recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par upi Vidzemē. Par citām jēdziena **Briede** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Mazbriede** (arī **Briedīte**, **Dikļupe**, **Robežupe** uz Dauguļu un Dikļu pagastu robežas ~ 3 km garumā) ir Valmieras novada upes Briedes lielākā pieteka vai tās augšgala R zars, kura kopējais garums ir 19 km.
Aizsākas Madiešēnu purvā no Mazezera. Upes baseins atrodas Burtnieku līdzenumā, kur upes augštece tiek regulēta par 6 m platu grāvi. Pirms Dikļiem pagriežas uz A un ietek Dikļu Dzirnavezerā. Iztekot no Dzirnavezera un ietekot Briedes upē, Zilākalna pagastā uzņem 10 km garu pieteku Zundu (Dikļupīti) no Ozolmuižas ezeriem. Mazbriedes upes posms no Dzirnavezera līdz Briedes upei ir 6,28 km garš un tiek regulēts ar Zilākalna purviem, bet tās pietece galvenokārt ir no grāvjiem. Mazbriedes upes dziļākā vieta ir "Baronbedre" upes līkumā 250 m DA no Mežurgu mājām, "*kur Dikļu kungi agrāk nākuši peldēties*".

Mazbriede pie Dikļu dzirnavām (2020)

Lielākās apdzīvotās vietas upes krastos
---------------------------------------

* Dikļi

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA Vietvārdu datubāze
2. 1 2  Upes.lv: Briede
3. ↑  Līga Landsberga: Dikļu ūdensdzirnavas
4. ↑  Historia.lv: Baronbedre
***Bothriolepis evaldi*** ir devona bruņuzivju suga, kas dzīvoja galvenā devona lauka teritorijā frāna laikmetā, un kuru fosilijas atrastas ogres svītas nogulumos Amulas upes krastos lejpus Kalnamuižas ūdensdzirnavām, kā arī Kaibalas krastos ap 200 m no ietekas Daugavā. Sugu aprakstīja krievu paleontoloģe no Latvijas Ļubova Ļarska 1986. gadā.

Apraksts
--------

*Bothriolepis evaldi* ir nelieli botriolepji, kuru muguras bruņas garums vidēji ir ap 5 cm. Ķermeņa bruņas platuma un garuma attiecības indekss ir 95. Galvas vairoga platuma un garuma attiecības indekss ir 140-157. Galvas vairoga rostrālā mala ir ļoti izliekta. Acu orbitāle ir salīdzinoši neliela un plata. Tās platums ir nedaudz mazāk kā divas reizes lielāks par garumu. Priekšējais nepāra kauls (*Prm*) ir īss un plats. Pakauša kauls (*Nu*) ir izliekts, mēreni plats (platuma un garuma attiecības indekss ir 69). Ķermeņa bruņu kārba ir mēreni augsta ar platu un augstu muguras sienu. Ķermeņa muguras un sānu sienas *MxL* apvidū atrodas apmēram 126° lielā leņķī. Ķermeņa bruņas dorsolaterālie un ventrolaterālie valnīši labi izceļas. Vidējais muguras valnītis labi izceļas aiz tergālā stūra. Ķermeņa bruņas vēdera siena ir salīdzinoši šaura (platuma un garuma attiecības indekss ir 43-48). *AMD* ir plats (platuma un garuma attiecības indekss ir 84-108). Tas ir arkveidīgs — kreisā un labā puse savā starpā veido ap 128° lielu leņķi. Priekšējā mala ir plata un gandrīz taisna. Postlevatoru valnīši uz *AMD* viscerālās virsmas labi izceļas. Vidēja izmēra īpatņiem *AMD* apklāj *MxL* plātnes sānu malas ar aizmugurējās puses priekšējo daļu. *PMD* ir mēreni plats ar izteiktu aizmugurējo stūri. *MxL* dorsālā daļa ir apmēram 1,6-2,2 reizes platāka par laterālās daļas augstumu. Uz *MxL* plātnes parasti atrodas dorsoventrālā bedrīšu vaga. Krūšu spuras proksimālais segments ir mēreni garš, apmēram 3,6 reizes garāks par tā platumu un mazāk kā divas reizes garāks par distālo segmentu. Ornamentējumu veido sīkas bedrītes, kas vidēja izmēra īpatņiem kļūst nedaudz dziļākas un retākas.

Atsauces
--------

1. ↑  Ervīns Lukševičs, Austrumeiropas platformas ziemeļrietumu daļas bruņuzivis (Placodermi, Bothriolepididae), LU Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultāte, Rīga, 1996. 46-47.lpp.
**Ruskuļu Lielais akmens** ir dižakmens, kas atrodas Preiļu novada Aglonas pagastā, Ruskuļu ciemā, uz dienvidrietumiem no Ciriša ezera.

Akmens parametri — apkārtmērs pie zemes — 5,80 m, garums — 3,80 m, platums — 2,20 m, augstums — 2,10 m. Akmens virspusē iekalti pieci vienādi konusveidīgi iedobumi, kuru diametrs ir 5 cm, bet dziļums — 2,5 cm. Akmeņi ar šādiem iedobumiem tiek uzskatīti par senajām ziedojumu vietām – kultakmeņiem. Šādu dobakmeņu izplatības robeža, iespējams, atrodas Latvijas teritorijā un Ruskuļu Lielais akmens ir pagaidām vistālāk uz dienvidiem atrastais šāda veida piemineklis Latvijā. 1979. gada arheoloģiskajos izrakumos pie akmens tika atklātas vairākas ugunskura vietas, kas visticamāk saistīts ar akmens izmantošanu kultam. Viens no ugunskuriem kurts uz neliela plakana akmens.

Ar akmeni saistās teika par to, ka uz tā kādreiz guļ un sildās Velns, ka naktīs pie tā spokojoties.

Ārējās saites
-------------

* Ruskuļu Lielais akmens — Aglona.travel
**Boulderings** (angļu: *bouldering*, no *boulder* — 'laukakmens') ir viens no klinšu kāpšanas veidiem, kas tiek veikts, neizmantojot virves vai jostu. Lai gan to var izdarīt bez jebkāda aprīkojuma, vairums kāpēju izmanto klinšu kurpes, lai būtu vieglāk nostāvēt uz akmeņiem, krītu, lai rokas paliktu sausas un neslīdētu, un bouldringa matraci, lai negūtu traumas kritiena brīdī. Atšķirībā no *free solo* kāpšanas, kas arī ir kāpšana bez stiprinājumiem, boulderings ir kāpšana ne augstāk par 6 metriem, lai droši var nolēkt uz paklāja.

Šis sporta veids radās kā apmācību metode kāpējiem un alpīnistiem. Boulderings ļāva kāpējiem praktizēties drošā attālumā no zemes, turklāt veidoja izturību un palielinātu pirkstu spēku. 1900. gadā boulderings pārtapa par atsevišķu disciplīnu.

Boulderinga kāpšanas siena iekštelpās

Vēsture
-------

Klinšu kāpšana pirmo reizi parādījās kā sporta veids 19. gadsimta vidū. Agrāk bouldrings bija nevis atsevišķa disciplīna, bet sava veida apmācības veids. Specializētus klinšu kāpšanas apavus izgudroja Pjērs Alēns (*Pierre Allain*).

