recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Džordžs Elkoks Makdonnels** (angļu: *George Alcock MacDonnell*; 1830. gada 16. augusts Dublina — 1899. gada 3. jūnijs Londona) bija īru izcelsmes Lielbritānijas šahists un anglikāņu mācītājs.

Biogrāfija
----------

19. gadsimta otrajā pusē bijis viens no Īrijas un Anglijas vadošajiem šahistiem. 1862. gadā Londonā dalījis 3.—4. vietu 5. Britu šaha kongresā (uzvarējis Ādolfs Andersens) un divos mačos Dublinā uzvarējis Džordžu Makenziju ar 8:5 un 6½:3½. 1865. gadā Dublinas šaha turnīrā dalījis 1.—2. vietu ar Vilhelmu Steinicu, taču piekāpies viņam papildu mačā. 1866. gadā Londonā dalījis 2.—3. vietu 1. Britu šaha asociācijas izaicinājuma kausā, kas vēlāk ticis uzskatīts par pirmo Lielbritānijas šaha čempionātu (uzvarējis Sesils Velentains de Vere). 1867. gada septembrī Dandī piedalījies Britu šaha asociācijas 3. kongresā, kurā dalījis 3.—4. vietu (uzvarējis Gustavs Neimanis). 1869. gadā dalījis 3.—5. vietu 2. Britu šaha asociācijas izaicinājuma kausā (uzvarējis Džozefs Blekbērns). 1872. gadā bijis 4. vietā 4. Britu šaha asociācijas izaicinājuma kausā (uzvarējis Džons Viskers). 1873. gadā Bristolē uzvarējis mačā Džonu Viskeru ar 3½:½, bet 1874. gadā Londonā zaudējis viņam revanša maču ar 6:9. Regulāri piedalījies Londonas šaha turnīros: 1876. gadā — 4. vieta (uzvarējis Džozefs Blekbērns), 1879. gadā — 4. vieta (uzvarējis Henrijs Bērds), 1883. gadā — 3. vieta (uzvarējis Kurts fon Bardelebens), 1885. gadā — dalījis 5.—6. vietu (uzvarējis Izidors Gunsbergs), 1886. gadā — dalījis 7.—8. vietu (uzvarējuši Džozefs Blekbērns un Eimoss Bērns). 1886. gadā zaudējis maču Džozefam Blekbernam ar 1½:2½. 1887. gadā Stemfordas šaha turnīrā ierindojies 6. vietā (uzvarējis Džozefs Henrijs Bleiks).

Ilgus gadus bijis šaha nodaļas vadītājs britu laikrakstā *Illustrated Sporting and Dramatic News*. Sarakstījis divas grāmatas par šahu: "Šaha dzīves ainas" (angļu: *Chess Life Pictures*, Londona 1883. gadā) un "Šaha bruņinieki un karaļi" (angļu: *Knights and Kings of Chess*, Londona 1894. gadā).

Mūža nogalē bijis anglikāņu baznīcas vikārs Ratlendā (1887—1899).

Atsauces
--------

1. ↑  Dundee Congress (1867)
2. ↑  London (Vizayanagaram) (1883)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Bezastaino abinieku izplatības areāls (piemērs)
**Izplatības areāls** (latīņu: *area* — 'platība') — apgabals, kurā izplatīta kāda parādība. Bioloģijā areāls ir teritorija, kurā organismi dzīvo un vairojas. Savs areāls ir ne tikai sugai, bet arī ģintij un jebkuram citam taksonam. Sugu areāli mainās laika gaitā klimata, ģeoloģisko izmaiņu un cilvēku saimnieciskās darbības ietekmē.
Vislielāko areālu suga ieņem savas attīstības uzplaukuma periodā. Mazi areāli ir ļoti jaunām un ļoti vecām sugām. Areāli var strauji samazināties arī, ja cilvēku saimnieciskās darbības rezultātā sugu biotopi tiek aizstāti ar aramzemi, izcirsti meži, nosusināti mitrāji, izstrādāti purvi. Areāli samazinās arī cilvēku vajātām sugām (tīģeris, leopards).

Pēc formas izšķir dažādus areālu tipus, piemēram, vienlaidus, dalītu (disjunktīvu jeb disjunktu), cirkumpolāru areālu. Eiropā dalīti areāli veidojušies vairākām augu un dzīvnieku sugām, kuras pēdējo leduslaikmetu pārdzīvoja Alpu kalnos. Ledājam atkāpjoties, tās izplatījās uz ziemeļiem. Klimatam kļūstot siltākam un ieceļojot citām, konkurētspējīgākām sugām, tās līdz mūsdienām saglabājušā tundras zonā un Alpu kalnos. Tāda suga ir, piemēram baltais zaķis, pundurbērzs u.c. Pundurbērzs, piemēram, Latvijā saglabājies atsevišķās atradnēs purvos, kur tas spējis pārciest dažādas klimata izmaiņas. Šādas sugas sauc par klimata reliktiem.

Dažām sugām, kuras veidojušās izolētos apstākļos, piemēram okeānu salās vai augstu kalnos, mēdz būt ļoti nelieli areāli. Šādas sugas sauc par endēmiskām vai endēmiem. Latvijā nav endēmisku sugu.

Sugu areālu attēlus mēdz apkopot floras vai faunas atlantos, piemēram, Eiropas Floras atlantā.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas padomju enciklopēdija, 1.sēj. Rīga, 1981
2. ↑  R.Cinovskis. Pundurbērzs (*Betula nana L*.)Latvijas sarkanā grāmata. Vaskulārie augi,pp.298-299. Rīga, 2003
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 28. janvārī. Skatīts: 2020. gada 1. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Izplatības areāls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**Kvadrātskābe** jeb **dihidroksiciklobutēndions** (C4H2O4) pieder pie cikliskajiem ketospirtiem. Tā ir balta kristāliska viela. Kvadrātskābe ir ciklobutēna atvasinājums un tās molekulā oglekļa atomi izvietojušies kvadrāta veidā — no tā cēlies vielas triviālais nosaukums (īstenībā kvadrātskābes molekula nav precīzs kvadrāts, jo saišu garumi starp oglekļa atomiem nav pilnīgi vienādi). Kvadrātskābe pieder pie stiprām skābēm (pK2=2,2) un tās sāļus sauc par **skvarātiem**. Kvadrātskābe ir viena no retajām stabilajām vielām, kuras molekulā hidroksilgrupas pievienojušās dubultsaitei (parasti šādi savienojumi nekavējoties pārgrupējas; sk. arī enoli).

Vēsture
-------

Kvadrātskābi pirmais sintezējis Dž. Parks kopā ar līdzstrādniekiem 1959. gadā.

Iegūšana
--------

Lai iegūtu kvadrātskābi, vispirms iegūst perfluorciklobutēnu, 1-hlor-1,2,2-trifluoretilēnam reaģējot ar cinku. Šo savienojumu ar etanola palīdzību pārvērš par 1,2-dietoksi-3,3,4,4-tetrafluorciklobutēnu-1. Tam hidrolizējoties, rodas kvadrātskābe.

Īpašības
--------

Kvadrātskābes divvērtīgajā anjonā visi skābekļa atomi ir pilnīgi vienādi, jo negatīvie lādiņi vienmērīgi sadalījušies molekulā. Šādam anjonam ir pilnīgi simetriska kvadrātveida forma un tas sastāv tikai no oglekļa un skābekļa (pieder pie tā saucamajiem oksokarbona joniem).

