recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pūkainā asinszāle** (*Hypericum hirsutum*) ir augu suga asinszāļu dzimtas asinszāļu ģints augu suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā un Rietumāzijā, krūmājos, lapkoku mežos, mežmalās un mežu laucēs. Latvijā tā ir sastopama reti — tikai dienvidu daļā, galvenokārt Zemgales līdzenumā, piemēram, augu suga ir novērota Ukru gāršā.

Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Morfoloģija
-----------

Pūkainā asinszāle ir daudzgadīgs, 25—100 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir stāvs un (tāpat kā lapas) ir blīvi rūsgani apmatots. Lapas visā stublāja garumā ir iegareni olveidīgas, aptuveni 1,5—5 cm garas un 1—2 cm platas ar caurspīdīgiem dziedzeriem. Ziedi ir izvietoti skarā, kas ir stublāja galotnē. Ziedkāts ir apmatots. Vainaglapas ir dzeltenas, aptuveni 0,8—1,1 cm garas. Kauslapas, kuras ir aptuveni 0,3—0,6 cm garas, ir šauri lancetiskas, to mala ir zobaina, katra zobiņa galā ir tumšs dziedzeris. Auglis ir olveida pogaļa. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «pūkainā asinszāle - Hypericum hirsutum L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-27.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pūkainā asinszāle***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Linkolna jūra** (angļu: *Lincoln Sea*, dāņu: *Lincoln Havet*) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga malas jūra ziemeļos no Grenlandes un Elsmīra salas. Nosaukta ASV kara sekretāra Roberta Linkolna (ASV prezidenta Abrahama Linkolna dēls) vārdā; nosaukumu piešķīra Adolfusa Grīlija 1881.—1884. gadu arktiskā ekspedīcija.

Robežas
-------

Ziemeļu robeža tiek vilkta no Morisa Džesepa raga Grenlandes ziemeļos līdz Kolumbijas ragam Elsmīra salas ziemeļos. Dienvidos apskalo Grenlandes un Elsmīra salas krastus; trīs šaurumu sistēma starp tām (Robsona šaurums, Kenedija šaurums un Smita šaurums), kopā saukts Nersa šaurums, Linkolna jūru savieno ar Bafina jūru.

Vispārējs apraksts
------------------

Jūras krasti klinšaini, stāvi, ar izteiktiem fjordiem, pa kuriem jūrā noplūst ledāji. Straumes plūst austrumu virzienā. Plūdmaiņu augstums ap 0,8 m.

Jūru visu gadu klāj daudzgadīga dreifējoša ledus sega. Ledus sega šeit ir visbiezākā visā Ziemeļu Ledus okeānā — tās biezums ir līdz 15 metriem, līdz ar to Linkolna jūra uzskatāma par planētas aukstāko jūru.

Elsmīra salas līča piekrastē atrodas Alerta — vistālāk ziemeļos novietotā pastāvīgā cilvēku apmetne.

Atsauces
--------

1. ↑  «Limits of Oceans and Seas, 3rd edition». International Hydrographic Organization. 1953. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 8. oktobrī. Skatīts: 2010. gada 6. februāris.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Linkolna jūra***.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ziemeļu Ledus okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Austrumsibīrijas jūra
* Bafina jūra†
* Baltā jūra
* Barenca jūra
* Boforta jūra
* Čukču jūra
* Grenlandes jūra†
* Karas jūra
* Laptevu jūra
* Linkolna jūra
* Norvēģu jūra†
* Pečoras jūra
* Prinča Gustava Ādolfa jūra
* Vandela jūra

 |
|  |
| † pieskaitīta arī Atlantijas okeānam |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315528334

 |

 |
**Tautas deju ansamblis** bija goda nosaukums, ko labākajiem pašdarbības deju kolektīviem pirmo reizi piešķīra 1960. gada Dziesmu un Deju svētkos, "iezīmējot jaunu deju kultūras attīstības pakāpi". Līdzīgus goda nosaukumus LPSR piešķīra arī koriem (Tautas koris), teātra mākslas kolektīviem (Tautas teātris) un pūtēju orķestriem (Tautas kolektīvs pūtēju orķestris). Lai izpelnītos nosaukumu, pašdarbības deju kolektīvam bija jāatbilst tādiem kritērijiem kā dalībnieku skaits (vismaz 8 pāri), repertuārā jāiekļauj vismaz viena krievu deja utt. Līdz ar to tika panākts, ka pašdarbības deju kolektīvos notika vienlaicīgi repertuāra paplašināšana ar citu PSRS tautu dejām un latviešu jaunrades dejām uz tautas deju rēķina.

1987. gada janvārī bija 58 TDA. 1985. gada Deju svētkos programmas «Uzvara, Darbs, Miers» veidošanā līdztekus citiem kolektīviem piedalījās 53 tautas deju ansambļi (kopumā 6000 dejotāju). Šajā gadā labākajiem tautas deju ansambļiem tika piešķirts LPSR Nopelniem bagātā kolektīva goda nosaukums. 1987. gada janvārī tādu bija 7.

Vairāki skatuvisko deju žanra deju kolektīvi nosaukumu "Tautas deju ansamblis" paturējuši arī pēc neatkarības atgūšanas.

Atsauces
--------

1. ↑  V. Ritenberga (redaktors). *Ģimenes enciklopēdija* 1. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1989. 367. lpp. ISBN 5899600012.
**Ramons Rejs Ardids** (spāņu: *Ramón Rey Ardid*; 1903. gada 20. decembris Saragosa — 1988. gada 21. janvāris Saragosa) bija Spānijas šahists un psihiatrs.

Biogrāfija
----------

Pēc izglītības bijis psihiatrs. Kopš 1945. gada bijis Saragosas psihiatriskās slimnīcas direktors, bet no 1966. gada Medicīnas fakultātes profesors Saragosas universitātē. Viens no pirmajiem tulkojis Zigmunda Freida darbus spāņu valodā.

20. gadsimta pirmajā pusē bijis viens no vadošajiem Spānijas šahistiem. Pārstāvējis Spāniju 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē. No 1929. līdz 1942. gadam bijis Spānijas šaha čempions. Titulu ieguvis 1929. gadā turnīrā Barselonā, pēc tam to aizstāvējis mačos pret dažādiem pretendentiem (1929, 1933, 1935, 1942), bet 1943. gadā zaudējis mačā par Spānijas šaha čempiona nosaukumu. Starptautiskajos šaha turnīros bijis otrais 1934. gadā Barselonā (aiz Andora Lilientāla) un dalījis 1. vietu tradicionālajā Hastingsas jaungada šaha festivāla blakusturnīrā 1936. gadā. 1944. gadā zaudējis treniņmaču toreizējam Pasaules šaha čempionam Aleksandram Aļehinam ar 1½:2½ (+0, =3, –1). 1946. gadā uzvarējis šaha turnīrā Madridē. Vēlākajos gados dēļ lielās aizņemtības pamatdarbā šaha turnīros piedalījies reti.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Ramón Rey Ardid

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 65021634
* LCCN: no2012104027
* ISNI: 0000 0000 5926 5661
* GND: 127177507
* BNE: XX1108228

 |

 |
**Maksvela līcis** (angļu: *Maxwell Bay*) vai **Faildsa līcis** (spāņu: *Bahía Fildes*; Čīles avotos) vai **Gardijanasjonala līcis** (*Bahía Guardía Nacional*; Argentīnas avotos) ir ap 13 km garš un platākajā vietā līdz 15 km plats līcis Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojies starp Karaļa Džordža salu un Nelsona salu. Līča galvenā ap 12 km platā izeja dienvidaustrumos starp Dituā ragu un Streindžera ragu to savieno ar Brensfīlda šaurumu, bet ap 400 m platais Faildsa šaurums rietumos — ar Dreika šaurumu. Līča krasti stipri izroboti, veidojot vairākus fjordus un pussalas. Lielākā sala līcī ir Ārdlija sala tā rietumu daļā. Līcī divām teritorijām piešķirts Speciāli aizsargājamas teritorijas statuss — Nr. 132 Potera pussalā un Nr. 150 Ārdlija salā.

