recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Andris Poga** (dzimis 1980. gadā Rīgā) ir latviešu orķestra diriģents un Latvijas Nacionālā simfoniskā orķestra (LNSO) galvenais diriģents kopš 2013./2014. gada sezonas.

Biogrāfija
----------

Diriģenta izglītību ieguvis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas orķestra diriģēšanas klasē, kā arī diriģēšanas studijas Vīnes Mūzikas un tēlotājas mākslas universitātē Uroša Lajovica klasē. Studējis arī filozofiju Latvijas Universitātē. 

Andra Pogas starptautiskā karjera sākās pēc 1. vietas iegūšanas Jevgeņija Svetlanova starptautiskajā diriģentu konkursā 2010. gadā. Nozīmīgāko darbu sarakstā jāmin arī Pāvo Jervi asistenta vieta Parīzes *L’Orchestre de Paris* no 2011. līdz 2014. gadam, savukārt no 2012. līdz 2014. gadam Andris Poga bija Bostonas simfoniskā orķestra asistentdiriģents.

Pirms darba LNSO uzstājies kopā ar vadošajiem Vācijas, Francijas, Itālijas, Japānas un citu valstu orķestriem. Pēc veiksmīgas debijas ar *NDR* Elbas filharmonijas orķestri, Ķelnes *WDR* simfonisko orķestri, Minhenes filharmoniķiem, Berlīnes Vācu simfonisko orķestri, Drēzdenes filharmonisko orķestri, Leipcigas *Gewandhaus* orķestri uzaicināts sadarboties arī atkārtoti. Radošās darbības sarakstā ir arī sadarbība ar Frankfurtes Radio simfonisko orķestri, *SWR* orķestri Štutgartē, Dānijas Nacionālo simfonisko orķestri, Sanktpēterburgas filharmonisko orķestri, *Accademia Nazionale di Santa Cecilia* Romā, Cīrihes *Tonhalle* orķestri, Francijas Nacionālo orķestri un Sidnejas simfonisko orķestri.

Pēdējo sezonu būtiskākās pieturvietas ir debija ar Oslo filharmonisko orķestri, Vīnes simfoniķiem, Šanhajas simfonisko orķestri un Turīnas *RAI* Nacionālo simfonisko orķestri, kā arī atgriešanās pie Tokijas NHK, Tulūzas Kapitolija simfoniskā orķestra, Leipcigas *Gewandhaus* un citu orķestru diriģenta pults.

Latvijas simtgades ietvaros 2018. gada oktobrī Andris Poga kopā ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri devās koncertturnejā uz Vāciju, Franciju un Šveici.

Atsauces
--------

1. ↑  «Andris Poga | LNSO». *lnso.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-08-30. Skatīts: 2018-09-13. Archived 2018-08-30 *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «Winners | Svetlanov Evgeny». *www.svetlanov-evgeny.com* (en-US). Skatīts: 2018-09-13.
3. ↑  «2018/2019 | LNSO». *lnso.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-08-29. Skatīts: 2018-09-13. Archived 2018-08-29 *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Nacionālais simfoniskais orķestris
**Maurīcijas seglmuguras milzu bruņurupucis** (*Cylindraspis inepta*) ir izmirusi sauszemes bruņurupuču suga, kas bija endēma Maurīcijai. Ziņas par sugu nav kopš 1735. gada.

Izskats
-------

1601. gada gravīra, kuras kreisajā pusē attēloti divi Maurīcijas milzu bruņurupuči
Atšķirībā no otras Maurīcijā kādreiz sastopamās milzu bruņurupuču sugas kupolveida bruņurupuča, seglmuguras bruņurupucim bija izteikti garš, izvirzīts kakls un seglveida augšējais vairogs jeb karapakss. 

Sugas pārstāvji ganījās starp augstāk augošo veģetāciju, kamēr tā mazākie radinieki pārtika no zemāka augāja, kā arī kritušām lapām un zālāja.

Izmiršana
---------

Maurīcija un apkārtējās saliņas tika atklātas 15. gadsimtā, un tajā laikā tur pastāvēja lielas bruņurupuču populācijas. Jūrniekiem bruņurupuči kļuva par ļoti nozīmīgu proviantu garajos ceļojumos. Turklāt bruņurupuči varēja iztikt bez ūdens un barības līdz pat piecpadsmit nedēļām, nodrošinot apkalpes ar svaigu un kvalitatīvu ēdienu. Uzturā tika lietotas arī bruņurupuču olas, kas liedza populācijām atjaunoties un pasteidzināja to izzušanu.

Iespējams, izmiršanu sekmēja arī salās ievestās plēsēju sugas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Globally Extinct:Reptiles». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 25. augustā. Skatīts: 2016. gada 25. septembrī.
2. ↑  Cylindraspis inepta, Sarkanā grāmata

Literatūra
----------

* Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Zinātne. 1981
**Indra Lintiņa-Lučka** (dzimusi **Indra Kiršteine** 1961. gada 4. janvārī Liepājā) ir latviešu dziedātāja, aktrise un pedagoģe. Popularitāti ieguvusi Atmodas laikā no 1988. gada 1992. gadam koncertējot ar mūziķi Eduardu Rozenštrauhu.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1961. gadā Liepājā dramaturga Elmāra Ansona un Liepājas teātra aktrises Mirdza Mālkalnes ģimenē. Mācījusies Emiļa Melngaiļa Liepājas mūzikas skolas vokālajā nodaļā. Pabeigusi Jāzepa Vītola Latvijas valsts konservatorijas vokālo nodaļu pie profesores Regīnas Frīnbergas. No 1986. gada līdz 1992. gadam strādājusi Rīgas Operetes teātrī.

No 1988. gada 1992. gadam piedalījusies Eduarda Rozenštrauha koncertos. Sarakstījusi grāmatu "Jasmīn baltais, mana mūža..." (2013) par sadarbību ar Rozenštrauhu.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Indra Lintiņa: pastāstīšu patiesību par Rozenštrauhu». la.lv.

Ārējās saites
-------------

* Eduards Rozenštrauhs un Indra Lintiņa-Lučka un "Mantojums" YouTube.com
**Pauls Lists** (angļu: *Paul List*; 1887. gada 9. septembris Odesa — 1954. gads) bija ebreju izcelsmes šahists, kas ir pārstāvējis Krieviju, Vāciju, Lietuvu un Lielbritāniju.

Biogrāfija
----------

1908. gadā uzvarējis Odesas šaha turnīrā. 1910. gadā Odesas pilsētas šaha čempionātā izcīnījis 3. vietu (uzvarējis Boriss Verlinskis). 1910. gadā pārcēlies uz Viļņu, kur nospēlējis neizšķirti ar Grigoriju Levenfišu (+4, −4, =1). 1911. gadā Sanktpēterburgā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis 15.-16. vietu (uzvarējis Stepans Levitskis). 1912. gadā Viskrievijas amatieru turnīrā dalījis ceturto vietu ar Iļju Rabinoviču (uzvarējis Karels Hromādka).

Krievijas pilsoņu kara laikā emigrējis uz Vāciju. 1927. gadā izcīnījis 3. vietu Magdeburgas šaha turnīrā. 1928. gadā bijis 5. vietā Berlīnes šaha turnīrā. 1930. gadā Frankfurtē starptautiskā šaha turnīrā dalījis 3.-4. vietu (uzvarēja Ārons Nimcovičs).