Kvadrātskābes dianjona četras rezonanses struktūras

Izmantošana
-----------

Izmanto gaismjutīgu krāsvielu un proteīntirozīnfosfatāzes inhibitoru sintēzēm. Medicīnā lieto kārpu un matu izkrišanas ārstēšanai.

Skatīt arī
----------

* Semikvadrātskābe

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kvadrātskābe*** |

1. ↑  Л. Физер. М. Физер. Реагенты для органического синтеза. Том VII. Москва: "Мир", 1978. 177. lpp. (krieviski)
2. ↑  3,4-дигидроксициклобутен-3-дион-1,2 (krieviski)
3. ↑  J. D. Park, S. Cohen, and J. R. Lacher (1962). "Hydrolysis Reactions of Halogenated Cyclobutene Ethers: Synthesis of Diketocyclobutenediol". *J. Am. Chem. Soc.* 84 (15): 2919–2922. doi:10.1021/ja00874a015. (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4176567-9

 |

 |
Ļaks.
**Ļaks** (latgaliešu: *ļaks*) ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kas paredzēts eļļas uzglabāšanai.

Ļaks jeb eļļas trauks kā proporcijās, tā siluetā var būt līdzīgs vārauniekam — ar spraigu izliekumu plecos un strauju augšas sarāvumu, kas noslēdzas ar šauru kakliņu un pavērtām maliņām. Kakliņš var būt arī konusveida ar vertikāla virzījuma būvķermeni. Ļaks var līdzināties arī apvērstam vārauniekam. Ļaka kakliņu aizbāž ar māla aizbāzni, bet ja tā nav, to izgriež no kāda dārzeņa. Ļakam, atšķirībā no citiem traukiem, nav noteiktu proporciju, tas var būt gan placināts, gan pastiepts uz augšu. Tam var būt viena vai divas osiņas, var arī nebūt. Ja tās ir, tad osiņas ir veidotas vertikālā līmējumā, veidotas šaurākas vai platākas. Ļaku vāpē no iekšpuses, bet ārpusei visbiežāk vāpē tikai augšmalu. Ļaku dekorē, īpaši bagātīgi tā augšdaļu, izmantojot virpas līkločus, krāsotu mālu ierautiem punktiņiem, Austras kokiem, jumtiņiem, ko veic ar otu vai radziņu.

Eļļas trauks pasargā no izgarošanas, tāpēc to izmanto eļļas un petrolejas ilgākai uzglabāšanai. Taču to izmanto arī citu šķidrumu uzglabāšanai vai līdzi ņemšanai uz pļavām vai dodoties tālākos ceļos kā ūdenim, pienam, alum, bērzu sulām.

Tā kā ļaks ir visai nestabils trauks, to, lai pasargātu no sadauzīšanas, bieži aptin ar bērza tāss loksnēm.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 240 lpp.

Ārējās saites
-------------

* Trauku formas

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 22. lpp.
**Izraels Šifmans** (krievu: *Израиль Абрамович Шифман*; dzimis 1903. gada 10. oktobrī, miris 1930. gada 29. aprīlī) bija ebreju izcelsmes rumāņu šaha problēmists.

No 1918. gada Šifmana ģimene dzīvoja Kišiņevā. Beidzis Šarlottenburgas augstāko tehnisko skolu. Pēc izglītības tehniķis elektriķis.

Šaha kompozīcija
----------------

Septiņu gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu. Ar šaha kompozīciju aizrāvies no 1924. gada. Piecu gadu laikā publicējis 190 uzdevumus, galvenokārt divvilčus. Ieguvis 80 atzinības, tai skaitā 46 godalgas, no tām 22 pirmās. Ātri izvirzījās par vienu no pasaules vadošiem problēmistiem. Pēc 1928. gada konkursu rezultātiem bija otras (pēc A. Mari, apsteidzot L. Kubbelu, S. Levmanu, G. Nītveltu un K. Mensfīldu, bet 1929. — pirmais. *FIDE albumā 1914—1944* publicēti 15 viņa divvilči (vairāk bija tikai Mensfīldam un L. Lošinskim). Viņa vārdā par "Šifmana tēmu" nosaukta viena no šaha kompozīcijas tēmām divvilčos.

No 1928. līdz 1930. gadam Šifmana bijis šaha žurnāla *Revista Română de Şah* divvilču nodaļas redaktors.

### Uzdevuma piemērs

**I Šifmans**  
 *Bristol Times & Mirro*, 1927  
1. godalga**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. Df3! (draud 2. Zb4#)
1. ... Dxf3 2. Te4#
1. ... Txf3 2. Tg4#
1. ... b1D 2. Tc2#
1. ... Kb3 2. Zc1#
1. ... Txc4 2. Zb4#

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 496. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  Игорь Бердичевский. *Шахматная еврейская энциклопедия* (krievu). Москва : Russian Chess House, 2016. 294. lpp. ISBN 978-5-94693-503-6.

Papildu literatūra
------------------

* Gabriel Baumgartner: *Faszinierendes Schachproblem: Kompositionen von I. A. Schiffmann*, Selbstverlag, Heidelberg, November 1963.

Ārējās saites
-------------

* I. Šifmana šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Par I. Šifmanu vietnē *Еврейский мемориал* (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 291764199
* ISNI: 0000 0003 9674 994X
* BNF: cb16755338z (data)

 |

 |
**Kalnu grīslis** (latīņu: *Carex montana*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā, galvenokārt Eiropas centrālajā un austrumu daļā. Latvijā reti sastopama valsts rietumu, vidus un dienvidaustrumu daļā, mēreni sausos platlapju un jauktos mežos un krūmājos.

Augs ir ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Kalnu grīslis ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir ļoti īss knābītis.

Augs veido nelielu, blīvu ceru. Stublājs ir stāvs vai mazliet lokveidīgi nolīcis, tas ir raupjš, tievs, un pie pamata aplapots. Lapas ir zaļas, 0,1—0,2 cm šauras, mīkstas, apmēram stublāja garumā, taču mēdz būt arī garākas vai īsākas nekā stublājs. Lapu makstis ir brūnas. Lapas apakšpuse ir izklaidus apmatota. Ziedkopā stublāja galotnē ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa, zem tās ir 1—3 tuvu novietotas ieapaļas vai olveidīgas, 0,5—0,8 cm garas, sēdošas sievišķo ziedu vārpiņas. Apakšējās sievišķās vārpiņas seglapa ir tumša, plēvjaina un akotsmaila, parasti garāka nekā attiecīgā vārpiņa. Augļa pūslītis ir iegareni piramidāls, zaļganbrūns, apmatots, bez dzīslojuma, strauji sašaurināts ļoti īsā paugurveida knābītī. Pūslīša segplēksne, kas ir īsāka par pūslīti, ir brūna, olveidīga, ar gaišu joslu vidū un plēvjainu apmali. Zied aprīļa beigās un maijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «kalnu grīslis - Carex montana L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-22.
Pjērs Rolāns kalnu ieskaites līdera krekliņā 2013. gadā
**Kalnu ieskaite *Tour de France*** ir viena no papildu ieskaitēm *Tour de France* sacensībās. Punkti tiek piešķirti ātrākajiem braucējiem, kuri sasniedz kalnu virsotnes. Tās līderis kopš 1975. gada saņem baltu, sarkani punktotu krekliņu (franču: *maillot à pois rouges*).

