūdenskritumiem Āfrikā. Nosprostotajā ezerā izveidojās 18 jaunas zivju - barbju sugas. Ūdens apmaiņas laiks — 1,5 gadi. Mezotrofs. Zivju resursi ezerā — 10 000 tonnu gadā.

Ārējās saites
-------------

* Ezera fotoattēli
* UNESCO plāns Tanas ezera aizsardzībai (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 236803988
* LCCN: sh85132233
* GND: 4058974-2
* SUDOC: 028139127
* BNF: cb120033093 (data)

 |

 |
***Reichsarbeitsdienst*** (**RAD**; Valsts darba dienests) bija nacistiskās Vācijas instruments cīņai ar bezdarbu, tāpat kā *Civilian Conservation Corps* Amerikas Savienotajās Valstīs. Otrā Pasaules kara laikā RAD veica Armijas *(Wehrmacht)* palīgdienesta funkcijas.

Organizācija
------------

RAD (Karogs)
RAD (Sieviešu nodaļas karogs)
RAD sastāvēja no 40 apgabaliem sauktiem Arbeitsgau (Darba apgabaliem). Katru no šiem apgabaliem vadīja virsnieks ar savu štābu un Sardzes rotu *(Wachkompanie)*. Katrā apgabalā bija sešas līdz astoņas bataljona lieluma Darba grupas *(Arbeitsgruppen)*, 1200—1800 cilvēku katrā. Savukārt, šīs grupas sadalītas sešās rotas lieluma vienībās sauktās *RAD-Abteilung*. Katram RAD dalībniekam tika nodrošināta lāpsta un velosipēds.

Latvieši RADā
-------------

Daži latvieši tiešām brīvprātīgi iestājās Darba dienestā, bet tie galvenokārt bija jaunieši, kas vēlējās iestāties Latvijas Universitātē vai kādā no vācu universitātēm.
Sākoties mobilizācijai, jauni vīrieši, un vēlāk arī jaunas sievietes vienkārši tika iesaukti RADā un nosūtīti darba nometnēs Vācijā. Tur bija rotu stipruma latviešu vienības. 1944.gada janvārī latviešu RAD vienības tika atsauktas uz dzimteni un divas vai trīs latviešu RAD rotas tika pakļautas vācu virsniekiem. Lielākā daļa RAD apakšvirsnieku (ar nelieliem izņēmumiem) arī bija vācieši. Darbs galvenokārt sastāvēja no nocietinājumu un aizsardzības šķēršļu būves Sarkanas armijas aizturēšanai. Pēc obligātā sešu mēnešu dienesta RADā, visi militāri derīgie vīrieši tika ieskaitīti 15.divīzijā. 1944 gada augustā neatkarīgi no nodienētā laika, visi latviešu RAD vīrieši tika nosūtīti uz SS mācību nometni Konicā *(Konitz)*, kur tie tika pārformēti prettanku grenadieru vienībās *(Panzergrenadier)*. Pēc viena mēneša apmācībām, izglītotākie tika nosūtīti uz virsnieku un apakšvirsnieku kursiem, pārējie pazemināti par dzelzceļa sargiem.

Formastērpi un dienesta pakāpes
-------------------------------

*RAD* dalībnieku formastērpi bija brūnā krāsā. Uz piedurknes (uzšuve) un cepures (kokarde) uz leju vērstas lāpstas formā. Atšķirībā no Ieroču SS, RADā nebija nacionālo atšķirības zīmju.

*Reichsarbeitsdienst* dienesta pakāpes
**Paskaidrojums:**

| Vīrieši | Sievietes |
| --- | --- |
| 1. Reichsarbeitsführer
2. Obergeneralarbeitsführer
3. Generalarbeitsführer
4. Oberstarbeitsführer
5. Oberarbeitsführer
6. Arbeitsführer
7. Oberstfeldmeister
8. Oberfeldmeister
9. Feldmeister
10. Unterfeldmeister
11. Obertruppführer
12. Truppführer
13. Untertruppführer/Hauptvormann
14. Obervormann
15. Vormann
16. Arbeitsmann
 | 1. —
2. —
3. —
4. Stabshauptführerin
5. Stabsoberführerin
6. Stabsführerin
7. Maidenhauptführerin
8. Maidenoberführerin
9. Maidenführerin
10. Maidenunterführerin
11. Jungführerin
12. Kameradschaftsälteste
13. —
14. —
15. —
16. Arbeitsmaid
 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 156484921
* LCCN: n81009634
* ISNI: 0000 0001 1958 5270
* GND: 63640-X

