recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pedja** (igauņu: *Pedja*) ir stacija Tapas—Tartu dzelzceļa līnijā Igaunijā, Jegevas apriņķa Jegevas pagastā un atrodas 55,3 km attālumā no Tapas, 57,2 km attālumā no Tartu un 132,9 km attālumā no Tallinas. Pedjā pietur Tapas (Tallinas) un Tartu (Koidulas un Valgas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni, izņemot Tallinas-Tartu ekspresvilcienu.

20. gs. pirmajā pusē celtā stacija nojaukta 2003. gadā. Pēc tipveida projekta celtā ēka bija vienstāva guļbūve ar augstu četrslīpes jumtu un nelielām jumta izbūvēm.
Stacijas ēkas funkcijas pārņēmusi stacijas dispečerpunkta ēka - vienstāva dzelzsbetona paneļu ēka.

2012. gadā Pedjas stacijā izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru starpceļu platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 110 metri.

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑  Avaleht | Edelaraudtee

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tapu** |  | **Uz Tartu** |
|  Vegeva |  **Pedja** | Jegeva  |
**Mordviešu valodas** ir divas valodas, kas agrākos laikos klasificēta kā vienota valoda ar diviem literāriem standartiem, tomēr pēdējā laikā tiek šķirtas divas patstāvīgas valodas: erzju valoda un mokšu valoda. Mordviešu valodas tiek iekļautas urāliešu virssaimes somugru saimes Volgas somu valodu grupā.

Erzju un mokšu valodu salīdzinājums
-----------------------------------

Galvenokārt balstīts uz *Različija meždu erzjanskim i mokšanskim jazykami suščestvenny*.

Mokšu valodā uzsvars vienmēr ir uz pirmās zilbes. Erzju valodai raksturīga īpatnība, ka uzsvars var būt uz jebkuras zilbes viena un tā paša vārda ietvaros.

Erzju valodā ir 5 patskaņi, mokšu valodā – 7.

Erzju valodā līdzskaņi ⟨р, л, и, й⟩ var būt tikai balsīgi, taču mokšu valodā tiem ir arī nebalsīgi varianti, ko ortogrāfijā apzīmē ar ⟨рх, лх, йх⟩, piemēram, erzju умарь (*umar'*) "oga", умарть (*umart'*) (dsk.) "ogas", mokšu марь (*mar'*) "oga", марьхть (*mar'xt'*) (dsk.) "ogas".

Erzju valodā pirms ⟨э⟩ līdzskaņi nemīkstinās, taču mokšu valodā analogos vārdos tie mīkstinās: седь (*sed'*) "tilts" (erzju сэдь (*sed'*)), сетьме (*set'me*) "kluss" (erzju сэтьме (*set'me*)), сенем (*senem*) "zils" (erzju сэнь (*sen'*), сери (*seri*) "augsts" (erzju сэрей (*serej*)).

Daudzi vārdi abām valodām ir līdzīgi, taču daļa vārdu krājuma ir atšķirīga:

* erzju (transkr.) – mokšu (transkr.) – latviešu
* скал (*skal*), тракс (*traks*) "govs"
* тарка (*tarka*), васта (*vasta*) "vieta"
* реве (*reve*), уча (*uča*) "aita"
* каська (*kas'ka*), седял (*sedjal*) "pagrīde"
* цеця (*cecja*), панчф (*pančf*) "zieds"
* олго (*olgo*), шужярь (*šužjar'*) "salms"
* покш (*pokš*), оцю (*ocju*) "liels"
* берянь (*berjan'*), кальдяв (*kal'djav*) "slikts"
* сюлмамс (*sjulmams*), сотомс (*sotoms*) "adīt"
* вейсэ (*vejse*), марса (*marsa*) "kopā" utt.

Tomēr vairumā vārdu saskatāma radniecība starp abu valodu vārdu formām.

Gramatikas ziņā abās valodās darbojas pamatā līdzīgi principi. Pamata forma:

* кудо (*kudo*), куд (*kud*) "māja"

noteiktā/norādāmā forma:

* кудось (*kudos'*), кудсь (*kuds'*) "tā māja"

sešas piederības formas:

* кудом (*kudom*), кудозе (*kudoze*) "mana māja"
* кудот (*kudot*), кудце (*kudce*) "tava māja"
* кудозо (*kudozo*), кудоц (*kudoc*) "viņa māja"
* кудонок (*kudonok*), кудоньке (*kudon'ke*) "mūsu māja"
* кудонк (*kudonk*), кудонте (*kudonte*) "jūsu māja"
* кудост (*kudost*), кудсна (*kudsna*) "viņu māja"

Darbības vārdu konjugācijas principi pamatā ir līdzīgi, taču to galotnes vairumā gadījumu atšķirīgas.

Piezīmes
--------

1. ↑  Ar ⟨и⟩, acīmredzot, domāts puspatskaņa /j/ papildus pieraksta veids.

Atsauces
--------

1. 1 2  «AILAB – Somugru valodu saime». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 21. decembrī. Skatīts: 2014. gada 18. augustā.
2. ↑  «erzan.ru – РАЗЛИЧИЯ МЕЖДУ ЭРЗЯНСКИМ И МОКШАНСКИМ ЯЗЫКАМИ СУЩЕСТВЕННЫ». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 18. augustā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000148964
* LCCN: sh85087237
* GND: 4170546-4
* SUDOC: 027655423
* NKC: ph122982

 |

 |
**Spuņciems** ir ciems Mārupes novada Salas pagastā, pagasta centrs. Izvietojies uz Lielupi no Babītes ezera atdalošās zemes strēles pie agrākās Spuņņupes un autoceļa A10. 27 km no novada centra Mārupes un 29 km no Rīgas centra.

Vēsture
-------

Vēstures avotos **Sala** (agrākais ciema nosaukums) pirmoreiz minēta 1225. gadā sakarā ar Rīgas lauku novada robežu noteikšanu. Mūsdienu apdzīvotā vieta (*Spunge*) veidojusies netālu no bijušās Salas muižas (*Holmhof*; atradusies dienvidaustrumos no Zirgu salas). Par lielāku apdzīvoto vietu Spuņciems izveidojies pēckara gados, kad tas bija kolhoza "Padomju Latvija" (vēlāk a/s "Tēvzeme") centrs. Spuņciemā atrodas pagasta pārvalde, Salas sākumskola, bibliotēka, sporta un kultūras centrs, pasts, Salas Svētā Jāņa luterāņu baznīca.

### Etimoloģija

20. gadsimtā ciema nosaukums bija **Spuņņciems** (no Spuņņupes nosaukuma), un par Spuņciemu juridiski pārdēvēts tikai pēc neatkarības atgūšanas. Vārda "spunis" latviešu valodā nav. Endzelīns un Mīlenbachs savā latviešu valodas skaidrojošajā vārdnīcā pauž: spunnis 1) "maizes šķēlē izgriezts vadžveida kumosiņš", "izgriez nuciņā spunnīti un ieliec sviestu iekšā"! 2) "maza četrstūraina lupatiņa, kuo iešuj krekla padusēs tā, ka viens stūris iznāk paduses priekšpusē, uotrs — muguras pusē; sievietēm spunnītis tikai padusēs, bet vīriešu krekliem katrā pusē pie kakla iešuj pa vienai spunnīša pusei".