Līci pirmie nokartējuši 19. gadsimta roņu mednieki. 1822.—1824. gadā līcim un Faildsa šaurumam nosaukumu **Maksvela šaurums** piešķīra Džeimss Vedels par godu leitnantam Frensisam Maksvelam, ar kuru kopā dienējis uz kuģa *Avon*.[1] Čīliešu avotos saukts par Faildsa līci asociējot ar šaurumu tā rietumu daļā, kas nosaukts par godu britu roņu mednieku kuģa *Cora* kapteinim Robertam Faildsam. Argentīniešu avotos nosaukts par godu kuģim *Guardía Nacional*, kas apmeklēja salas 1923. gadā.

Līča krastos izvietojusies lielākā daļa no Karaļa Džordža salā funkcionējošajām polārstacijām — Artigasa (Urugvaja), Belinshauzena (Krievija), Čančena (Ķīna), Eduardofreja, Hulioeskudero (Čīle), Karlīni (Argentīna) un Sedžona (Dienvidkoreja).

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer
Lēvisu of Menāru dzimtas ģerbonis
**Lēvisi of Menāri** (vācu: *von Löwis of Menar*), arī **Levīzi of Menāri** ir sena vācbaltu dzimta, kas 17. gadsimtā no Skotijas ieceļoja Zviedru Vidzemē.

Vēsture
-------

Lēvisu of Menāru dzimtai piederējusī Doles muižas kungu māja (1898).
Par savu priekšteci dzimta uzskata 1427. gadā pieminēto Patriku Lēvisu (latīņu: *Patricius de Lowis*), kuram piederēja Menāras (*Menner*) muiža Pīblsšīrā (*Peeblesshire*) Skotijas dienvidos. Kā atalgojumu par piedalīšanos Polijas-Zviedrijas karā Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs 1630. gadā virsleitnantam Viljamam Lēvisam (*de Lays*) no Menāras piešķīra Pantenes un Nurmu muižas.

Daudzi no dzimtas vīriešiem izvēlējās karavīra profesiju un kalpoja gan Zviedrijas, gan vēlāk Krievijas valdniekiem. 1742. gadā Lēvisu dzimtu uzņēma Vidzemes bruņniecības matrikulā.

Lēvisu dzimtai dažādos laikos piederēja daudz muižu Vidzemes guberņas latviešu un igauņu daļās. Pēc Kārļa Fingala fon Lēvisa of Menāra pasūtījuma 1898. gadā uzcēla jauno Doles muižas kungu māju, kurā mūsdienās atrodas Daugavas muzejs.
Līdz Pirmā pasaules kara beigām Lēvisi spēja paturēt vienīgi Pantenes muižu (īpašumā no 1630), Vecbrenguļu muižu (*Alt-Wrangelshof*, no 1875) un *Suure-Kambja* muižu (*Groß-Camby*, no 1903) Igaunijā.

Ievērojami dzimtas pārstāvji
----------------------------

* Frīdrihs fon Lēviss of Menārs (*Friedrich von Löwis of Menar, Левиз, Фёдор Фёдорович*, 1767—1824), Krievijas impērijas ģenerālleitnants
* Andreass fon Lēviss of Menārs (*Andreas von Löwis of Menar/ Андреас фон Левиз-оф-Менар*, 1777—1838), lauksaimniecības un mežkopības speciālists, kā arī rakstnieks un mākslinieks
* Oskars Lēviss of Menārs (*Oskar Engelhard von Löwis of Menar*, 1838 - 1899), vācbaltu zoologs un ornitologs
* Kārlis fon Lēviss of Menārs (*Karl von Löwis of Menar*, 1855 - 1930), vācbaltu bibliotekārs, kartogrāfs un vēsturnieks
* Pēteris Fromholds Oskars fon Lēviss of Menārs (*Peter Frommhold Oskar von Löwis of Menar, Левиз-оф-Менар, Пётр Александрович*, 1830—1885), Krievijas impērijas ģenerālmajors, Krievijas-Turcijas kara (1877-1878) dalībnieks

Atsauces
--------

1. ↑  Doles-Ķekavas ev.-lut. draudze
2. ↑  Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften. Teil 1, 1: Livland, Görlitz 1929 - 102 lpp.
Armēnijas PSR ģerbonis
**Armēnijas PSR ģerboni** par Armēnijas PSR simbolu republikas valdība atzina 1937. gadā. Ģerboņa metu zīmējis ievērojamais armēņu mākslinieks un gleznotājs Martiross Sarjans.

Uz ģerboņa attēlots Ararata kalns, kas ir Armēnijas nacionālais simbols. Zem tā attēlotas vīnogas, kas simbolizē pirmo vīna dārzu pasaulē, ko pēc Grēku plūdiem esot iestādījis Noass, nokļūstot šajā vietā ar savu šķirstu. 
Apkārt Araratam izvietotas kviešu vārpas. Bet virs Ararata paceļas sarkanā zvaigzne ar sirpi un āmuru.

Ararata iekļaušana ģerbonī izraisīja pretenzijas no Turcijas puses, jo daļa no Ararata atrodas šīs valsts teritorijā. Savukārt Kremlis uz šiem pārmetumiem atbildēja, ka Turcijas simbols - pusmēness - nenozīmē, ka Turcijai ir tiesības izvirzīt prasības uz Mēnesi.

Atsauces
--------

1. ↑  Louis, Victor and Jennifer. *The Complete Guide to the Soviet Union*. New York, 1976. p. 98

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Padomju Savienības republiku ģerboņi |
| --- |
|  |
| PSRS republikas | 
* Armēnijas PSR
* Azerbaidžānas PSR
* Baltkrievijas PSR
* Igaunijas PSR
* Gruzijas PSR
* Kazahijas PSR
* Kirgīzijas PSR
* Latvijas PSR
* Lietuvas PSR
* Moldāvijas PSR
* Krievijas PFSR
* Tadžikijas PSR
* Turkmēnijas PSR
* Ukrainas PSR
* Uzbekijas PSR

 |
|  |
| Neilgi pastāvējušāsPSRS republikas | 
* Aizkaukāza FPSR (1922—1936)
* Horezmas PSR (1923—1925)
* Buhāras PSR (1924)
* Somu Karēlijas PSR (1940—1956)

 |

 |
**Sarkanā uzpirkstīte** (latīņu: *Digitalis purpurea*) ir augu suga ceļteku dzimtā (senāk — cūknātru dzimtā). Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Vidusjūras apvidū un dienvidu-dienvidrietumu Eiropā, taču šī suga kā krāšņumaugs ir plaši ieviests Eiropas ziemeļu un austrumu daļā, kā arī Okeānijas reģionā, kur tā vietām pārgājusi savvaļā. Arī Latvijā diezgan bieži kultivēts krāšņumaugs.

Morfoloģija
-----------

Sarkanā uzpirkstīte ir divgadīgs vai daudzgadīgs, 50—130 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir stāvs un, tāpat kā citas auga daļas, ir apmatots. Lapas ir iegareni olveidīgas, aptuveni 7—15 cm garas, 2—5 cm platas, un uz stublāja ir izvietotas blīvi pamīšus. Lapas gals ir smails, to pamats ir ķīļveida; apakšējās lapas ir ar īsu kātu, bet augšējās — sēdošas.