1960. gadā šis sports attīstījās jaunā līmenī, pateicoties amerikāņu matemātiķim Džonam Gillam (*John Gill*), kurš ieviesa vairākas svarīgas inovācijas. Gills izmantoja atlētikas un vingrošanas kustības, kas palīdzēja labāk tikt uz priekšu. Gills izveidoja maršrutu reitingus pēc to grūtības.

Aprīkojums
----------

Atšķirībā no citiem kāpšanas veidiem, bouldrings var būt drošs un efektīvs arī ar ļoti nelielu aprīkojumu, tāpēc tas ir ļoti pievilcīgs daudziem kāpējiem. Citi iesaka izmantot kāpšanas kurpes un krītasomu pēc iespējas mazāk, kamēr pieredzējuši kāpēji izmanto vairākus pārus kurpju, krītu, birstītes un matračus.

Ārējās saites
-------------

* bouldering.lv — Sākums Archived 2016. gada 21. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

Atsauces
--------

1. ↑  Valdis Ķikāns, Kāpjam kalnos, Rīga, Avots, 1989. gads.
2. ↑  Moriss Ercogs, Anapurna, Zinātne, 1975
3. ↑  «Latvijas alpīnistu savienība - Sākums». *www.climbing.lv*.
4. ↑  «bouldering.lv - Sākums». *www.bouldering.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 21. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 9. oktobrī.
5. ↑  «Alpīnisma inventārs - Gandrs». *www.gandrs.lv*.
**Umaņa** (ukraiņu: *Умань*) ir pilsēta Ukrainas vidusdaļā, Čerkasu apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidrietumos 194 km no apgabala centra Čerkasiem. Umaņas rajona centrs.

Vēsture
-------

Vēstures avotos apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1616. gadā kā **Humaņas** miests (poļu: *Humań*) zemēs, kas piederēja ģenerālim Valentīnam Kaļinovskim. 1648. gadā Umaņa kļuva par kazaku pulka centru, nozīmīgu cietoksni. Pēc Andrusova pamiera 1667. gadā miests atkal nonāca Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā. 1674. gadā Umaņu ieņēma apvienotais kazaku, turku un tatāru karaspēks, pilsētu nopostīja un iedzīvotājus nogalināja vai padzina, pilsēta panīka.

1726. gadā Umaņa nonāca vaivada Staņislava Potocka īpašumā, kurš, vēloties tās attīstību, uzaicināja armēņu, grieķu un ebreju tirgotājus un amatniekus. 1760. gadā Umaņai otro reizi piešķīra Magdeburgas tiesības. 1768. gadā, kazaku sacelšanās (Koļijivščinas) laikā, pilsētā nogalināja lielāko daļu ebreju, uniātu un poļu iedzīvotāju. 1793. gadā Umaņa nonāca Krievijas Impērijas sastāvā un 1795. gadā kļuva par apriņķa pilsētu.

19. gadsimta sākumā Umaņa kļuva par jūdaistu reliģiskās kustības hasīdisma centru. Pilsētā apmetās hasīdisma pamatlicēja Baalšemtova mazdēls cadiks Nahmans. Nahmans miris 1810. gadā un viņa kaps ir hasīdu svētceļojumu mērķis. 1900. gadā no 30 000 pilsētas iedzīvotāju 21 500 bija ebreji. 2. pasaules kara gaitā 1941. gada augustā tā sauktajā «Umaņas katlā» tika aplenktas un iznīcinātas divas Sarkanās armijas Dienvidaustrumu frontes armijas (6. un 12.), tika sagūstīti ap 103 000 Sarkanās armijas karavīru, tajā skaitā 8 ģenerāļi.

Atsauces
--------

1. ↑  .
2. ↑  «Офіційний сайт Уманської міської ради. Наше місто». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 16. jūlijā. Skatīts: 2014. gada 11. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Umaņa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Ebreju enciklopēdijas Austrumeiropā raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Čerkasu apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* **Čerkasi**
* Čihirina
* Horodišče
* Hristiņivka
* Kamjanka
* Kaņiva
* Korsuņa-Ševčenkivska
* Monastirišče
* Smila
* Špola
* Taļne
* Umaņa
* Vatutine
* Zolotonoša
* Zvenihorodka
* Žaškiva

 |

 |
**Nacionālais parks «Ruskaja Arktika»** (krievu: *Национальный парк «Русская Арктика»* — ‘Krievu Arktika’) ir aizsargājama dabas teritorija Krievijas Eiropas daļas ziemeļos, Arhangeļskas apgabalā. Izvietojusies divos Ziemeļu Ledus okeāna arhipelāgos — Novajā Zemļā un Franča Jozefa Zemē. Izveidots 2019. gadā un paplašināts 2016. gadā, lai aizsargātu Arktikas vidi, ziemeļu puslodes lielākās putnu (kairas, pūkpīles) un valzirgu kolonijas, kā arī tur mītošos leduslāčus, polāros vaļus, polārlapsas un roņus. Nacionālā parka simbols ir narvalis.

Teritorija
----------

Nacionālā parka teritorija veidojas no diviem atsevišķiem klāsteriem. 2009. gadā nacionālais parks tika izveidots Novaja Zemļas arhipelāga Ziemeļu salas ziemeļdaļā 14 260 km² platībā (kopā ar jūras akvatoriju 7 939 km² platībā) no Zajaca raga salas ziemeļrietumos līdz Spokojnajas upes grīvai salas ziemeļaustrumos. 2016. gadā parks tika paplašināts, iekļaujot tajā visu Franča Jozefa Zemes arhipelāgu 16 017 km² platībā un jūras akvatoriju 57 502 km² platībā. Parka teritorijā izveidotas septiņas lauka atbalsta bāzes, kas izvietotas galvenokārt bijušajās vai esošajās polārstacijās vai bijušajos militārās infrastruktūras objektos: Misželaņija (Ziemeļu sala), Omega (Aleksandras Zeme), Vēju ieleja (Nortbruka sala), Buhta Tihaja (Hukera sala), Heisa sala, Hofmaņa sala un Greiema Bella sala.

Parka centrālais birojs atrodas Arhangeļskā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Национальный парк «Русская Арктика»». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 8. decembrī. Skatīts: 2019. gada 27. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ruskaja Arktika***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Pulēts 82 gramu mohavkīta tīrradnis
 Mohavkīta tīrradnis
**Mohavkīts** (angļu: *Mohawkite*) ir rets iezis, kas sastāv no arsēna, sudraba, niķeļa, skutterudīta un vara ar formulu Cu3As līdz Cu6As maisījuma, un vistīrākais materiāls parasti ticis atrasts baltā kvarca masā. Tam ir 3—3,5 cietība un metālisks spīdums. Tas ir nosaukts pēc Mohavkas raktuves, kur tas sākotnēji tika atrasts. Krāsas svārstās no misiņa-dzeltenas līdz metāliski pelēkai, un dažreiz tam ir zila vai zaļgana virsma. Šīs krāsas nāk no tā divām galvenajām sastāvdaļām — ar arsēnu bagātajiem vara minerāliem algodonīta un domeikīta. Tā krāsa var atgādināt pirotītu, taču atšķirībā no pirotīta mohavkīts nav magnētisks.