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSB datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1965 | 85 | —     |
| 1970 | 96 | +12.9% |
| 1979 | 170 | +77.1% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 600 | +252.9% |
| 2000 | 525 | −12.5% |
| 2011 | 602 | +14.7% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2021 | 554 | −8.0% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Spuņciems». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2017. gada 27. februārī.
2. ↑  Babītes novada vēsture[novecojusi saite]
3. ↑  «Valda Kvaskova Hercoga Ernsta Johana zirgaudzētava Salas muižā 18. gadsimtā — dokumenti un vizuālas liecības». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 2. novembrī. Skatīts: 2011. gada 9. augustā.
4. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑  CSB

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Salas pagasta ciemi (Mārupes novadā) Salas pagasta ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* Gātciems
* Kaģi
* Kūdra
* Līkumciems
* Pavasari
* Pērnciems
* Silmalas
* Sīpolciems
* **Spuņciems**
* Straupciems
* Varkaļi

 |

 |
**Atabaskas ezers** (angļu: *Lake Athabasca*) ir liels ezers Kanādā, Saskačevanas un Albertas provinču ziemeļu daļā, astotais lielākais ezers Kanādā. Iztek uz ziemeļiem, pa Sleivu uz Greitsleivleiku un Makenzi upes sistēmu un tālāk uz Ziemeļu Ledus okeānu. Ezera nosaukums cēlies no krī valodas *aðapaskāw* — ‘kur augi ir viens pēc otra’ (agrīnajās kartēs — *Athapiscow*). Ezera dienvidrietumu galā atrodas viena no Albertas vecākajām apdzīvotajām vietām — Fortčipivaiana.

Ezera ziemeļu piekrastē atrodas zelta un urāna atradnes, tāpēc šeit radusies kalnrūpniecības pilsētiņa — Jureiniumsitija. Pēdējās raktuves slēgtas jau 1980. gadā, taču ieguves procesā ir spēcīgi piesārņota ezera ziemeļu piekraste.

Ezera dienvidu piekrastē atrodas Atabaskas ezera smilšu kāpas — augstākās aktīvās kāpas pasaulē virs 58° platuma grāda. Pēc ilgstošas vides aktīvistu cīņas 1992. gadā šis dabas komplekss ieguva dabas aizsardzības statusu.

Ezerā ir 23 sugu zivis. 1961. gadā šeit noķerta pasaulē lielākā forele, kas svēra 46,3 kg.

Atsauces
--------

1. ↑  «Atlas of Alberta Lakes». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 28. septembrī. Skatīts: 1990. gada 15. jūnijā.

Skatīt arī
----------

* Pasaules lielāko ezeru saraksts

Ārējās saites
-------------

* Lake Athabasca and associated Sand Dunes (angliski) Archived 2007. gada 17. maijā, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 235155086
* LCCN: sh85009099
* GND: 4283934-8

 |

 |
**Optofluīdika** ir pētniecības un tehnoloģiju joma, kas apvieno fluīdikas (jo īpaši mikrofluīdikas) un optikas priekšrocības. Šīs tehnoloģijas lietojumi ietver displejus, biosensorus, laboratorijas čipus, lēcas, molekulārās attēlveidošanas rīkus.

Vēsture
-------

Ideja par šķidruma optiskām ierīcēm ir meklējama vismaz 18. gadsimtā, kad tika ierosināts (un galu galā arī izstrādāts) izmantot rotējošus traukus ar dzīvsudrabu kā šķidrā spoguļa teleskopus. 20. gadsimtā tika izstrādātas jaunas tehnoloģijas, piemēram, krāsvielu lāzeri un šķidro kodolu viļņvadi, kas izmantoja šķidrumu noskaņojamību un fizisko pielāgojamību, ko šķidrumi nodrošināja šīm jaunajām fotoniskajām sistēmām. Optofluīdikas joma oficiāli sāka veidoties 2000. gadu vidū, kad mikrofluīdikas un nanofotonikas jomas sāka attīstīties, un pētnieki sāka meklēt sinerģiju starp šīm divām jomām. Viens no galvenajiem šīs jomas lietojumiem ir laboratorijas čipi un biofotoniskie produkti.

Uzņēmumi un tehnoloģiju nodošana
--------------------------------

Optofluīdikas un saistīto pētījumu rezultātā ir izveidoti vairāki jauni produkti un jaundibināti uzņēmumi. *Varioptic* ir specializējies uz elektrovadīšanas metodi balstītu lēcu izstrādē daudziem lietojumiem. Uzņēmums *Optofluidics, Inc.* tika dibināts 2011. gadā Kornela Universitātē, lai izstrādātu rīkus molekulārajiem slazdiem un slimību diagnostikai, pamatojoties uz fotonisko rezonatoru tehnoloģiju. *Liquilume* no Kalifornijas Universitātes *Santa Cruz* specializējas molekulārajā diagnostikā, kas balstīta uz virziena viļņvadiem.

Eiropas Komisija 2012. gadā uzsāka jaunu COST programmu, kas attiecas tikai uz optofluīdiskajām tehnoloģijām un to pielietojumu.

Skatīt arī
----------

* Bio-MEMS
* Nanotehnoloģija
* Mikrofluīdika

Atsauces
--------

1. ↑  Psaltis, D.; Quake, S. R.; Yang, C. (2006). "Developing optofluidic technology through the fusion of microfluidics and optics". *Nature* 442 (7101): 381–386. Bibcode 2006Natur.442..381P. doi:10.1038/nature05060. PMID 16871205.
2. ↑  Zahn, p. 185.
3. ↑  Boas, Gary (June 2011). "Optofluidics and the Real World: Technologies Evolve to Meet 21st Century Challenges". *Photonics Spectra*. Atjaunināts: 2011-06-26.
4. ↑  «Optofluidics: Optofluidics can create small, cheap biophotonic devices». 2006. gada 1. jūlijs. Skatīts: 2011-06-26.[novecojusi saite]
5. ↑  «COST Action MP1205 Advances in Optofluidics: Integration of Optical Control and Photonics with Microfluidics». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017-11-26. Skatīts: 2017-02-14.
***Vox*** ir ASV ziņu un viedokļrakstu interneta portāls, kas pieder *Vox Media*. Portālu 2014. gada aprīlī izveidoja Ezra Kleins, Mets Iglesiass un Melisa Bela, un tas pazīstams ar savu skaidrojošās žurnālistikas koncepciju. *Vox* uztur arī savu *YouTube* kanālu.

Saturs
------

Kā skaidro *Vox* redaktori, portāls cenšas sniegt informāciju ar citādāku pieskaņu, kas parasti nav atrodama citos ziņu portālos. Lai atkārtoti izmantotu autoru darbus, pirms portāla atkārtotas palaišanas 2014. gadā *Vox* izveidoja spilgti dzeltenu "kartīšu kopas", kas lasītājam sniedz papildu kontekstu un skaidro rakstā lietotos terminus.

### Video

Ziņu portālam *Vox* ir *YouTube* kanāls ar tādu pašu nosaukumu, kurā kopš 2014. gada regulāri tiek publicēti informatīvi tematiskie videoklipi. Videoklipos parasti aplūkotas līdzīgas tēmas kā vietnes rakstos, uz kuriem saites pievienotas videoklipu aprakstā. Kanālam ir vairāk nekā 10 miljoni abonentu, un tā video skatīti vairāk nekā 2,6 miljardus reižu. Kanāla saturs ietver gan aktualitātes, noteiktu notikumu hronoloģiju, gan faktus.

