recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Ipsilon Networks Inc.*** bija ASV uzņēmums, kurš nodarbojās ar ātrdarbīgu datortīklu iekārtu izstrādi. Dibināts 1994. gadā. Kopš 1997. gada Somijas uzņēmuma *Nokia* sastāvā.

*Ipsilon Networks* 1996. gadā izlaida tīkla komutatoru *IP Switch ATM 1600*, kas izmantoja esošo ATM aparatūru kopā ar pašu izstrādātu IP komutācijas protokolu IFMP (*Ipsilon Flow Management Protocol*).
Tas ļāva nosūtīt miljoniem pakešu sekundē salīdzinājumā ar esošajām tehnoloģijām, ar kurām varēja nosūtīt tikai simtiem līdz tūkstošiem pakešu sekundē. Diemžēl *Ipsilon Networks* neizdevās plaši ieviest savu tehnoloģiju, jo *Cisco*, kuram bija noteicošā loma datortīklu jomā, nomāca tirgu ar savām tehnoloģijām *Tag Switching* un MPLS, kuru atbalstīja IETF. *MPLS* izmantoja idejas no *Ipsilon Networks* tehnoloģijām.

Bez tam uzņēmums bija izstrādājis protokolu GSMP, kas kontrolēja ATM komutatorus.
1997. gadā izlaists komutators *FAS1200*.
Uzņēmums uz *FreeBSD* bāzes izveidoja operētājsistēmu *IPSO*, kuru izmantoja datortīklu drošības iekārtās.

*Ipsilon Networks* nesasniedza plānoto tirgus apjomu.
1997. gada 9. decembrī to par aptuveni 120 miljoniem ASV dolāru nopirka Somijas uzņēmums *Nokia* un tika integrēts *Nokia Telecommunications* sastāvā.

*Nokia* turpināja *IPSO* attīstīšanu, līdz 2009. gadā to pārdeva uzņēmumam *Check Point*.

Atsauces
--------

1. ↑  «The phenomenon of Ipsilon». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 11. janvārī.
2. ↑  «Nokia catches a falling Ipsilon». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 20. aprīlī. Skatīts: 2010. gada 22. martā.
3. ↑  Nokia Acquires Ipsilon Networks, Inc. Archived 2012. gada 18. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. Nokia

Skatīt arī
----------

* IPSO (operētājsistēma)
**Ģorge Ivanovs** (*Ѓорге Иванов*, dzimis 1960. gada 2. maijā) ir Ziemeļmaķedonijas politiķis. Viņš bija Ziemeļmaķedonija prezidents no 2009. līdz 2019. gadam.

Ģorge Ivanovs dzimis Valandovā. Studējis tieslietas Skopjes Universitātē. 1988. gadā viņš sāka strādāt Maķedonijas radio un televīzijā kā žurnālists. Bija Dienvidslāvijas komunistiskās jaunatnes savienības aktīvists. Ivanovs Skopjes Universitātē ieguva maģistra grādu politikas zinātnē, vēlāk arī filozofijas doktora grādu. Bija politikas teorijas un politikas filozofijas profesors Skopjes Universitātē, kā arī viesprofesors citās universitātēs.

2009. gadā partija *VMRO-DPMNE* Ģorgi Ivanovu izvirzīja par Maķedonijas prezidenta kandidātu. Pirmajā vēlēšanu kārtā 22. martā Ivanovs ieguva 35 % balsu, otrajā vietā ar 20 % atstājot Ļubomiru Frčkoski. Vēlēšanu otrajā kārtā 5. aprīlī Ģorge Ivanovs uzvarēja ar 63 % balsu. Prezidenta inaugurācijas ceremonija notika 12. maijā.
2014. gadā Ģorge Ivanovs tika ievēlēts uz otro termiņu.