Etimoloģija un izcelsme
-----------------------

Tiek uzskatīts, ka mohavkīts ir atrodams tikai Mohavkas vara raktuvēs, kas atrodas Mičiganas Kīveno pussalā. Mohavkas raktuvēs tas pirmo reizi tika atklāts 1900. gada janvārī netālu no 1. šahtas, kad tika pārgriezta vara rūdas dzīsla. Šīs rūdas paraugi tika nosūtīti Džordžam Kēnigam no Mičiganas Raktuvju koledžas analīzei. Tika uzskatīts, ka rūda ir pilnīgi jauns minerāls, un Kēnigs to nosauca par mohavkītu. Materiāla atkārtota analīze 1971. gadā atklāja, ka tas ir tuvu vara un niķeļa arsenīdu maisījums, un mohavkīta nosaukums vairs netika atzīts kā minerālu suga.

Lietojumi
---------

Mohavkītu, kas ir vara rūda, izmanto vara iegūšanai. Tomēr, kad varš tiek iegūts, tas ir toksisks tajā esošā arsēna daudzuma dēļ. Mohavkīts, it īpaši, ja tas satur kvarcu, tiek izmantots rotaslietās tā izskata dēļ.

Atsauces
--------

1. 1 2  Lynch, Dan R. and Bob Lynch. *"Mohawkite."* Michigan Rocks & Minerals. Ed. Brett Ortler. N.p.: Adventure Publications, n.d. N. pag. Print. ISBN 978-1591932390
2. ↑  «Mohawkite gemstone information». *www.gemdat.org*. Skatīts: 2023-03-05.
3. ↑  *World Mines Register*. Miller Freeman Publications. 1902.
4. ↑  Moore, Paul B.; Copper-Nickel Arsenides of the Mohawk No. 2 Mine, Mohawk, Keweenaw Co. Michigan, American Mineralogist, V. 56, July-August, 1971 PDF

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mohavkīts***.
* Mohavkīts Minerālu datos
| Umbro PLC |
| --- |
|  |
|
| Veids | publisks uzņēmums(*public limited company*) |
| Dibināts | 1924. gadā |
|
| Galvenais birojs | Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Čīdla, Stokporta, Apvienotā Karaliste |
| Akcijas biržā | LSE (UMB) |
|
|
| Vadība | Stīvs MakinsNaidžels Dotijs |
|
|
|
|
|
| Nozare | Tekstils |
| Produkti | Sporta apaviSporta apģērbiAksesuāri |
| Mājaslapa | www.umbro.com |

**Umbro** ir britu sporta apģērbu un ekipējuma piegādātājs, kurš atrodas Čīdlā, Stokportā, Anglijā. Umbro izstrādā, ražo un tirgo sporta apģērbu, apavus un ekipējumu vairāk kā 90 pasaules valstīs.

Umbro ir šībrīža Anglijas futbola izlases sporta inventāra piegādātāji.

Vēsture
-------

Kompānija tika dibināta 1920. gadā kā Vilmslovā, Čeršīrā kā *Humphrey Brothers Clothing*. 1924. gadā tā maina nosaukumu uz Umbro, saīsinot iepriekšējo nosaukumu, H**um**phrey **Bro**thers. 1985. gadā Brazīlijā Umbro prezentēja savu pirmo futbolzābaku modeli, kura ražošanu uzsāka divus gadus vēlāk.

Ārējās saites
-------------

* Umbro.com
* Umbro PLC
**Burgundijas Biznesa skola** (franču: *École supérieure de commerce de Dijon-Bourgogne*, saīsinājumā BSB) ir Eiropas biznesa augstskola ar vairākām universitātes pilsētiņām, kas atrodas Parīzē, Lionā un Dižonā. *BSB* dibināta 1899. gadā. *The Financial Times* 2019. gadā skolu Eiropas biznesa skolu vidū ierindoja 81. vietā.

Skolas programmas ir trīskārši akreditētas — atbilstoši starptautiskajiem CGE, EQUIS un AACSB standartiem. Skolas absolventu vidū ir tādi ievērojami uzņēmēji un politiķi kā *Moët & Chandon* izpilddirektors Stefans Basčiera un *Being* izpilddirektors Antuāns Leseks.

Atsauces
--------

1. ↑  (angliski)European Business School Rankings 2019 Archived 2020. gada 28. martā, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  (angliski)Triple accredited business schools (AACSB, AMBA, EQUIS)

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 190868581
* GND: 1054960127

 |

 |
**Umnaka** (angļu: *Umnak Island*, aleutu: *Unmax*) ir ASV piederoša vulkāniska sala Klusā okeāna ziemeļos, Aleutu salu arhipelāga trešā lielākā sala. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Sala mazapdzīvota, vienīgā apdzīvotā vieta Nikoļska ar 39 iedzīvotājiem (2020) atrodas Umnakas dienvidrietumu krastā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Aleutu salu arhipelāga austrumos Foksu salu grupā starp Beringa jūru ziemeļos un Kluso okeānu dienvidos. Sala kalnaina, veidojas no diviem ar 5 km platu zemesšaurumu savienotiem vulkāniskiem masīviem. Dienvidu daļā atrodas salas augstākais kalns — aktīvais vulkāns Vsevidovs 2149 m vjl. Ziemeļu daļu veido otrs aktīvais Okmoka vulkāns ar 9,3 km diametra kalderu. Vsevidovs pēdējoreiz izvirdis 1957. gadā, bet Okmoks — 2008. gada jūlijā—augustā. Uz ziemeļiem no aprimušā Rečešnoja vulkāna atrodas vienīgā Aļaskā zināmā geizeru ieleja ar 5 aktīviem geizeriem.

Atsauces
--------

1. ↑  Mount Recheshnoi Geyser field, Umnak

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Umnaka***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315133681
* LCCN: sh93007142

 |

 |
**Veloorientēšanās** (**MTB-O** vai **MTBO**) ir orientēšanās izturības sacensību sporta veids. Tajā tiek izmantoti kalnu velosipēdi un navigācija notiek pa takām un stigām. Atšķirībā no ierastajām orientēšanās disciplīnām, dalībniekiem parasti nav atļauts nobraukt no ceļiem un takām, tomēr to nosaka organizējošās valsts orientēšanās federācija. Navigācijas taktika ir līdzīga ziemas orientēšanās ar slēpēm, kur galvenais uzsvars ir uz maršruta izvēli. Lielākā atšķirība no slēpju orientēšanās ir tāda, ka navigācija notiek lielākā ātrumā, jo ar velosipēdu var sasniegt lielāku ātrumu. Braucējam sasniedzot lielāku ātrumu, kartes lasīšana kļūst izaicinošāka.

Ekipējums
---------

Biežāk izmantotais velosipēdu veids ir kalnu velosipēds, kas paredzēts krosa (XC) disciplīnai, taču drīkst izmantot jebkura veida velosipēdus. Atkarībā no apvidus var tikt izvēlēts velosipēdi ar un bez amortizācijas. Daļa sportistu izmanto arī kontaktpedāļus ar speciāliem riteņbraukšanas apaviem, kas uzlabo efektivitāti un velosipēda kontroli. Sacensībās parasti obligāta ir aizsargķiveres lietošana.