2018. gada maijā *Vox* uzsāka sadarbību ar *Netflix*, lai veidotu iknedēļas TV raidījumu *Explained*.

Lasītāji
--------

2014. gada jūlijā *Vox* ieguva 8,2 miljonus jaunu lasītāju. 2021. gada oktobrī tika lēsts, ka portālu lasa ap 19,7 miljoniem cilvēku. 2017. gada intervijā Nīmans Labs Kleins, komentējot portāla auditoriju, teica, ka dati neliecinot, ka *Vox* izteikti lasītu kādas politiskās puses pārstāvji.

Atsauces
--------

1. ↑  Jeff Bercovici. «Why Do So Many Journalists Hate Vox?». *Forbes*, 2014. gada 12. maijs. Skatīts: 2019. gada 9. jūnijs.
2. ↑  «Why Vox's Netflix show 'Explained' is different from Vox's YouTube videos, explained (by Ezra Klein)». *Recode*. Skatīts: 2018. gada 29. augusts.
3. ↑  Weissman, Cale Guthrie (May 23, 2018). "Vox's new Netflix show is just the start of its video ambitions". *Fast Company*.
4. ↑  David Weigel. «Here's What You Need to Know About Politico's Coverage of Vox, in Two Charts». *Slate*, 2014. gada 23. augusts. Skatīts: 2018. gada 26. jūlijs.
5. ↑  «vox.com Traffic Statistics». *SimilarWeb* (angļu). Skatīts: 2021-12-29.
**Kits Jendls** (angļu: *Keith Yandle*, dzimis 1986. gada 9. septembrī) ir bijušais ASV hokejists, spēlēja aizsarga pozīcijā. Karjeras laikā Jendls pārstāvēja NHL komandas Filadelfijas "Flyers", Arizonas "Coyotes" un Ņujorkas "Rangers", Floridas "Panthers" kā arī AHL komandā Sanantonio "Rampage".

Viņam pieder visu laiku NHL dzelzsvīra rekords visvairāk aizvadītajās spēlēs pēc kārtas (989); 2020.–2021. gada sezonā viņš kļuva par trešo spēlētāju, kurš jebkad reģistrējis 900 spēles pēc kārtas. Jendls 2022. gada 25. janvārī pārspēja Daga Džārvisa sēriju kā garāko NHL vēsturē pēc savas 965. spēles pēc kārtas.

2022. gada 20. septembrī Jandls paziņoja, ka aiziet no profesionālā hokeja.

ASV hokeja izlases sastāvā ir spēlējis 2010. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

Atsauces
--------



1. ↑
2. ↑
|  |
| --- |
| 

 |

**Braiena krasts** (angļu: *Bryan Coast*) ir Elsvērta Zemes piekrastes daļa Belinshauzena jūras dienvidos Rietumantarktīdā starp Pfrognera ragu Flečera pussalā un Ridberga pussalas ziemeļu galu. Austrumos robežojas ar Ingliša krastu, rietumos — ar Eitsa krastu. Krasta kopējais garums ir ap 350 km. Krasta līnija stipri izrobota, vairākas izvirzītas pussalas. Krasta rietumdaļā starp Flečera un Elisona pussalām izvietojies Vineiba šelfa ledājs. Austrumu daļā ap 45 km garais un līdz 85 km platais Eltanina līcis.

Krasta austrumu galu atklāja no gaisa ASV 1939.—1941. gadu ekspedīcijas un Finna Ronnes 1947./1948. gada ekspedīcija. Visu krastu nokartēja USGS no 1961.—1967. gadu aerofotomateriāliem un nosauca par **Džordža Braiena krastu** *(George Bryan Coast)* par godu ASV Kara flotes hidrogrāfam admirālim Džordžam Braienam *(George S. Bryan)*. Vēlāk nosaukums tika saīsināts par Braiena krastu.[1]

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Braiena krasts

Koordinātas: 73°35′S 84°00′W﻿ / ﻿73.583°S 84.000°W﻿ / -73.583; -84.000
**Kitsekila** (igauņu: *Kitseküla*) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Tallinā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Ilemiste. Kitsekilas pieturas punkts atrodas 2,9 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 53,9 km attālumā no Aegvīdu un tajā pietur piepilsētas pasažieru elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina vilcieni. Starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni Kitsekilā apstāšanos neveic.. 

Kitsekilas pieturas punkts atklāts 2008. gada 10. novembrī, ar mērķi nodrošināt ērtu pārsēšanos no piepilsētas elektrovilcieniem uz Tallinas sabiedriskā transporta tramvaju un autobusu maršrutiem. Pieturas punktā izbūvētas divas malas platformas. Platformu augstums - 550 mm, garums - 30 m. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.

Stacijas apkārtne
-----------------

Kitsekilas dzelzceļa pieturas punkts atrodas Tallinas Centra daļas Kitsekilas apkaimē, netālu no Pērnavas šosejas gaisa pārvada. Kitsekilas tuvumā atrodas arī Magdalēnas slimnīca, tramvaju depo, kā arī *A. Le Coq Arena* (futbola arēna), kā arī iepirkšanās centrs.

Satiksme
--------

No Kitsekilas pieturas punkta iespējams veikt pārsēšanos uz sekojošiem Tallinas pilsētas autobusu un tramvaju maršrutiem: 

* Atobusu maršruti. Pietura **Vineeri** vai **Tallinn-Väike** Pērnavas šosejā.

| Nr. | Sākums | Beigas |
| --- | --- | --- |
| 5 | Männiku | Metsakooli |
| 18 | Laagri | Viru keskus |
| 20 | Pääsküla jaam | Reisisadam (D-terminal) |
| 20a | Laagri alevik | Kunstiakadeemia |
| 28 | Väike-Õismäe | Veerenni |
| 32 | Männiku | Kopli |
| 36 | Väike-Õismäe | Viru |

* Tramvaju maršruti. Pietura **Vineeri** vai **Tallinn-Väike** Pērnavas šosejā.

| Nr. | Sākums | Beigas |
| --- | --- | --- |
| 3 | Kadriorg | Tondi |
| 4 | Ülemiste | Tondi |

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 4. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 30. septembrī.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Tapu** |
|  Tallina |  **Kitsekila** | Ilemiste  |
Šis raksts ir par salu. Par administratīvo reģionu skatīt rakstu Kikiktāluka.

**Bafina sala** jeb **Bafina Zeme** (angļu: *Baffin Island*, franču: *Île de Baffin*), arī **Kikiktāluka** (inuītu: ᕿᑭᖅᑖᓗᒃ, *Qikiqtaaluk* — ‘Ļoti liela sala’), ir sala Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionā. Kanādas lielākā sala un piektā lielākā sala pasaulē. Nosaukta britu pētnieka Viljama Bafina vārdā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Kanādas Arktiskā arhipelāga dienvidaustrumos uz ziemeļiem no Labradoras pussalas, no kuras to šķir Hudzona šaurums. Austrumos salas krastus apskalo Deivisa šaurums un Bafina līcis. Salas dienvidrietumu piekrasti apskalo Foksa baseina ūdeņi, bet Foksa šaurums to atdala no Sauthemptonas salas. Ziemeļrietumos tikai 2 km platais Fjūri un Heklas šaurums salu šķir no kontinentālās Melvila pussalas, bet Būtijas līcis un Prinča Reģenta šaurums — no Būtijas pussalas un Somersetas salas. Ziemeļos Lankastera šaurums Bafina salu atdala no Devonas salas.