Vēsture
-------

Kopš 1905. gada sacensību organizatori, laikraksts *l'Auto* izvēlējās vienu *Tour de France* riteņbraucēju kā *meilleur grimpeur* (labākais kalnu braucējs). 1933. gadā ieskaites uzvarētājs bija Visente Trjeba. Tomēr Trjeba bija krietni vājāks nobraucienos, tāpēc viņš nekad neko neieguva no tā, ka virsotnes sasniedza pirmais. *Tour de France* direktors Anrī Degranžs nolēma, ka riteņbraucējiem būtu jāsaņem bonuss par virsotņu sasniegšanu pirmajiem. No 1934. gada pirmajam virsotnes sasniedzējam tika papildu piešķirta laika atstarpe ar otro virsotnes sasniedzēju. Šie laika bonusi vēlāk tika atcelti, bet kalnu karaļa atzinība saglabājās.

Lai arī labākais kalnu braucējs pirmoreiz tika atzīts 1933. gadā, īpašs ieskaites krekliņš netika ieviests līdz pat 1975. gadam. Tā krāsas noteica tā brīža sponsors *Chocolat Poulain*, kura šokolādes tāfelītes tika saiņotas punktotā iepakojumā.

Kopš 1993. gada kreklu sponsorē *Carrefour* lielveikalu ķēde, sākotnēji kā *Champion* zīmols, nomainot uz *Carrefour* 2009. gadā. Tūres krekliņu krāsas ir pieņēmušas arī citas šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, piemēram, *Tour of Britain* arī ir punktotais krekliņš.

Uzvarētāji
----------

### Vairākkārtēji kalnu ieskaites uzvarētāji

| Rangs | Vārds | Valsts | Uzvaras | Gadi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | **Rišārs Viranks** | Karogs: Francija Francija | 7 | 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2003, 2004 |
| 2 | Federiko Baamontess | Karogs: Spānija Spānija | 6 | 1954, 1958, 1959, 1962, 1963, 1964 |
| Lisjēns Van Imps | Karogs: Beļģija Beļģija | 6 | 1971, 1972, 1975, 1977, 1981, 1983 |
| 4 | Hulio Himeness | Karogs: Spānija Spānija | 3 | 1965, 1966, 1967 |
| 5 | Felisjēns Verveke | Karogs: Beļģija Beļģija | 2 | 1935, 1937 |
| Džino Bartali | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1938, 1948 |
| Fausto Kopi | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1949, 1952 |
| Šarlī Gols | Karogs: Luksemburga Luksemburga | 2 | 1955, 1956 |
| Imerio Masinjans | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1960, 1961 |
| Edijs Merkss | Karogs: Beļģija Beļģija | 2 | 1969, 1970 |
| Luiss Errera | Karogs: Kolumbija Kolumbija | 2 | 1985, 1987 |
| Klaudio Kjapuči | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1991, 1992 |
| Lorāns Žalabērs | Karogs: Francija Francija | 2 | 2001, 2002 |
| Mikāls Rasmusens | Karogs: Dānija Dānija | 2 | 2005, 2006 |
| Rafals Majka | Karogs: Polija Polija | 2 | 2014, 2016 |
| Tadejs Pogačars | Karogs: Slovēnija Slovēnija | 2 | 2020, 2021 |

Atsauces
--------

1. ↑  «Tour - WielerArchieven». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 3. maijā. Skatīts: 2013. gada 5. jūlijā.
2. ↑  Tour Xtra: Polka Dot Jersey
3. ↑  «Tour Xtra: Polka Dot Jersey».
**Dienvidamerikas kaķi**, **Dienvidamerikas kaķu ģints** (*Leopardus*) ir viena no kaķu dzimtas (*Felidae*) ģintīm, kas pieder kaķu apakšdzimtai (*Felinae*). Dienvidamerikas kaķu ģintī ietilpst 9 neliela auguma, plankumainu kaķu sugas, kuras visas mājo Dienvidamerikā un Centrālamerikā. Dažu sugu izplatības areāls sasniedz ASV dienvidu reģionus.

Evolūcija
---------

Plankumainais kaķis (*Leopardus wiedii*) vislabāk no visiem kaķiem Amerikā piemērojies dzīvei kokos
Šī kaķu ģints ir vecākā kaķu grupa Amerikā, tad tai seko lūši un pumas. Dienvidamerikas kaķi Dienvidamerikā sāka dzīvot pirms 12—10 miljoniem gadu. Šajā ģintī ir divas attīstības līnijas, kur vienā grupā ietilpst ocelots, plankumainais kaķis un Andu kaķis, bet otrā grupā ir visas pārējās ģints sugas.

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Pēdējos gados, balstoties uz DNS analīzēm, ir veiktas izmaiņas kaķu apakšdzimtas (*Felinae*) ģintīs. Kādreiz Dienvidamerikas kaķu grupa tika sistematizēta kā kaķu ģints (*Felis*) apakšģints. Ģinti mūsdienās papildina arī jaunas sugas — pantanālas kaķis (*Leopardus braccatus*) un pampu kaķis (*Leopardus pajeros*), kas kādreiz tika uzskatītas par kolokolo (*Leopardus colocolo*) pasugām.

Izskats un īpašības
-------------------

Visas Dienvidamerikas kaķu sugas ir samērā neliela auguma un tām visām ir plankumains kažoks, kas atgādina leoparda matojumu. Lielākais ģintī ir ocelots (*Leopardus pardalis*), kura ķermeņa garums, galvu ieskaitot, var sasniegt 101 cm, bet svars 18,6 kg. Mazākais ģintī ir kodkods (*Leopardus guigna*), kas ir arī mazākais kaķis visā Amerikā. Mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 37 cm, svars 1,5 kg. Toties plankumainais kaķis (*Leopardus wiedii*) piemērojies vislabāk dzīvei kokos no visiem kaķiem Amerikā. Lai arī lielākā daļa Dienvidamerikas kaķu ir mājas kaķa augumā, tie ir mežonīgi un agresīvi dzīvnieki.

Sistemātika
-----------

* **Dienvidamerikas kaķu ģints** (*Leopardus*)
	+ Andu kaķis (*Leopardus jacobitus*)
	+ Kodkods (*Leopardus guigna*)
	+ Kolokolo (*Leopardus colocolo*)
	+ Ocelots (*Leopardus pardalis*)
	+ Pampu kaķis (*Leopardus pajeros*)
	+ Pantanālas kaķis (*Leopardus braccatus*)
	+ Plankumainais kaķis (*Leopardus wiedii*)
	+ Tīģerkaķis (*Leopardus tigrinus*)
	+ Žofruā kaķis (*Leopardus geoffroyi*)

Atsauces
--------

1. ↑  Johnson, W.E. et. al. (1998). "Tracking the evolution of the elusive Andean mountain cat (Oreailurus jacobitus) from mitochondrial DNA"
2. ↑  «ARKive: Ocelot (Leopardus pardalis)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 30. decembrī. Skatīts: 2013. gada 27. februārī.
3. ↑  Chilean cat or Kodkod (leopardus guigna)
4. ↑  «ARKive: Guigna (Leopardus guigna)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 14. martā. Skatīts: 2013. gada 27. februārī.
5. ↑  Reid, Fiona A. (2009). A Field Guide to the Mammals of Central America and Southeast Mexico (2 ed.). Oxford University Press. p. 277. ISBN 978-0-19-534323-6.
6. ↑  Leopardus

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dienvidamerikas kaķi*** |

* Leopardus Genus[novecojusi saite]
**Veņdžou** (ķīniešu: 温州, piņjiņs: *Wēnzhōu*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Džedzjanas provincē Ķīnas dienvidaustrumos. Izvietojusies provinces dienvidaustrumos pie Ou upes ietekas Austrumķīnas jūrā. Robežojas ziemeļos ar Taidžou, rietumos — ar Lušui, bet dienvidos — ar Fudzjaņas provinci.