### Speciālais ekipējums

Veloorientēšanās tiek izmantots kartes turētājs, kas tiek stiprināts pie velosipēda stūres, vairums no to modeļiem ļauj rotēt karti. Šādus turētājus ražo uzņēmumi *Mapdec*, *Miry*, *Devotech*, *Nordenmark*, *Autopilot*, *Windchill* un citi. Daļa sportistu izmanto arī trosi ar ievilkšanas mehānismu, pie kā tiek stiprinātas elektroniskās kontrolpunktu atzīmēšanās iekārtas. Kompasu izmantošana ir atļauta, bet elektroniskās navigācijas iekārtas (piemēram, GPS sporta pulksteņi) ir aizliegtas. Dalībnieki sacensību distancē var ņemt līdzi remonta instrumentus un rezerves daļas.

Kartes
------

Veloorientēšanās
Kartes parasti izmanto mazāku mērogu (1:10 000 – 1:30 000) un detalizāciju kā ierastās orientēšanās kartes. Ceļi un takas kartēs tiek atzīmēti pēc to izbraukšanas sarežģītības ar četrām kategorijām: viegla, lēna, sarežģīta un neiespējama. Kartē tiek atzīmēti arī šķēršļi, kas prasa nokāpšanu no velosipēda.

Organizēšana un sacensības
--------------------------

MTB-O ir viens no četriem orientēšanās veidiem, ko pārvalda Starptautiskā orientēšanās federācija. Pirmais Pasaules čempionāts notika 2002. gadā Fontenblo, Francijā. Kopš 2004. gada tas notiek katru gadu. Eiropas čempionāti tiek rīkoti kopš 2006. gada katru gadu. Šis sporta veids vispopulārākais ir Eiropas valstīs un Austrālijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Welcome to Orienteering!». Orienteering Association of Western Australia. Skatīts: 2008-05-26.
2. ↑  «International Specification for MTB Orienteering Maps 2007». International Orienteering Federation. 2007. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009-02-06. Skatīts: 2009-06-16.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Veloorientēšanās***.
* Starptautiskā orientēšanās federācija

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Riteņbraukšanas sports |
| --- |
|  |
| 
* BMX
* Duatlons
* *Gravel* riteņbraukšana
* Kalnu riteņbraukšana
* Šosejas riteņbraukšana
* Treka riteņbraukšana
* Triatlons
* Veloorientēšanās
* Velokross

 |

 |
***Burial*** ir Lielbritānijas dabstepa producenta *Burial* albums, kas tiek uzskatīts par vienu no svarīgākajiem ierakstiem dabstepa vēsturē. Starptautiskā dabstepa foruma Dubstepforum.com rīkotajā aptaujā tas tika atzīts par 2006. gada labāko albumu.

Vispārīga informācija
---------------------

**Izdošanas laiks:** 2006. gada 1. maijs

**Ierakstu kompānija:** *Hyperdub*

**Formāts:** CD

**Kataloga numurs:** HDBCD001

Iekļauto skaņdarbu saraksts
---------------------------

01. Burial - Untitled

02. Burial - Distant Lights

03. Burial (feat. The Spaceape) - The Spaceape

04. Burial - Wounder

05. Burial - Night Bus

06. Burial - Southern Comfort

07. Burial - U Hurt Me

08. Burial - Gutted

09. Burial - Forgive

10. Burial - Broken Home

11. Burial - Prayer

12. Burial - Pirates

13. Burial - Untitled

Ārējās saites
-------------

* Informācija dīdžeju katalogā Rolldabeats.com Archived 2007. gada 15. martā, *Wayback Machine* vietnē.

* Informācija *Hyperdub* tīmekļa vietnē
**Mohameds el Modīahkī** (arābu: محمد أحمد المضيحكي; dzimis 1974. gada 1. jūnijā, Katarā) ir Kataras starptautiskais lielmeistars šahā (GM, 1998).

Biogrāfija
----------

1986. gadā izcīnījis pirmo panākumu starptautiskajā arēnā, ieņemot 4. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā (U-12) Sanhuanā (Puertoriko). 1990. gados kļuvis par Kataras šahistu līderi, bet 1998. gadā par pirmo Kataras šahistu, kuram FIDE piešķīrusi starptautiskā lielmeistara nosaukumu (GM). 

Kataras izlases sastāvā no 1988. līdz 2014. gadam 12 reizes piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs, kur ieguvis 4 individuālās medaļas: 2 zelta (1996, 1998) un 2 bronzas (1994, 2002). Pārstāvējis savu valsti arī Āzijas komandu šaha čempionātos, kur izcīnījis 2 individuālās medaļas: zeltu (1993) un sudrabu (1995).

Četras reizes piedalījies Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas (1999, 2000, 2001, 2004), bet visos cietis zaudējumus jau 1. kārtā. Četras reizes uzvarējis Arābu valstu šaha čempionātā (1994, 1997, 2000, 2002). 2003. gadā kļuvis par Āzijas vīriešu šaha čempionāta bronzas laureātu.

2014. gada marta beigās Rīgā piedalījās Latvijas dzelzceļa organizētajā starptautiskajā ātrā šaha turnīrā "Latvian Railway Open", kurā spēcīgā lielmeistaru konkurencē ieņēma 13. vietu.

Precējies ar Ķīnas šahisti Džu Čeņu, kura bija Pasaules čempione šahā (2001–2004).

Atsauces
--------

1. ↑  World Chess Championship: Index of players
2. ↑  «Grandmaster Mohammed AL-Medaihki». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 26. novembrī. Skatīts: 2013. gada 11. novembrī.
3. ↑  Latvian Railway Open A

Ārējās saites
-------------

* Mohameds el Modīahkī šahista profils vietnē fide.com
* Mohameds el Modīahkī šahista profils vietnē chessgames.com
* Mohameds el Modīahkī šahista profils vietnē 365chess.com
* Mohameds el Modīahkī šahista profils vietnē chesstempo.com
* Mohameds el Modīahkī šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Mohameds el Modīahkī šahista profils vietnē olimpbase.org (Āzijas komandu šaha čempionāti)
* Mohameds el Modīahkī. Atjaunināts: 2014. gada 13. oktobrī šahista profils vietnē olimpbase.org (Šaha komandu turnīrs Āzijas spēles)
**Elisa Madžolo** (*Elisa Maggiolo*; dzimusi 1980. gada 26. februārī) ir Argentīnas starptautiskā meistare šahā (2001).

Biogrāfija
----------

Divas reizes uzvarējusi Argentīnas sieviešu šaha čempionātā (1995, 1998). 1999. gadā izcīnījusi otro vietu Pasaules šaha čempionāta sievietēm izcīņas cikla zonas turnīrā un ieguvusi tiesības piedalīties Pasaules šaha čempionātā sievietēm. Piedalījusies 2001. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Maskavā, kurā 1. kārtā zaudējusi Džu Čeņai. 1998. gadā pārstāvējusi Argentīnu 1. Pasaules junioru komandu čempionātā pie 3. galdiņa (+4, =0, -3).

Pārstāvējusi Argentīnu Pasaules šaha olimpiādēs:

* 1998. gadā pie otrā galdiņa 33. sieviešu šaha olimpiādē Elistē (+5, =3, -3),
* 2000. gadā pie trešā galdiņa 34. sieviešu šaha olimpiādē Stambulā (+3, =2, -5).