 |

 |
Maizes cepšana tandirā Dašoguzas tirgū, Turkmenistānā
**Tandirs** (turku: *tandır*, kirgīzu: *тандыр*), arī **tendirs** (azerbaidžāņu: *təndir*), **tandūrs** (urdu: تندور‎, hindi: तन्दूर), **tendūrs** (kurdu: *tendûr*), **tonirs** (armēņu: թոնիր),

Pārskats
--------

**Tanūrs** (persiešu: تنور‎, arābu: تنور‎), **tone** (gruzīnu: თონე), ir cilindriskas formas krāsns maizes cepšanai un ēdiena pagatavošanai. Plaši izplatīta Āzijas rietumu daļā no Turcijas rietumos līdz Šindžanai austrumos un no Pievolgas ziemeļos līdz Indijai dienvidos. Krāsnis tradicionāli kurina ar cieto kurināmo (akmeņoglēm, malku, kizjaku), uzkarsējot līdz ~400 °C, krāsns forma ļauj ilgstoši saglabāt augstu temperatūru. 

Krāsns tilpums mēdz būt 0,25—1 m³, atvere — 0,5—0,7 m. Ēdienu tandirā gatavo uz atklātas liesmas vai nu pielipinot to pie krāsns sienām (maizi un plāceņus), vai arī iekarinot uz speciāliem iesmiem (gaļu). Krāsnis mēdz būt vertikālas vai horizontālas, reizēm tās izbūvē zemē, lai atvere atrastos grīdas līmenī.

Senākie tandira tipa krāsns paraugi ir atrasti Indas ielejas seno civilizāciju izrakumos, kā arī agrīnās Harapas civilizācijas apmetnēs Makranā. Nosaukums, domājams, cēlies no akadiešu valodas *tinûru* (*tin* — ‘dubļi’, *nuro* — ‘uguns’) un ir pieminēts eposā «Poēma par Gilgamešu» (18. gadsimts p.m.ē).

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tandirs***.
**Tev, mana labā!** ir Raimonda Paula pirmais estrādes dziesmu albums, tas izdots firmā "Melodija" 1969. gadā. Tajā iekļautas pirmās popularitāti guvušās R. Paula dziesmas, tai skaitā divu pirmo "Mikrofona" aptauju uzvarētājas "Mežrozīte" un "Dziesma nenosalst". Albumu ieskaņojis Rīgas estrādes orķestris, sieviešu vokālais ansamblis un solisti Ojārs Grinbergs, Margarita Vilcāne, Zdzislavs Romanovskis, Nora Bumbiere, kā arī grupa "Eolika".

2001. gadā albums tika izdots CD formātā ar nosaukumu "Tev, mana labā", tam pievienotas četras dziesmas no R. Paula 1970. gadā iznākušā minialbuma (EP) "Zilie lini". Populārākā no šīm četrām dziesmām ir "Zilie lini", kas "Mikrofona" aptaujā 1969. gadā ieguva 2. vietu un vēlāk kļuva populāra Padomju Savienībā, tā ieskaņota arī krievu ("*Синий лен*"), igauņu ("*Sinine lina*") un poļu ("*Modry len*") valodā. Savukārt cita mazās skaņuplates dziesma "Sens ir tas stāsts" 1969. gada aptaujā ierindojās 3. vietā.

2020. gadā visas albuma "Tev, mana labā" un minialbuma "Zilie lini" dziesmas kopā ar minialbuma "Estrādes dziesmas ar latviešu tautas dziesmu tekstiem" dziesmām iekļautas R. Paula agrīno estrādes dziesmu izdevumā "Dziesmas", ko izdevniecība "Plate" izdevusi vinila formātā.