Vēsture
-------

Veņdžou vēsture izsekojama aptuveni 2500 gadu senā pagātnē, kad tā bija ievērojams keramikas centrs un viena no seladona rašanās vietām.

No 191. līdz 138. gadam p.m.ē. pilsēta bija Dunou karalistes galvaspilsēta. Sākotnēji pilsēta dēvēta gan kā Dunou (東甌, *Dōng'ōu*), gan arī Jundzja (永嘉, *Yǒngjiā*). Mūsu ēras 760. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā.

Tiek uzskatīts, ka pilsētas plānošanu vadījis viens no fenšui filosofijas pamatlicējiem Guo Pu.

Ilgus gadsimtus Veņdžou bija nozīmīga osta tējas audzēšanas reģionam kalnainajos Džedzjanas dienvidos. 1867. gadā osta atvērta ārzemju kuģiem.

Tradicionāli nozīmīga ir lauksaimniecība — audzē tēju, vīnogas, džutu, eksportē arī kokmateriālus, papīru, alunītu — Veņdžou dēvē par pasaules alunīta galvaspilsētu. Galvenās rūpniecības nozares ir elektromašīnbūve, ādas apstrāde, ķīmiskā rūpniecība, tekstilrūpniecība un metālapstrāde.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
2. ↑  Wenzhou Travel Guide

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Džedzjanas prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Cjuidžou
* Dzjasjina
* Dzjiņhua
* Džoušaņa
* **Handžou**
* Hudžou
* Lišui
* Ninbo
* Šaosjina
* Taidžou
* Veņdžou

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242206862
* GND: 4269760-8

 |

 |
**Kustības spēļu biedrība Oldenburga**, saīsināti **VfB Oldenburga**, ir sporta biedrība Oldenburgā, Lejassaksijā.

Biedrībai kopš 2006. gada ir piecas sporta nodaļas: krikets, grieķu-romiešu cīņa, galda teniss, volejbols, futbols. Biedrības krāsas ir zila — balta. Biedrībai ir 500 biedri (2005.gadā).

Vēsture
-------

VfB Oldenburgu dibināja 1897. gada 17. oktobrī ar nosaukumu FC 1897 Oldenburga. 1919. gadā tā apvienojās ar FV Germania 1903 Oldenburga un saņēma šodienas nosaukumu VfB Oldenburgu. Vienu gadu vēlāk tā nopirka vecu velodromu Doneršvē, kas šodien ir Oldenburgas priekšpilsēta, un pārbūvēja to par futbola stadionu. Doneršvē stadions (‘Ziemeļu elle’) bija biedrības dvēsele, bet parādu dēļ biedrība bija spiesta to pārdot. 2000. gadā tā sekmīgi pabeidza maksātnespējas procedūru un biedrība atkal bija bez parādiem. 2004. gadā VfB pievienojās ‘Oldenburgas Kriketa klubs’, kas spēlē augstākā vācu līgā, izveidojot Kriketa nodaļu. 2005. gadā Franks Lahmanis nomainīja prezidenta amatā savu ilgstošo priekšgājēju Klausu Bersteri.

Panākumi
--------

1980./81. gada sezonā VfB Oldenburga spēlēja 2. Bundeslīgā (Ziemeļos), bet 2. Bundeslīgas līgu apvienošanas dēļ komandai tā tūlīt bija atkal jāatstāj. Laika posms no 1989. līdz 1993. gadam biedrībai bija visveiksmīgākais. Trenera Volfganga Zidkas un menedžera Rudi Assauera vadībā VfB Oldenburga 1991./1992. gada sezonā gandrīz iekļuva 1. Futbola-bundeslīgā. 1996./1997. gada sezona bija līdz šim pēdējā sezona Otrajā līgā. Pašlaik biedrības pirmā vīriešu komanda spēlē Rietumu Lejassaksijas līgā.

Stadions
--------

Kopš 1991./1992. gada sezonas VfB Oldenburgas spēles notiek komunālā Maršvēg-stadionā ar 15 000 skatītāju vietām. 4 500 no tām ir ar jumtu apsegtas sēdvietas. Pirms tam spēles regulāri notika mazākā stadionā Doneršvē, un tikai tad, kad bija paredzamas lielas apmeklētāju plūsmas, Maršvēgstadionā.

32.000 skatītāju rekords tika sasniegts 1960. gadā spēlē ar Hamburger SV un 1974. gadā ar Borusia Menhengladbahu.

Adrese: Marschweg-Stadion, Marschweg 25, 26122 Oldenburga.

Slavenākie spēlētāji
--------------------


* Valsts karogs: Vācija Hanss Jergs Buts
* Valsts karogs: Vācija Florian Bruns
* Valsts karogs: Čehija Radek Drulak
* Valsts karogs: Polija Jerzy Hawrylewicz
* Valsts karogs: Nīderlande Arie van Lent
* Valsts karogs: Vācija Mirko Votava

Mājaslapa
---------

* VfB Oldenburga

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 154251880
* GND: 2025216-X

 |

 |
**Fimbulheimens** (norvēģu: *Fimbulheimen*) ir ap 500 km gara un līdz 80 km plata kalnu sistēma Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Stiepjas no Jūtulstreumena glečera rietumos līdz Sērrondanes kalniem austrumos. Atrodas ap 200 km uz dienvidiem no okeāna piekrastes (Princeses Martas krasts un Princeses Astridas krasts), kuru klāj Fimbulisena, Nivlisena un Lazareva šelfa ledāji. Augstākā virsotne ir Jēkulkirhjas kalns (3148 m).

Fimbulheimens sastāv no vairākām atsevišķām kalnu grēdām, lielākās no kurām ir (no austrumiem uz rietumiem):

* Volthata kalni
* Orvina kalni
* Mīliga-Hofmaņa kalni
* Jelsvika kalni
* Sverdrupa kalni

Grēdu kopš 1930. gadiem pētījušas galvenokārt vācu un norvēģu ekspedīcijas. Fimbulheimens nosaukts par "Lielās Ziemas zemi" pēc analoģijas ar skandināvu mitoloģijā aprakstīto Fimbulvinteru - "Lielo Ziemu".

Fimbulheimena kalnos no 1989. gada darbojas norvēģu polārstacija (kopš 2005. gada — vissezonas) Trolla, kopš 1992. gada — vasaras stacija Tora.

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Gazetteer Ref. No 4598
2. ↑  «NPI. Troll». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 4. oktobrī. Skatīts: 2010. gada 4. oktobrī.
3. ↑  «Faktaark: Antarktis - Sjøfuglene i Antarktis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 4. oktobrī. Skatīts: 2010. gada 4. oktobrī.
**1-Heksanols**, ko parasti dēvē vienkārši par **heksanolu** jeb **heksilspirtu**, ir vienvērtīgais spirts ar 6 oglekļa atomiem. Tā molekulformula ir CH3(CH2)5OH un tas pieder pie tā saucamajiem augstākajiem spirtiem. 1-Heksanols ir bezkrāsains šķidrums, kas nedaudz šķīst ūdenī, bet labi sajaucas ar ēteri vai kādu citu spirtu, piemēram, etanolu. 1-Heksanols ir viens no 17 heksanola struktūrizomēriem un to izmanto parfimērijā.