Ziedi ir gaiši vai tumši sārti, blīvā, vienpusējā ķekarā stublāja galotnē. Neizziedējis ķekars galotnē ir nolīcis. Vainags ir nekārtni zvanveidīgs, 2—5 cm garš, atgādina uzpirksteni, iekšpusē ar tumšākiem plankumiem un cietiem, atstāvošiem matiņiem. Ziedkāts ir 0,5—1,5 cm īss. Auglis ir olveidīga, ap 1 cm gara, blīvi dziedzermataina divcirkņu pogaļa. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «sarkanā uzpirkstīte - Digitalis purpurea L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-17.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sarkanā uzpirkstīte***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Gliese 581 c** ir citplanēta, kas atrodas 6,13 pc attālumā no Zemes Svaru zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni Gliese 581 vidēji 0,073 AU attālumā. Planetas orbītas ekscentriciāte ir 0,1674. 1 gads uz planētas ilgst 12,929 Zemes dienas ilgi un tā sver 5,6 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta, kā Superzeme.

Planētu atklāja 2007.gada 4.aprīlī, bet to sīkāk papētīja 20 dienas vēlāk.

Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā ugunskurā, bet patiesībā karstums ir maigāks un vieglāk izturams — uz planētas patiesībā karstums ir starp saunu un cepeškrāsni, jo zvaigzne Gliese 581 ir sarkanais punduris, kurš ģenerē salīdzinoši maz siltuma salīdzinajumā ar Sauli. Cilvēks uz šīs karstās planētas saulē varētu sajusties tā kā turku pirtī, ja vien tās atmosfēras sastāvs būtu pieskaņots cilvēka dzīvībai. Planētas vidējā temperatūra ziemā ir +107 °C, bet vasarā karstums sasniedz vidēji 177 °C. Īsā apriņķošanas perioda dēļ planētas eksistētu dienas un nakts puslodes. Naksts pusē diemžēl būtu auksts, bet dienas pusē temperatūras svārstītos no +100 °C līdz 300 °C.

Gravitācija uz šīs planētas varētu ~2 reizes pārsniegt Zemes pievilkšanas spēku.
Saules izmērs (pa kreisi), salīdzinājumā ar Gliese 581 (pa labi)
**Gliese 581** ir sarkanais punduris, kas atrodas 20,3 gaismas gadu attālumā no Zemes Svaru zvaigznājā. Tās masa ir aptuveni trešdaļa no Saules masas, un tā ir 89. vistuvāk zināmā zvaigzne ar citplanētām Saules sistēmai. Novērojumi liecina, ka zvaigznei ir vismaz četras un, iespējams, pat 6 planētas. Zīmīgi, ka uz neapstiprinātās planētas Gliese 581 g temperatūra varētu būt tuvu istabas temperatūrai, ja vien tās atmosfēra būs pieskaņota cilvēka dzīvībai, bet apakšā varam redzēt planētu tabulu ar visiem tās parametriem.

**Gliese 581 sistēmas planētu saraksts**| Planētas nosaukums | Planētas masa (Mjup) | Planētas attālums no centrālās zvaigznes (AU) | Planētas apriņķošanas periods (dienas) | Planētas vidējā temperatūra ziemā (°C) | Planētas vidējā temperatūra (°C) | Planētas vidējā temperatūra vasarā (°C) | Planētas orbītas ekscentriskums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Gliese 581 b | 0,059 | 0,041 | 5,369 | 271 | 275 | 279 | 0,0159 |
| Gliese 581 c | 0,021 | 0,073 | 12,929 | 107 | 138 | 177 | 0,1674 |
| Gliese 581 d | 0,026 | 0,218 | 66,8 | -70 | -35 | 29 | 0,3809 |
| Gliese 581 e | 0,008 | 0,028 | 3,149 | 383 | 391 | 400 | 0,0261 |

Zvaigznes sistēma vispirms ieguva uzmanību pēc tam, kad tika atklāta Gliese 581 c, pirmā planēta ar mazu masu, un secināts, ka sistēmā varētu būt apdzīvojama planēta. Kopš tā laika ir pierādīts, ka saskaņā ar zināmajiem Zemes klimata modeļiem, Gliese 581 c varētu būt pārāk karsta, lai uz tās varētu pastāvēt dzīvība un dzīvībai par karstām ir arī "b" un "e" planētas. Pēc tam atklāja planētu Gliese 581 d, uz kuras dzīvība var būt tikai pateicoties spēcīgam siltumnīcas efektam. 2010. gada septembrī tika atklāta Gliese 581 g, kas riņķo starp c un d, un tika secināts, ka tā ir planēta ar vislielāko varbūtību, ka uz tās varētu būt dzīvība. Tomēr tās pastāvēšana vēlāk tika apšaubīta.

Zvaigznes rādiuss ir 0,29 RSUN un tās temperatūra ir 3480 K (3207 °C), tāpēc zvaigzne izstaro gaismu, kuras spektrālais sastāvs ir starp kvēlspuldzi un Sauli.

*Gliese 581* gaismas spektrālais sastāvs.
**Glikolaldehīds** (2-hidroksietanāls, oksiacetaldehīds, CH2OH−CHO) ir bezkrāsaini plāksnīšveida kristāli ar saldu garšu. Glikolaldehīds ir vienkāršākais no monooksialdehīdiem. Labi šķīst ūdenī (svaigos šķīdumos eksistē dimēriska cikloacetāla veidā, kas pakāpeniski sadalās). Glikolaldehīdu var uzskatīt par savdabīgu vienkāršu ogļhidrātu - diozi jeb aldozi ar 2 oglekļa atomiem.

Iegūšana
--------

Iegūst, oksidējot etilēnglikolu ar ūdeņraža peroksīdu dzelzs(II) savienojumu klātienē:

CH2OH−CH2OH + H2O2 → CH2OH−CHO + 2H2O
Var iegūt no vīnskābes, oksidējot to līdz dioksimaleīnskābei un atšķeļot no tās CO2.

Glikolaldehīds veidojas, sadaloties alilspirta vai kanēļspirta ozonīdiem.

Glikolaldehīds ir pirmais starpprodukts, formaldehīdam kondensējoties līdz ogļhidrātiem kalcija karbonāta klātienē.

Īpašības
--------

Piemīt aldehīdcukuru - aldožu - īpašības (nogulsnē vara(I) oksīdu no Fēlinga šķīduma).

Sildot ar fenilhidrazīnu, veido dzeltenus, grūti šķīstošus savienojumus - fenilozazonus. Ar šīs reakcijas palīdzību izdala un identificē oksialdehīdus.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie aldehīdi |
| --- |
|  |
|  | 
* Formaldehīds
* Acetaldehīds
* Akroleīns
* Glikolaldehīds
* Glicerīnaldehīds
* Glioksāls
* Benzaldehīds
* Furfurols

 |

 |
Vērmahta karavīri dodas gar improvizētu
tribīni ar vācu un Sarkanās armijas virsniekiem
Armijas daļu komandieri - Heincs Guderians (centrā) un Semjons Krivošeins (pa labi)
Vācu un Sarkanās armijas ierindas
**Vācu-padomju militārā parāde Brestā** (krievu: *Совместный парад вермахта и РККА в Бресте*, vācu: *Deutsch-sowjetische Siegesparade in Brest-Litowsk*) bija oficiāla ceremonija 1939. gada 22. septembrī, kurā Vērmahta spēki Brestas pilsētu un cietoksni nodeva Sarkanās Armijas kontrolē.

Polijas kampaņas laikā vācu armija dažkārt ieņēma teritorijas, kas pēc Molotova—Ribentropa pakta slepenajiem pielikumiem atradās PSRS ietekmes zonā. Šādi notika arī Brestas rajonā, kur Heinca Guderiana spēki 17. septembrī ieņēma Brestas pilsētu un cietoksni, tomēr saņēma rīkojumu atkāpties uz Bugas kreiso krastu. 