Dziesmu saraksts
----------------

1. Tev, mana labā (Ziedoņa Purva teksts) — Ojārs Grinbergs 3:12
2. Ar tevi vien (Alfrēda Krūkļa teksts) — Sieviešu vokālais ansamblis 2:07
3. Dziesma nenosalst (A. Krūkļa teksts) — O. Grinbergs un sieviešu vokālais ansamblis 3:39
4. Kur tu esi (Ulda Krasta teksts) — O. Grinbergs 3:11
5. Vecā jūrnieka stāsts (A. Krūkļa teksts) — Zdzislavs Romanovskis 2:26
6. Nepārmet man (A. Krūkļa teksts) — Margarita Vilcāne un O. Grinbergs 3:36
7. Papu, saki mammai pats (A. Krūkļa teksts) — Nora Bumbiere un O. Grinbergs 3:45
8. Mežrozīte (A. Krūkļa teksts) — O. Grinbergs 2:47
9. Cik labi, ja tu blakus man (A. Krūkļa teksts) — M. Vilcāne 3:56
10. Vectētiņš un vecmāmiņa (A. Krūkļa teksts) — M. Vilcāne un O. Grinbergs 2:27
11. Melodija no k/f «235 miljoni seju» — "Eolika" 2:16
12. Baltijas jūrai (A. Krūkļa teksts) — Z. Romanovskis 4:43

**EP "Raimonda Paula dziesmas ar A. Krūkļa vārdiem"**

1. Zilie lini — M. Vilcāne un O. Grinbergs 2:50
2. Atvadas vasarai — N. Bumbiere 3:26
3. Sens ir tas stāsts — O. Grinbergs un sieviešu vokālais ansamblis 4:16
4. Kāpēc — N. Bumbiere 2:45
**Regīna Teisla-Pokorna** (*Regina Theissl-Pokorná*; dzimusi **Regīna Pokorna** (slovāku: *Regina Pokorná*) 1982. gada 18. janvārī Bratislavā) ir Slovākijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000), kas kopš 2015. gada pārstāv Austriju.

Biogrāfija
----------

Pirmos panākumus šahā guvusi jau bērnībā. Pārstāvējusi Čehoslovākiju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos vecuma grupā līdz 10 gadiem un izcīnījusi trīs medaļas: zelta (Eiropas jauniešu šaha čempionāts 1992. gadā), sudraba (Eiropas jauniešu šaha čempionāts 1991. gadā) un bronzas (Pasaules jauniešu šaha čempionāts 1992. gadā). Nākamajos gados izcīnījusi vēl trīs jauniešu šaha čempionātu medaļas kā Slovākijas pārstāve. Daudzkārtējā Slovākijas jauniešu šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā 1993. gadā uzvarējusi meiteņu U14 vecuma grupā un 1999. gadā uzvarējusi meiteņu U18 vecuma grupā.

2009. gadā uzvarējusi Slovākijas sieviešu šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte, tajā skaitā četras reizes uzvarējusi turnīrā Rijekā (2001, 2002, 2005, 2009), bijusi pirmā turnīrā Krkā (Horvātija) (2004), Džakartā (2007) un Vrbņikā (2008). 2008. gadā bijusi otrā starptautiskajos šaha turnīros Džakartā un Sombathejā.

Pārstāvējusi Slovākijas un Austrijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 9 reizes (1998-2012, 2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 4 reizes (1997-2001, 2015). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (1999) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (1999) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Teislai Pokornai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2000. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2015
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Regina Theissl-Pokorná
3. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Regina Theissl-Pokorná

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Ērika Zēla
**Ērika Zēla**, vēlāk **Zēla-Kuzmina** (vācu: *Erika Sehl-Kusmin*, 1902—1989) bija vācbaltiešu filozofe un dzejniece.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1902. gada 8. janvārī Rīgā fabrikanta Voldemāra Zēļa ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā bija spiesta
pārcelties uz dzīvi Pēterpilī, kur 1918. gada aprīlī kā eksterns nokārtoja ģimnāzijas beigšanas eksāmenus un atgriezās Rīgā, kur 1921. gadā absolvēja arī Klasisko ģimnāziju.
Studēja filozofiju Rīgas Herdera institūtā (1920—1921), Freiburgas Universitātē (1922—1928), Minhenes Universitātē (1923—1924), Kēnigsbergas Universitātē (1930) un Vīnes Universitātē (1931—1932). Kēnigsbergas Alberta Universitātē viņa aizstāvēja savu *Dr. Phil.* grādu par Džona Loka izziņas teoriju.