2016. gada aprīlī Skopjē sākās protesti (maķedoniešu: *Шарена револуција*) pret prezidenta Ivanova strīdīgo lēmumu par izmeklēšanas apturēšanu attiecībā uz bijušo premjeraministru Nikola Gruevski un desmitiem politiķu, kuri bija iesaistīti skandālā ar noklausīšanos. Demonstranti atbalstīja koalīciju ar Maķedonijas Sociāldemokrātisko savienību un citām opozīcijas partijām, pieprasot valdības atkāpšanos. Viņi arī prasīja 2016. gada 5. jūnijā plānoto parlamenta vēlēšanu atcelšanu, pamatojoties uz to, ka brīvo un caurspīdīgo vēlēšanu nosacījumi nav pieejami. Valdība un tās atbalstītāji apgalvoja, ka 5. jūnijā vēlēšanas ir vienīgais politiskās krīzes risinājums. Valstī sākās protesti arī citās pilsētās. Eiropas Savienība un ASV kritizēja Maķedonijas valdību un politiķus. Skopjē demonstranti izdemolēja valsts prezidenta kanceleju. Valdība tomēr piekāpās un atjaunoja Nikola Gruzevska un citu politiķu kriminālvajāšanu. Uz 2016. gada 11. decembri arī tika pārceltas pirmstermiņa parlamenta vēlēšanas.

2019. gada 12. februārī Maķedonijas Republikas nosaukums tika mainīts uz Ziemeļmaķedonijas Republika. 
2019. gada 12. maijā beidzās Ģorges Ivanova prezidenta pilnvaru termiņš, un viņu nomainīja Stevo Pendarovskis.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ģorge Ivanovs*** |

* Maķedonijas bijušie prezidenti

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:Branko Crvenkovskis | **Ziemeļmaķedonijas prezidents**2009–2019 | Pēctecis:**Stevo Pendarovskis** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 297336520
* LCCN: n2013019529
* ISNI: 0000 0004 0213 5582
* GND: 1202638023

 |

 |
**Pēčas Universitāte** (ungāru: *Pécsi Tudományegyetem*) ir universitāte Ungārijas dienvidu pilsētā Pēčā, valsts dienvidos. Uzskata sevi par 1367. gadā dibinātās viduslaiku Pēčas universitātes mantinieci. 

Pirmo universitāti Pēčā 1367. gadā nodibināja Ungārijas karalis Lajošs I Lielais, bet tā iznīka Osmāņu impērijas laikā 16. gadsimtā. 1785. gadā Jozefs II no Ģēras uz Pēču pārcēla karalisko akadēmiju, bet 1802. gadā Francis II to pārcēla atpakaļ uz Ģēru. Visbeidzot 1912. gadā universitātē tika nodibināta Počoņā (mūsdienu Bratislavā), kas, nodibinoties Čehoslovākijai, 1921. gadā tika pārcelta uz Pēču.

Universitātē ir 8 fakultātes un medicīnas skola. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami politiķis Ante Starčevičs (*Ante Starčević*), politiķis Lāslo Šojoms un dzejnieks Šāndors Vērešs (*Sándor Weöres*).

Ārējās norādes
--------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pēčas Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 136046988
* LCCN: n81007934
* ISNI: 0000 0001 0663 9479
* NKC: ko20181000494

 |

 |
**Bifenils** (difenils, fenilbenzols, lemonēns, 1,1'-bifenils, C6H5−C6H5) ir bezkrāsaina kristāliska viela (spīdīgas plāksnītes) ar īpatnēju, patīkamu smaržu. Bifenils ir bicikliskais aromātiskais ogļūdeņradis ar izolētiem (nekondensētiem) benzola gredzeniem, kas tieši savienoti savā starpā. Nešķīst ūdenī.

Atrašanās dabā
--------------

Bifenils atrodams akmeņogļu darvā.

Iegūšana
--------

Bifenilu var iegūt, laižot karstus benzola tvaikus pāri piemērotam katalizatoram.

Bifenils rodas, kondensējoties divām jodbenzola vai brombenzola molekulām nātrija vai vara klātbūtnē:

2C6H5I +2Na → C6H5−C6H5 + 2NaI

Īpašības
--------

Bifenila molekulā benzola gredzeni spēj griezties ap tos savienojošo saiti. *Orto*-pozīcijās aizvietotajiem bifeniliem šī rotācija ir traucēta, jo aizvietotāji mehāniski ķeras cits aiz cita, tādēļ šādiem savienojumiem var piemist optiskā aktivitāte.