Par panākumiem turnīros FIDE 2001. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Villa Martelli zt (Women) 1999
2. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
3. ↑  OlimpBase :: World Junior Team Chess Championship :: Elisa Maggiolo
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Elisa Maggiolo

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Mārsila veronika** (*Veronica serpyllifolia*) ir ceļteku dzimtas veroniku ģints augu suga, kura ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un kā nezāle ir ieviesusies visos citos kontinentos. Tā aug atmatās, tīrumos, zālājos, ceļmalās un dažādās nezālienēs.

Morfoloģija
-----------

Mārsila veronika ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar kailu, gulošu vai pacilu stublāju.

Lapas ir olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 0,8—2 cm garas un 0,3—1 cm platas, to mala ir gandrīz gluda, gals strups, kāts — īss. Augšējās lapas ir sēdošas.

Ziedi pa vienam ir izvietoti seglapu žāklēs ķekarveidīgā ziedkopā stublāja galā. Ziedkopa ir blīva, uz ziedkopas ass var būt daži dziedzermatiņi. Vainags ir balts ar zilām vai zili violetām dzīslām, garāks nekā kauss. Kauss un pogaļa ir klāti ar dziedzermatiņiem, pogaļa ar jomu, irbuļa palieka gara. Zied no maija līdz augustam.

Atsauces
--------

1. ↑  "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II". *Botanical Journal of the Linnean Society* 141 (4): 399–436. 2003-04. doi:10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x. ISSN 0024-4074.
2. ↑  «mārsila veronika - Veronica serpyllifolia L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-20.
Pēskilas vilciens Tallinas centrālajā stacijā
**Tallina—Pēskila—Tallina** (igauņu: *Tallinna–Pääsküla raudteeliin*) ir piepilsētas elektrovilcienu maršruts Igaunijā. Tā garums ir 11 km un tas pilnībā iekļaujas Tallinas pilsētas robežās. Piepilsētas elektrovilcienu maršruts Tallina—Pēskila—Tallina ir viens no 1870. gadā uzbūvētā dzelzceļa Paldiski (Baltijas Osta)—Rēvele—Sanktpēterburga iecirkņiem.

Tallina—Pēskila ir pirmais elektrificētais dzelzceļa iecirknis dzelzceļa līnijā Tallina—Keila—Paldiski, kā arī Igaunijā un Baltijas valstīs kopumā. Tā elektrifikācija tika uzsākta 1923. gadā, bet jau 1924. gada 21. septembrī tas tika nodots ekspluatācijā.

Maršrutu apkalpo valsts akciju sabiedrības *Eesti Raudtee* meitas uzņēmums *Elektriraudtee*.

Dzelzceļa iecirknī Tallina—Pēskila ir 9 pieturas:

* Tallinas centrālā stacija
* Lillekila
* Tondi
* Jerve
* Rahumē
* Nemme
* Hīu
* Kivimē
* Pēskila

Attēlu galerija
---------------

* Igaunijas dzelzceļu shēmaIgaunijas dzelzceļu shēma

Skatīt arī
----------

* Baltijas stacija
* Rail Baltica

Ārējās saites
-------------

Elektriraudtee mājas lapa
**Andamanu jūra** (hindi: अंडमान सागर, birmiešu: မုတ္တမ, taju: ทะเลอันดามัน, malajiešu un indonēziešu: *Laut Andaman*) ir Indijas okeānam piederīga malas jūra Āzijas dienvidaustrumu piekrastē. Izvietojusies starp Indoķīnas rietumu krastu un Andamanu un Nikobaru salām.

Ģeogrāfija
----------

Ūdens virsējā slāņa temperatūra ir no 27,5 līdz 30 °C, savukārt dziļāk par 1600 m — 4,8—5 °C. Vidējais dziļums — 870—1043 m (dažādos avotos atšķiras). Ūdens tilpums — 660 000 km3. Sāļums svārstās no 20 (pie upju ietekām) līdz 34,5‰. Plūdmaiņas — līdz 7,2 m augstas. Ietek Iravadi un Salvina — abu upju ietekas atrodas Mjanmā. Nokrišņu daudzums gadā — vairāk kā 3000 mm.

Ap 400 sugu zivis, notiek zveja.

### Robeža

Ziemeļos atrodas Mjanma (Birma), austrumos - Mjanma un Taizeme, Mjanmas piekrastē - Mjajas arhipelāgs, Taizemes piekrastē - Puketa un daudz citu salu. Dienvidaustrumos — Malaizija, tās piekrastē Langkavi sala un Pinanga. Dienvidos — Malakas šaurums un Sumatra. Rietumos — Nikobaru salas un Andamanu salas (abas pieder Indijai), Lielā Kokosa sala un Preparisa (abas salas pieder Mjanmai), kā arī Kokosu šaurums starp Andamanu salām un Lielo Kokosa salu un Ziemeļpreparisas šaurums starp Mjanmu un Preparisu.

Ģeoloģiskā uzbūve
-----------------

Tektoniskie procesi Andamanu jūrā
Andamanu jūras centrālajā daļā ir robeža starp divām tektoniskajām plātnēm - Birmas plātni un Zunda plātni. Uzskata, ka agrāk abas plātnes bija daļa no daudz lielākās Eirāzijas plātnes, taču atdalījās tad, kad Indijas plātne sāka sadursmi ar Eirāzijas kontinentu.

Starp abām Andamanu jūras plātnēm izveidojusies spredinga zona, kur, Zemes garozai plešoties, izveidojusies tagadējā Andamanu jūra.

Austrumos no Andamanu salām jūrā atrodas Barrenas sala — vienīgais aktīvais vulkāns Indijas subkontinentā. Tālāk ziemeļos atrodas Narkondamas sala, kurai arī ir vulkāniska izcelsme, taču tagad vulkāns ir aprimis.

2004. gada 26. decembrī Andamanu jūrā notika katastrofālā Indijas okeāna zemestrīce, kurā gāja bojā 200—300 tūkstoši cilvēku.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Andamanu jūra***.

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Indijas okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Andamanu jūra
* Arābijas jūra
* Bengālijas līcis
* Lakšadvīpu jūra
* Persijas līcis
* Sarkanā jūra
* Timoras jūra

 |
|  |
| Antarktīdas piekraste | 
* Deivisa jūra
* Kosmonautu jūra
* Mosona jūra
* Sadraudzības jūra

 |

 |
**Ļubova Ovčarova** (krievu: *Любовь Михайловна Овчарова*; dzimusi 1995. gada 23. oktobrī) ir krievu brīvā stila cīkstone.

Biogrāfija
----------

Ļubova Ovčarova dzimusi 1995. gada Krasnodaras novada Belorečenskas pilsētā. Sportistes pirmais treneris bija Krasnodaras apgabala Nopelniem bagātais fiziskās kultūras un sporta darbinieks, sporta meistars cīņas sportā Viktors Butuzovs. Ļubova sacensībās pārstāv klubu *Минобрнаука*. Trenējas Smbata Makarjana vadībā.

2013. gadā Ovčarova bija trešā Krievijas kausa izcīņā cīņas sportā. Nākamajā gadā viņa ieņēma trešo vietu Eiropas junioru čempionātā un pirmo vietu pasaules junioru čempionātā. 2015. gadā viņa atkal ieguva zelta medaļu pasaules un Eiropas junioru cīņas sporta čempionātā. Tajā pašā gadā viņa ieguva Eiropas Nāciju kausu un sudraba medaļu Krievijas kausa izcīņā.