Pēc nacistu nākšanas pie varas 1933. gadā emigrējis no Vācijas. 1937. gada oktobrī uzvarējis četru šahistu divu apļu turnīrā Rīgā, apsteidzot Teodoru Bergu un Frici Apšenieku. Pēc tam kādu laiku uzturējies Lietuvā, kur ieguvis Lietuvas pilsonību un pārstāvējis Lietuvas izlasi starpvalstu mačos ar Latviju.

1938. gadā pārcēlies uz dzīvi Anglijā, kur nodarbojies ar mākslas priekšmetu tirdzniecību. Piedalījies arī vietējos šaha turnīros. 1938. gadā ieņēmis 3. vietu Plimutas šaha turnīrā. 1939. gadā bijis 2. vietā Birmingemas šaha turnīrā, bet 1940. gadā Londonas šaha turnīrā dalījis 1.-2. vietu ar Hariju Golombeku.

Pēc Otrā pasaules kara piedalījies vienīgi 1946. gada Zāndamas (Nīderlande) starptautiskajā šaha turnīrā, kurā ierindojies 5. vietā (uzvarējis Makss Eive).

Atsauces
--------

1. ↑  RUS-chB Vilnius 1912
2. ↑  Frankfurt (1930)
3. ↑  Zaanstreek (1946)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Individuālais brauciens ar atsevišķu startu** (angļu: *individual time trial*, *ITT*) ir šosejas riteņbraukšanas sacensības, kurās riteņbraucēji brauc individuāli uz laiku (franču: *contre la montre* — burtiski "pret pulksteni"). Līdzīgs sacensību formāts ir brauciens ar atsevišķu startu velotrekā un komandu brauciens ar atsevišķu startu (*TTT*). Šīs sacensības sauc arī par *patiesības sacensībām*, jo rezultāts ir atkarīgs tikai no katra braucēja spēka, izturības un mērķtiecības.

Deivids Zabriskis, braucot ar individuālā brauciena velosipēdu ar aerodinamiskiem riteņiem un stūres novietojumu
Starts notiek ar vienādu intervālu starp startējušajiem, parasti tā ir viena vai divas minūtes. Starta secību parasti nosaka pēc iepriekšējo sacensību vai posmu finiša laikiem, augstāk vērtētajam sportistam startējot pēdējam. Startēšana vēlāk dod braucējam priekšrocību, jo viņš var zināt savu konkurentu laikus, kuri tam jāpārspēj. tas arī padara sacensības interesantākas skatītājiem. Dalībniekiem nav atļauts braukt kāda cita dalībnieka aizvējā. Jebkura komandas biedru palīdzība ir aizliegta. Braucējs ar labāko laiku tiek paziņots par uzvarētāju.

Sacensību reljefs
-----------------

ITT sacensības parasti notiek relatīvi līdzenā reljefā. Pasaules čempionātā riteņbraukšanā ITT sacensības vienmēr notiek līdzenā reljefā. Tomēr ir arī vairākas sacensības, kuras notiek pret kalnu, kā, piemēram, 2004. gada *Tour de France* bija individuālā brauciena posms, kurā bija iekļauts leģendārais *L'Alpe d'Huez* kāpums Alpos.
Indo-grieķu ķēniņa Menandra iebrukumi Ziemeļindijā (ap 165.—130. gadā p.m.ē.).
**Indo-grieķu ķēniņvalsts**, indiešu avotos **Jāvanarādža** ("Joniešu valsts") ir vēsturiski nosacīts apzīmējums valstij ar hellēnisma un budisma kultūru, kas pastāvēja tagadējās Afganistānas, Pakistānas un Ziemeļindijas teritorijā no aptuveni 180. gada p.m.ē. līdz aptuveni 10. gadam p.m.ē. kad izveidojās Kušānu valsts.

Vēsture
-------

Ap 180. gadu p.m.ē. Grieķu Baktrijas valsts ķēniņš Demetrijs (grieķu: *Δημήτριος*) ieņēma Maurju impērijas rietumu daļu (Indas baseinu) un viņa pēcnācējs ķēniņš Menandrs (*Μένανδρος*) karoja ar Senās Indijas valdniekiem un nodibināja valsti, kas tiek dēvēta par Indo-grieķu ķēniņvalsti. Pirmā valsts galvaspilsēta bija Sagala (mūsdienu Pendžābas provinces ziemeļos Pakistānā). Pēdējais indo-grieķu ķēniņš bija Antialkīds (*Αντιαλκίδας*), kas valdīja no 115. līdz 95. gadam p.m.ē.
Ap 80. gadu p.m.ē. indo-grieķu valsti pakļāva skitu ķēniņš Maues (*Μαύης*), par galspilsētu kļuva Takšašila (mūsdienu Taksila).

* Indo-Baktrijas ķēniņa Demetrija portrets ar ziloņgalvas ķiveri, kas norāda uz Indijas iekarojumiem
* Indo-grieķu ķēniņa Menandra portrets ar uzrakstiem grieķu un indiešu pāli rakstā
* Indo-grieķu ķēniņa Antialkidas portrets
* Skitu ķēniņš Maues uz zirga

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Indo-grieķu ķēniņvalsts*** |
**Baltkrievijas anteklīze** (**Baltkrievijas-Lietuvas izcilnis**, **Mazūrijas-Baltkrievijas anteklīze**) ir liela tektoniska struktūra Austrumeiropas platformas rietumu daļā, kur kristāliskais pamatklintājs ieguļ tuvu Zemes virspusei. Anteklīze aizņem Baltkrievijas teritorijas centrālo un ziemeļrietumu daļu, tai piegulošās Latvijas un Lietuvas teritorijas, kā arī Polijas ziemeļaustrumus. Pamatnē tiek izdalīta pēc -500 m izohipsas, bet velves daļā pēc -300 m izohipsas. Izstiepta austrumu-rietumu virzienā 350 km garumā, un 40-120 km platumā (ieskaitot nogāzes, izmēri ir ~400x500 km). Robežojas dienvidos ar Podļasas-Brestas ieplaku, Poļesjes sedlieni un Pripetes ielieci, austrumos un ziemeļaustrumos ar Žlobinas sedlieni un Oršas ieplaku, ziemeļos ar Latvijas sedlieni, ziemeļrietumos ar Baltijas sineklīzi un rietumos ar Varšavas ieplaku.

Anteklīze veidojās laikā no vēlā proterozoja līdz kvartāram ieskaitot. Velves daļā kristāliskais pamatklintājs ieguļ absolūtajās vērtībās no -50 līdz +87 m, nogāzēs nolaižas 500-700 m dziļumā, bet rietumos 1,5 līdz 2 km dziļi. To veido arhaja un apakšproterozoja metamorfie (gneisi, granītgneisi, migmatīti, dzelzs silikātu metabazīti), ultrametamorfie un magmatiskie ieži.

Nogulumiežu segu veido augšproterozoja, paleozoja un mezozoja-kainozoja ieži. Baltkrievijas anteklīzes piepaceltāko daļu veido Centrālbaltkrievijas masīvs, kuru klāj tikai neogēna un kvartāra nogulumi. Baltkrievijas anteklīze iekļauj sevī sīkākas tektoniskās struktūras — apklātus pamatklintāja pacēlumus (Bobovņanskas, Bobruiskas, Viļejkas, Ivacevičas, Mazūrijas), Voložinskas grābenu un Baltijas un Pieoršas monoklināles.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 127. lpp.
Šis raksts ir par 1793. gadā dzimušo Austrijas valdnieku no Hābsburgu dinastijas. Par 1503. gadā dzimušo Austrijas valdnieku no Hābsburgu dinastijas skatīt rakstu Ferdinands I Hābsburgs (Svētās Romas imperators).