Krasti stipri izroboti, daudz līču, fjordu un pussalu. Pie salas garuma 1600 km un platuma no 200 līdz 500 km krasta līnijas garums tiek lēsts 28 300 km. Lielākās pussalas ir Brodēra un Bordena pussalas ziemeļos un Kamberlenda un Foksa pussalas dienvidos. Lielākie līči ir ap 300 km garie Kamberlenda līcis dienvidos un Admiralitātes līcis ziemeļos. Bafina salas piekrastē daudz salu un saliņu. Lielākās piekrastes salas ir Bailota sala ziemeļos un Prinča Čārlza sala Foksa baseinā.

Valda tundra. Salas arktisko tuksnešu kalnos augstākā virsotne ir ledājiem klātais 2147 m augstais Odina kalns.

Atsauces
--------

1. ↑  The Atlas of Canada. Sea Islands
2. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Baffin Island

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bafina sala***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 237708384
* GND: 4069078-7
* SUDOC: 179264974
* NKC: ge390217

 |

 |
**Braiens Alens Brašvuds** (angļu: *Brian Allen Brushwood*; dzimis 1975. gada 17. janvārī) ir amerikāņu burvju mākslinieks, raidierakstu vadītājs, rakstnieks, lektors un komiķis. Brašvuds ir pazīstams kā raidījuma *Scam School* vadītājs, kurā viņš skatītājiem māca izklaidējošus trikus, kurus iespējams demonstrēt krogos ar nolūku "apšmaukt" savus draugus, lai saņemtu bezmaksas dzērienus. Papildus raidījuma *Scam School* vadīšanai Brašvuds vada arī raidierakstus *Weird Things* ar Endrū Meinu un Džastinu Robertu Jangu, *Cordkillers* ar Tomu Meritu un *Night Attack*. Brašvuds bija regulārs raidieraksta *This Week in Tech* viesis. Brašvuds uzstājas ar savu *Bizarre Magic* burvju mākslas skatuves šovu visā ASV un ir sešu grāmatu autors. Brašvuds vairākas reizes ir parādījies valsts televīzijā, tostarp *The Tonight Show with Jay Leno*, CNN un Food Network.

Atsauces
--------

1. ↑  «Scam School». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. septembrī. Skatīts: 2016. gada 13. septembrī.
2. ↑  "Fidelity of Presence (Brian Brushwood)" Archived 2014. gada 8. augustā, *Wayback Machine* vietnē.. *Capital*. Dan Benjamin and 5by5 Productions LLC. 27 September 2013. Retrieved 29 July 2014.
3. ↑  "Brian Brushwood Live QandA". *YouTube*. Retrieved 2 October 2015.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 298174649
* LCCN: n2013018150
* ISNI: 0000 0004 0269 4245

 |

 |
**Svītrainie seski** (*Ictonyx*) ir viena no sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) ģintīm, kas apvieno divas sugas. Sastopami tikai Āfrikā: Sahāras svītrainais sesks (*Ictonyx libycus*) Ziemeļāfrikā, bet svītrainais sesks (*Ictonyx striatus*) plašā teritorijā uz dienvidiem no Sahāras tuksneša.

Izskats un īpašības
-------------------

Abas svītraino sesku sugas ārēji ir diezgan atšķirīgas, tā kā to kažoki ir dažādi. Svītrainais sesks izskatā ir līdzīgāks Āfrikas svītrainajai zebiekstei nekā savam tuvākajam radiniekam Sahāras svītrainajam seskam. Ja kopumā svītrainais sesks ir melns ar baltām svītrām, tad Sahāras svītrainais sesks ir balts ar melnām svītrām. Abu sugu kažoku matojums ir salīdzinoši ar citiem caunu dzimtas dzīvniekiem garš, pūkains un viegli plušķains. Protams ķermeņa uzbūve abām sugām ir līdzīga, un tā ir līdzīga ar lielāko daļu caunu dzimtas dzīvnieku: slaidi, spēcīgi ķermeņi ar īsām kājām. Svītrainais sesks ir lielāks un smagāks par Sahāras svītraino sesku.

Svītraino sesku medību ieradumi ir līdzīgi, abas sugas medī putnus, nelielus grauzējus, ķirzakas, kukaiņus un dažādus bezmugurkaulniekus, izēd no ligzdām olas.

Klasifikācija
-------------

* **Svītraino sesku ģints** (*Ictonyx*)
	+ Sahāras svītrainais sesks (*Ictonyx libycus*)
	+ Svītrainais sesks (*Ictonyx striatus*)

Atsauces
--------

1. ↑  североафриканская ласка, ласка североафриканская (Poecilictis [Ictonyx] lybica [libyca]), описание родина ласки окрас размер вес, среда обитания пища корм поведение ра...
2. ↑  Zorilla Printout- EnchantedLearning.com
3. ↑  Ictonyx

Ārējās saites
-------------

* Sahāras svītrainā seska zīmējums[novecojusi saite]
* Svītrainā seska foto
**Plordosteji** (*Plourdosteus*) ir bruņuzivju plordosteīdu ģints. Ģinti pirmo reizi 1951. gadā aprakstīja zviedru paleontologs Tūrs Ervigs. Ģints tipveida suga ir *Plourdosteus canadensis*, kas iepriekš tika aprakstīta kā *Coccosteus canadensis* Woodward, 1892. Ģintī ir jūras un saldūdens formas. Ģints izplatīta Galvenajā devona laukā (Baltija, Ļeņingradas apgabals), Timānā un Kanādā augšdevona frānas stāva nogulumos.

Apraksts
--------

Ģinti pārstāv samērā liela izmēra zivis, garumā līdz 1,25 m un pat garākas. Bruņas klāj zvaigžņveida pauguriņi, reizēm ar koncentrisku izvietojumu ap pārkaulošanās centru. *Interlaterale* ornamentējums dažādām sugām ir atšķirīga. Galvas vairogs ir sešstūra formas veidā. *Nuchale* aizmugurējie sānu stūri ir daudzmaz plakani, veciem īpatņiem izstiepti uz sāniem. Kaula aizmugurējā mala 2-4 reizes platāka par priekšējo. *Paranuchale* labo no kreisās nodala *pineale*, kas saskaras ar *centrale*, vai pat ieķīlējas tajā. Vidējais muguras kauls (*MD*) ir ar saīsinātu vai pagarinātu aizmugurējo dzelksni. Pakaļējā vēdera-sānu kaula (*PVL*) aizmugurējais ārējais stūris ir noapaļots. Iegurņa joslu veido garš, tievs, S-veida kauls ar paplašinātu apakšējo galu.