Tikmēr pilsētai no austrumiem pietuvojās Sarkanā armija, nodibinot kontaktus ar vācu karaspēku. Tika nolemts pilsētu atstāt oficiālā ceremonijā. Ceremonijas laikā vācu karaspēks svinīgi pameta pilsētu, bet padomju karaspēks vienlaicīgi tajā iegāja. Karaspēka daļas savstarpēji sveicināja viena otru, bet improvizētā tribīnē atradās vācu un padomju komandieri. Tika svinīgi nolaists vācu karogs un pacelts PSRS karogs, skanot abu valstu himnām. Notikumu filmēja vācu propagandas dienests *Die Deutsche Wochenschau*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vācu - padomju militārā parāde Brestā***.
Koordinātas: 43°44′32″N 18°34′13″E﻿ / ﻿43.742236°N 18.570349°E﻿ / 43.742236; 18.570349

**Jahorina** (bosniešu: *Jahorina*) ir īsa kalnu grēda un slēpošanas kūrorts Bosnijā un Hercegovinā Dināru Alpos 30 km (pa autoceļu) uz DA no Sarajevas, tās augstākā virsotne Ogorjelica (1910 m) atrodas vairāku kopienu — Serbu Republikas Pales un Trnovas, kā arī Bosnijas un Hercegovinas Federācijas Sarajevas kantona Trnovas kopienas saskares vietā. Vasarā to klāj zāle, bet ziemā līdz 3 m augsts sniegs. Vidēji sniegs ir 175 dienas gadā, vidējais sniega segas augstums februārī — 106 cm.

Jahorinas ciemats un slēpošanas kūrorts atrodas Pales kopienas teritorijā kalnu ziemeļu nogāzē. Tajā rīkoja sieviešu kalnu slēpošanas sacensības 1984. gada Sarajevas ziemas olimpiskajās spēlēs. Kūrortam ir augoša popularitāte — tā vadība 2021. gada maijā ziņoja, ka 2020./2021. gada sezonā Jahorinas apmeklētāju skaits sasniedzis rekordu, neraugoties uz koronavīrusa epidēmijas radītiem traucēkļiem.

Bosnijas kara laikā Jahorina kā izdevīga artilērijas pozīcija Sarajevas apkaimē bija stratēģiski nozīmīga teritorija, un, neraugoties uz atmīnēšanas pūlēm, dažos kalna apkaimes rajonos, joprojām ir mīnas. Paša slēpošanas kūrorta robežās mīnu, domājams, vairs nav, bet ārpus tā mīnētās teritorijas ir iezīmētas. 2011. gada 30. oktobrī slovēņu paraplānists tika smagi ievainots Jahorinas kalnā, kad viņš kļūmīgi nolaidās mīnu laukā.

Attēlu galerija
---------------

* Jahorinas dienvidu nogāzeJahorinas dienvidu nogāze
* Virsotne Jahorinas dienviddaļāVirsotne Jahorinas dienviddaļā
* Jahorina no Trebevičas pusesJahorina no Trebevičas puses
*

Atsauces
--------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jahorina***.

1. ↑  Najuspješnija zimska sezona u istoriji Jahorine
2. ↑  Vorhees, Mara. 2009. Eastern Europe. Footscray, Victoria: Lonely Planet, p. 119.
3. ↑  Dydyński, Krzysztof, & Steve Fallon. 1999. Eastern Europe. Footscray, Victoria: Lonely Planet, p. 130.
4. ↑  Frick-Wright, Peter (14 December 2008). "Bosnia's Back in the Snow Biz". Los Angeles Times.
5. ↑  Simon Vogrinec, ki je zaradi mine izgubil obe nogi: Živim celostno in kakovostno življenje. Vesna Lambergar, 2015

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 149280103
* LCCN: no2004119005
* GND: 7652943-5

 |

 |
STOP zīme Austrālijā
**STOP zīme** jeb **"Neapstājoties tālāk braukt aizliegts"** ir priekšrocības ceļa zīme, kas aizliedz transportlīdzekļu vadītājiem turpināt kustību neapturot transportlīdzekli tieši pirms krustojuma stoplīnijas apzīmējuma. Gadījumā ja tāda nav – transportlīdzeklis jāaptur tieši pirms šķērsojamās brauktuves malas un jādod ceļš satiksmes dalībniekiem, kuri brauc pa šķērsojamo ceļu. Ja pirms krustojuma papildus ir uzstadīta 847. ceļa zīme – jādod ceļš transportlīdzekļiem, kuri brauc pa galveno ceļu, kā arī transportlīdzekļiem, kas tuvojas pa vienādas nozīmes ceļu no labās puses, izņemot tramvaja vadītājus, kuriem saskaņā ar Ceļu satiksmes noteikumu 134. punktu ir priekšroka attiecībā pret bezsliežu transportlīdzekļu vadītājiem.

Šī zīme var tikt uzstādīta pirms neapsargājamas dzelzceļa pārbrauktuves speciāla karantīnas posteņa, robežas šķērsošanas vietas un citām vietām, kur ceļu satiksmi apstur ar barjeru vai citā veidā. Šajā gadījumā transportlīdzekļa vadītājam jāaptur transportlīdzeklis tieši pirms stoplīnijas vai tieši pirms zīmes ja stoplīnijas nav.

Daudzās valstīs šī ir vienīga astoņstūraina ceļa zīme, pateicoties kam to viegli var atpazīt pat ja zīme nav salasāma (piemēram to aizklāj sniegs).

Pirms luksoforu parādīšanas ceļu satiksmi regulēja policijas darbinieki. 1914. gadā Detroitas satiksmes regulētājs Harijs Džeksons uzstādīja pirmo STOP zīmi. Džeksons strādāja nepārredzamā krustojumā, kur bieži notika avārijas un lai uzlabotu situāciju viņš uzstādīja baltu kvadrātu ar STOP uzrakstu, kas samazināja ceļu satiksmes negadījumu skaitu.

1922. gadā Amerikas Valsts autoceļu un transporta amatpersonu asociācija standartizēja šo ceļa zīmi. 1935. gadā STOP zīmes apraksts tika iekļauts Vienoto satiksmes kontroles ierīču rokasgrāmatā (*Manual on Uniform Traffic Control Devices*).

1968. gada Konvencijā par ceļa zīmēm un signāliem noteica divus STOP zīmes pāraugus. 1973. gadā, saskaņā ar GOST 10807–71 standartu, šī zīme parādījās PSRS.

Atsauces
--------

1. ↑  «Priekšrocības zīmes». *Ceļu satiksmes drošības direkcija*.
2. 1 2  «Ceļu satiksmes noteikumi 134. 258.5 punkti». *Likumi.lv*.
3. ↑  «Знаки приоритета».
4. ↑  Tom Vanderbil. «Is it possible to design a better stop sign?». *slate.com*.
5. ↑  Hilary Greenbaum; Dana Rubinstein. «The Stop Sign Wasn’t Always Red». *The New York Times*.
6. ↑  «ПОЧЕМУ происходят ДТП и как от них ИЗБАВИТЬСЯ? Глава 3.».
7. ↑  «Konvencija par ceļa zīmēm un signāliem». *Likumi.lv*.
8. ↑  «Svarīgāk ir apstāšanās līnija vai pietura zīme. Stop zīmes prasības».

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***STOP zīme***.
Šis raksts ir par mērvienību. Par citām jēdziena **Ņūtons** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Spēka mērīšana ar dinamometru 
**Ņūtons** (simbols: **N**) ir SI sistēmas spēka mērvienība. Mērvienība nosaukta par godu angļu zinātniekam Īzakam Ņūtonam.