**Ferdinands I** (vācu: *Ferdinand I.*; dzimis 1793. gada 19. aprīlī, miris 1875. gada 29. jūnijā) bija Hābsburgu dinastijas Austrijas imperators un arī attiecīgo Hābsburgu īpašumu (Bohēmijas, Ungārijas utt.) monarhs. Sāka valdīt pēc tēva Franča II nāves. Iespējams, vecāku ģenētiskā tuvuma dēļ Ferdinandam bija iedzimta fiziska un garīga mazspēja, kā arī viņš sirga ar epilepsiju, tāpēc nebija spējīgs patstāvīgi pārvaldīt valsti. Austrijas vēsturē iegājis ar teicienu "Es esmu ķeizars un gribu knēdeļus" (*Ich bin der Kaiser und ich will Knödel*). Tomēr oficiāli Ferdinands nebija pasludināts par nespējīgu valdīt, tāpēc valdību vadīja reģentu padome.

Sākoties 1848. gada revolūcijai, Ferdinands I atteicās no troņa par labu brālēnam Francim Jozefam I, kurš pēc tam valdīja līdz pat Austroungārijas sabrukumam. Pēc atteikšanās no troņa Ferdinads I līdz savai nāvei dzīvoja Prāgā Hradčanu pilī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ferdinands I Hābsburgs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

| Karaliskie tituli |
| --- |
| Priekštecis: **Francis II Hābsburgs**  |  **Austrijas imperators** 1835 — 1848 | Pēctecis: **Francis Jozefs I**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 27865600
* LCCN: no93011939
* ISNI: 0000 0001 2125 5254
* GND: 118686747
* SELIBR: 210484
* SUDOC: 08299174X
* BNF: cb15883649m (data)
* ULAN: 500354224
* NLA: 35958444
* NKC: jn20000700516
* CiNii: DA10180135

 |

 |
**Feodora Samanska iela** ir iela Rīgā, Latgales priekšpilsētā Maskavas forštatē. Iela sastāv no 2 braukšanas joslām ar asfaltbetona segumu. Feodora Samanska iela sākas krustojumā ar Krasta ielu un beidzas krustojumā ar Mazo Krasta ielu pie Grebenščikova vecticībnieku lūgšanu nama. Kopējais ielas garums ir 233 metri. Feodora Samanska ielā ir tikai viena celtne — autosalons "Nippon Auto" (Krasta ielā 42).

Iela nosaukta Feodora Samanska — vecticībnieku draudzes mācītāja, pēc kura iniciatīvas 1760. gadā tika likti pamati pirmajam vecticībnieku dievnamam Rīgā — vārdā.

Ielu savienojumi
----------------

Feodora Samanska iela ir savienota ar šādām ielām:

* Krasta iela;
* Mazā Krasta iela.

Skatīt arī
----------

* Maskavas forštate

Atsauces
--------

1. 1 2  «Rīgas ielu pamatlielumi» (XLS). *Atvērtie dati*. Rīgas dome. 2016. gada 1. janvārī. Skatīts: 2016. gada 14. augustā.
2. ↑  Jaunizveidotu ielu Rīgā nosauc Feodora Samanska vārdā jauns.lv

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu F |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| F | 
* Fazānu
* Feodora Samanska
* Festivāla
* Firsa Sadovņikova
* Flotes
* Foreļu
* Franča Trasuna
* Friča Brīvzemnieka
* Fridriha Candera
* Fridriķa

 |

 |

Koordinātas: 56°56′10″N 24°08′21″E﻿ / ﻿56.9361°N 24.1391°E﻿ / 56.9361; 24.1391
**Pauls Aleksandrs fon Hampelns** (vācu: *Paul Alexander von Hampeln*, 1843—1927) bija vācbaltiešu ārsts, Rīgas pilsētas slimnīcas iekšķīgo slimību nodaļas virsārsts (1878—1899).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1843. gada 30. oktobrī Rīgā muitas ierēdņa Georga fon Hampelna un viņa sievas Otīlijas, dzimušas Hardenakas, ģimenē,
Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā, studēja Tērbatas universitātes medicīnas fakultātē (1863—1865, 1866—1868). 1869. gadā Tērbatā aizstāvēja medicīnas zinātņu doktora (*Dr.med.*) disertāciju par acs varavīksnenes anatomiju un papildinājās Getingenes (1869—1870) un Vīnes (1870) universitāšu klīnikās.

1870. gadā Dr. Hampelns sāka strādāt Rīgā, 1871. gada holeras epidēmijas laikā bija pagaidu hospitāļa ārsts, Krievu—turku kara (1877—1878) laikā bija Sarkanā Krusta pagaidu hospitāļa ārsts.
No 1878. līdz 1899. gadam viņš vadīja Rīgas pilsētas slimnīcas iekšķīgo slimību nodaļu, līdztekus bija Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1886—1888).

Miris 1927. gada 15. decembrī Rīgā.

Biedrības
---------

* Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1886—1888), goda biedrs (1913)
* Vidzemes ārstu biedrības goda biedrs (1914)

Darbi
-----

* Ein Beitrag zur Anatomie der Iris. (*Dr. med.* disertācija, 1869)
* Die Behandlung seröser und eitriger pleuritischer Exsudate. Riga, Moskau, Odessa: J. Deubner, 1879
* Zur Symptomatologie und Diagnose der primären malignen Lungentumoren. Mitt. Med. u. Chir. 31 (1918/19), 672-718

Atsauces
--------

1. ↑  virtuālā enciklopēdija „100 nozīmīgas personas Latvijas medicīnas vēsturē"
**Baltiņu ezers** (saukts arī **Teikura ezers**, **Teikuru ezers**) ir dabīgs saldūdens ezers Jēkabpils novada Kūku pagastā. Ezers atrodas 6 km no Jēkabpils. Ezers ietilpst dabas parka "Laukezers" teritorijā.

Raksturojums
------------

Baltiņu ezers ir makrofītu ezers, 90% ezera platības aizņem iegrimušais augājs, konstatētas 15 ūdensaugu sugas, kuru vidū ir minamas dižo aslapju audzes, niedres, kosas, hāras, glīvenes un vilkvālītes un lēpes. Ūdens apmaiņas periods ir 0,1 gads. Ezera krastu slīpums ir zems un pieejams, ezera dibens dūņains. No ezera iztek 1965. gadā izrakts grāvis uz Daugavas pieteku, kas ietek Daugavā. Ezeram nav peldvietas. Ezerā atrodas sīka sala, uz kuras dzīvo bebri, kuru darbība ir apdraudējums ezeram, vienlaicīgi to darbības rezultātā ir paaugstinājies ūdens līmenis. Ezera ūdens ir dzidrs, tas caurredzams līdz gruntij. Ekoloģiskā kvalitāte ir augsta. Ezerā mīt galvenokārt karūsas, sastopamas arī līdakas, līņi un asari.