Pēc atgriešanās Rīgā Zēla Vācu Pedagoģijas Institūtā ieguva skolotājas kvalifikāciju, bet 1933. gada rudenī arī teoloģijas kandidāta nosaukumu un no 1934. gada darbojās kā Rīgas Herdera institūta profesora Kurta Štafenhāgena asistente, vēlāk privātdocente. Aizstāvēja habilitācijas darbu par uztveres problēmu antīkajā filozofijā, kura recenzenti bija Martins Heidegers un Aleksandrs Pfenders (*Pfänder*).
1939. gadā izceļoja uz Vāciju, pēc Otrā pasaules kara strādāja akadēmisku darbu Rietumberlīnē un nodarbojās ar rakstniecību.

Mirusi 1989. gadā Berlīnē.

Zinātniskie darbi
-----------------

Erkenntnisontik in der griechischen Philosophie (1936).
* Kritische Studien zu Locke’s Erkenntnistheorie (1931)
* Historisch-kritische Studien zur Entstehung des Empfindungsproblems (1934)
* Erkenntnisontik in der griechischen Philosophie: kritische Studien zur Geschichte der Lehre von einer Subjektivität der Sinnesqualitäten (1936)

Literārie darbi
---------------

* Verträumte Heimat Baltenland. Berlin-Tempelhof, 1964
* Inkrustriert. Baltische Briefe 8/9 (190/191), 1964 — S. 15

### Dzejas krājumi

* Vor Jahren (1975)
* Im Wandel der Jahreszeiten (1975)
* Einst und jetzt (1978)
* Spätlese (1978)
* Diversa (1979)
* Abschied (1982)

Atsauces
--------

1. ↑  Erica Sehl: A brief Biography from 1902-1934
2. ↑  Carola L. Gottzmann, Petra Hörner. Lexikon der deutschsprachigen Literatur des Baltikums und St. Petersburgs
3. ↑  Todesanzeige. Baltische Briefe 7/8 (405/406), 1989 — 18
Koordinātas: 59°19′34.86″N 18°4′56.51″E﻿ / ﻿59.3263500°N 18.0823639°E﻿ / 59.3263500; 18.0823639

Ērika Ēriksona koncerthalle bijušās Šepsholmenas baznīcas ēkā.
**Ērika Ēriksona halle** ir koncerthalle, kas atrodas Stokholmas pilsētas daļā Šepsholmenā.

Koncerthalle ir izvietojusies slēgtās Šepsholmenas baznīcas ēkā. Halle tika atklāta 2009. gada maijā[1] un tai ir dots izcilā zviedru diriģenta un kora vadītāja Ērika Ēriksona[2] vārds. Halli administratīvi pārvalda Ērika Ēriksona Starptautiskais kora centrs[3]. Ēkā atrodas koncertzāle un centra, kā arī koru biedrības sadarbības organizācijas kanceleja.

Ārējās saites
-------------

* Koncerthalles oficiālā mājaslapa

Atsauces
--------

1. ↑  Skeppsholmen får nytt körcentrum | Kultur | SvD
2. ↑  «Eric Ericson». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 26. oktobrī. Skatīts: 2011. gada 26. jūnijā. Teksts "Eric Ericsonhallen "ignorēts
3. ↑  «Styrelse». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 26. oktobrī. Skatīts: 2011. gada 26. jūnijā. Teksts "Eric Ericsonhallen "ignorēts

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šepsholmena |
| --- |
|  |
| Tilti, ielas, laukumi un parki | 
* Šepsholmenas tilts

 |  |
|  |
| Celtnes | 
* Admiralitātes nams
* Šepsholmenas baznīca

 |
|  |
| Muzeji un iestādes | 
* Austrumāzijas mākslas muzejs
* Arhitektūras muzejs
* Modernās mākslas muzejs
* Ērika Ēriksona halle

 |
|  |
| Kuģi | 
* *Af Chapman*

 |

 |
**Ilona Līce** (dzimusi 1973. gadā Rīgā) ir latviešu uzņēmēja, starptautiskās lidostas "Rīga" valdes priekšsēdētāja. Strādājusi Valsts civildienesta pārvaldē, uzņēmumā "Latvijas gaisa satiksme" un vadošos amatos valsts pārvaldē. Bijusi lektore Ekonomikas un kultūras augstskolā.