Bifenila īpašības līdzīgas citiem arēniem (viegli nitrējas un sulfurējas).

Izmantošana
-----------

Lieto kā izejvielu ķīmisko krāsvielu rūpniecībā. Bifenila hloratvasinājumus (polihlorētos bifenilus jeb PCB) lieto kā dielektriskus šķidrumus augstsprieguma transformatoru un kondensatoru ražošanā. Šie savienojumi ir stipri toksiski un nenoārdās apkārtējā vidē, tādēļ to izmantošana mūsdienās tiek ierobežota.

Tā kā bifenils nomāc sēnīšu augšanu, to lieto kā pārtikas konservantu (**E230**), it īpaši citrusaugļu aizsardzībai pārvadāšanas laikā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bifenils***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie aromātiskie ogļūdeņraži |
| --- |
|  |
|  | 
* Benzols
* Toluols
* Ksilols
* Kumols
* Stirols
* Naftalīns
* Antracēns
* Fenantrēns
* Benzpirēns
* Bifenils

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85014271
* GND: 4145662-2
* BNF: cb12364695b (data)

 |

 |
**Pīrisāre** (igauņu: *Piirissaar* — ‘robežas sala’), agrāk arī **Želačeka** (krievu: *Желачек*) vai **Porka** (vācu: *Porka*), ir Igaunijai piederoša sala Peipusa ezerā, ezera lielākā sala. Ietilpst Tartu apriņķī. Netālu no salas austrumu krasta ezerā iet robeža ar Krieviju. Atrodas 15 km no Emajegi upes grīvas un 8 km no Krievijas krasta.

Uz salu var nokļūt ar prāmi no Lāksāres Peipusa krastā, kā arī, lai sekmētu satiksmi arī ziemā un ledus iešanas laikā, salas pašvaldība iegādājusies arī kuģi uz gaisa spilvena, kas kursē starp salu un Tartu. Uz salas atrodas trīs ciematiņi - Pīri, Sāre un Toni. Salā 1991. gadā nodibināts dabas liegums.

Salu ziemeļu — dienvidu virzienā šķērso kanāls, pa kuru var braukt laivas. Praktiski visi cilvēki dzīvo mazākajā austrumu daļā, savukārt lielākā, purvainā rietumu daļa ir pirmatnīgāka.

Salā atrodas divas baznīcas — viena mūra baznīca un viena koka baznīca.

Vasarās pirms pērkona negaisa nereti vērojama interesanta dabas parādība - Krievijas krasts it kā pievirzās tuvāk un ir pat saskatāmi cilvēki.

Vēsture
-------

Sāres ciema ainava
Pirmie iedzīvotāji salā bija krievu vecticībnieki, kas Ziemeļu kara laikā bēga no Krievijā notiekošajām reliģiskajām reformām uz dažādām nomaļām vietām. Vecticībnieku kultūra lielā mērā nosaka arī Pīrisāres mūsdienu sadzīvi un arhitektūru, šeit eksistē savdabīga, harmoniska kultūrvide, valdošā valoda ir krievu valoda. Salinieki nodarbojas ar zveju, audzē sīpolus.

1920. gadā salā bija ap 700 iedzīvotāju, bet pēc 2007. gada 16. augusta datiem salā mīt 94 cilvēki.

1944. gada februārī salu bombardēja Vācijas gaisa spēki, nodarot nopietnus bojājumus.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pīrisāre***.
* Salas mājaslapa(igauniski)/(krieviski)
Koordinātas: 31°04′00″N 81°18′45″E﻿ / ﻿31.06667°N 81.31250°E﻿ / 31.06667; 81.31250

**Kailašs** (sanskritā: कैलास, *Kailāśa* — ‘kristāls’) vai **Ganrinpočhe** (tibetiešu: གངས་རིན་པོ་ཆེ, *Kangrinboqê* — ‘nenovērtējamais sniega dārgakmens’) ir kalnu masīvs Tibetas kalnienē, Gantises kalnos. Administratīvi atrodas Ķīnā, Tibetas autonomā reģiona Nari prefektūrā. Kalna tiešā tuvumā atrodas vairāku reģiona nozīmīgo upju izteces — Indas, Brahmaputras, Satledžas un Karnali.