Ārējās saites
-------------

* www.krustpils.lv[novecojusi saite]
* www.ezeri.lv

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze
2. ↑  Kūku pagasta teritorijas plānojums[novecojusi saite]
3. ↑  Kūku pagasta terit. plānojums[novecojusi saite]
4. ↑  www.ezeri.lv
**Trākši** jeb **Trakši** ir apdzīvota vieta Praulienas pagasta centrālajā daļā. Atrodas 7 km attālumā no pagasta centra Praulienas, 12 km attālumā no novada centra Madonas, 178 km no Rīgas, Ilgas upītes krastos.

Vēsture
-------

Trākšu vietā jau 16. gs. meža ielokā atradies ciems, kuru sauca par Dzinteli jeb Zinteli, kurš gadsimta beigās ir pievienots Praulienas muižai. Jau 1839. gadā caur Trākšiem ir vedis ziemas ceļš no Praulienas, caur Balto purvu uz Saikavu. Blakus viens otram Ilgas krastos atradušies Zinteles un Trākšu ciemi. 19. gs. 60. gados, sākoties zemes izpirkšanai, Trākšu apkārtnē sākās vecsaimniecību izveide. 

1940. gadā Praulienas pagasta piensaimniecības biedrība "Kate" vecās pienotavas vietā sāka jaunas pienotavas būvi, kura tika pabeigta 1951. gadā. 1971. gadā atklāta graudu kalte. Līdz 20. gs. 70. gadiem Trākši atradās Toces ciema teritorijā. 70. gados Trākši ir atradušies Lazdonas ciemā, līdz beidzot tie tika pievienoti Praulienas ciemam. Padomju laikā Trākšos atradās bibliotēka un veikals.

Ievērojami cilvēki
------------------

* Jānis Medenis (1903-1961), dzejnieks un atdzejotājs. Latviešu Konversācijas vārdnīcas redakcijas atbildīgais sekretārs (1921-1937).

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Praulienas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Baltiņi
* Būdāni
* Kaļpi
* Kamatauskas
* Lazdona 1
* Lūza
* Prauliena
* Saikava
* Silkaļpi
* Skaistkalni
* Slavieši
* Trākši
* Vecpoļi
* Vecsaikava

 |

 |
**Mīliga-Hofmaņa kalni** (vācu: *Mühlig-Hofmann-Gebirge*, norvēģu: *Mühlig-Hofmannfjella*) ir ap 130 km gara un līdz 30 km plata kalnu grēda Karalienes Modas Zemē Antarktīdā. Stiepjas no Orvina kalniem austrumos līdz Jelsvika kalniem rietumos. Atrodas ap 190 km uz dienvidiem no okeāna piekrastes (Princeses Martas krasts), kuru klāj Fimbulisena šelfa ledājs. Augstākā virsotne ir Jēkulkirhjas kalns (3148 m).

Grēdu atklāja Vācijas antarktiskā ekspedīcija (1938-1939) un nosauca par godu gaisa satiksmes ministrijas ierēdnim Albertam Mīligam-Hofmanim (*Albert Mühlig-Hofmann*), kurš bija viens no ekspedīcijas atbalstītājiem.

Kopš 1993. gada pie Svarthamarena nunataka darbojas Norvēģijas vasaras polārstacija Tora. Pats nunataks ir noteikts par īpaši aizsargājamu dabas teritoriju.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Mīliga-Hofmaņa kalni
2. ↑  «Management Plan Antarctic Specially Protected Area No. 142». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 4. decembrī. Skatīts: 2011. gada 4. decembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 241194195
* SUDOC: 200527746

 |

 |
**Dženifere Toda** (angļu: *Jennifer Todd*) ir amerikāņu kinoproducente. Pēc vadošā amata atstāšanas uzņēmumā *Mark Gordon Company*, viņa pieņēma direktores amata darba piedāvājumu uzņēmumā *Pearl Street Films*, kas ir aktieru Bena Aflena un Meta Deimona producentu kompānija.

Biogrāfija
----------

### Karjera

Dženifere Toda kā producente ir piedalījusies visās trīs "Ostins Pauerss" sērijas filmās, kā aŗī filmās "Netīrā nauda" (*Boiler Room*), "Mans mīļākais mīļākais" (*Prime*), "Meklēju suņumīli "(*Must Love Dogs*) un "Memento", par kuru viņa saņēma *Independent Spirit* balvu par producēšanu. Dženifere pārsvarā strādā kopā ar savu māsu Sjūzanu Todu, kas arī ir kinoproducente.

Tāpat Toda ir arī producējusi Džūlijas Teimores filmu "Pāri Visumam" (*Across the Universe*), ar Evanu Reičelu Vudu un Džimu Stērdžesu galvenajās lomās, kā arī Grifina Dana filmu "Gadījuma vīrs" (*The Accidental Husband*) ar Umu Tūrmani, Kolinu Fērtu un Džefriju Dīnu Morganu galvenajās lomās. 2010. gadā Toda kopā ar Ričardu Zanuku producēja Tima Bērtona filmu "Alise Brīnumzemē" ar Helēnu Bonemu Kārteri, Annu Hetaveju, Miju Vašikovsku un Džoniju Depu galvenajās lomās.

Toda ir Kino mākslas un zinātnes akadēmijas, kā arī Televīzijas mākslas un zinātnes akadēmijas locekle.

### Privātā dzīve

Dženiferai Todai kopā ar vīru aktieri Krisu Mesinu ir divi bērni.

Apbalvojumi un nominācijas
--------------------------

Toda tika izvirzīta *Emmy* balvai par HBO televīzijas filmas *If These Walls Could Talk 2* producēšanu, un ieguva *Lucy* balvu nominācijā "Sieviete kinoindustrijā".

"Memento" tika nominēta 74. Kinoakadēmijas balvai divās nominācijās un ieguva trīs Independent Spirit balvas

"Pāri Visumam" (*Across the Universe*) tika nominēta 80. Kinoakadēmijas balvai kategorijā "Labākie kostīmi", un izvirzīta divām Zelta globusa balvām.

Atsauces
--------

1. ↑  «Jennifer Todd Named President of Ben Affleck and Matt Damon's Production Co.». The Hollywood Reporter. 2011. gada 17. novembris. Skatīts: 2012. gada 29. augusts.
2. ↑  IMDB: Alice in Wonderland
3. ↑  «Past Recipients». Wif.org. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 30. jūnijā. Skatīts: 2012. gada 29. augusts.
4. ↑  IMDB Memento

Ārējās saites
-------------

* 

* *IMDb* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 49393261
* LCCN: n95118054
* ISNI: 0000 0000 5937 6214
* SUDOC: 050796089
* BNF: cb13595009m (data)
* BNE: XX1558787

 |

 |
**Trīna Narva** (igauņu: *Triin Narva*; dzimusi 1994. gada 12. novembrī Tallinā) ir Igaunijas FIDE meistare šahā (2016).

Biogrāfija
----------

Igaunijas šaha meistaru Borisa Ritova (1937–1987) un Merikes Ritovas (1936) mazmeita. Trīnas tēvs ir FIDE šaha meistars Jāns Narva (1958), bet māte ir FIDE šaha meistare Regīna Narva (1970). Arī jaunākā māsa Maija Narva (1999) ir šaha meistare.