Atrašanās dabā
--------------

Estera veidā 1-heksanols atrasts latvāņu sugas *Heracleum giganteum* sēklu ēteriskajā eļļā.

Iegūšana
--------

Heksanolu ražo rūpnieciski no etilēna tā oligomerizācijas procesā, izmantojot trietilalumīniju, kas pārvēršas par triheksilalumīniju, kuru pēc tam oksidē ar skābekli kopā ar ūdeni. Iegūšanu attēlo šādas vienkāršotas reakcijas:

Al(C2H5)3 + 6C2H4 → Al(C6H13)3
2Al(C6H13)3 + 3O2 + 6H2O → 6CH3(CH2)5OH + 2Al(OH)3
Procesā rodas daudzveidīgi oligomēri, kurus atdala destilējot.

Atsauces
--------

1. ↑  П. Каррер. Курс органической химии. Ленинград: Государственное научно-техническое издательство химической литературы, 1960, 141. lpp. (krieviski)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie spirti |
| --- |
|  |
|  | 
* Metanols
* Etanols
* Propanols
* Izopropanols
* Butanols
* Amilspirts
* 1-Heksanols
* 1-Heptanols
* Alilspirts
* Propargilspirts
* Etilēnglikols
* 1,2-Propāndiols
* 1,3-Propāndiols
* 1,6-Heksāndiols
* Glicerīns
* Pentaeritrīts
* Feniletilspirts

 |

 |
**Finanšu risks** ir ekonomikas dalībnieku risks, kas ir tieši saistīts ar finanšu nozari un tam ir ietekme uz tirgus dalībnieka peļņu vai zaudējumiem.

Risku mazināšana
----------------

Līdzīgi kā citus riskus, ekonomikas dalībniekiem finanšu riskus iespējams mazināt, izmantojot piemērotas risku vadības metodes.  

Investīcijās risku mazināšanai pielieto investīciju portfeļa diversifikāciju un risku hedžēšanu.

Nediversificējami riski (sistemātiski riski)
--------------------------------------------

**Tirgus risks** – risks, ka tirgus kopumā, vai tā attiecīgais segments zaudēs vērtību.

Diversificējami riski (sistēmiski riski)
----------------------------------------

**Kredītrisks** – risks, ka darījuma pretējā puse vai finanšu instrumenta emitents neveic maksājumus vai neveic tos laikus.  

**Cenu svārstību risks** – risks, ka lielas finanšu instrumenta tirgus vērtības svārstības negatīvi ietekmēs ieguldījuma vērtību ieguldījuma turēšanas periodā.  

**Cenas risks** – risks, ka noteikta finanšu instrumenta tirgus vērtība ir pazeminājusies brīdī, kad tas ir jāapmaksā vai tiek pārdots.  

**Valūtas risks** – risks, ka ārvalstu valūta, kurā ir izteikti finanšu instrumenti, zaudēs vērtību.  

**Nodokļu risks** – risks, ka nodokļu likumi vai apmēri ir nenoteikti un var mainīties.  

**Juridiskais risks** – risks, ka attiecīgie likumi un noteikumi ir neskaidri un var mainīties.  

**Uzņēmumam raksturīgs risks** – risks, ka konkrētā uzņēmuma peļņa ir mazāka, nekā cerēts, vai cieš neveiksmes, kas negatīvi ietekmē ar uzņēmumu saistīto finanšu instrumentu vērtību.  

**Nozarei raksturīgs risks** – risks, ka konkrētā nozarē peļņa ir mazāka, nekā cerēts, vai tā cieš neveiksmes, kas negatīvi ietekmē ar nozari saistīto finanšu instrumentu vērtību.  

**Likviditātes risks** – risks, ka pieprasījuma trūkuma dēļ nav iespējams pārdot finanšu instrumentu noteiktā laikā vai par cenu, kas ir tuva reālajai tirgus vērtībai.  

**Procentu likmju risks** – risks, ka finanšu instruments zaudē vērtību pastāvošo procentu likmju izmaiņu dēļ. Pieaugot procentu likmēm akicju tirgū, parāda vērtspapīru tirgus vērtība samazinās.  

**Finanšu struktūras risks** – risks, ka noteikta atvasinātā instrumenta izmantošana vairo tā saistītā aktīva tirgus vērtības maiņas ietekmi.  

**Sistēmas risks** - risks sakarā ar tehniskiem bojājumiem depozitāriju, biržu, norēķinu institūciju un citu iestāžu sistēmās, pārskatu sistēmās vai komunikāciju kanālos, kā rezultātā tiek anulēti darījumi, kavēti norēķini pēc darījumiem, notiek neprecīzi darījumi u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  versicherungsmagazin.de, Gabler Versicherungslexikon, Skatīts: 2018. gada 18. aprīlī.
2. 1 2 3  Zvi Bodie, Alex Kane, Alan J. Marcus. *Investments* (Tenth edition. izd.). Maidenhead : McGraw-Hill Education, 2014. ISBN 0077161149.
3. 1 2  Informācija par finanšu instrumentu īpašībām un ar tiem saistītajiem riskiem[novecojusi saite], AS "SEB banka", Skatīts: 2018. gada 18. aprīlī.
**Findleja salas** (angļu: *Findlay Group*) ir Kanādai piederoša neapdzīvotu salu grupa Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Kanādas Arktiskā arhipelāga ziemeļrietumos. Ietilpst Perija salu grupā, kas savukārt pieder Karalienes Elizabetes salu grupai. 67 km platais Maklīna šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Ellefa Ringnesa un Karaļa Kristiana salām, Lohīda baseins rietumos — no Makenzija Kinga un Melvila salām, bet Debarā šaurums dienvidos — no Kemerona salas. Ziemeļos krastu sapskalo Prinča Gustava Ādolfa jūra. Salu grupa sastāv no galvenās Lohīda salas un četrām mazākām salām dienvidaustrumos no tās. Valda arktiska tuksneša klimats.

Vēsture
-------

Pirmie no eiropiešiem salas 1853. gada 27. aprīlī atklāja Edvarda Belčera ekspedīcija. Nosauktas par godu britu ģeogrāfam un hidrogrāfam Aleksandram Findlejam (*Alexander George Findlay*).

Atsauces
--------

1. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Findlay Group

Ārējās saites
-------------

* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16
**Arturs Kāposts** (1888. gada 2. jūnijs — 1941. gada 19. decembris) bija Latvijas jurists un sabiedriskais darbinieks. Bija Saldus domes priekšsēdētājs (1919—1920) un Latvijas satiksmes ministrs (1940).

Biogrāfija
----------

Arturs Kāposts piedzima 1888. gada 2. jūnijā Kursīšu pagastā. Beidzis Kursīšu ministrijas skolu. 1908. gadā beidzis Jelgavas reālskolu, bet 1917. gadā — Pēterpils politehnisko institūtu. No 1916. līdz 1918. gadam Kāposts darbojās Latviešu bēgļu apgādības komitejā. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās, 1919. gadā bija Latgales papildu bataljona karavīrs. Tajā pašā gadā kļuva par Saldus pilsētas galvu, amatā bija līdz 1920. gadam. 1922. gadā bija Saldus stacijas priekšnieks. 1923. gadā sācis studēt tieslietas Latvijas Universitātē, tajā pašā gadā sācis strādāt Latvijas dzelzceļu virsvaldes dienestā, kurā bija līdz 1926. gadam.