Definīcija
----------

1 Ν ir spēks, kas ķermenim, kura masa ir 1 kg, piešķir 1 m/s2 lielu paātrinājumu, kas vērsts spēka darbības virzienā 

Pēc Otrā Ņūtona likuma

{\vec {F}}=m{\vec {a}}

izriet, ka 1 N = 1 kg⋅m ⋅s-2

Piemēri
-------

1 ņūtonu liels svars piemīt tādam ķermenim, kura masa ir 1 kg, ja brīvās krišanas paātrinājums ir 1 m/s2. Bet tā kā tas uz Zemes ir nevis 1, bet gan apmēram 9,8 m/s2, tad 1 kg smags ķermenis spiedīs uz Zemes virsmu jau ar 9,8 ņūtonu lielu spēku.

1 ņūtons = 105 (100 000) dini.

Ja ķermeņa masa uz Zemes ir 1 kg, tad tā svars būs 1 x 9,8 = 9,8 N, jeb apmēram 10 ņūtoni, tātad 1 ņūtons ir aptuveni vienāds ar 100 gramiem masas.  
Cilvēks, kura masa ir 70 kilogrami, spiež uz Zemes virsmu ar 686 N lielu spēku.

Atsauces
--------

1. ↑  B. Rolovs. Par fiziku un fiziķiem. Fizikas terminu skaidrojošā vārdnīca. — R. Zinātne, 1989

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
SI mērvienības |
| --- |
|  |
| Pamatvienības | 
* ampērs
* kandela
* kelvins
* kilograms
* metrs
* mols
* sekunde

 | The SI logo |
|  |
| Papildvienības | 
* radiāns
* steradiāns

 |
|  |
| Atvasinātās vienības | 
* bekerels
* celsija grāds
* džouls
* farads
* grejs
* henrijs
* hercs
* katals
* kubikmetrs
* kulons
* kvadrātmetrs
* lukss
* lūmens
* ņūtons
* paskāls
* oms
* sīmenss
* tesla
* vats
* vēbers
* volts
* zīverts

 |

 |
**Vāclavs Hebelts** (baltkrievu: *Вацлаў Яўгенавіч Гебельт*, dzimis 1913. gada 10. decembrī, miris 1999. gada 16. oktobrī) ir poļu izcelsmes baltkrievu šaha problēmists.

Biogrāfija
----------

Vāclava Hebelta vecāki bijuši poļi. Mācījies Grodņas ģimnāzijā. Pēc tam no 1931. gada studējis Varšavas Universitātes Humanitārā fakultātē. Pēc tās beigšanas strādājis par skolotāju Suvalku ģimnāzijā. Kara laikā atradies vācu okupācijas zonā, strādājis brāļa saimniecībā. Pēc Sarkanās armijas atgriešanās, 1944. gadā ticis arestēts un nosūtīts uz gulagu Komi APSR, atbrīvots 1949. gadā, reabilitēts 1992. gadā. Pēc atgriešanās Baltkrievijā līdz aiziešanā pensijā 1976. gadā strādājis Ļidas gaļas kombinātā par galvenā grāmatveža vietnieku.

Šaha kompozīcija
----------------

Kopš 1933. gada sastādījis vairāk par 600 šaha kompozīcijas. Sastādīšanas konkursos izcīnījis 150 godalgas, tai skaitā 53 pirmās. FIDE albumos iekļuvušas vairāk par 40 viņa kompozīcijas. 

Bijis 5. PSRS šaha kompozīcijas čempionātā uzvarētājs divvilču grupā. No 1959. gada starptautiskais tiesnesis un no 1977. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.

### Bibliogrāfija

* Бельчиков И. И. Гебельт И. Е. Двизов Е. И. *Шахматная композиция в Белоруссии* [*Šaha kompozīcija Baltkrievijā*] (krievu). Минск : Полымя, 1981.

### Šaha uzdevums

**№ 1. Vāclavs Hebelts**  
 *Šahmati v SSSR*, 1971  
1. godalga**Mats 4 gājienos**
**Risinājums**

**1. Zc6 (draud 2. Zb6+ Kc5 3. Ld4+ Kxb5 4. Lxa4#)**
**1. ... axb5 2. Ze7+ Kc4 3. Lb3+ Kb4 4. Zc6#**
**1. ... e5 2. Lb3+ Ke4 3. Zf6+ Kf5 4. Ze7#**

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 80. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑   Biogrāfijas dati un fotogrāfija vietnē *Chess Composers* (angliski)
3. ↑  Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā
4. ↑  Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vāclava Hebelta šaha kompozīcijas (angliski)
* Vāclava Hebelta atmiņas vietnē *pawet.net* Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 75196819
* BNF: cb17810451q (data)

 |

 |
**Marks Elens Hendriksons** (angļu: *Mark Allan Hendrickson*; dzimis 1974. gada 23. jūnijā) ir profesionāls amerikāņu beisbolists un bijušais basketbolists. Viņš ir viens no 12 sportistiem, kuri spēlējuši gan NBA, gan MLB.

M. Hendriksons ir viens no garākajiem spēlētājiem MLB starp pašlaik aktīvajiem beisbolistiem.

Karjera
-------

Ar panākumiem vidusskolā trenējās beisbolā, basketbolā un tenisā, savukārt universitātē jau pievērsās vienīgi basketbolam un beisbolam.

Profesionāļa karjeru uzsāka Nacionālajā basketbola asociācijā. 1996.—1997. gada sezonā viņš 29 spēles aizvadīja Filadelfijas "76ers" sastāvā. Vēlāk parakstīja brīvā aģenta līgumu ar Sakramento "Kings", taču tur bija rezervists. Pēc tam viņš pārgāja uz Kontinentālās basketbola asociācijas klubu *La Crosse Bobcats*. Arī tur viņš neuzturējās ilgu laiku, pāriedams uz Ņūdžersijas "Nets", Klīvlendas "Cavaliers" un atkal atgriezdamies "Nets" vienībā. 2000. gadā M. Hendriksons izlēma beigt basketbolista karjeru un pievērstiues beisbolam. Kopumā NBA viņš aizvadīja 114 spēles, kurās guva 381 punktu.

Pēc basketbolista karjeras beigām viņš spēlēja dažādās pusprofesionālajās beisbola līgās. MLB debitēja 2002. gada 6. augustā Toronto "Blue Jays" vienības sastāvā. Viņš nevienā vienībā nespēlēja ilgāk par trim sezonām, pārstāvēja Tampabejas "Devil Rays", Losandželosas "Dodgers", Floridas "Marlins" un kopš 2009. gada ir Baltimoras "Orioles" kluba spēlētājs. 2008. gada sezonā "Marlins" sastāvā viņš bija sezonas atklāšanas dienas pičers.

Pārstāvētie klubi
-----------------

Basketbols
* Filadelfijas "76ers" (1996–1997)
* Sakramento "Kings" (1997–1998)
* Ņūdžersijas "Nets" (1998)
* Klīvlendas "Cavaliers" (1999–2000)
* Ņūdžersijas "Nets" (2000)

Beisbols
* Toronto "Blue Jays" (2002–2003)
* Tampabejas "Devil Rays" (2004–2006)
* Losandželosas "Dodgers" (2006–2007)
* Floridas "Marlins" (2008)
* Baltimoras "Orioles" (2009–pašlaik)

Atsauces
--------

1. ↑  Mark Hendrickson Player File
2. ↑  «Sports Hot Line». *Beaver Country Times*. 1981. gada 1. novembris. Skatīts: 2010. gada 16. aprīlis.
3. ↑  «Hendrickson Becomes Latest to Play In Both NBA and Major League Baseball». *WSU Cougars*. CBS Interactive. 2002. gada 9. augusts. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 4. martā. Skatīts: 2010. gada 16. aprīlis.
4. ↑  Jerry Crowe. «The Inside Track; Morning Briefing; New Coach Pulls the Strings in Washington». *The Los Angeles Times*, 2002. gada 13. augusts. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 26. oktobrī. Skatīts: 2010. gada 16. aprīlis.