No 2004. līdz 2011. gadam divpadsmit reizes uzvarējusi Igaunijas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma kategorijās (U10, U12, U14, U16, U18). No 2003. līdz 2012. gadam piedalījusies Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. Labāko rezultātu sasniegusi 2012. gadā, kad ieņēmusi 3. vietu Eiropas junioru šaha ātrspēles čempionātā U18 vecuma grupā. Igaunijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 3 sudraba (2010, 2011, 2012) un 3 bronzas (2009, 2014, 2020) medaļas. 2010. gadā uzvarējusi Igaunijas sieviešu šaha ātrspēles un ātrā šaha čempionātos. 2023. gadā izcīnījusi bronzas medaļu Igaunijas sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Igaunijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2010-2016). Interesanti, ka 2014. un 2016. gadā Pasaules šaha olimpiādēs spēlējusi kopā ar māti Regīnu un māsu Maiju.

2013. gadā ar zelta medaļu beigusi Tallinas Gustava Ādolfa ģimnāziju.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Chess Profile: Narva, Jaan
2. ↑  Triin Narva
3. ↑  12th individual European youth chess blitz championship
4. ↑  Eesti naiste meistrivõistlused males 2020
5. ↑  Triin Narva
6. ↑  57. Ilmar Raua mälestusturniir males / Eesti meeste/open ja naiste meistrivõistlused 2023, Viljandi 02.07. - 09.07.
7. ↑  57th Ilmar Raud Memorial Tournament. Estonian Men's/Open, Women's, U20 and G20 Championships 2023
8. ↑  Women's Chess Olympiads :: Triin Narva
9. ↑  Kuld- ja hõbemedalistid

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
**Trīs krusti** (lietuviešu: *Trys kryžiai*, poļu: *Góra Trzykrzyska*) ir piemineklis trīs krustu izskatā, kas atrodas Viļņas pilsētā uz ziemeļaustrumiem no Viļņas vecpilsētas. 

Krusti uzcelti par godu leģendāriem septiņiem franciskāņu brāļiem, kuriem kalna galā pilsētas pagānu iedzīvotāji esot nocirtuši galvas. Leģenda pazīstama no 16. gadsimta. 17. gadsimta sākumā kalna galā tika uzcelti trīs koka krusti, kas kļuva par pilsētas ainavas sastāvdaļu. Tā kā koka krustus vajadzēja periodiski mainīt, 1916. gadā tika uzstādīti betona krusti pēc arhitekta Antonija Vivulska projekta. 1950. gadā padomju varas iestādes krustus aizvāca, tie atjaunoti 1989. gadā. 

Piemineklis bija attēlots 50 litu banknotē. Pie tā atrodas neliela skatu platforma.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Trīs krusti***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 7651154260491124480001

 |

 |
**Maurīcijas krīnija** (*Crinum mauritianum*) ir amariļļu dzimtas suga, kas endēma Maurīcijai. Krīniju ģintī ietilpst aptuveni 105 sugas, un tā apvieno ļoti krāšņa un neparasta izskata tropu-subtropu apgabalu lilijveidīgos.

Nosaukums
---------

Maurīcijas krīnija Pamplemuses botāniskajā dārzā
Ģints nosaukums *Crinum* atvasināts no grieķu vārda *krinon* ("baltā lilija").

Izplatība
---------

Lai arī suga plaši izplatīta Maurīcijas dārzos, dabā tā ir ļoti reta. Krīniju kādu laiku uzskatīja par izmirušu, līdz 1973. gadā kalnainā apvidū no jauna atklāja vairākus stādus.

Apraksts
--------

Lapas garas, veselas, ar gludu malu, novietotas blīvās piezemes rozetēs, tāpēc augam iztrūkst iegarens stublājs. Dzīsla paralēla lapas aprisei un stiepjas no tās pamatnes līdz galam.

Zieds balts, ar 6 vainaglapām. Putekšņlapas garas, izvirzītas ārpus vainaglapām, ceriņkrāsas kātu un apputeksnēšanās laikā ar dzeltenu putekšnīcu.

Atsauces
--------

1. ↑  National Center for Biotechnology Information: Taxonomy Browser, Crinum mauritianum
2. ↑  World Checklist of Selected Plant Families: Crinum
3. 1 2  «National Tropical Botanical Garden: Crinum mauritianum». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 24. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 31. martā.
4. ↑  The Native Plants and Animals of Mauritius. The Mauritius Wildlife Foundation. ISBN 978-999493802-5, page 38.
**"Viņš, viņa un bērni"** ir 1986. gadā Latvijas PSR Rīgas Kinostudijā uzņemta televīzijas spēlfilma. Filmas režisori ir Oļegs Rozenbergs un Oļģerts Dunkers.

Sižets
------

Lirisks stāsts par divu vienkāršu cilvēku mīlestību, kuriem jau pāri četrdesmit, dzīvo vienā mikrorajonā. Viņš - meteorologs, kas piestrādā par tehnisko tulku vienā no izdevniecībām. Pēc sievas traģiskās bojāejas, dzīvo kopā ar dēlu, kurš mācās desmitajā klasē. Viņa - mākslinieciskā darbiniece kultūras un atpūtas parkā. Šķīrusies, meita mācās vienā klasē ar viņa dēlu.

Draugi un darba kolēģi dažādi izturas pret viņu mīlas romānu. Vieni atbalsta, otri - nē. Varoņu bērni arī greizsirdīgi seko vecāku vēlmei izveidot jaunu ģimeni.

Lomās
-----

* Lilita Ozoliņa — *Valērija Sņežkova*
* Vitālijs Solomins — *Vjačeslavs Mihailovičs*
* Ikars Samardžijevs — *Saša*
* Andra Gulbe — *Aņa*
* Pēteris Liepiņš — *Viktors*
* Gunta Virkava — *Zina*
* Helēna Romanova — *vecmāmiņa*
* Elita Krastiņa — *Tamāra*

Epizodēs
Osvalds Bērziņš, Vaironis Jakāns, Juris Rijkuris

Filmēšanas grupa
----------------

* Režisori — Oļegs Rozenbergs un Oļģerts Dunkers
* Scenārija autori — Oļegs Koļesņikovs un Romāns Furmans
* Operators — Mārtiņš Kleins
* Mūzikas autors — Ivars Vīgners

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* filmas.lv
* Kino - teatr. ru
**Maurīcijas gredzenkakla papagailis**, arī **Maurīcijas raibpapagailis** (*Psittacula echo*) ir papagaiļveidīgo suga, kas endēma Maurīcijas salai.

20. gadsimta 80. gados šis gredzenkakla papagailis atradās uz pilnīgas izmiršanas robežas, un to paglāba veiksmīgi īstenotā aizsardzības programma.

Izskats
-------

Ķermeņa garums 36 cm. Zaļais papagailis ārēji līdzīgs radniecīgajam un Maurīcijā introducētajam Krāmera papagailim, ar ko tas nereti tiek sajaukts. Maurīcijas sugai īsāka aste, un apspalvojumam intensīvāka smaragdzaļa nokrāsa. Tēviņam ap kaklu melns un rožaini sārts gredzens, knābis — sarkans. Mātītēm knābis melns.

Reinjonas gredzenkakla papagaiļa zīmējums, 1779. gads

Izplatība
---------

Sastopams Melnās upes aizas nacionālajā parkā Maurīcijas dienvidrietumos. Ap 1770. gadu no Reinjonas salas izzuda Reinjonas gredzenkakla papagailis (*Psittacula eques*), kas piederēja Maurīcijas sugai vai pārstāvēja tā pasugu.

Barība
------

Pārtiek no augļiem, sēklām, pumpuriem, ziediem, jauniem zariņiem, arī mizas un sulas.