Kailaša kalns ir svēta vieta vairākās reliģijās.

Hinduismā to tradicionāli atzīst par Šivas mītni, kurš tur dzīvoja kopā ar savu laulāto dievieti Pārvatī un viņu bērniem Ganēšu un Kartikeju. Vienā Višnu Purānas kalna aprakstā teikts, ka tā četras sejas ir izgatavotas no kristāla, rubīna, zelta un lapis lazuli. Tas ir pasaules pīlārs un atrodas sešu kalnu grēdu centrā, kas simbolizē lotosu.

Saskaņā ar džainu svētajiem rakstiem Aštapada ir vieta, kur pirmais džains Tirthankara Rišabhadeva sasniedza mokšu (atbrīvošanos).

Budistu tekstos Kailaša kalns ir pazīstams kā Meru kalns. Tā ir galvenā tās kosmoloģijas sastāvdaļa un nozīmīga dažu budistu tradīciju svētceļojumu vieta.

Sakarā ar kalna svētvietas statusu tas ir viena no retajām virsotnēm, kurā nav uzkāpuši alpīnisti.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kailašs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 256970602
* LCCN: sh85071289
* GND: 4209231-0
* BNF: cb14427652d (data)
* NDL: 00628339
* NKC: ge256086

 |

 |
Krievijas zemnieki spēlē gorodki. 1805. gada Kristiāna Goitfrīda Henriha Gīslera zīmējums
 Vīrieši spēle gorodki, Maskava, PSRS, 1935
**Gorodki** (krievu: *Городки*) ir sena krievu tautas spēle, kuras dalībnieki, metot no zināma attāluma nūjas, cenšas izsist koka klucīšu figūras. Spēle bijusi plaši izplatīta Karēlijā, Somijā, Zviedrijā, Ingrijā, Lietuvā un Igaunijā. Spēles koncepcija ir līdzīga boulingam, galvenais mērķis ir, metot nūju, apgāzt dažādās formās sakārtotus klucīšus. Mazos klucīšus sauc *gorodki* (burtiski tulkojot *pilsētiņas*), un kvadrātu, kurā tie izvietoti, sauc par 'gorod' (*pilsēta*).
Skandināvu un baltu valodās spēlei ir dažādi nosaukumi, kā *kurnimäng*, *kriuhka*, *köllöi*, *keili* un *miestučiai*. Somu valodā *kyykkä* jeb somu ķegļi.

Spēle ir minēta senkrievu hronikās, tā ir saglabājusi formu, kādā tā ir pazīstama arī mūsdienās, jau kopš 17. gs. Ir zināms, ka viens no slavenākajiem gorodki spēlētājiem bijis Pēteris I jaunībā.

Spēles noteikumi
----------------

Spēlē no iepriekš noteikta attāluma tiek mesta koka nūja uz koka klucīšiem *gorodki*, kas sakārtoti vienā no 15 figūrām: lielgabals (пушка, *pushka*), dakša (вилка, *vilka*), zvaigzne (звезда, *zvezda*), bulta (стрела, *strela*), aka (колодец, *kolodets*), kloķvārpsta (коленчатый вал, *kolenchatyy val*), artilērija (артиллерия, *artilleriya*), rakete (ракетка, *raketka*), ložmetēja ligzda (пулемётное гнездо, *pulemyotnoe gnezdo*), vēzis (рак, *rak*), sardze (часовые, *chasovye*), sirpis (серп, *serp*), šautuve (тир, *tir*), lidmašīna (самолёт, *samolet*) un vēstule (письмо, *pis'mo*).
Metot ar lielo nūju jāizsit no "pilsētas" kvadrāta noteikts figūru skaits. Uzvar tas, kurš 15 figūru izsišanai izmanto vismazāko metienu skaitu.