Kopš 2016. gada Ļubova Ovčarova ir Krievijas cīņas izlases dalībniece. Tajā pašā gadā viņa kļuva par Krievijas čempionāta bronzas medaļnieci. 2017. gadā viņa uzvarēja Eiropas jauniešu čempionātā, kā arī ieguva Krievijas čempionātā un Eiropas čempionātā zelta medaļu. Eiropas čempionāta finālā viņa uzveica Latvijas cīkstoni Anastasiju Grigorjevu.

Ļubova Ovčarova ir ieguvusi sporta titulu "Starptautiskās klases sporta meistars". Nacionālās komandas sastāvā viņa piedalījās 2019. gada pasaules čempionātā Nursultanā, kur ieguva otro vietu.

Eiropas cīņas čempionātā Romā Ļubova Ovčarova 2020. gada 13. februārī izcīnīja bronzas medaļu svara kategorijā līdz 59 kg. Duelī par trešo vietu Krievijas valstsvienības sportiste pārspēja Turcijas pārstāvi Elifu Janiku ar rezultātu 14:3.

Atsauces
--------

1. ↑  «Grigorjeva iegūst Eiropas čempionāta sudrabu». Sporta centrs. 3 Mai 2017. Skatīts: 2020-04-24.
2. ↑  «Овчарова Любовь Михайловна» (krievu). globalkras.ru. Skatīts: 2021-01-26.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Anda Baklāne** (dzimusi 1980. gada 20. jūlijā) ir latviešu literatūras kritiķe un literatūrzinātniece.

A. Baklāne studējusi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē, kur ieguvusi maģistra grādu filozofijā. Studē LU Humanitāro zinātņu fakultātes doktorantūrā. Kopš 2007. gada strādā Latvijas Nacionālajā bibliotēkā.

Literāras publikācijas kopš 1998. gada. Publicējusi rakstus, intervijas ar rakstniekiem un recenzijas par jaunākajām grāmatām portālā "Satori", žurnālos "Latvju Teksti" un "Domuzīme". No angļu valodas tulkojusi Dž. Kalera grāmatu "Barts: ļoti saistošs ievads" (2008) un K. Bišopas eseju "Antagonisms un attiecību estētika" (2011). Līdzautore kolektīvajai monogrāfijai "Mūsdienu literatūras teorijas" (2013). Sastādījusi eseju krājumu "Starp patiesību un varu/Between truth and power" (latviešu un angļu valodā, 2016). Viņas pētniecisko interešu vidū ir poststrukturālisma filozofija un digitālās humanitārās zinātnes.

2018. gadā ieguvusi Normunda Naumaņa balvu mākslas kritikā.

Atsauces
--------

1. ↑  Normunda Naumaņa Gada balvu mākslas kritikā saņem Anda Baklāne. Diena, 2018, 8. janv.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305068647
* ISNI: 0000 0004 1675 4325
* SUDOC: 230791654

 |

 |
Baltijas klints Pakri pussalā
Osmusāre 
Ontikas krasta krauja
**Baltijas klints** jeb **glints** (igauņu: *Balti klint*, krievu: *Балтийско-Ладожский уступ, Глинт*) ir erodēta kaļķakmens klints jeb stāva nogāze aptuveni 1200 km garumā, kas sākas no Zviedrijas Ēlandes salas, šķērso Baltijas jūru, veido Igaunijas ziemeļu piekrasti un sniedzas Ļeņingradas apgabalā Krievijā līdz Lādogas ezeram. Augstākajā vietā Ontikā Kohtlas pagastā Igaunijas ziemeļu piekrastē klints sasniedz 55,6 m vlj. Nogāzi šķērso daudzas upes (tai skaitā Narva, Luga, Ižora, Tosna), vairums no kurām veido ūdenskritumus un krāces. Valastes ūdenskritums (Kohtlas pagastā) ir augstākais no tiem (25 m). 

Igaunijā Baltijas klints tiek uzskatīta par nacionālo simbolu. Ir piedāvāts iekļaut to UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā. 

Klinti veido ediakara, kembrija un ordovika nogulumi. Baltijas klints izveidošanās nav īsti noskaidrota, eksistē dažādas hipotēzes, vairums no kurām atbalsta ūdens erozijas ietekmi. Baltijas klints varētu būt bijusi pēcleduslaikmeta jūras dienvidu krasts, bet tās piekājē nav atrasti pēcordovika nogulumu pierādījumi un nav zināmas šādas jūras ziemeļu krasta robežas. Pēc Pra-Ņevas hipotēzes ir eksistējusi Pra-Ņevas upe, kas iztecējusi no Baltās jūras reģiona un tecējusi uz rietumiem pa robežu starp magmatisko iežu Baltijas vairogu un mīkstāku nogulumiežu klātu Krievijas plāksni. Tā kā kreisajā krastā bijuši mīkstāki ieži, tā pamazām tos izgrauzusi un nobīdījusies uz dienvidiem. Pēc gigantiska nosēdumu kompleksa (100 000 km²) atklāšanas Ziemeļjūrā, Pra-Ņevas hipotēze tiek saistīta ar milzīgu Eridanas upi, kurā Pra-Ņeva varētu būt bijusi tās austrumu pieteka. Pra-Ņevas izskalotie ieži tad būtu nosēdušies Eridanas deltā.

Skatīt arī
----------

* Pangas klints

Atsauces
--------

1. ↑  Baltic Clint Archived 2011. gada 15. augustā, *Wayback Machine* vietnē. estonia.ecotourism.ee (angliski)
2. 1 2  On the formation of the North Estonian Klint Archived 2010. gada 2. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. www.klint.envir.ee (angliski)
3. ↑  Геологические памятники природы берегов Финского залива М. Ф. Карчевский (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Baltijas klints***.
* Ziemeļigaunijas klints (angliski)  (igauniski)
**Baltinavas muižas parks** ir bijušās Baltinavas muižas parks, kas atrodas Balvu novada, Baltinavas pagasta Baltinavas ciema rietumu pievārtē. Parks ir 19. gadsimta sākuma arhitektūras piemineklis. Mūsdienās parkā ierīkota estrāde, kā arī sporta laukums un bērnu rotaļu laukums.

Baltinavas parks tika izveidots 19. gadsimta trīsdesmitajos gados. Zemnieki klaušu kārtā iestādīja kokus, ierīkoja dīķi. Vienlaicīgi tika uzsākta muižas ēku celtniecība. Tā tomēr netika pabeigta un laika gaitā no muižas dzīvojamām ēkām nekas nav saglabājies. Ierīkojot parku, tika izveidots īpatnējs parka elements - dabas pulkstenis. Tas sastāvēja no 12 dažādiem pa apli stādītiem kokiem, kas daļēji saglabājušies līdz mūsdienām. Cauri parkam tek Supenkas upīte. Otrā pasaules kara laikā teritorijā bija apmeties vācu garnizons: tika uzceltas būves, daļu koku izcirta. Pēc kara parka teritorijā apmetās MTS, bet pēc tās likvidācijas 1958. gadā - mākslīgās apsēklošanas stacija. Līdz pat 1979. gadam parka teritorijā ganījās buļļi, parks aizauga ar krūmiem un nezālēm. Kad par parka saimnieku kļuva padomju saimniecība "Baltinava", sākās parka sakopšanas darbi. Parks oficiāli tika atklāts 1990. gadā un tur notika rajona dziesmu un deju svētki. Mūsdienās estrādē notiek dažādi svētki, bet kopš 1995. gada Baltinavas muižas parks bija pastāvīga mūzikas festivāla "Osvalds" norises vieta.