Aizsardzība
-----------

Ap 1980. gadu Maurīcijas gredzenkakla papagailis bija gandrīz izmiris, un savvaļā dzīvoja nedaudz vairāk nekā 10 šīs sugas pārstāvju. Izmiršanas cēloņi bija invazīvās sugas kā krabjēdāji makaki (*Macaca fascicularis*) un melnās žurkas, kas postīja ligzdas. Kopš aptuveni 1500. gada kolonizācijas gaitā Maurīcijas meži ir gandrīz izzuduši un mūsdienās klāj mazāk nekā 2% no salas teritorijas. Dramatiskā vietējās veģetācijas samazināšanās nopietni iedragāja arī vietējo endēmo dzīvnieku populācijas.

Džeralda Darela dibinātā Maurīcijas savvaļas fonda sekmīgi īstenotās programmas rezultātā Maurīcijas gredzenkakla populācija pārsniedz 600 putnus, un Sarkanajā grāmatā no kritiski apdraudētas tā ierindota apdraudēto sugu sarakstā.

Atsauces
--------

1. ↑  Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Zinātne. 1981
2. 1 2  The Native Plants and Animals of Mauritius. The Mauritian Wildlife Foundation. ISBN 978-999493802-5

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Maurīcijas gredzenkakla papagailis***.
* *Psittacula echo* BirdLife International, Sarkanā grāmata
* Maurīcijas gredzenkakla papagailis, *World Parrot Trust*
* *Psittacula parakeet*, foto

Literatūra
----------

* Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Zinātne. Rīga. 1981
* Your guide. Durrell Wildlife Conservation Trust. *"Following this success the breading programme for the echo parakeet has therefore been based entirely in Mauritius. Once down to some 12—15 birds, the population of echo parakeets is increasing well and its now over 400."* page 19
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Emīla Dārziņa iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Emīla Dārziņa iela** ir iela Jūrmalā, Ķemeru apkaimē. Emīla Dārziņa ielas sākums sastāv no diviem posmiem. Pirmais posms sākas krustojumā ar Tukuma ielu, bet otrais posms sākas krustojumā ar Robežu ielu. Abi posmi saplūst pie Rucavas ielas. Emīla Dārziņa iela beidzas krustojumā ar Tūristu ielu. Kopējais ielas garums ir 1135 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu.

Emīla Dārziņa ielā satiksmes kustība lielākoties norit divās joslās; izņēmums ir atsevišķs posms no Robežu ielas līdz Rucavas ielai, kur satiksmes kustība notiek vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Emīla Dārziņa iela ir savienota ar šādām ielām:

* Robežu iela (T veida krustojums)
* Tukuma iela (T veida krustojums)
* Senatnes iela
* Rucavas iela
* Bišu iela
* Katedrāles iela
* Veselības iela (T veida krustojums)
* Gleznotāja Miervalža Ķemera gatve (T veida krustojums)
* Tūristu iela (ielas turpinājums)

Sabiedriskais transports
------------------------

Pa Emīla Dārziņa ielu kursē 5. mikroautobuss un 6. autobuss.

Skatīt arī
----------

* Ķemeri

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu E |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| EĒ | 
* Edinburgas prospekts
* Eduarda Veidenbauma
* Eglaines
* Egļu
* Eiženijas
* Emelīnas
* Emīla Dārziņa
* Emīlijas
* Engures
* Enkuru
* Ērgļu
* Ernesta Birznieka-Upīša
* Ernesta
* Ezeru
* Ežu

 |

 |
**Dīters Morloks** (vācu: *Dieter Mohrlok*; 1938. gada 4. novembris Štutgarte — 2010. gada 2. marts Štutgarte) bija Vācijas starptautiskais meistars šahā (1969).

Biogrāfija
----------

1956. gadā kļuvis par Vācijas Federatīvās Republikas jauniešu šaha čempionu. 1958. gadā uzvarējis Bādenes-Virtembergas federālās zemes šaha čempionātā. No 1959. līdz 1976. gadam sešas reizes iekļuvis Vācijas Federatīvās Republikas šaha čempionātu finālos. 1962. gadā uzvarējis prestižajā Vācijas šaha kausā *Dähne-Pokal*. Divas reizes uzvarējis Vācijas šaha bundeslīgā: 1968. gadā ar komandu *Stuttgarter SF* un 1978. gadā ar komandu *Königsspringer Frankfurt*. Par panākumiem turnīros FIDE 1969. gadā Morlokam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Pārstāvējis Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (1962-1964, 1970, 1976). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1964) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1977. gadā;
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 5 reizes (1962-1964, 1971, 1974). Komandu vērtējumā izcīnījis 3 zelta (1962, 1963, 1964) medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1971) medaļu.

No 1950. gadu vidus piedalījies korespondencšaha turnīros. Pārstāvējis Vāciju 1. un 2. Eiropas komandu korespondencšaha čempionātā. 1992. gadā uzvarējis Eiropas individuālajā korespondencšaha čempionātā. Par panākumiem turnīros Starptautiskā Korespondencšaha federācija (ICCF) 1986. gadā Morlokam piešķīrusi starptautiskā korespondencšaha meistara (ICM), bet 1999. gadā - starptautiskā korespondencšaha lielmeistara (CGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Dieter Mohrlok
2. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Dieter Mohrlok
3. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Dieter Mohrlok

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
**Cinka hidroksīds** ir viens no tipiskajiem amfotērajiem hidroksīdiem. Zn(OH)2 ir bezkrāsaina kristāliska viela — sīki, gari, prizmatiski kristāli. Cinka hidroksīdam pazīstamas 5 polimorfās modifikācijas, no kurām stabila ir tikai rombiskās singonijas modifikācija. Praktiski nešķīst ūdenī un etanolā.

Iegūšana
--------

Iegūst, iedarbojoties ar sārmiem uz šķīstošajiem cinka sāļiem:

ZnCl2 + 2NaOH → Zn(OH)2 +2NaCl
Zn(NO3)2 + 2KOH → Zn(OH)2 +2KNO3
Lai laboratorijā iegūtu tīru amorfu cinka hidroksīdu, to izgulsnē ar KOH šķīdumu no cinka nitrāta šķīduma, ņemot nitrātu nelielā pārākumā. Ja pārākumā ir sārms, vai arī, ja lieto cinka hlorīdu vai sulfātu, nogulsnes veidojas nepietiekami tīras. Lai iegūtu cinka hidroksīda kristālus, cinka sulfāta šķīdumu lēni pilina KOH šķīdumā, kamēr šķīdums kļūst duļķains. Iemetot tajā sīku Zn(OH)2 kristāliņu, nogulsnes izkrīt rupju kristālu veidā.

Īpašības
--------

Cinka hidroksīdam ir amfotēras īpašības ar bāziskuma pārsvaru. Iedarbojoties ar skābēm, notiek neitralizācijas reakcija un veidojas cinka sāļi:

Zn(OH)2 + 2HCl → ZnCl2 + 2H2O
Zn(OH)2 + 2H2SO4 → ZnSO4 + 2H2O
Veido sāļus arī ar skābajiem oksīdiem:

Zn(OH)2 + CO2 → ZnCO3 + H2O
Ar amonjaka pārākumu veido komplekso savienojumu, kas satur tetraamīncinka katjonu:

Zn(OH)2 + 4NH3 → [Zn(NH3)4](OH)2
Šādus savienojumus dēvē arī par cinka amonjakātiem.