Biogrāfija
----------

Ilona Līce dzimusi 1973. gadā Rīgā. 1991. gadā pabeigusi Jūrmalas Pumpuru 4. vidusskolu. Vēl mācoties skolā un arī vēlākajos gados, strādājusi par rakstnieka Anatola Imermaņa sekretāri. Pēc rakstnieka nāves mantojusi viņa īpašumus. 2003. gadā Latvijas Universitātē ieguvusi maģistra grādu sabiedrības vadībā. Ilona Līce papildinājusi zināšanas Krenfīldas Universitātē Lielbritānijā un Starptautiskās Lidostu padomes (*Airport Council International*) un Starptautiskās Gaisa transporta asociācijas (*International Air Transport Association*) mācību programmās.

No 1994. līdz 2005. gadam Ilona Līce strādājusi dažādos amatos valsts pārvaldē: Saeimā, Iekšlietu ministrijā un Ministru prezidenta birojā. 

2005. gadā Ilona Līce kļuvusi par Latvijas Gaisa satiksmes padomes locekli. Kopš 2011. gada strādājusi lidostā "Rīga" par valdes locekli, kur viņas atbildībā ir bijuši ar lidostas komercdarbību saistītie jautājumi: komercplatību, telpu un zemes īpašumu apsaimniekošana, kā arī virszemes pakalpojumu sniegšana. 

2017. gada martā Satiksmes ministrija Ilonu Līci apstiprinājusi lidostas "Rīga" valdes priekšsēdētāja amatā.

Ilona Līce ir Latvijas Zaļās partijas biedre. Politikā viņa aktīvi nedarbojas kopš 2010. gada, taču iestājas par zaļajām vērtībām.

Atsauces
--------

1. ↑  Gunta Sloga. «Līču krīze». *diena.lv*, 12.11.2015. Skatīts: 21.08.2019.
2. ↑  «Lidostas vadītājas pikantā biogrāfija». *jauns.lv*. 23.01.2017. Arhivēts no oriģināla, laiks: 21.08.2019. Skatīts: 21.08.2019.
3. ↑  Lidostas *Rīga* valdes priekšsēdētāja amatam virza Ilonu Līci Diena.lv. 2017. gada 16. marts
4. ↑  Komercreģistra ziņas[novecojusi saite] Latvijas vēstnesis. 2005. gada 9. jūlijs
5. ↑  Lidostas klientu labsajūta jaunās rokās Dienas Bizness. 2011. gada 14. janvāris.
6. ↑  Līce: lidostā Rīga būs līdz šim nebijušas lietas Dienas Bizness. 2016. gada 18. jūlijs.
7. ↑  Akcionāru sapulce lidostas *Rīga* valdes priekšsēdētāja amatā apstiprina Ilonu Līci Archived 2017. gada 1. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Dienas Bizness. 2017. gada 20. marts.
8. ↑  Līce: Lidostas *Rīga* nākotne ir tālajos lidojumos Diena.lv. 2017. gada 17. marts.
**Ilmārs Luckāns** (1940. gada 25. augusts - 1997. gada 13. novembris) bija Latvijas šahists.

Šahista karjera
---------------

Šahu iemācījies spēlēt 13 gadu vecumā. 1958. gadā kļuvis par Latvijas jauniešu čempionu un veiksmīgi debitējis Latvijas šaha čempionātā, kur dalījis 6.-7. vietu. Dienesta laikā Padomju armijā divas reizes kļuvis par Baltijas kara apgabala čempionu šahā (1960, 1962). Tāpat divas reizes pēc kārtas uzvarējis Rīgas šaha čempionātā (1972, 1973). 1965. gadā piedalījies PSRS šaha čempionāta pusfinālā Ļeņingradā, kur dalījis 4.-6. vietu. 1975. gadā Baltijas republiku turnīrā ieņēmis 3.-4. vietu (kopā ar A.Butnori aiz uzvarētājiem A.Vītoliņa un J.Petkēviča). 1976. gadā ieguvis PSRS sporta meistara nosaukumu šahā. 1978. gadā uzvarējis Latvijas čempionātā ātrspēlē. 1990. gadā izcīnījis 2. vietu Lietuvas atklātajā šaha čempionātā Klaipēdā. Vairākkārt piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos. Labākais sasniegums bija 2.-3. vieta 1993. gadā. Pēc šī panākuma Luckāns ieguva tiesības spēlēt FIDE Baltijas zonas turnīrā Viļņā, kur palika 9.-11. vietā.