Ārējās saites
-------------

* Baltinavas muižas parks
**Ļubova Žiļcova-Lisenko** (ukraiņu: *Любов Жильцова-Лысенко*; dzimusi 1956. gada 20. oktobrī) ir Ukrainas starptautiskā meistare šahā (1996).

Biogrāfija
----------

Viena no vadošajām Starptautiskās neredzīgo šahistu asociācijas (IBCA) šahistēm. 1978. gadā uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. Piecas reizes uzvarējusi Pasaules šaha čempionātā neredzīgajām šahistēm (1989, 1993, 1997, 2001, 2005). 2009. gada neredzīgo šaha čempionātā ierindojusies 3. vietā. Piedalījusies arī atklātajos šaha čempionātos neredzīgajiem šahistiem, kuros Pasaules čempionātā 2006. gadā izcīnījusi bronzas medaļu, bet Eiropas čempionātos izcīnījusi sudraba (1995) un bronzas (1999) medaļas.

Pārstāvējusi IBCA komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 9 reizes (1994, 1998-2002, 2006-2010, 2014, 2018). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 zelta (1994, 2006) medaļas.

Pārstāvējusi Ukrainas komandu Pasaules neredzīgo šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1992-2008, 2017). Komandu vērtējumā izcīnījusi 3 sudraba (1996, 2008, 2017) un 3 bronzas (1992, 2000, 2004) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (2008) un sudraba (2017) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1996. gadā Žiļcovai-Lisenko piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Lubov Zsiltzova-Lisenko
2. ↑  43rd Olympiad Batumi 2018 Women
3. ↑  OlimpBase :: Blind Chess Olympiads :: Lubov Zsiltsova

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Arkādijs Dvorkovičs** (krievu: *Аркадий Владимирович Дворкович*; dzimis 1972. gada 26. martā Maskavā) ir Krievijas politiķis. Krievijas Federācijas valdības priekšsēdētāja vietnieks (2008—2012). Krievijas Federācijas prezidenta palīgs (2008—2012). Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) prezidents (no 2018. gada 3. oktobra).

Biogrāfija
----------

Piedzimis šaha meistara un FIDE starptautiskā arbitra Vladimira Dvorkoviča (krievu: *Владимир Яковлевич Дворкович*) (1937—2005) ģimenē. 1994. gadā beidzis Maskavas Valsts universitātes ekonomikas fakultāti, bet 1997. gadā beidzis Djūka Universitāti ar ekonomikas maģistra diplomu.
No 1994. līdz 2000. gadam strādājis Krievijas Finanšu ministrijā, kurā bijis Ekonomikas ekspertu grupas zinātniskais vadītājs, konsultants, vecākais eksperts un izpilddirektors. 2000. gadā bijis eksperts Krievijas Stratēģisko pētījumu centrā. No 2000. gada augusta līdz 2001. gadam bijis Krievijas Federācijas ekonomiskās attīstības ministra Germana Grefa padomnieks. No 2001. līdz 2004. gadam bijis Krievijas Federācijas ekonomiskās attīstības ministra vietnieks. No 2004. gada aprīļa līdz 2008. gada maijam bijis Krievijas Federācijas prezidenta ekspertu grupas vadītājs. No 2008. līdz 2012. gadam bijis Krievijas premjerministra vietnieks un Krievijas Federācijas prezidenta palīgs.

FIDE prezidents
---------------

No 2007. līdz 2009. gadam bijis Krievijas šaha federācijas viceprezidents, atbildējis par bērnu un jaunatnes šaha attīstību. No 2010. līdz 2014. gadam bijis Krievijas šaha federācijas uzraudzības padomes priekšsēdētājs. 2018. gada 3 oktobrī Dvorkovičs ievēlēts par Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) prezidentu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Presidents
2. ↑  Дворкович, Аркадий Владимирович :: Федеральный образовательный портал - ЭКОНОМИКА, СОЦИОЛОГИЯ, МЕНЕДЖМЕНТ
3. ↑  Андрей Филатов избран Президентом РШФ
4. ↑  Arkady Dvorkovich is the new FIDE President | chess24.com

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)

| Sporta amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Kirsans Iļumžinovs**  |  **FIDE prezidents** 2018 — pašreiz | Pēctecis: |
**Ļubova Tagere** (krievu: *Любовь Тагер*, bijusi precējusies **Fišmane**; dzimusi 1953. gada 15. janvārī Rīgā) ir bijusī Latvijas šahiste.

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt vienpadsmit gadu vecumā. Par PSRS sporta meistarkandidāti kļuvusi 1973. gadā, bet par PSRS sporta meistari - 1976. gadā. Piedalījusies PSRS junioru šaha čempionātos: 1968. gadā Kalugā - 11. vieta, 1969. gadā Beļcos - 14. vieta. 1973. gadā uzvarējusi Latvijas sporta biedrības "Daugava" sieviešu šaha čempionātā. 1977. gadā uzvarējusi Latvijas šaha kluba 2. atklātajā sieviešu čempionātā. Vairākkārt piedalījusies Latvijas sieviešu šaha čempionātos, kur labākais sasniegums bijusi 2. vieta 1976. gadā. Piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionātu pusfinālos, kuros 1970. gadā ieņēmusi 5. vietu, bet 1973. gadā dalījusi 5.-6. vietu. Divas reizes pārstāvējusi Latvijas izlasi PSRS komandu šaha čempionātos (1969, 1972), kur 1972. gadā izcīnījusi otro vietu pie meiteņu galdiņa. Sporta biedrības "Daugava" komandas sastāvā divas reizes piedalījusies PSRS kausa izcīņā šahā (1974, 1976).
Daudzkārtēja Latvijas komandu šaha čempionātu laureāte komandas "Radiotehniķis" sastāvā:

* 1976. gads — 2. vieta;
* 1977. gads — 3. vieta;
* 1978. gads — 3. vieta;
* 1979. gads — 1. vieta.

Kopš 1980. gadu sākuma vairs nav piedalījusies šaha turnīros. Beigusi Rīgas Politehnisko institūtu. Strādājusi par pasniedzēju.

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 1968. gads — 6. vieta.
* 1970. gads — 4.-6. vieta.
* 1972. gads — 4.-6. vieta.
* 1976. gads — 2. vieta.
* 1977. gads — 3.-4. vieta.
* 1978. gads — 5.-9. vieta.
* 1980. gads — 9.-10. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  Championship of USSR (juniors) - Kaluga 3-14.1.1968
2. ↑  Championship of USSR juniors - Beltsy January 1969
3. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Ļubova Tagere
4. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Cup :: Ļubova Fišmane
5. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 7, 1977
6. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 10, 1978
7. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 10, 1979
8. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 5, 1980

Literatūra
----------

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. 93. lpp.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
**Donalds Edvards Viljamss** (*Donald Edward Williams*; dzimis 1942. gada 13. februārī, miris 2016. gada 23. februārī) bija ASV Jūras kara flotes virsnieks, lidotājs, NASA kosmonauts. Veicis divus lidojumus kosmosā.