Ārējās saites
-------------

* *Baseball Reference* profils (angliski)
* *Basketball Reference* profils Archived 2011. gada 7. augustā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* NBA profils (angliski)
**Kamennogorska** (krievu: *Каменногорск*) ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabalā pie Vuoksas upes. Līdz 1948. gadam pilsētas nosaukums bija **Antrea** (somu: *Antrea*, zviedru: *Saint-Andre*).

Vēsture
-------

Rakstos Antrea pirmoreiz minēta 1597. gadā. Ziemeļu kara rezultātā iekļāvās Krievijas sastāvā. Pēc Somijas pievienošanas Krievijai 1809. gadā iekļāvās Somijas lielhercogistē, vēlāk jaunajā Somijas valstī. Ziemas kara rezultātā tika iekļauta PSRS. Otrā pasaules kara laikā no 1941. līdz 1944. gadam to atkal ieņēma somu spēki. Pēc kara pilsētas somu iedzīvotāju pārcēlās vai tika pārcelti uz Somiju. 1948. gadā, pārkrievojot apgabala vietvārdus, pilsētu nosauca par Graņitnu (*Гранитный*), vēlāk Pervomajsku (*Первомайск*), un visbeidzot - Kamennogorsku.

Ekonomika
---------

Pie pilsētas atrodas vairāki granīta ieguves karjeri. Darbojas "Svenska Cellulosa Aktiebolaget SCA" papīrrūpnīca.

Kultūra
-------

1913. gadā pie pilsētas purvā tika atrasts zvejas tīkls, kura vecums tiek lēsts ar 8300 gadiem p. m. ē. kas ir vecākais zināmais zvejas tīkls pasaulē. Mūsdienās tas glabājas Somijas Nacionālajā muzejā.

Atsauces
--------

1. ↑  ; arhivēšanas datums: 31 jūlijs 2017; pārbaudes datums: 31 jūlijs 2017; arhīva URL: .

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kamennogorska***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Kamennogorska enciklopēdijā "Mana pilsēta" (krieviski)

  


|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ļeņingradas apgabala pilsētas |
| --- |
|  |
| Ļeņingradas apgabala ģerbonis | 
* Boksitogorska
* **Gatčina**
* Ivangoroda
* Kamennogorska
* Kingisepa
* Kiriši
* Kirovska
* Kommunara
* Kudrova
* Lodeinoje Poļe
* Luga
* Ļubaņa
* Murina
* Novaja Ladoga
* Ņikoļska
* Otradnoje
* Pikaļova
* Podporožje
* Primorska
* Priozerska
* Sertolova
* Sjastroja
* Slanci
* Sosnovijbora
* Svetogorska
* Šliselburga
* Tihvina
* Tosno
* Viborga
* Visocka
* Volhova
* Volosova
* Vsevoložska

 | Ļeņingradas apgabala karogs |

 |
**Kamasīts** (no grieķu: *κάμαξ* (*kamaks*) — 'līste, stabs') — minerāls, kas sastopams tikai meteorītos, viena no galvenajām dzelzs meteorītu (heksaedrīti un oktaedrīti) sastāvdaļām. Sastāv aptuveni no 92% dzelzs un 7% niķeļa. Piejaukumi — visbiežāk kobalts un ogleklis. Oktaedrītos kamasīts mijas ar taenītu joslu veidā. Heksaedrītos kamasītu šķērso smalkas, paralēlas līnijas.

Daļa Starptautiskās mineraloģijas asociācijas ekspertu apšauba, vai šis divu metālu sakausējums uzskatāms par atsevišķu minerālu, tomēr kopumā kamasīts tiek uzskatīts par minerālu. Minerāls zinātniskajā literatūrā pieminēts kopš 1861. gada.

Atradnes
--------

Atrasts daudzos meteorītos visur pasaulē. Latvijai tuvākās atradnes:

* Igaunija, Pillistferas meteorīts
* Krievija, Rjazaņas apgabals, Droņino meteorīts

Paveidi
-------

* Plesīts — kamasīta un taenīta maisījums oktaedrītā.

Ārējās saites
-------------

* Mindat.org (angliski)
* Webmineral.org (angliski)
**Peldošā ūdenszāle** (latīņu: *Glyceria fluitans*) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir plaši sastopama Eiropā, tostarp bieži visā Latvijas teritorijā, kur grupas vai blīvas audzes aug grāvjos, ūdenstilpju piekrastēs, peļķveida padziļinājumos pļavās un mežos, arī purvu apmalēs.

Apraksts
--------

Peldošā ūdenszāles ir daudzgadīgs, 40—120 cm garš lakstaugs, kurš veido skraju ceru un kuram ir ložņājošs saknenis. Stiebrs ir pacils un kails. Lapas ir mīkstas, nolīkstošas, 0,3—0,6 cm platas. Maksts ir slēgta un kaila. Arī mēlīte ir kaila, tā ir smaila un 0,7—1 cm gara. Skara ir šaura un 15—30 cm gara, parasti vienpusēja. Uz katra zara ir 1—2 vārpiņas (lai gan dažreiz ir vairāk). Vārpiņā ir 7—11 ziedi. Ziedu putekšnīcas ir violetas, 0,15—0,3 cm garas. Vārpiņas plēksnes ir lancetiskas, nevienādas, īsākas nekā zieda plēksnes. Ārējā zieda plēksne ir 0,5—0,7 cm gara un smaila. Akota nav. Kalluss ir kails. Auglis ir sīks grauds. Zied no maija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «peldošā ūdenszāle - Glyceria fluitans (L.) R.Br. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-12-05.
**Zdeņeks Mahs** (čehu: *Zdeněk Mach*; dzimis 1877. gada 2. maijā, miris 1954. gada 2. decembrī) bija čehoslovāku problēmists, pazīstams čehu skolas pārstāvis, J. Dobruska, J. Hoholouša, J. Pospīšila pēctecis, M. Havela līdzgaitnieks.

Pēc profesijas jurists, šaha nodaļu redaktors vairākos preses izdevumos *Světozor* (1903—31), *Zlatá Praha* (1903—1929), *Prager Presse* (1921—1938).

Šaha kompozīcija
----------------

No 1894. gada publicējis vairāk nekā 400 ortodoksālā stila uzdevumu (galvenokārt trīsvilčus), kā arī daudz pašmata un pasaku šaha uzdevumu.

### Uzdevuma piemērs

**№ 1. Z. Mahs**  
 *BCPS*, 1932**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1.♗g3!**
**1...♔×e4 2.♕f4+ ♔d5 3.♕c4#**
**1...♔d4 2.♕a3 ♔×e4 3.♕d3#**
**1...♔d2 2.♕c5 ♔e2 3.♕f2#**

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 242. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Papildu literatūra
------------------

* Mikan I. Zdeněk Mach, Praha, 1975.

Ārējās saites
-------------

* Maha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 83814157
* ISNI: 0000 0000 5805 9938
* BNF: cb167638758 (data)
* NKC: jk01072904

 |

 |
Latvijas Pasta izdotā pastmarka Jersikas Evaņģēlija 750 gadu atzīmēšanai (attēlots evaņģēlists Matejs)
**Latviešu Jurģis** bija 13. gadsimta Jersikas latgaļu priesteris, evaņģēlija tulkotājs senkrievu valodā.