Salīdzinājums
-------------

Plordosteju ģints pārstāvji pēc izmēriem ir divreiz lielāki par kokkostejiem (*Coccosteus*), bet mazāki par livostejiem (*Livosteus*) un timanostejiem (*Timanosteus*). Dažādu sugu kaulu ornamentējums ir atšķirīgs gan plordostejiem, gan kokkostejiem. Atšķirībā no kokkostejiem, kuriem galvas vairogā *centrale* ir salīdzinoši liels un robežojas ar *marginale*, plordostejiem *centrale* no *marginale* šķir *paranuchale* kauli. Un vēl bruņu vēdera daļā pakaļējā vēdera-sānu kaula (*PVL*) aizmugurējie ārējie stūri ir noapaļoti (kokkostejiem tie ir izstiepti, veidojot izaugumus, un nav klāti ar pauguriņiem). Ervigs norāda arī uz atšķirību žokļu kaulu formās un dažām atšķirīgām plecu joslas formu detaļām starp kokkostejiem un plordostejiem.

Sistemātika
-----------

Plordosteju ģintī ir zināmas 5 sugas. Iepriekš ģintij bija pieskaitīta arī suga *Plourdosteus timanicus*, kas pašreiz ir izdalīta jaunā ģintī kā *Janiosteus timanicus*.

* **Plourdosteus** Ørvig, 1951

* *Plourdosteus canadensis* (Woodward, 1892)
* *Plourdosteus livonicus* (Eastman, 1896)
* *Plourdosteus mironovi* (Obruchev, 1933)
* *Plourdosteus panderi* Obrucheva, 1962
* *Plourdosteus trautscholdi* (Eastman, 1897)

Atsauces
--------

1. ↑  Обручева О.П. "Панцирные рыбы девона СССР (Коккостеиды, и динихтииды)", Издательство Московского университета, Москва, 1962 г. 191 стр. 100. lpp
**Ārstniecības kumelīte** (*Matricaria recutita*, *Matricaria chamomilla*) ir kurvjziežu jeb asteru dzimtas kumelīšu ģints augs, ko plaši izmanto ārstniecībā un skaistumkopšanā. Augs neliels, no 10cm līdz 40cm.
Tās sinonīmi ir: *Chamomilla chamomilla*, *Chamomilla recutita*, *Matricaria chamomilla*, un *Matricaria suaveolens*.

Citas kumelīšu ģints sugas:

* Maura kumelīte (*Matricaria discoidea*)
* Tīruma suņkumelīte (*Matricaria discoidea*)

Izplatība un biotipi
--------------------

Ārstniecības kumelīte sastopama viscaur Eiropā un dažviet Āzijā. Parasti — tuvu cilvēku iekoptām vietām, ceļmalās, pie atkritumu izgāztuvēm un apstrādātos laukos kā nezāle. Arī Latvijā kumelīte ir plaši sastopama.

Ārstnieciskās īpašības
----------------------

Kumelītes uzbūve
Ziedu galvas tiek atdalītas no stiebriem, lai varētu tās žāvēt tējai
Ārstniecības kumelīte tiek izmantota medicīnā kā pretsāpju līdzeklis un kā viegli nomierinošs līdzeklis pret bezmiegu. Kumelīšu tēja būs nomierinoša un nogurumu mazinoša, komprese (piemēram, uz sāpošām locītavām vai pie muskuļu sastiepumiem) — sāpes atvieglojoša.

Sen zināmas kumelītes dezinficējošās un dziedējošās īpašības. No auga gatavotas kompreses palīdzēs pret dažādām ādas kaitēm — brūcēm un iekaisumiem, izsitumiem un uztūkumiem.

Kumelīti izmanto arī kā dezinficējošu līdzekli mutes gļotādas skalošanai.
No kumelītes iegūst eļļu, kuras galvenā aktīvā sastāvdaļa ir bisabolols un kurai piemīt pretiekaisuma, pretalerģiska un nomierinoša iedarbība. Kumelītes eļļu plaši izmanto arī aromterapijā.

### Ārstniecisko preparātu pagatavošana

Visplašāk pazīstama ārstnieciskās kumelītes zāļu tēja. Tās pagatavošanai iesaka izmantot 2 tējkarotes kumelīšu drogu uz krūzi karsta ūdens. Pie hroniskām vēdersāpēm šādu tēju iesaka dzert katru rītu tukšā dūšā 2—3 mēnešus.

No kumelītes var gatavot novārījumus un kompreses, un rūpnieciski — arī eļļu.

Izmantošana skaistumkopšanā
---------------------------

Kumelīte mīkstina un nomierina ādu, tādēļ no tās gatavotus kosmētiskos līdzekļus izmanto raupjas un sakairinātas ādas kopšanā. Pusaudžiem ar problemātisku sejas ādu iesaka to mazgāt ar atdzesētu kumelīšu novārījumu, jo kumelīte arī attīra ādu un mazina izsitumus.

Kumelīšu novārījumu izmanto arī blondu matu skalošanai.

Savukārt no atdzesētas kumelītes tējas vai novārījuma pagatavotas kompreses palīdzēs atpūsties nogurušām acīm un mazinās pietūkumu ap tām. Tējas kompresei var izmantot arī tējas maisiņu.

Kumelītes zieds šķērsgriezumā

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Matricaria recutita*** |

* Sugu enciklopēdija '"Latvijas daba'"
* '"Latvijas dabas'" kopskats
* www.camomile.com — kumelītei veltīta interneta lapa angļu valodā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85082208
* GND: 4136884-8
* BNF: cb13180926k (data)
* NDL: 01102765

 |

 |
**Braiens Molko** (angļu: *Brian Molko*, dzimis 1972. gada 10. decembrī Briselē, Beļģijā) ir grupas *Placebo* līderis un vokālists.

Biogrāfija
----------

Molko ir dzimis amerikāņu baņķiera un skotietes ģimenē. Pateicoties tēva darbam, Braienam bieži nācās mainīt dzīvesvietu: viņš ir dzīvojis gan Skotijā, gan Beļģijā, gan arī Liberijā, Libānā un Luksemburgā. Skolas gados Braiens piedalījās teātra pulciņā, lai sevi varētu izpaust uz skatuves. Vecākiem viņa aizraušanās nepatika. Tēvs vēlējās, lai dēls iet viņa pēdās, un kļūst par baņķieri, bet māte centās viņu pievērst kristietībai un izaudzināt par mācītāju. Braiens tam pretojās. 11 gadu vecumā viņš sāka lietot kosmētiku, bet vēlāk saprata, ka ir biseksuāls.

17 gadu vecumā Braiens devās uz Lielbritāniju, kur iestājās Goldsmitas koledžā un studēja dramaturģiju. Koledžas gados viņš bieži uzstājās dažādos Londonas klubos. Uz vienu no šādiem koncertiem viņš uzaicināja savu bijušo skolasbiedru Stēfanu Olsdālu, kuru nejauši bija saticis metro stacijā. Tas arī tiek uzskatīts par "Placebo" pirmsākumu.

Pirmajos "Placebo" pastāvēšanas gados Braiens nereti šokēja sabiedrību ar saviem izlēcieniem. Daudzi cilvēki, izskata un balss dēļ, mēdza domāt, ka viņš ir sieviete. Pats Braiens atzīst, ka agrāk darījis visu, lai pievērstu sev uzmanību un tiktu uztverts nopietni. Braiens bieži atradās arī dažādu apreibinošu vielu iespaidā, bet sasniedzot 30 gadu vecumu mūziķa dzīvesveids nedaudz mainījās. Viņš uzskata, ka būt dīvainam ir lieliski.

Braiens vairākus gadus dzīvoja Londonā kopā ar fotogrāfi Helēnu Bergu, bet vairs ar viņu nav kopā. 2005. gadā Molko kļuva par tēvu savam pirmajam dēlam Koudijam.