Spēles laukuma Gorod ("pilsētas") lielums ir 2x2 m; attālums līdz metiena vietai — tālākais 13 m, tuvākais 6,5 m; gorodku izmērs — garums 20 cm, diamters 4,5 — 5 cm; metamās nūjas garums — ne vairāk par 1 m. Pirmais metiens ir no tālākā punkta, bet, ja no figūras ir izsists vismaz viens gorodoks, tad nākamos metienus var veikt no tuvākās metiena atzīmes. Gorodoks skaitās izsists, ja tas ir ārpus spēles kvadrāta.

* LielgabalsLielgabals
* DakšaDakša
* ZvaigzneZvaigzne
* BultaBulta
* AkaAka
* KloķvārpstaKloķvārpsta
* ArtilērijaArtilērija
* RaketeRakete
* Ložmetēja ligzdaLožmetēja ligzda
* VēzisVēzis
* SardzeSardze
* SirpisSirpis
* ŠautuveŠautuve
* LidmašīnaLidmašīna
* VēstuleVēstule

Vēsture
-------

Tradicionāli *Gorodki* ir tautas spēle, bet zināms, ka to savā laikā spēlējušas tādas vēsturiski nozīmīgas personas kā Pēteris I, Aleksandrs Suvorovs, Vladimirs Ļeņins un Josifs Staļins, kā arī kultūras pārstāvji Ivans Pavlovs, Ļevs Tolstojs, Maksims Gorkijs un citi. Rakstīti noteikumi spēlei PSRS tika definēti 1923. gadā, un 1928. gadā organizētajā pirmajā vissavienības olimpiādē gorodki tika iekļauta kā spēļu disciplīna.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gorodki*** |

1. ↑  Vārdnīca Tezaurs.lv
2. ↑  The history of gorodki at gorodki.org (krieviski)
3. 1 2  «Gorodki.com.ru». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 27. septembrī. Skatīts: 2017. gada 9. aprīlī.
*Tucker Cno-Cat* Roteras polārstacijā Antarktīdā
***Tucker Sno-Cat*** ir ar kāpurķēdēm aprīkots visurgājējs transportlīdzeklis, kas paredzēts ekspluatācijai sniega apstākļos šķēršļotā apvidū. Ražo Amerikas Savienoto Valstu kompānija *Tucker Sno-Cat Corporation* Medfordā, Oregonas pavalstī. No citiem līdzīga tipa sniega visurgājējiem atšķiras ar četrām neatkarīgām kāpurķēžu moduļu piekarēm. Tiek izmantoti transportam, sniega blietēšanai, sniega novākšanai, slēpošanas trašu ierīkošanai, glābšanas darbos u.c. Plaši izmantoti izpētes darbos Arktikā un Antarktikā.

*Sno-Cat* visurgājēju izstrādāja amerikāņu izgudrotājs Emits Takers *(Emmit Tucker)* laika posmā no 1938. līdz 1941. gadam, kā inovāciju izmantojot pontona tipa moduļus kā nesošo konstrukciju, ap kuru tiek montētas kāpurķēdes. Ražošanā visurgājējs ieviests pēc 2. pasaules kara.

Galerija
--------

* 1949. gada Sno-Cat modelis ar divām kāpurķēdēm un divām slēpēm1949. gada *Sno-Cat* modelis ar divām kāpurķēdēm un divām slēpēm
* Agrīns divu kāpurķēžu Tucker 323 Sno-CatAgrīns divu kāpurķēžu *Tucker 323 Sno-Cat*
* Britu Sadraudzības Transantarktiskajā ekspedīcijā izmantotais 743 Sno-Cat muzejā LondonāBritu Sadraudzības Transantarktiskajā ekspedīcijā izmantotais *743 Sno-Cat* muzejā Londonā
* Argentīnas 1965. gada Dienvidpola ekspedīcijā izmantotais 743 Sno-Cat Karoga dienas parādē Rosario 2006. gadāArgentīnas 1965. gada Dienvidpola ekspedīcijā izmantotais *743 Sno-Cat* Karoga dienas parādē Rosario 2006. gadā
* Mūsdienu Terra-Track modelisMūsdienu *Terra-Track* modelis
* Antarktīdas traversam ar sniega lāpstu un plaisu detektoru aprīkots Sno-CatAntarktīdas traversam ar sniega lāpstu un plaisu detektoru aprīkots *Sno-Cat*