1928. gadā absolvējis LU Tieslietu nodaļu un kļuvis par Latgales apgabaltiesas prokurora biedru. 1929. gadā kļuva par Rīgas apgabaltiesas vecākais tiesu amata kandidāts, 1930. gadā — par tās prokurora biedru. No 1933. līdz 1937. gadam bija Rīgas apgabaltiesas loceklis, tad līdz 1940. gadam — tās priekšsēdētāja biedrs. 1940. gada 1. maijā kļuvis par Latvijas satiksmes ministru pēc Bernharda Einberga atkāpšanās. Amatā bijis nepilnus divus mēnešus, līdz brīdim, kad pēc Latvijas okupācijas demisionēja Ministru kabinets. No 1940. gada 21. jūnija līdz 17. septembrim bija Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētāja vietnieks. 1. oktobrī apcietināts, 1941. gada 14. jūnijā izsūtīts no Latvijas, 19. decembrī izpildīts nāvessods.

Atsauces
--------

1. 1 2  «K\_dižcilts». Biographien. Skatīts: 2012.12.26.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Bernhards Einbergs**  |  **Latvijas satiksmes ministrs** 1940. gada 1. maijs — 19. jūnijs | Pēctecis: **Jānis Jagars**  |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ulmaņa 5. Ministru kabinets (1934—1940) |
| --- |
|  |
| Ministru prezidents | **Kārlis Ulmanis** |
|  |
| Ministri | 
* ārlietu ministrs **Vilhelms Munters**
* finanšu ministrs **Jānis Kaminskis**
* iekšlietu ministrs **Kornēlijs Veidnieks**
* izglītības ministrs **Jūlijs Auškāps**
* kara ministrs **Krišjānis Berķis**
* sabiedrisko lietu ministrs **Alfreds Jēkabs Bērziņš**
* satiksmes ministrs **Arturs Kāposts**
* tautas labklājības ministrs **Jānis Volonts**
* tieslietu ministrs **Hermanis Apsītis**
* tirdzniecības un rūpniecības ministrs **Jānis Blumbergs**
* zemkopības ministrs **Jānis Birznieks**

 |
|  |
| Zaudējuši amatu | 
* Ministru prezidenta biedrs **Marģers Skujenieks**
* ārlietu ministrs **Kārlis Ulmanis**
* ārlietu ministrs **Ludvigs Ēķis**
* finanšu ministrs **Ludvigs Ēķis**
* finanšu ministrs **Alfrēds Valdmanis**
* iekšlietu ministrs **Vilis Gulbis**
* izglītības ministrs **Ludvigs Adamovičs**
* izglītības ministrs **Augusts Tentelis**
* kara ministrs **Jānis Balodis**
* satiksmes ministrs **Bernhards Einbergs**
* tautas labklājības ministrs **Vladislavs Rubulis**
* tautas labklājības ministrs **Hermanis Apsītis**
* zemkopības ministrs **Jānis Kauliņš**

 |

 |
**Arturs Drekslers**, pēc 1940. gada **Artūrs Duburs** (1899—1973) bija latviešu mākslinieks grafiķis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1899. gada 5. martā Pociema pagastā galdnieka ģimenē. Mācījās Limbažu pilsētas skolā. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās uz Rēveli, kur mācījās pie igauņu mākslinieka A. Laikmā, tad Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā (1916—1918).

Pēc kara beigām atgriezās dzimtenē, strādāja par zīmēšanas skolotāju Rīgas skolās (1923—1945), 1926. kopā ar J. Rumpanu un A. Vinegi izdeva grāmatu "Zīmēšanas metodika" pamatskolām. Studēja Latvijas Mākslas akadēmijā Riharda Zariņa grafikas meistardarbnīcā, kuru 1929. gadā beidza ar diplomdarbu "Čugunlietuvē" litogrāfijas tehnikā, no 1930. gada piedalījās izstādēs, 1943. gadā Rīgā organizēja personālizstādi.

Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā iestājās Latvijas PSR Mākslinieku savienībā, strādāja par mākslinieku PSRS Tirdzniecības palātas Latvijas nodaļā (1948—1959) un kombinātā "Māksla" (1949—1953).

Miris 1973. gada 14. maijā Rīgā, pēc viņa nāves notika piemiņas izstāde Rīgā (1979).

Daiļrades raksturojums
----------------------

Arturs Drekslers-Duburs strādājis visās tradicionālajās estampa tehnikās, nozīmīgu ieguldījumu devis dobspiedumā, izkopjot precīzu, perfektu zīmējumu un panākot bagātīgu tonalitātes efektu rūpīgā daudzpakāpju kodinājumā. Visvairāk strādājis ainavas žanrā, tieši un dokumentāli precīzi attēlojot Latvijas dabu, cilvēku darbu, kultūrvēsturi un pilsētvidi. 1960. gados pievērsās linogriezumam. Devis nozīmīgu ieguldījumu arī latviešu lietišķās grafikas attīstībai. 35 gadu laikā izstrādājis ap 1500 zīmējumu dažādu rūpniecības preču iesaiņojumam, etiķetēm, reklāmai, darinājis grāmatzīmes, goda diplomus un adreses daudzām izcilām personībām. Darbojies arī grāmatu grafikā, zīmējis ilustrācijas preses izdevumiem.

Literatūra
----------

* L. Reihmane. Enciklopēdija "Māksla un arhitektūra biogrāfijās". Rīga: 1995 — 1. sēj. 133.-134. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Duburs Arturs
**Ivans Bella** (*Ivan Bella*; dzimis 1964. gada 25. maijā) ir Slovākijas pirmais kosmonauts, gaisa spēku lidotājs, pulkvedis. 1999. gadā veicis lidojumu kosmosā ar Krievijas kosmosa kuģi.

Ivans Bella dzimis Dolna Lehota ciemā netālu no Brezno. 1979. gadā viņš pabeidza vidusskolu un iestājās militārajā ģimnāzijā Banska Bistricā. No 1983. līdz 1987. gadam mācījās kara lidotāju akadēmijā Košicē.

1987. gadā Bella sāka dienestu Čehoslovākijas Gaisa spēku frontes iznīcinātāju aviācijā. 1993. gadā viņš sāka dienestu Slovākijas Gaisa spēku 33. iznīcinātājbumbvedēju eskadriļā Malackos.

1998. gada 24. februārī Ivans Bella izgāja ārstu komisiju, lai Krievijā gatavotos kosmiskajam lidojumam Slovākijas programmas *Štefánik* (nosaukta slovāku astronoma, lidotāja, ģenerāļa Milana Štefānika vārdā) ietvaros. No 1998. gada marta līdz augustam viņš izgāja kosmonautu vispārējo sagatavošanas kursu. 3. augustā Ivans Bella tika oficiāli apstiprināts kosmosa kuģa *Sojuz TM-29* pamatapkalpē.

Ivans Bella vienīgo kosmisko lidojumu veica 1999. gada februārī, kosmosa kuģī *Sojuz TM-29* dodoties uz orbitālo staciju *Mir*. Uz Zemi atgriezās kosmosa kuģī *Sojuz TM-28*.

2004. gadā Bella iecelts par militāro atašeju Slovākijas vēstniecībā Maskavā.