Ilgus gadus strādājis par Tramvaju un trolejbusu pārvaldes sporta zāles vadītāju. Luckāna dēls Arnolds Luckāns arī ir bijis šahists.

Vietas Latvijas šaha čempionātos
--------------------------------

* 1958. gads - 6.-7. vieta.
* 1973. gads - 13. vieta.
* 1974. gads - 12. vieta.
* 1975. gads - 8.-9. vieta.
* 1976. gads - 8.-10. vieta.
* 1977. gads - 6.-8. vieta.
* 1979. gads - 11. vieta.
* 1981. gads - 9. vieta.
* 1990. gads - 7.-13. vieta.
* 1991. gads - 11.-27. vieta.
* 1993. gads - 2.-3. vieta.
* 1994. gads - 11. vieta.
* 1995. gads - 13. vieta.
* 1996. gads - 9.-10. vieta.
* 1997. gads - 13.-20. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  Semifinal of Championship of USSR - Leningrad 1965
2. ↑  Championship of Baltic Republics - Riga 1975
3. ↑  Championship of Lithuania, Klaipeda, 1990.08.11-25
4. ↑  «Vilnius zt 1993». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2013. gada 18. jūnijā.

Literatūra
----------

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. lpp. 50 - 52

Ārējās saites
-------------

* Ilmārs Luckāns šahista profils vietnē chessgames.com
* Ilmārs Luckāns šahista profils vietnē 365chess.com
* Ilmārs Luckāns šahista profils vietnē chesstempo.com
* Ilmārs Luckāns šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
* Ilmārs Luckāns šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
**Baņuta Ancāne** (dzimusi 1941. gada 8. novembrī Kārsavā) ir latviešu grafiķe, darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā, izmantojot galvenokārt litogrāfijas un oforta tehniku.

Biogrāfija
----------

Baņuta Ancāne dzimusi 1941. gada 8. novembrī Kārsavā agronoma un Tautas Saeimas deputāta Jāņa Ancāna (1911 - 1945) un Valentīnas Ancānes ģimenē. Mākslinieces vīrs Vladislavs Grišins ir grafiķis, bet meita Anna Ancāne ir mākslas zinātniece. Mācījusies Latvijas Mākslas akadēmijā Grafikas nodaļā, ko beigusi 1967. gadā ar diplomdarbu "Aktieru portreti" (Kārlis Sebris, Rasma Garne, Antra Liedskalniņa, Leo Šmits) oforta tehnikā. No 1969. gada Mākslinieku Savienības biedre. Saņēmusi vairākus apbalvojumus: diploms 4. Vissavienības estampa izstādē (1974), diplomi 4. un 5. Tallinas grafikas triennālē (1977, 1980), diploms 2. Rīgas miniatūrgrafikas triennālē (1987), Mākslinieku Savienības diploms un medaļa par 1988. gada labāko jaunrades sasniegumu.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Darbojas stājgrafikā un grāmatu grafikā. Oforta tehnikā atradusi savus savdabīgus metāla plātnes virsmas apdares paņēmienus, kas dod sudrabainu tonējumu estampā. Visvairāk strādā krāsainās litogrāfijas tehnikā, darinot ainavas un klusās dabas, kā arī psiholoģiski saasinātus portretus ar sarežģītu asociatīvu zemtekstu. Grāmatu ilustrācijas darinājusi akvarelī, pastelī un zīmējumā. 

### Izstādes

Māksliniece izstādēs piedalās no 1966. gada. Personālizstādes noritējušas Rīgā 1991. un 1994. gadā Aizrobežu mākslas muzejā, 2002. 2003, 2006. un 2007. gadā Nacionālajā Valsts mākslas muzejā.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  www.makslinieki.lv
2. ↑  Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 22. lpp.
3. ↑  www.sidegunde.com