Donalds Viljamss 1964. gadā Perdju Universitātē ieguva bakalaura grādu mehānikas inženierijā. Universitātes laikā viņš apguva Jūras kara flotes rezerves virsnieku apmācības programmu. Pēc skolas beigšanas Viljamss izgāja lidotāju apmācības kursus, un 1966. gadā kļuva par Jūras kara flotes lidotāju. Vjetnamas kara laikā viņš dienēja uz lidmašīnu bāzes kuģa *USS Enterprise*. Veicis 330 kaujas lidojumus.

1973. gadā Donalds Viljamss mācījās Bruņoto spēku štāba koledžā. 1974. gadā viņš absolvēja ASV Jūras kara flotes izmēģinātājpilotu skolu. Pēc tam viņš dienēja Jūras kara flotes gaisa izmēģinājumu centrā.

1978. gada 16. janvārī Viljamss tika uzņemts NASA astronautu grupā. Pēc vispārējās kosmonautu sagatavošanas kursa 1979. gadā viņš tika ieskaitīts *Space Shuttle* pilotu grupā.

Donalda Viljamsa pirmais kosmiskais lidojums notika 1985. gada aprīlī misijā *STS-51-D* kā kosmoplāna *Discovery* pilotam.

Otru lidojumu kosmosā Viljamss veica 1989. gada oktobrī misijā *STS-34* kā kosmoplāna *Atlantis* komandieris.

1990. gadā Donalds Viljamss atstāja NASA un atvaļinājās no Jūras kara flotes (jūras kapteiņa pakāpē).
Līdz 2006. gadam viņš strādāja uzņēmumā *Science Applications International Corporation*.

Atsauces
--------

1. ↑  NASA astronaut Don Williams, led mission to launch Jupiter probe, dies at 74 collectSPACE

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Donalds Viljamss*** |

* Biogrāfijas dati NASA

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305306716
* LCCN: n2019013322
* ISNI: 0000 0004 1887 1293
* BNF: cb167118287 (data)

 |

 |
*Baltic America Line* plakāts (pirms 1930).

**Baltijas—Amerikas līnija** (angļu: *Baltic America Line*) jeb **Baltijas—Amerikāņu līnija** (*Baltic American Line*) bija transatlantiskās kuģniecības uzņēmums, kas nodrošināja regulāru tvaikoņu satiksmi līnijā Liepāja–Danciga–Hamburga–Ņujorka.

Vēsture
-------

1899. gadā Dānijas akciju sabiedrība "Austrumāzijas kompānija" (dāņu: *A/S Det Ostasiatiske Kompagni*) Pēterburgā nodibināja meitas kompāniju "Krievu Austrumāzijas tvaikoņu sabiedrību" (*Русское Восточно-Азиатское общество*). 1906. gadā tā atklāja tvaikoņu satiksmi Liepāja – Roterdama – Ņujorka. 
Kad Pirmā pasaules kara laikā Liepājai uzbruka Vācijas karaspēks, no 1914. līdz 1917. gadam kuģi kursēja līnijā Arhangeļska – Hammerfesta – Ņujorka, bet pēc lielinieku apvērsuma 1918. gadā kompāniju slēdza. 

1921. gadā tā atsāka darboties kā Baltijas—Amerikāņu līnija ar kuģiem "Igaunija" (6503 BRT), kuģi "Polija" (7858 BRT), "Lietuva" (6852 BRT) un "Latvija" (8596 BRT, pārdeva Japānai 1924).

Lielās depresijas laikā 1930. gadā kompāniju likvidēja un kuģus pārdeva "Gdiņas Amerikas līnijai".

* Reklāmas brošūraReklāmas brošūra
* Galvenā kāpņu telpaGalvenā kāpņu telpa
* Dāmu salons un mūzikas telpaDāmu salons un mūzikas telpa
* Kuģa kajīteKuģa kajīte
* Kuģis "Igaunija"Kuģis "Igaunija"
* Kuģis "Polija"Kuģis "Polija"
* Kuģis "Lietuva"Kuģis "Lietuva"
* Kuģis "Latvija"Kuģis "Latvija"

Atsauces
--------

1. ↑  Baltic American Line
**Davids Daņiuševskis** (poļu: *Dawid Daniuszewski*; 1885. gads Lodza — 1944. gads) bija ebreju izcelsmes Polijas šahists.

Biogrāfija
----------

Pirmo panākumu šahā guvis 1906. gadā, kad aiz Akibas Rubinšteina ieņēmis 2. vietu Lodzas šaha biedrības čempionātā. 1907. gadā Lodzā piedalījies Viskrievijas šaha čempionātā, kurā palicis 10. vietā. 1909. gadā Sanktpēterburgā piedalījies Viskrievijas šaha amatieru turnīrā un dalījis 4.-6. vietu. No 1915. gada līdz 1921. gadam dzīvojis Krievijā. 1920. gadā Maskavā piedalījies pirmajā Krievijas PFSR šaha čempionātā (vēlāk šis turnīrs tika uzskatīts arī par pirmo PSRS šaha čempionātu), kurā dalījis 9.-10. vietu, taču nospēlējis neizšķirti ar turnīra uzvarētāju Aleksandru Aļehinu.

Pēc Pirmā pasaules kara atgriezies Polijā. 1922. gadā ieņēmis 2. vietu Lodzas pilsētas šaha čempionātā, bet 1924. gadā šajā turnīrā dalījis 1.-2. vietu. Pārstāvējis Polijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē 1924. gadā. 1927. gadā Lodzā piedalījies 2. Polijas šaha čempionātā, kurā palicis 10. vietā. 1929. gadā Lodzas komandas sastāvā izcīnījis 2. vietu Polijas komandu šaha čempionātā.

Bijis pazīstams arī kā šaha literāts. 1922. gadā uzrakstījis grāmatu par krievu šahistu Mihailu Čigorinu. 1938. gadā izdevis Lodzas šaha biedrības 30 gadu jubilejai veltītu grāmatu "Lodzas šaha biedrības jubilejas grāmata" (poļu: *Księgi Jubileuszowej Łódzkiego Towarzystwa Zwolenników Gry Szachowej*). Sācis rakstīt grāmatu arī par Davidu Janovski, taču nav to pabeidzis.

Otrā pasaules kara laikā palicis nacistiskās Vācijas okupētajā Polijā un ticis ieslodzīts Lodzas geto. Šeit 1944. gada 9. februārī nospēlējis savu pēdējo zināmo šaha partiju. Par Daņiuševska nāvi trūkst precīzas informācijas.

Atsauces
--------

1. ↑  «I Championship of USSR - Moscow 4-24.10.1920». Arhivēts no oriģināla, laiks: 04.06.2016. Skatīts: 07.09.2016.
2. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Dawid Daniuszewski
3. ↑  I Szachowe Mistrzostwa Polski Łódź 1927[novecojusi saite]
4. ↑  OlimpBase :: Polish Team Chess Championship :: Dawid Daniuszewski
5. ↑  Dawid Daniuszewski vs Salomon Szapiro (1944)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 303052493
* ISNI: 0000 0004 0940 0043

 |

 |