Dzīvesgājums
------------

Vienīgās ziņas par Latviešu Jurģi saglabājušās no 1270. gadā pabeigtā Jersikas evaņģēlija jeb "Latvieša evaņģēlija" (krievu: *Ерсикское Евангелие, Евангелие Лотыша*) pēcvārda, kurā rakstīts, ka "6778. gada (pēc Vecās Derības) 23. martā, svētā mocekļa Nikona piemiņas dienā, pabeigta šī grāmata, šīs grāmatas. Un tajā pašā dienā bija zīmes pie saules. Šīs grāmatas sarakstītājs – es, Jurģis, popa dēls, ko sauca par latvieti no Gorodiščes (*Писах же книги сия аз Гюрги, сын попов, глаголемаго Латыша с Городища*), ar mūka Sīmaņa līdzekļiem no svētā Georgija, sev par pestīšanu un visiem kristīgiem par prieku." 

Tiek uzskatīts, ka Latviešu Jurģa tēvs bija pareizticīgais mācītājs Latgalē ar dzīvesvietu Jersikas pilī. Nav skaidrs, kas tas ir bijis par bagāto mūku Sīmani, kas bija devis Jurģim līdzekļus Evaņģēlija rakstīšanai, iespējams, tas bija toreizējais Polockas bīskaps Sīmanis.

Atsauce
-------

1. ↑  «Евангелие Лотыша» - переписано в 1270 году[novecojusi saite]
2. ↑  Atskats uz Latvijas kristianizācijas sākumiem Latviešu Jurģis un Jersikas Evaņģēlijs Archived 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. Roberts Feldmanis
**Nikolajs fon Volfs** (vācu: *Nikolaus Boris Ernst Baron von Wolff*, krievu: *Никола́й Бори́сович фон Вольф*, 1866—1940) bija vācbaltiešu muižnieks, Krievijas Impērijas galma ierēdnis un politiķis, Krievijas Impērijas Valsts Domes deputāts (1912—1917) no Vidzemes guberņas. Kolekcionēja holandiešu gleznas, kopš 1907. gada bija Ķeizariskās Mākslas veicināšanas biedrības (*Императорское общество поощрения художеств*) goda biedrs.

Dzīvesgājums
------------

Lāzberģa muižas kungu māja.
Dzimis 1866. gada 15. februārī Lāzberģa muižas (*Fianden*, tagad Jaunalūksnes pagasts) īpašnieka Burharda fon Volfa un viņa sievas Annetes Adelheides (Adeles), ģimenē.
1883. gadā viņš pabeidza mācības Rīgas pilsētas ģimnāzijā un studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē, no 1885. gada Tērbatas Universitātē. 1889. gadā N. Volfam piešķīra jurista kandidātu grādu un viņā sāka strādāt Krievijas Impērijas Ķeizara galma ministrijā (*Министерство императорского двора*), 1892. gada viņš bija reģistrators, bet no 1893. gada — ierēdņa palīgs Ķeizara kabinetā (*Императорский кабинет*). No 1895. gada viņš bija grāmatvedis ķeizarienes Aleksandras Feodorovnas birojā. 1897. gadā viņš apprecējās ar Rundāles pils īpašnieka grāfa Platona Zubova brāļa mazmazmazmeitu Annu (1875—1946).

1900.-1912. gadā Volfs bija ķeizara rūpnīcu vadītājs Pēterburgā, īstenais valsts padomnieks (1908).
1912. gadā viņu ievēlēja par Krievijas Impērijas Valsts Domes deputātu (1912—1917) no Vidzemes guberņas, bija finanšu komisijas priekšsēdētāja vietnieks, bibliotēkas komisijas priekšsēdētājs. Līdztekus viņš bija arī Vidzemes landrāts (1912—1914) un Valkas apriņķa goda miertiesnesis (1913—1916). 1915. gada jūnijā viņš piedalījās Livonijas muižniecības konventā.

Pēc Oktobra revolūcijas viņš emigrēja uz Vāciju, strādāja Berlīnes Valsts īpašuma departamentā (1919—1924), pēc tam vadīja Vācijas Rūpniecības obligāciju bankas darbību (1925—1930).
No 1932. gada viņš darbojās dažādās vācbaltiešu dižciltīgo sabiedriskajās organizācijās.
Miris 1940. gada 23. maijā Berlīnē.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Krievija Krievijas Impērijas Valsts Domes deputāti no Vidzemes guberņas |
| --- |
|  |
| I sasaukums (1906) | 
* Arvīds Brēmers
* Kārlis Ozoliņš
* *Frīdrihs Grosvalds*
* Oskars Rūtli
* Jāns Tenisons

 |
|  |
| II sasaukums (1907) | 
* Kārlis Kārkliņš
* Edvards Treimanis
* *Jānis Ozols*
* Karls Partss
* Antons Jurgenšteins

 |
|  |
| III sasaukums (1907—1912) | 
* Aleksandrs fon Meijendorfs
* Hanss fon Rozens
* *Ervīns Morics*
* *Roberts Erharts*1
* *Andrejs Priedkalns*
* Martins Šulcenbergs
* Oskars Brakmans

 |
|  |
| IV sasaukums (1912—1917) | 
* Nikolajs fon Volfs
* Aleksandrs fon Meijendorfs
* *Jānis Zālītis*
* *Serafims Mansirevs*
* Jāns Rāmots
* Otto fon Engelharts

 |
|  |
| 
* *slīprakstā no Rīgas ievēlētie deputāti*
* 1 *nomirušā Ervīna Morica vietā*

 |

 |
**Aglonas svētavots** ir avots, kas atrodas Aglonā, 100 metrus uz austrumiem no Aglonas bazilikas. Viens no populārākajiem Latgales avotiem.

Savulaik dēvēts sv. Antona vārdā, 1920. gadā Aglonas dominikāņu klostera priors Juškevičs atklāja avota dziedinošās spējas, un to sāka izmantot dziednieciskiem mērķiem. Aglonas minerālūdenim bija gaišzaļa krāsa, sērūdeņraža smaka un sāļa garša. Pateicoties sērūdeņraža saturam, ar svētavota ūdeni ārstēja dažādas hroniskas ādas slimības, iekaisumus un citas slimības. 

1824. gadā dominikāņi pasūtīja ūdens satura pētījumu, bet 1825. gadā pie avota tika uzcelta slimnīca ar 10 dzīvokļiem un vannām. 1826. gadā Viļņas ārstu komisija un Pēterburgas medicīnas akadēmija apstiprināja avota dziednieciskās spējas. 1826. gadā šeit jau ārstējušies ap 200 slimniekiem. Līdz pat 19. gadsimta 40. gadiem avota ūdens īpašības bija izslavētas līdzās Aglonas Dievmātes svētbildes brīnumdarītājas spējām. 

1836. gadā Krievijas valdība slimnīcu slēdza, un, kā atzīmēts 1865. gada Vitebskas guberņas apsekošanas rakstā, par dominikāņu kādreizējo slimnīcu liecina tikai pamati. Ūdens tolaik joprojām satecēja trijos blakus esošajos dīķos, tam bijusi gaiši zaļa krāsa, kas izteikti smaržojot pēc sērūdeņraža. Kā raksta autors, tad zemnieki joprojām ticēja ūdens ārstnieciskajai iedarbībai, svētceļnieki to dzerot, peldinot dīķos savus bērnus un māla krūzēs nesot ūdeni uz mājām. 

Ar laiku sērūdeņraža saturs avotā ir samazinājies, bet tas nav mazinājis avota vērtību apmeklētāju acīs un avots joprojām tiek plaši apmeklēts. Pašlaik avota ūdenim vairs nav raksturīgās smaržas, avota ūdens pa caurulēm ir novadīts uz brīvāk pieejamu vietu.