Iedarbojas arī ar sārmiem, kausējumā veidojot cinkātus:

Zn(OH)2 + 2NaOH → Na2ZnO2 + 2H2O
Savukārt sārma ūdens šķīdumā veidojas kompleksie tetrahidroksocinkāti:

Zn(OH)2 + 2NaOH → Na2[Zn(OH)4]
Tādēļ, iegūstot cinka hidroksīdu, sārms nedrīkst būt pārākumā, citādi izkritušās Zn(OH)2 nogulsnes pēc tam izšķīst. Šo īpatnību var izmantot cinka jonu konstatēšanai šķīdumā, tomēr līdzīgi reaģē arī alumīnija vai svina savienojumi. Atšķirībā no alumīnija vai svina, cinka hidroksīds izšķīst arī ožamajā spirtā.

Karsējot cinka hidroksīds sadalās:

Zn(OH)2 → ZnO + H2O
Tas pamazām sāk zaudēt ūdeni jau pie 100 °C.

Izmantošana
-----------

Cinka hidroksīdu izmanto citu cinka savienojumu, galvenokārt sāļu, iegūšanai.

Atsauces
--------

1. 1 2  Карякин Ю. В. Ангелов И. И. *Чистые химические вещества*. Москва : Химия, 1974, 399. lpp. (krieviski)
2. ↑  Г. Реми. *Курс неорганической химии.* Том II. Москва, Издательство иностранной литературы, 1966, 468. lpp. (krieviski)
**Dīters Grau** (*Dieter Grau*; dzimis 1913. gada 24. aprīlī, miris 2014. gada 17. decembrī) bija vācu raķešu konstruktors, kurš darbojies raķešbūves jomā nacistiskās Vācijas, vēlāk ASV labā.

Otrā pasaules kara laikā Dīters Grau darbojās Vernera fon Brauna grupā, kura izstrādāja raķeti *V-2*. Pēc kara viņš kopā ar citiem vācu speciālistiem nokļuva ASV, kur turpināja darboties raķešbūves jomā.
No 1946. gada Grau piedalījās *V-2* izmēģinājumos. 
1950. gadā vācu raķešu zinātnieku grupa tika pārvietota uz Alabamu, Redstonas Arsenālu. Rezultātā tika izveidota raķete *Redstone*.
Vēlāk viņš sāka strādāt NASA Māršala kosmisko lidojumu centrā, kur tika izstrādātas raķetes *Saturn I* un *Saturn V*.
1973. gadā Garu atvaļinājās no NASA, bet palika dzīvot Hantsvilā.

Atsauces
--------

1. ↑  Dieter Grau, one of the last members of Wernher von Braun's German rocket team, dead at 101 Advance Digital, 2014-12-17

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dīters Grau*** |
**Joanna Pjasecka** (poļu: *Joanna Agnieszka Piasecka*, meitas uzvārds — **Urbaņska** (*Urbańska*); dzimusi 1971. gada 24. maijā) ir bijusī poļu džudiste un brīvā stila cīkstone, 1997. gada pasaules čempione.

Biogrāfija
----------

Sākumā Joanna Pjasecka nodarbojās ar džudo. Eiropas junioru džudo čempionātos 1987. gadā viņa ieguva bronzas medaļu, 1988. gadā kļuva par čempioni. 1992. gadā viņa uzvarēja arī Polijas pieaugušo čempionātā, 1996. gadā ieguva otro, 1987. 1988. 1989. 1991. un 1995. gadā trešo vietu.

Vēlāk viņa pārgāja uz brīvo cīņu. Viņas lielākais panākums bija zelta medaļas izcīnīšana 1997. gada pasaules čempionātā Klermonferānā svara kategorijā līdz 51 kg. Viņa bija arī 1996. gada Eiropas čempionāta Oslo bronzas medaļniece svarā līdz 50 kg. Viņa arī ieņēma 8. vietu šajā svara kategorijā 1996. gada pasaules čempionātā un 5. vietu 1997. gada Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 51 kg.

Viņa bija Polijas čempione svara kategorijā līdz 50 kg 1996. gadā un svara kategorijā līdz 51 kg 1997. un 2004. gadā, kā arī bronzas medaļniece svara kategorijā līdz 51 kg 2003. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Andrzej Głaz, Jerzy Lipski, Jan Żurawski, Jerzy Chełmecki, Janusz Tracewski. *Historia polskich zapasów 1922–2012* (poļu). Warszawa : Polski Związek Zapaśniczy, 2012. 309. lpp. ISBN 978-83-62045-13-6. Skatīts: 2020-04-29.
2. ↑  «*Karta zawodnika: Joanna Urbańska*» (poļu). mistrzjudo.pl. Skatīts: 2020-04-29.
3. ↑  «*Karta zawodnika: Joanna Piasecka*» (poļu). mistrzjudo.pl. Skatīts: 2020-04-29.
4. ↑  Andrzej Głaz, Jerzy Lipski, Jan Żurawski, Jerzy Chełmecki, Janusz Tracewski. *Historia polskich zapasów 1922–2012* (poļu). Warszawa : Polski Związek Zapaśniczy, 2012. 238 un 242–243. lpp. ISBN 978-83-62045-13-6. Skatīts: 2020-04-29.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils — Joanna Urbaņska (angliski)
* FILA profils (angliski)

* *JudoInside* profils (angliski)
**Rusudana Goletiani** (gruzīnu: რუსუდან გოლეთიანი, angļu: *Rusudan Goletiani*; dzimusi 1980. gada 8. septembrī Suhumi) ir Gruzijā dzimusi starptautiskā lielmeistare šahā (1999), kas kopš 2001. gada pārstāv ASV.

Biogrāfija
----------

1990. gadā uzvarējusi PSRS junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Bijusi Gruzijas junioru šaha čempione U14 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējusi Gruziju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījusi trīs zelta (Pasaules junioru šaha čempionātos: 1994. gadā - U14 vecuma grupā, 1995. gadā - U16 vecuma grupā, 1997. gadā - U18 vecuma grupā) un sudraba (Eiropas junioru šaha čempionātā 1998. gadā - U20 vecuma grupā).

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 2000. gadā 1. kārtā zaudējusi Nanai Joseliani, bet 2004. gadā 1. kārtā zaudējusi Korinai Peptanai.

2003. gadā Venecuēlā uzvarējusi Amerikas kontinenta valstu sieviešu šaha čempionātā, bet 2005. gadā šajā turnīrā izcīnījusi sudraba medaļu. ASV sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi trīs medaļas: zelta (2005), sudraba (2006) un bronzas (2012).

Pārstāvējusi ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 3 reizes (2006-2008, 2012). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2008) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2008) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā Goletiani piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1999. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2009. gadā saņēmusi starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Transfers in 2001
2. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
3. ↑  2004 FIDE Knockout Matches
4. ↑  2° Torneio Continental Feminino 2003
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Rusudan Goletiani
6. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Rusudan Goletiani

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
***Petrol d.d.*** (pilns nosaukums ***Petrol, Slovenian Energy Company d.d. Ljubljana***) ir Slovēnijas enerģētikas uzņēmums. Tas ir viens no lielākajiem uzņēmumiem valstī un viens no lielākajiem degvielas izplatītājiem bijušajā Dienvidslāvijā. Galvenais birojs atrodas Ļubļanā. Uzņēmums dibināts 1947. gadā.