Viņa vārdā 2001. gadā nosaukts asteroīds *22901 Ivanbella*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ivans Bella***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Informācija astronaut.ru (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 85706060
* NKC: xx0062787

 |

 |
**Arturs Bisgaiers** (angļu: *Arthur Bernard Bisguier*; 1929. gada 8. oktobris, Ņujorka  — 2017. gada 5. aprīlis, Framingema) bija ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1957).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā. 1948. un 1949. gadā divas reizes uzvarējis ASV junioru šaha čempionātā. 20. gadsimta piecdesmitajos gados kļuvis par vienu no spēcīgākajiem ASV šahistiem. Trīs reizes (1950, 1956, 1959) uzvarējis ASV atklātajos šaha čempionātos, bet 1954. gadā kļuvis par ASV šaha čempionāta uzvarētāju. Sekmīgi piedalījies daudzos starptautiskos šaha tunīros, tajā skaitā uzvarējis 1950. gadā Portsmutā (kopā ar Saveliju Tartakoveru) un 1952. gadā Vīnē. Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas ciklu starpzonu turnīros. 1955. gadā Gēteborgā ieņēmis 18. vietu, bet 1962. gadā Stokholmā bijis 16. vietā. Pasaules šaha olimpiādēs ASV izlases sastāvā piedalījies 5 reizes (1952, 1958-1960, 1964, 1972) un komandu kopvērtējumā izcīnījis sudraba (1960) medaļu.

1950. gadā FIDE Bisgaieram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1957. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Daudzus gadus bijis amerikāņu šaha žurnāla *Chess Life* redaktors. 2003. gadā izdevis savu autobiogrāfisko grāmatu *The Art of Bisguier* (ISBN 0-9740156-0-1).

Atsauces
--------

1. ↑  «1954 US Championship». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 20. martā. Skatīts: 2015. gada 16. oktobrī.
2. ↑  Southsea 1950
3. ↑  «Vienna 1952». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 16. oktobrī.
4. ↑  «1955 Goteborg Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. maijā. Skatīts: 2015. gada 16. oktobrī.
5. ↑  1962 Stockholm Interzonal Tournament

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 34281590
* LCCN: no2008145765
* ISNI: 0000 0000 5125 7501

 |

 |
**Daiņus Zubrus** (lietuviešu: *Dainius Zubrus*; dzimis 1978. gada 16. jūnijā) ir bijušais lietuviešu hokejists, centra uzbrucējs. Karjeras laikā aizvadījis 1293 spēles Nacionālās hokeja līgas klubos Filadelfijas "Flyers", Monreālas "Canadiens", Vašingtonas "Capitals", Bufalo "Sabres", Ņūdžersijas "Devils" un Sanhosē "Sharks". Lietuvas izlases rindās spēlējis divos Pasaules čempionātos, savukārt Krievijas izlases sastāvā spēlējis 2004. gada Pasaules kausa izcīņā.

Spēlētāja karjera
-----------------

Savas hokejista gaitas uzsācis Elektrēnos, 1989. gadā Zubrus pārcēlās uz Harkivu, kur turpināja trenēties līdz 1995. gadam, kad pārcēlās uz Ziemeļameriku. Sezonas noslēgumā Filadelfijas "Flyers" ar augsto 15. numuru Zubru izvēlējās 1996. gada NHL draftā.

Jau nākamajā sezonā Zubrus debitēja NHL, palīdzot Filadelfijas "Flyers" sasniegt Stenlija kausa finālu. "Flyers" rindās hokejists aizvadīja vēl pusotru sezonu, līdz 1998.—99. sezonas noslēgumā tika aizmainīts uz Monreālas "Canadiens" vienību. 2000.—01. sezonas izskaņā Zubrus tika aizmainīts uz Vašingtonas "Capitals", kuras sastāvā uzbrucējs spēlēja līdz pat 2004. gadam. 2004.—05. sezonas NHL lokauta laikā Zubrus spēlēja Krievijas Superlīgas kluba Toljati "Lada" sastāvā, taču tad atgriezās "Capitals" rindās.

2006.—07. sezonas nogalē Daiņus tika aizmainīts uz Bufalo "Sabres" vienību, taču 2007. gada vasarā Zubrus parakstīja sešu gadu līgumu ar Ņūdžersijas "Devils" vienību. "Devils" rindās bija stabils komandas pamatsastāva spēlētājs. 2015. gada vasarā, pēc astoņām "Devils" rindās aizvadītām sezonām, komanda izpirka Zubrus līgumu, uzbrucējam kļūstot par brīvo aģentu. Rudenī Zubrus pievienojās Sanhosē "Sharks", tās sastāvā aizvadot 50 spēles.

Krievijas izlases rindās spēlējis 2004. gada Pasaules kausa izcīņā, taču tad nolēmis spēlēt Lietuvas izlases rindās, izsakoties, ka "Lietuvai esot vairāk nepieciešams nekā Krievijai". Lietuvas izlases rindās Zubrus spēlējis 2005. kā arī 2014. gada Pasaules čempionātos.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
Dūmu pirts (somu: savusauna) Enonkoski, Dienvidsavonijā
**Somu pirts** jeb **Somu sauna** (somu: Suomalainen sauna) ir nozīmīga somu tradīcija. Kopš 2019. gada ir iekļautas UNESCO Reprezentatīvajā cilvēces nemateriālā kultūras mantojuma sarakstā.

Dūmu pirts krāsns Utsjoki, Somijā
Somijā sastopamas dažādu veidu pirtis. Tās var klasificēt vai nu pēc pašas pirts ēkas, vai pēc tā, kāda veida krāsnis tā izmanto. Galvenais iedalījums ir starp vienreiz uzsildāmām un nepārtraukti sildāmām krāsnīm. Vienreiz uzsildāmās krāsnīs izmanto daudz akmeņu, kas tiek uzsildīti pirms pirts lietošanas. Akmeņus sakarsē, dedzinot malku (pirtī ar skursteni vai bez tā), eļļu, kokskaidu granulām vai dabasgāzi. Nepārtraukti apsildāmām krāsnīm vajadzīgs mazāks akmeņu daudzums, un tie tiek uzkarsēti pirts lietošanas laikā, dedzinot malku, eļļu vai dabasgāzi, vai arī apsildot ar elektrību. Somu pirts temperatūra ir no 80 līdz 110 °C, parasti 80—90 °C, un tā tiek uzturēta virs rasas punkta, lai nebūtu tvaika kondensācijas, kā tas ir turku pirtī.

Atsauces
--------

1. ↑  «Saunaperinne Suomesta valittiin Unescon aineettoman kulttuuriperinnön luetteloon». museovirasto.fi.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Somu pirts***.
* The Finnish Sauna — facts by Finland Travel Club
* Finnish Sauna Archived 2022. gada 13. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. a-sauna.com
**Izpratne** ir cilvēku garīgās darbības specifiska forma, kurā zināšanas savijas ar emocionālo pieredzi un pārliecību; saprašanas procesa gala rezultāts. Izpratne vērsta uz nozīmes, jēgas apguvi. Zinātnē par kultūru izpratne attiecina galvenokārt uz izteikumu valodisko saturu, bet jēgu - uz cilvēcisko darbību, rīcību, mērķi. Tādējādi izpratne attiecas gan uz valodas, runas, teksta apguvi un saprašanu, gan arī uz cilvēku darbības un rīcības saprašanu. Vārdu nozīmes un darbības jēgas izpratne ir ļoti būtiska starppersoniskajās attiecībās, saskarsmē, komunikācijā. Cita cilvēku darbības ieceru un mērķu izpratne ir pamats efektīvai cilvēku kopdarbībai. Izpratne atšķiras no izziņas ar to, ka tajā noteicošais ir atsevišķais individuālais, neatkārtojamais izpausmes moments, konkrētā situācija, konteksts. Būtisks izpratnes nosacījums ir atkārtošanās: nevar izprast konkrētu cilvēku mākslas darbu vienreiz un uz visiem laikiem. Ik reizi, kad no jauna tiekamies ar vienu un to pašu cilvēku, saskaramies ar mākslas darbu, darbības, rīcības stereotipu, ir cita situācija, cits laiks un apstākļi, tāpēc katrreiz to nepieciešams izprast no jauna. Izpratne ir laiciska, vēsturiska, sociāli nosacīta, tā nemitīgi jāpilnveido, izpratnes pilnveidošana ir būtisks nosacījums labvēlīgai garīgai situācijai ģimenē.