Skatīt arī
----------

* Placebo

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Braiens Molko***.
* Grupas "Placebo" oficiālā mājaslapa
* *IMDb* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 85574230
* LCCN: no2010186396
* ISNI: 0000 0001 1494 7252
* GND: 1018598294
* BNF: cb15013286w (data)
* BIBSYS: 6018212
* NKC: xx0043299
* SBN identifikators DDSV101642 nav derīgs.

 |

 |
**Ārstniecības indaine** (*Vincetoxicum hirundinaria*) ir mainīga izskata augu suga asklēpiju dzimtas indaiņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā un Rietumāzijā sausos upju krastos, pļavās, mežmalās, skrajos priežu mežos, bieži kaļķainās augsnēs. Latvijā ārstniecības indaine ir sastopama reti un nevienmērīgi: galvenokārt rietumu, centrālajā un dienvidaustrumu daļā. Valsts ziemeļdaļā nav konstatēta.

Šī suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Uzskatāma par indīgu, jo satur glikozīdu maisījumu — vincetoksīnu.

Morfoloģija
-----------

Ārstniecības indaine ir daudzgadīgs, 40—130 cm garš lakstaugs. Tai ir spēcīgs un zvīņains saknenis, raksturīgas daudzas saknes. Augs parasti veido nelielu ceru, īpaši atklātās vietās.

Stublājs ir stāvs, apaļš un apmatots. Lapas ir kātainas, uz stublāja izvietotas pretēji. Lapas plātne ir olveidīga, 6—10 cm gara un 2—4 cm plata. Lapas mala ir gluda, gals smails, pamats sirdsveidīgs.

Sēklas
Stublāja galā un lapu žāklēs var uzziedēt ziedu čemuri. Ziedu vainags ir balts. Auglis ir šaurs, aptuveni 2—4 cm garš somenis. Pie katras sēklas ir lidmatiņu pušķis. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. ↑  «ārstniecības indaine - Vincetoxicum hirundinaria Medik. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-15.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ārstniecības indaine***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Svītrainais šakālis** (*Canis adustus*) ir suņu dzimtas (*Canidae*) suņu ģints (*Canis*) plēsējs. Tas apdzīvo Āfrikas centrālās un dienvidteritorijas Atšķirībā no sava tuva radinieka melnmuguras šakāļa, kas apdzīvo plašas, labi pārredzamas teritorijas, svītrainais šakālis apdzīvo mežus un krūmājus

Izskats
-------

Svītrainais šakālis ir vidēja auguma suņu dzimtas pārstāvis, nedaudz lielāks kā melnmuguras šakālis. ķermeņa garums 65—80 cm, astes garums 30–40 cm, augstums skaustā 40–50 cm, svars 7—12 kg. Tā kažoks ir pelēks, mugura un purns tumšāk pelēks. Kuplā aste ir melna ar baltu astes galu. Uz sāniem svītrainajam šakālim ir balta svītra, kas stiepjas no elkoņa līdz krustiem. Jaunajiem šakāļiem svītra ir mazāk izteikta kā vecākiem īpatņiem. Kājas un pakakle ir sarkanbrūnas.

Svītrainā šakāļa galvaskauss ir plakanāks, pagarināts un šaurāks kā melnmuguras šakālim. Tā skelets ir vieglāk būvēts. Mātītēm ir 4 piena dziedzeri.

Ieradumi
--------

Svītrainais šakālis mazāk lieto maitas gaļu kā citi šakāļi, tas ir visēdājs un labi piemērojas jauniem apstākļiem. Tas labprāt medī vienatnē. Šakālis veido ģimenes grupas, kas var būt līdz 12 dzīvniekiem. Svītrainais šakālis medī nelielus zīdītājus un kukaiņus. Tas labprāt izmanto izdevību, lai paēstu no lielo plēsēju medījuma.
Svītrainais šakālis ēd augļus, un tas ēd augu izcelsmes barību līdz 30% no savas diētas. Svītrainais šakālis atšķirībā no citiem šakāļiem parasti neuzbrūk mājlopiem un lielajiem zālēdājiem.

Svītrainais šakālis ir gan vientuļnieks, gan veido ģimenes grupu. Baru vada dominējošais vaislas pāris, kas turas kopā daudzus gadus, ļoti bieži uz mūžu. Grūsnības periods svītrainajam šakālim ilgst 57—70 dienas. Parasti piedzimst 3—6 kucēni. Dzimumbriedumu šakālis sasniedz 6—8 mēnešu vecumā, un savu ģimeni jaunie šakāļi pamet apmēram 11 mēnešu vecumā. Tomēr daži paliek kopā ar vecākiem ilgāku laiku un palīdz pabarot nākamo kucēnu metienu.

Sistemātika
-----------

Svītrainajam šakālim ir 6 pasugas:

* *Canis adustus adustus*
* *Canis adustus bweha*
* *Canis adustus grayi*
* *Canis adustus kaffensis*
* *Canis adustus lateralis*
* *Canis adustus notatus*

Atsauces
--------

1. ↑  «Canis adustus (Side-striped Jackal)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 17. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 19. februārī.
2. 1 2 3 4  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 20. februārī. Skatīts: 2008. gada 13. novembrī.
3. 1 2  Side Striped Jackal | Jackal | Africa
4. ↑  «Mammal Species of the World - Browse: adustus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 3. augustā. Skatīts: 2009. gada 19. februārī.

Ārējās saites
-------------

* 
* 
* Archived 2009. gada 4. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Svītrainā šakāļa foto Archived 2010. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē.
**Aleksandrs Grānts** (angļu: *Alexander Grant*; dzimis 1875. gada 19. augustā, miris 1946. gada 13. oktobrī) bija amerikāņu vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Biogrāfija
----------

Grānts ir dzimis Ontārio štata Sentmarisas pilsētiņā, Kanādā.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē, lai gan viņš bija dzimis Kanādā, A. Grānts pārstāvēja ASV, jo tajā laikā studēja Pensilvānijas Universitātē. Olimpiskajās spēlēs viņš startēja divās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās — 800 metru skrējienā un 400 metru šķēršu skrējienā. 800 metru skrējienā viņš startēja tikai kvalifikācijas kārtas skrējienā, kur ieņēma vienu no pēdējām vietām un turpmākajai cīņai nekvalificējās, bet 4000 metru šķēršļu skrējienā viņš nefinišēja.

Grānts bija ASV čempions 1500 metru skrējienā no 1901. līdz 1903. gadam, 5000 metru sacensībās 1903. un 1904. gadā, 10 000 metru sacensībās 1902. gadā, kā arī 1900. gadā 3000 metru šķēršļu skrējienā.

Pēc sportista karjeras viņš kļuva par skolotāju Bērklija skolā Ņujorkā, Detroitas Universitātē, *The Hill schhool* Potstaunā, Pensilvānijā un no 1914. gada bija skolotājs Eposkopālajā akadēmijā.

Grānts kopā ar Džordžu Ortonu un Džosiju Makrakenu izveidoja *Camp Tecumseh*, visu zēnu vasaras nometni Multonboro, Ņūhempšīrā. Nometne tika atvērta 1903. gadā. Grānts turpināja nometnes direktora pienākumus pildīt līdz nāvei 1946. gadā. Pēc Grānta nāves nometne kļuva par bezpeļņas organizāciju, kuru vada Pilnvarnieku padome. 2003. gadā nometne svinēja 100. dzimšanas dienu.