Ārējās saites
-------------

* Aglonas svētavots aglona.travel
"Kultūras svētki. Tautas augstskola" (Niklāva Strunkes plakāts, 1920).
**Tautas augstskolas** bija no 1920. līdz 1940. gadam Latvijā izveidots ārpusskolas izglītības iestāžu tīkls pieaugušajiem iedzīvotāju izglītības līmeņa celšanai. Liels skaits strādnieku jauniešu, kuri pa dienu strādāja rūpnīcās, vakaros izglītojās mākslā, literatūrā, sabiedriskajās zinātnēs. Rīgas Tautas augstskolas organizētājs bija Jānis Aberbergs-Augškalns.

Vēsture
-------

Ideja par Tautas augstskolas dibināšanu radās sociāldemokrātu vidē, lai kompensētu izglītošanās iespēju neesamību nabadzīgākajai iedzīvotāju daļai, jo Pirmā pasaules kara un Latvijas brīvības cīņu laikā un tam sekojošos juku laikos daudzi bija palaiduši garām iespēju izglītoties, daudziem tādas iespējas nebija finansiālu iemeslu dēļ (tēvi un vecākie brāļi karos krituši, jauniešiem bija jāpelna iztika ģimenei). 

Tūlīt pēc Latvijas brīvības cīņu beigām 1920. gadā tika nodibināta Latvijas Tautas universitāte kā vakara mācību iestāde ar humanitāru ievirzi ar nodaļām Rīgā, Cēsīs, Kuldīgā, Jelgavā, Liepājā, Daugavpilī, Siguldā un Rīgas Tautas augstskola ar nodaļām Liepājā, Valmierā, Valkā, Jelgavā. 1928. gadā izveidojās Latgales Tautas universitāte ar centru Rēzeknē un Lauksaimniecības Tautas augstskola Rīgā. Tehniskās zinības varēja apgūt 1933. gadā dibinātajā Krišjāņa Barona Tautas augstskolā.

Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā tika slēgta Rīgas Tautas augstskola, bet pārējās likvidēja pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  1920-1940 Tautas augstskolas no Tildes Datorenciklopēdija Latvijas Vēsture
**Nikolajs Raimunds Vētra** (1897—1955) bija latviešu ārsts internists un ftiziatrs. Baltijas Universitātes medicīnas fakultātes dekāns.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis kā **Nikolajs Raimunds Blumbergs** 1897. gada 1. jūlijā Tirzas pagasta Andartu pusmuižas (*Dorotheenhof*, tagad Dārtiņa) nomnieka Jēkaba Blumberga un viņa sievas Emmas Malvīnes, dzimušas Perlbahas, ģimenē.
Pēc 1905. gada revolūcijas 1906. gada viņa vecāku ģimene pārcēlās uz dzīvi Rīgā. Mācījās Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā. Pirmā pasaules kara laikā uzsāka medicīnas studijas Tērbatas Universitātē.

Brīvības cīņu laikā 1919. gadā viņš kopā ar jaunāko brāli Moricu pieteicās Latvijas armijā un piedalījās kaujās. 1922. gadā nomainīja uzvārdu, kļūdams par Nikolaju Vētru.

1923. gadā pabeidza studijas LU Medicīnas fakultātē, bija studentu vienības "Ataugas" vecbiedrs. Strādāja par LU Medicīnas Mikrobioloģijas institūta asistentu profesora Vasīlija Kļimenko vadībā (1922—1928) un pētīja tuberkulozes agrīnās diagnostikas jautājumus, vēlāk bija Hospitālās terapijas katedras un klīnikas vadītāja profesora Jāņa Miķelsona asistents. 1936. gadā aizstāvēja *Dr. med.* grādu, 1939. gadā viņu ievēlēja par privātdocentu.
No 1936. līdz 1940. gadam viņš bija Tautas Labklājības ministrijas Veselības departamenta nodaļas vadītājs, pēc tam LU Iekšķīgo slimību hospitālās klīnikas vadītājs (1940—1944).

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Lībeku, kur 1945. gadā vadīja Latvijas Sarkanā Krusta pārvaldi Britu okupācijas zonā, vēlāk bija Baltijas Universitātes medicīnas fakultātes dekāns Pinebergā (1947—1949). 1950. gadā izceļoja uz ASV, kur strādāja psihiatrijas iestādēs, bet pēc ārsta prakses tiesību iegūšanas sāka strādāt Čikāgas pilsētas tuberkulozes slimnīcā.

Miris no sirdstriekas 1955. gada 16. septembrī Čikāgā, apbedīts *Graceland* kapsētā.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  biographien.lv
3. ↑  Latvijas Sarkanais Krusts Vācijā
4. ↑  timenote.info
*Horizont* rūpnīca Minskā
***Horizont*** (pilns nosaukums **Atvērta akciju sabiedrība «Holdinga pārvaldošā kompānija «Horizont»»**, krievu: *ОАО «Управляющая компания холдинга «Горизонт»»*) ir Baltkrievijas elektronikas un sadzīves tehnikas uzņēmums. Tas ir dibināts 1951. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Minskā.

Uzņēmums ražo televizorus, datorus, mikroviļņu krāsnis, putekļusūcējus, maizes cepšanas krāsniņas, tējkannas, kondicionierius, ciparu televīzijas uztvērējus, mediju atskaņotājus, multivārīšanas iekārtas.

Vēsture
-------

1990. gadā izlaistais radiouztvērējs *Veras RP-225*
1939. gada septembrī PSRS okupēja Polijas austrumu daļu. Viļņas uzņēmumi tika nacionalizēti, iekārtas demontētas un aizvestas uz Padomju Savienību. Radiorūpnīcas *Elektrit* iekārtas tika pārvestas uz Minsku, kur mēbeļu rūpnīcā *Dervoobdeločnik* izveidota "Molotova vārdā nosauktā radiorūpnīca". 1940. gada novembrī tā sāka izlaist produkciju. Kara laikā rūpnīca tika sagrauta.

1945. gada februārī rūpnīca atsāka darbu.
1950. gadā no radiorūpnīcas tika atdalīts atsevišķs uzņēmums *Horizont*.
1957. gadā Molotova radiorūpnīca pārdēvēta par «Ļeņina vārdā nosauktā Minskas radiorūpnīca», bet 1958. gadā — «Ļeņina vārdā nosauktā Minskas aparātbūves rūpnīca».

1968. gadā Minskas rūpnīcai tika nodots populārais *VEF* tranzistoru radiouztvērēja modelis *VEF Tranzistor-17* (*Spīdola*), uz kura bāzes sāka uztvērēju saimes *Okean* ražošanu.
Televizoru ražošana sakta 1968. gadā. 1977. gadā izlaists pirmais krāsu televizors *Horizont-723*.

2010. gadā uzņēmums tika pārveidots par holdinga sabiedrību *Horizont*.

2022. gadā pēc Krievijas uzņēmuma *MTS* pasūtījuma *Horizont* rūpnīca sāka ražot televizorus *KION Smart TV* ar *MTS* izstrādāto platformu uz *Android* operētājsistēmas bāzes.
2022. gadā uzņēmums sāka piedāvāt klēpjdatorus ar zīmolu *H-book*.

Interesanti fakti
-----------------

No 1959. līdz 1961. gadam rūpnīcā strādāja no ASV atbēgušais Lī Hārvijs Osvalds, kurš 1962. gadā atgriezās Amerikā un 1963. gadā tika apsūdzēts ASV prezidenta Džona Kenedija slepkavībā.

Atsauces
--------

1. ↑  От «Электрита» до «Горизонта» Советская Белоруссия

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā vietne
* *Horizont* grupas vietne