Ārējās saites
-------------

* www.jzb.lv
* Biogrāfija

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 72557245
* LNB: 000002767
* ISNI: 0000 0000 1991 1243
* GND: 132580144
* SUDOC: 085123714

 |

 |
**Bačanu salas** (indonēziešu: *Kepulauan Bacan*) ir salu grupa Indonēzijā, Moluku arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Ziemeļmoluku provincē, daļa no Dienvidhalmaheras apriņķa. Lielākā pilsēta ir apriņķa centrs Labuha. Vēsturiski salās līdz pat 19. gadsimta beigām pastāvēja neatkarīgs Bačanas sultanāts.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Indonēzijas austrumdaļā uz dienvidrietumiem no Halmaheras. Austrumos tās apskalo Moluku jūra, dienvidos Obi šaurums atdala no Obi salām, bet Patinti šaurums austrumos — no Halmaheras. Sastāv no vienas galvenās salas — Bačanas (1900 km²) un ap 80 mazākām salām, no kurām lielākās ir Kasiruta (394 km²) un Mandioli (230 km²). Salas ir vulkāniskas izcelsmes, reljefā pauguraini līdzenumi un kalni; augstākā virsotne ir Batusibela (1611 m vjl) Bačanas salā.

Salās valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bačanu salas***.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Rundāles pagastā. Par citām jēdziena **Saulaine** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Saulaine** (agrāk **Kaucminde**) ir ciems Bauskas novada Rundāles pagastā. Izvietojusies Lielupes pietekas Kaucītes kreisajā krastā pie autoceļa P103 9 km no pagasta centra Pilsrundāles, 7 km no novada centra Bauskas un 72 km no Rīgas.

Saulainē atrodas Kandavas Lauksaimniecības tehnikuma Saulaines teritoriālā struktūrvienība un bērnudārzs. Muižas pils un parks ir valsts nozīmes pieminekļi.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Kaucmindes muižas (*Kauzmünde*). 1916. gadā gar Kaucmindi izbūvēja dzelzceļa līniju Meitene—Bauska ar Īslīces staciju (saglabājusies stacijas ēka nedaudz uz ziemeļiem no Saulaines).
Līdz Latvijas okupācijai muižas kungu mājā darbojās Kaucmindes mājturības skola, ko 1944. gadā pārveidoja par Saulaines lauksaimniecības tehnikumu, vēlāk par Saulaines sovhoztehnikumu.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 492 | —     |
| 1979 | 761 | +54.7% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 522 | −31.4% |
| 2000 | 516 | −1.1% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 382 | −26.0% |
| 2021 | 313 | −18.1% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Saulaini». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rundāles pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Jāņukrogs
* Mazbērstele
* Mazmežotne
* **Pilsrundāle**
* Priedītes
* Punslavas
* Saulaine
* Švirkale
* Vecrundāle
* Ziedoņi

 |

 |
**Margareta Žunku** (rumāņu: *Margareta Juncu*; dzimusi 1950. gada 13. martā, Kluža-Napokā kā Margareta Murešana (rumāņu: *Margareta Mureşan*)) ir Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (WGM, 1982).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt 16 gadu vecumā. 1967. gadā kļuvusi par Rumānijas junioru čempionu šahā. Vēlāk piedalījusies Rumānijas sieviešu šaha čempionātos, kuros izcīnījusi 6 medaļas: 3 zelta (1983, 1985, 1987), sudraba (1979) un 2 bronzas (1971, 1977).

1980. gados sekmīgi piedalījusies Pasaules čempiones nosaukuma izcīņas ciklos. Vislielākais panākums bija uzvara starpzonu turnīrā Tbilisi 1982. gadā un iekļūšana pretendentu mačos, kur gan nācās atzīt Lidijas Semjonovas parākumu ar 4½ : 5½. 1985. gadā starpzonu turnīrā Železnovodskā palikusi 8. vietā.

No 1978. līdz 1990. gadam septiņas reizes pārstāvējusi Rumānijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, turklāt 5 reizes spēlējusi pie 1. galdiņa. Komandu vērtējumā ieguvusi 3 medaļas: sudraba (1982) un 2 bronzas (1984, 1986).

Kopš 1996. gada šaha sacensībās piedalās reti.

Atsauces
--------

1. ↑  1982 Tbilisi Interzonal Tournament
2. ↑  1983-84 Candidates Matches
3. ↑  «1985 Zeleznovodsk Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 29. jūnijā. Skatīts: 2013. gada 4. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules sieviešu šaha olimpiāde) (angliski)