Grānts nomira 1946. gada 13. oktobrī, Pensilvānijas pilsētā Narbertā.

Viņa brālis, Diks Grānts, arī piedalījās 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Alex Grant». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 26. oktobris. Archived 2011. gada 20. Septembris *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «Athletics at the 1900 Paris Summer Games: Men's 800 metres». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 26. septembris. Skatīts: 2020. gada 5. septembris. Archived 2011. gada 4. Septembris *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  «Athletics at the 1900 Paris Summer Games: Men's 4,000 metres Steeplechase». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 21. septembris. Skatīts: 2020. gada 21. septembris. Archived 2020. gada 17. Aprīlis *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Aleksandrs Grants (SOK profils) (angliski)
* Aleksandrs Grants (Olympedia.org) (angliski)
* Aleksandrs Grants (Sports Reference profils) (angliski)
**Monūna ezers** (arī **Monūns**; angļu: *Lake Monoun*, franču: *Lac Monoun*) ir ezers Kamerūnā, Rietumu reģionā. 1984. gada 15. augustā no ezera pēkšņi izdalījās ogļskābās gāzes mākonis, kas nogalināja 37 cilvēku. Līdzīgas briesmas rada tikai vēl divi pasaules ezeri — Ņosa ezers Kamerūnā un Kivu ezers Ruandā.

Ezera izvirdums
---------------

Vairāki cilvēki liecina, ka 1984. gada 15. augustā, ap plkst. 22:30 ir dzirdējuši skaļu troksni. Šajā laikā ezera rietumu daļā strauji izdalījās ogļskābās gāzes mākonis. Ap 03:00 mākonis sasniedza apdzīvotu vietu un līdz rītausmai no ogļskābās gāzes mira 37 cilvēki. Katastrofā izdzīvojušie liecina, ka miglai līdzīgais mākonis ir bijis rūgts, skābs. Ezera austrumu daļā ūdens vilnis pie zemes pieplacināja augus.

Vēlāki pētījumi liecināja, ka katastrofu nav izraisījušas vulkāna izvirduma radītas gāzes bet gan ezera ūdenī uzkrātā ogļskābā gāze. Tas tomēr neizskaidro upuru ādas apdegumus un mākoņa smaku (ogļskābā gāze ir bez smaržas).

Daži no upuriem brauca smagās automašīnas piekabē. Automašīnas dzinējs noslāpa un desmit cilvēki izlēca no piekabes. Divi piekabē palikušie izdzīvoja, jo atradās augstāk, virs ogļskābās gāzes.

Sākotnēji dīvainajam notikumam neizdevās atrast skaidrojumu, daļa iedzīvotāju pat uzskatīja, ka tas ir terora akts.

Pēc diviem gadiem notika līdzīga, daudz lielāka mēroga katastrofa ap 100 km attālajā Ņosa ezerā.

Degazācija
----------

2003. gadā ar mērķi novērst katastrofas atkārtošanos ezerā tika ievietota degazācijas caurule. Sākotnēji gāzes atsūknēšanai bija nepieciešams sūknis, taču, sākoties ogļskābās gāzes plūsmai, sākās patstāvīgs gāzes izdalīšanās process. Pašlaik gāzes izdalīšanās ātrums brīžiem pārsniedz skaņas ātrumu un rada ap 50 m augstu strūklaku.

2005. gada septembra pētījuma (Mičiganas Universitāte) rezultātā noskaidrots, ka gāze no ezera netiek novadīta pietiekami ātri un ezera ūdenī ogļskābās gāzes koncentrācija pieaug. Ir nepieciešams padziļināt esošo cauruli un uzstādīt vēl vienu. Pretējā gadījumā nākamais letālais gāzes izvirdums ir nenovēršams.

Raksturīgi, ka ezera ūdens augšējā slānī dzīvo zivis, kas ir pielāgojušās pie tā, ka jau 5—7 m dziļumā sākas bezskābekļa ūdens slānis. Zivis spēj izturēt īsu uzturēšanos bezskābekļa ūdenī. Tā kā ezerā ir 3 daļēji nodalīti ūdens baseini, zivju populācija pārdzīvoja 1984. gada izvirdumu.

Ārējās saites
-------------

* Niosas un Monūna ezeru degazācijas projekts (angliski)
* Killer lakes in Cameroon may strike again
* Volcanic Lakes and Gas Releases - pētījumu rezultāti
* BBC News 27 Sep 2005: Nepieciešama rīcība, lai novērstu nāvējošo ezeru briesmas (angliski)
* The degassing of Lake Monoun: implementation
Pamede (*Pomesanien*) un pārējās prūšu zemes
Sadalītā Pamedes zeme pēc iekļaušanas Vācu ordeņa valsts sastāvā.
**Pamede** (latīņu: *terra Pomesania*, vācu: *Pomesanien*) jeb **Pomezānija** bija baltu prūšu zeme tagadējās Polijas Pomožes vojevodistes teritorijā. Pamede atradās starp Vislas un Ilfingas (tagad Elblongas) upēm un robežojās ar Baltijas jūru ziemeļos, Pomereliju rietumos, Kulmas zemi dienvidos un Pagudes zemi austrumos.

Vēsture
-------

Pamedieši pirmo reizi pieminēti Duisburgas Pētera hronikā kā viena no prūšu ciltīm. Šīs zemes vārda izcelsmi saista ar senprūšu valodas vārdiem *pa* (pie) un *mede* (meža) no kā cēlies zemes Duisburgas Pētera minētais latīniskais nosaukums *terra Pamesania*. 
Prūsijas krusta kara sākumā Vācu ordenis 1232. gadā ieņēma Pamedi un Kvidinas pilskalnā uzcēla Marienverderas pili (*Marienwerder*). Pēc Pamedes zemes pakļaušanas un kristianizēšanas to sadalīja starp Vācu ordeni un Pamedes bīskapiju Rīgas arhibīskapijas pakļautībā. Marienverderas pils 1254. gadā kļuva par Pomezānijas bīskapu rezidences vietu.

Lielās prūšu sacelšanās laikā 1260. gadā pamedieši bija vienīgā prūšu cilts, kas nesacēlās pret krustnešiem.

1309. gadā Vācu ordeņa mītnes vieta tika pārcelta no Venēcijas uz Marienburgu, līdz Grunvaldes kaujai Marienburgas pils bija Vācu ordeņa lielmestru dzīvesvieta un ordeņa valsts politiskais centrs.

Līdz 1466. gadam tā bija Vācu ordeņa valsts sastāvā, bet pēc Trīspadsmitgadu kara ziemeļu daļa ar Marienburgas pili nokļuva poļu Karaļa Prūsijas sastāvā.
Dienvidu daļa palika Vācu ordeņa, no 1525. gada Prūsijas hercogistes pakļautībā, kopš 1772. gada abas daļas nokļuva Prūsijas karalistes, un kopš 1945. gada Polijas Tautas Republikas sastāvā.