*Petrol* ir vairāk nekā 660 degvielas uzpildes stacijas Slovēnijā, Bosnijā un Hercegovinā, Horvātijā, Serbijā, Melnkalnē un Kosovā.

*Petrol* akcijas tiek kotētas Ļubļanas biržā (kods *PETG*). Lielākie akcionāri (2015. gada martā): valsts uzņēmums *Slovenska odškodninska družba* (19,75 %), *Češkoslovenska Obchodni bank, A.S.* (12,79 %), *Kapitalska Družba, d.d.* (8,27 %).

Vēsture
-------

Uzņēmums dibināts 1947. gadā ar nosaukumu ***Jugopetrol Ljubljana***. Tas nodarbojās ar degvielas tirdzniecību. 1952. gadā pārņemta Mariboras naftas pārstrādes rūpnīca.
1953. gada 17. martā uzņēmuma nosaukums mainīts uz ***Trgovsko podjetje Petrol v Ljubljani*** (saīsināti ***Petrol***). Tika izveidotas apkopes stacijas.
1962. gadā *Petrol* tika sadalīts 16 ekonomiskās vienībās.
1973. gadā uzņēmums reorganizēts.
1974. gadā izveidota struktūrvienība *TOZD Zemeljski plin*, kas nodarbojās ar dabasgāzi.

1995. gadā sākās *Petrol* privatizācijas process.
1996. gada 24. decembrī uzņēmums pārveidots par akciju sabiedrību ar nosaukumu ***Petrol, Slovenska naftna družba, d.d. Ljubljana***.
1997. gada 5. maijā sākās *Petrol* akciju kotēšana Ļubļanas biržā.
2000. gados *Petrol* paplašinājās, atverot jaunas stacijas un iegādājoties enerģētikas uzņēmumus Slovēnijā un citās Balkānu valstīs.

Atsauces
--------

1. ↑  Ownership structure
2. ↑  History 1945-1952

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Petrol*** |

* Oficiālā vietne
**Maurīcijas melnkoks** (*Diospyros tessellaria*), arī **Maurīcijas ebenkoks**, **melnais ebenkoks** ir melnkoku dzimtas suga, kas endēma Maurīcijai. Iespējams, tas ir Maurīcijā pazīstamākais koks, kas cieši saistīts ar šīs salas kolonizāciju.

Maurīcijas melnkoks ir viens no vērtīgākajiem melnkokiem pasaulē. Mūsdienās tas ir rets un stingri aizsargājams augs un viena no vienpadsmit Maurīcijai endēmām melnkoku sugām.

Nosaukums
---------

Maurīcijā pazīstams arī ar franču nosaukumu ***bois d' ébène noir*** ("tumšais ebenkoks") vai ***bois d' ebene noir feuilles*** ("ziedlapu tumšais ebenkoks").

Apraksts
--------

Maurīcijas melnkoka lapas.
Mūžzaļš koks, tā augstums var pārsniegt 15—20 m. Melno stumbru klāj gaiši ķērpju plankumi. Lapas biezas, ovālu vai iegarenu formu ar tumši zaļu virspusi un gaišu apakšpusi. Smaržīgie krēmkrāsas ziedi nelieli, ziedlapas ar biezu vaskas virskārtu. Zaļie olveida augļi mīksti un aromātiski. Sēklas tumši brūnas un iegarenas.

Apputeksnē putni un bites. No augļiem pārtika Maurīcijas augļēdājsikspārņi, kas nereti to sēklas izplatīja ievērojamā attālumā. Tomēr dažkārt tie ēda arī ziedus, ar ko negatīvi ietekmēja melnkoku reproduktīvās iespējas. Iespējams, melnā ebenkoka augļus lietoja uzturā dodo un citi salā izmirušie dzīvnieki.

Maurīcijas melnkoka cietā koksne tumšāka salīdzinājumā ar lielāko melnkoku sugu daļu, kas to padara vēl vērtīgāku.

Izplatība un veģetācija
-----------------------

Dažviet viens no valdošajiem kokiem mūžzaļos zemieņu mežos un augstieņu lietus mežos salas dienvidrietumu un austrumu nogāzēs.

Apdraudējums
------------

Pirms kolonizācijas 16. gadsimta sākumā Maurīciju klāja bieza veģetācija, taču selektīva melnkoku izciršana un mežu līšana zemkopības vajadzībām, ciematu un pilsētu veidošanai neatgriezeniski izmainīja Maurīcijas ainavu. Mūsdienās sākotnējie meži klāj mazāk nekā 2% no salas teritorijas un aptver ierobežotas kalnu nogāzes un dabas rezervātus. Atlikušos vietējos mežus apdraud invazīvie augi, kuri cīņā par ūdeni, gaismu un barības vielām izkonkurē Maurīcijas sugas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Integrated Taxonomic Information System (ITIS). Catalogue of Life: 26th August: *Diospyros tessellaria* Poir.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2016. gada 14. septembrī.
2. ↑  Tropicos: *Diospyros tessellaria* Poir.
3. ↑  National Center for Biotechnology Information (NCBI). Taxonomy Browser: Diospyros tessellaria
4. ↑  Kew Royal Botanic Gardens. World Checklist of Selected Plant Families: *Diospyros tessellaria*, Poir (1804).
5. 1 2  Diospyros tessellaria, Sarkanā grāmata
6. ↑  Welcome to the Mauritian Wildlife Foundation, Maurīcijas savvaļas fonds
7. 1 2  «Wildscreen Arkive: Black ebony (*Diospyros tessellaria*)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 29. augustā. Skatīts: 2016. gada 14. septembrī.

Literatūra
----------

* The Native Plants and Animals of Mauritius. The Mauritian Wildlife Foundation. ISBN 978-999493802-5
* Dodo. The Bird Behind the Legend. Alan Grihault. 2005. Mauritius. ISBN 99903-38-15-9
**Ruta Štelmahere** (dzimusi 1965. gada 11. janvārī Jelgavā) ir latviešu dzejniece un māksliniece.

Biogrāfija
----------

R. Štelmahere dzimusi un uzaugusi Jelgavā, kur beigusi Jelgavas 2. vidusskolu. Absolvējusi Latvijas Mākslas akadēmijas maģistratūru Vizuālās mākslas apakšnozarē, A. Naumova un K. Zariņa gleznošanas meistardarbnīcu (2001). No 1985. līdz 1988. gadam māksliniece noformētāja LLA "Vecauce". Kopš 1988. gada dzīvo Jēkabpilī. No 1988. līdz 1993. gadam pulciņu vadītāja Jēkabpils Skolēnu interešu namā. Kopš 1993. gada Jēkabpils mākslas skolas pedagoģe. Aktīvi piedalās izstādēs. 

Dzejoļu publikācijas kopš 1983. gada. Izdoti dzejoļu krājumi "Ieskaties sēklai acīs" (1998), "Klēpis" (2011, autores ilustrācijas) un "Krekls" (2016). Krājumam "Klēpis" piešķirta Literatūras gada balva dzejā, krājums "Krekls" tai nominēts.

Bibliogrāfija
-------------

* *Ieskaties sēklai acīs*. Rēzekne: Latgales kultūras centrs, 1998.
* *Klēpis*. Rīga: Mansards, 2011.
* *Krekls*. Rīga: Neputns, 2016.
* *Kalps*. Rīga: Neputns, 2021.

Atsauces
--------

1. ↑  Ruta Štelmahere.