Atsauces
--------

1. ↑  Ģimenes enciklopēdija 1.sējums, Valda Ritenberga, 54. lpp. ISBN 5899600012

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85029423
* GND: 4063241-6
* BNF: cb12354093s (data)

 |

 |
**Dakas Universitāte (DU)** (bengāļu: ঢাকা বিশ্ববিদ্যালয়) ir 1921. gadā dibināta universitāte Bangladešas galvaspilsētā Dakā. Senākā un lielākā universitāte valstī.

Vēsturiski universitāti spēlējusi lielu lomu Bangladešas nacionālisma un neatkarības cīņu gaitā. Tās bijušo un esošo studentu un pasniedzēju vidū ir politiķis Jadžudins Ahmeds (ইয়াজউদ্দিন আহম্মেদ, 1931 — 2012), politiķis Abduls Rahmans Bisvass (আব্দুর রহমান বিশ্বাস, 1926 — 2017), fiziķis Šatjendranats Boze (1894—1974), Butānas politiķis Lotajs Cerings (བློ་གྲོས་ཚེ་རིང་, 1969), politiķis Huseins Muhamads Eršads (হুসেইন মুহাম্মদ এরশাদ, 1930 — 2019), politiķis Abduls Hamīds (আব্দুল হামিদ, 1944), ekonomists, Nobela prēmijas laureāts Muhammads Junuss (1940), politiķis Mudžiburs Rahmans (1920—1975), politiķis Zillurs Rahmans (জিল্লুর রহমান, 1929 — 2013), politiķe Hasīna Vazeda (1947).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dakas Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 132602463
* LCCN: n85385783
* ISNI: 0000 0001 1498 6059
* GND: 42379-8
* NKC: ko2011624138
* CiNii: DA11950806

 |

 |
**Cepurainā neotiante** (*Neottianthe cucullata* (L.) Schlechter) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā tā ir ļoti reta, ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Daudzgadīgs, sīks, 10-25 cm augsts lakstaugs. Gumi apaļi, veseli. Stublājs stāvs, šķautnains, tievs. Lapas pie pamata divas, eliptiskas. Stublāja vidusdaļā parasti viena sīka augšlapa. Sārti ziedi līdz 15, skrajā, vienpusējā ziedkopā. Pieziedlapas smailas, īsas. Apziedņa lapas, atskaitot lūpu, veido šauru un smailu kapuci. Lūpa trīsdaivaina, vidējā daiva garāka un platāka, plankumaina. Piesis līdz 0.5 cm garš, galā platāks. Auglis - stāva, olveidīga pogaļa. Zied jūlijā un augustā.

Izplatība
---------

Aug dažviet Austrumeiropā un Āzijā. Latvijā augs sasniedz sava areāla ziemeļrietumu robežu. Tā aug tikai Tērvetes dabas parkā un Latgalē.

Biotopi
-------

Nelielas grupas vai atsevišķi eksemplāri aug silos uz sūnu segas, lapkoku mežos, jauktos mežos.

Avoti
-----

* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla: *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.
* V. Baroniņa, I. Lodziņa: *Populārzinātniskā Latvijās Sarkanā grāmata - Augi*. Rīga 1992. ISBN 5-7966-0544-5

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Cepurainā neotiante***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
* Latvijasdaba.lv
* Cepurainā neotiante
Livonijas mestra zīmogs ar uzrakstu "(Sigillum) (Com)MENDATORIS DOM(us) (the)VTO(nic)I IN LIVONIA" - "Vācu ordeņa komandiera Livonijā zīmogs".
**Johans fon Mengede**, saukts **Osthofs** (*Johann von Mengede, genannt Osthof*, latīņu: *Johannes Osthof a Mengden*) jeb **Jānis Mengdens** bija Livonijas ordeņa mestrs 1450.IX-1469.15. VIII.

1461.-1464. gadā, kad ordeņa mestrs Johans apcietināja Rīgas arhibīskapu Silvestri un izlaupīja viņa zemes, Pleskavas karaspēks okupēja arhibīskapam piederošās Adzeles austrumu daļu (tagadējo Pitalovas rajonu). Tās iedzīvotājus vai nu deportēja, vai pārkristīja pareizticībā.

Dokumenti
---------

>  Rusova hronika par mestru Johanu:  
> 
> 
> 
> 
> "Jānis Mengdens, saukts Osthofs, 37. Vācu ordeņa mestris, ieņēma šo amatu pēc Heidenreicha Finka. Šis mestris gribēja doties uz Prūsiju palīgā ordenim pret tām pilsētām, kuŗas bija atkritušas no ordeņa, bet iekšējs kaŗš aizturēja viņu Livonijā. Tādēļ mestris savu kaŗaspēku veda pret 13. Rīgas virsbiskapu Silvestri, ielenca viņu Kokneses pilī, ieņēma pili un sagūstīja virsbiskapu. Visi virsbiskapa un kapiteļa īpašumi tika atdoti izlaupīšanai. Ar šādu rīcību mestris mantoja maz pateicības no virsmestŗa, kuŗš tajā laikā atradās ļoti gŗūtos apstākļos. Beidzot abas puses, mestris un virsbiskaps, noslēdza 1453.gadā Salaspilī līgumu.
> 
> 
> Šī mestŗa laikā Rīgas marka līdzinājās mūslaika 4 ½ daldeŗiem. Ja vecās ķīlu un parādu zīmēs stāv rakstīts: Es N. apliecinu, ka Marientales sv.Brigitas klosterim esmu parādā 50 jaunas Rīgas marku, 36 jaunus šilingus, tad rēķinot par katru jaunu marku, jeb par katru jaunu Rīgas marku, 7 lotes tīra un laba sudraba Rēveles svarā, iznāk, ka šāda zīme ir jāattiecina uz 1466.gadu.
> 
> 
> 1472.gadā no Lībekas pa jūŗu Rēvelē ieradās no Konstantinopoles viena jaunava, piederīga pie ķeizariskās Paleologu dzimtas. No šejienes viņu noveda pie viņas līgavaiņa Maskavas lielkņaza Jāņa Vasiljeviča, pirmā lielkņaza šādā vārdā. Mestris Jānis Osthofs-Mengdens valdīja 19 gadu".
> 
> 
>

Skatīt arī
----------

* Livonijas ordeņa mestri

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Heinrihs Finke fon Oferbergs**  |  **Livonijas Ordeņa mestrs** 1450. gads - 1469. gads | Pēctecis: **Johans Volthūss fon Herze**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 81282021
* GND: 137035780

 |

 |