Atsauces
--------


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Senās Prūsijas zemes |
| --- |
|  |
| 
* Bārta
* Galinda
* Lubava
* Kulma
* Nadruva
* Notanga
* Pagude
* Pamede
* Sasna
* Semba
* Vārme

 |

 |
Hans Kelsen circa 1930
**Hanss Kelzens** (vācu: *Hans Kelsen*, dzimis 1881. gada 11. oktobrī, miris 1973. gada 18. aprīlī) bija austriešu/ASV jurists un tiesību filozofs. Viens no galvenajiem tiesību pozitīvisma pārstāvjiem. Konstitucionālās tiesas koncepcijas autors. Pirmās konstitucionālās tiesas — Austrijas Konstitucionālās tiesas izveidotājs un tās tiesnesis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Prāgā. Divu gadu vecumā ar ģimeni pārcēlās uz Vīni. Pabeidzis ģimnāziju, uzsāka studijas Vīnes Universitātē. 1911. gadā sāka vadīt lekcijas publiskajās tiesībās un tiesību filozofijā.
1912. gadā Kelsens apprecējās ar Margareti Bondu, pārim bija divas meitas.

Izveidoja un rediģēja vēstnesi *Zeitschrift für öffentliches Recht* Vīnē. Kelzens strādāja pie jaunās Austrijas konstitūcijas izveidošanas. Vēlāk Kelzens tika iecelts par Satversmes tiesas tiesnesi uz mūžu. 1925. gadā viņš publicēja grāmatu *Allgemeine Staatslehre*. 1930. gadā tika atstādināts no amata tiesā.

Vēlāk Kelzens tika pieņemts par profesoru Ķelnes Universitātē 1930. gadā. Kad nacisti nāca pie varas Vācijā 1933. gadā, viņš tika atcelts no amata un pārcēlās uz Ženēvu, Šveici. Ženēvā Kelzens sāka vairāk interesēties par starptautiskajām tiesībām. No 1936. līdz 1938. gadam viņš bija profesors vācu Prāgas Universitātē.

1940. gadā viņš pārcēlās uz Amerikas Savienotajām Valstīm un pasniedza lekcijas Hārvarda Universitātē, 1942. gadā kļuva par politisko zinātņu katedras vadītāju.

Kelzena galvenais mantojums ir daudzu mūsdienu Eiropas konstitūciju modelis. Pēc viņa veidotās sistēmas vadās daudzas valstis pasaulē. Viņa modelim ir raksturīgas konstitucionālās tiesas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hanss Kelzens***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Lielās Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Herdera enciklopēdijas raksts (spāņu)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 31998356
* LNB: 000210757
* LCCN: n50045680
* ISNI: 0000 0001 2126 6076
* GND: 118561219
* SELIBR: 193256
* SUDOC: 02694734X
* BNF: cb11909571x (data)
* BPN: 07232294
* BIBSYS: 90164460
* NLA: 35265138
* NDL: 00445427
* NKC: jn20000700878
* SBN identifikators CFIV044583 nav derīgs.
* BNE: XX986371
* CiNii: DA00502494

 |

 |
***Aérospatiale-Matra*** bija Francijas uzņēmums. Dibināts 1999. gadā, apvienojoties *Matra Hautes Technologies* un *Aérospatiale*.

Uzņēmums ražoja raķetes un lidmašīnas, kā arī citu aerokosmisko, militāro un telesakaru produkciju.

1995. gada sakumā Vācijas aerokosmiskais un aizsardzības uzņēmums *DaimlerChrysler Aerospace* (*DASA*) un Apvienotās Karalistes *British Aerospace* (*BAe*) izteica vēlmi veidot starptautisku aerokosmisko un aizsardzības korporāciju. Abi uzņēmumi aicināja tiem pievienoties arī Francijas *Aérospatiale*, bet tikai pēc tā privatizācijas. 1998. gadā *Aérospatiale* paziņoja par apvienošanos ar *Matra* aerokosmisko un aizsardzības nodaļu, kas veidotu mazāku Francijas valsts daļu jaunajā uzņēmumā un ļautu apvienoties ar *DASA* un *BAe*.

*Matra Hautes Technologies* un *Aérospatiale* (izņemot pavadoņu būvi) apvienošanās notika 
1999. gada februārī, izveidojot uzņēmumu ***Aérospatiale-Matra***.

2000. gada 10. jūlijā *Aérospatiale-Matra* apvienojās ar Vācijas *DaimlerChrysler Aerospace* (*DASA*) un Spānijas *Construcciones Aeronáuticas* izveidojot Eiropas mēroga korporāciju *EADS*.
Votu karogs
Votu apdzīvotais areāls *(krievu val.)*
**Voti** (pašnosaukums: *vadjalain*) neliela somugru tauta, kas dzīvo Ingrijas rietumu daļā, tagadējā Ļeņingradas apgabala dienvidrietumos. Kopskaits mūsdienās ap 70 (2002). Runā votu valodā. Oficiālas rakstības nav, eksistē neoficiālas ortogrāfijas latīņu alfabētā (vairākas) un kirilicā. Ticīgie galvenokārt pareizticīgi. Galvenā apdzīvotā vieta Krakoļje jeb Jegepere (krievu: *Краколье*; votu: *Jõgõperä*).

Vēsture
-------

Voti pirmo reizi minēti 854. gada Novgorodas hronikā, kur teikts, ka tie kopā ar slāvu ciltīm esot padzinuši vikingu kungus no savas zemes. Votzeme ilgi bija strīdus teritorija starp novgorodiešiem un zviedriem, dāņiem un livoniešiem. 1240. gadā to uz pāris gadiem iekaroja Livonijas ordenis un uzcēla pirmo Koporjes cietoksni. No 1617. gada votu zeme atradās Zviedrijas pakļautībā. Lielā Ziemeļu kara laikā to 1703. gadā iekaroja Krievija, nodibinot Ingermanlandes hercogisti, kas pastāvēja līdz 1708. gadam. Vēlāk Ingrija kļuva par vienu no Krievijas impērijas guberņām.

Skatīt arī
----------

* Krieviņi
* Baltijas somi

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Voti***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
* *Virtual Votia*
* Krievijas Impērijas sarkanā grāmata - Voti
* VAĐĐA TODAY, is an open project run as a NGO aimed to popularize Votes' culture among the Internet community.
**Džigme Singje Vangčuks** (*Jigme Singye Wangchuck*, dzimis 1955. gada 11. novembrī) ir ceturtais Butānas karalis. Sācis valdīt 17 gadu vecumā pēc tēva - karaļa Džigmes Dordži Vangčuka pēkšņās nāves un turpināja tēva kursu uz valsts pakāpenisku modernizāciju.

Uz inaugurācijas svinībām ielūdza arī ārvalstu vadītājus, kas iezīmēja Butānas izolācijas samazināšanos. Valdīšanas laikā lēni modernizēja valsti, saglabājot Butānas nacionālās īpatnības. Dzīves kvalitātes raksturošanai ieviesa jēdzienu Nacionālā kopējā laime (*Gross National Happiness*) Nacionālā koprodukta (*Gross National Product*) vietā. 1998. gadā labprātīgi daļu varas atdeva valdībai. Precējies ar četrām sievām, savstarpēji māsām, un viņam ir pieci dēli un piecas meitas. 2003. gadā Butānas vēstures pēdējo simts gadu laikā veica militāru kampaņu (pret Asamas separātistiem). 2006. gadā atteicās no troņa par labu dēlam Džigmem Khesaram Namgjelam Vangčukam.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 68568859
* LCCN: no99060786
* ISNI: 0000 0000 7871 5533
* GND: 129743771

 |

 |