Atsauces
--------

1. ↑  «Tucker Sno-Cat History Page». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 19. decembrī. Skatīts: 2014. gada 7. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tucker Sno-Cat***.
* Tucker Sno-Cat Corporation mājaslapa
* The Oregon Encyclopedia. Tucker Sno-Cat
* Classic Sno-Cat homepage
**Knābja grīslis** (latīņu: *Carex rhynchophysa*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas ziemeļu daļā un Ziemeļamerikas ziemeļrietumu daļā. Latvijā knābja grīslis ir sastopams ļoti reti valsts austrumu daļā, mēreni mitros mežos un gar applūdušām ieplakām mežos.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Knābja grīslis ir daudzgadīgs, 70—140 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābīti.

Augs ir zaļš. Tā stublājs ir stāvs, raupjš, trīsšķautņains. Lapas ļoti platas (0,8—1,6 cm), mīkstas, plakanas, un to centrālā dzīsla ir sekli iegremdēta plātnē. Lapas ir ziedkopas garumā vai to pārsniedz, un galā nolīkst. Lapu makstis ir brūnas. Vīrišķās vārpiņas ir 3—4, tās ir izvietotas stublāja galotnē. Zemāk uz stublāja ir 2—4 sievišķās vārpiņas: resnas (diametrā 1—1,5 cm, garumā līdz 8 cm), īsā kātā, stāvas vai nolīkstošas. Augļa pūslītis ir koši zaļš, 0,5—0,7 cm garš, perpendikulārs pret vārpiņas asi. Pūslīša divzobainais knābītis ir garš. Segplēksne zaļganbrūna, iegarena, gals pakāpeniski nosmailots, vidū gaišāka josla, segplēksne mazliet īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «knābja grīslis - Carex rhynchophysa C.A.Mey. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-04.
Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Livonijas karaspēks devās karagājienā uz Kernavi.
**1279. gada karagājiens uz Kernavi** notika 1279. gada februāra beigās Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā. Pirms tam Traidena vadītais karaspēks neveiksmīgi aplenca Dinaburgas pili. 

Livonijas ordeņa karagājienā piedalījās arī Dāņu Igaunijas bruņinieki Rēveles zemes kapteiņa (latīņu: *capitaneum terre Revalie*) Eilarda no Hobergas vadībā, Kokneses bruņinieks Johans no Tīzenhauzenes un viņa kaimiņš bruņinieks Heinrihs no Frangenes.

Atskaņu hronikas vēstījums
--------------------------

Traidena rezidence - Kernaves pilskalnu komplekss mūsdienās.
Kad Livonijas ordeņa mestrs Ernests no Raceburgas uzzināja par Traidena uzbrukumu Dinaburgai, viņš ordeņa brāļiem apsolīja šo uzbrukumu atmaksāt un doties karagājienā uz Lietuvu. Viņš aicināja karagājienam piebiedroties arī Rēveles bruņiniekus un Rīgas arhibīskapa vasaļus ar viņu karapulkiem un nolika pulcēšanās datumu.

Ordeņa brāļi un viņu sabiedrotie sapulcējās Rīgā, kur viņiem piebiedrojās arī kuršu un zemgaļu karapulki. Par karagājiena mērķi tika izsludināta Lietuvas galvaspilsēta Kernave (*Kernowen*). Iebrucēji sadalījās karapulkos un izpostīja ķēniņa Traidena zemi (*kuniges Thoreiden lant*). Tad viņi ar kara laupījumu devās mājup, bet ķēniņš Traidens sapulcināja savu karaspēku un viņiem sekoja un sakāva kaujā pie Aizkraukles.

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika (08282. - 08511.)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 7. februārī. Skatīts: 2012. gada 20. februārī.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
Vecais Tomass
Vecais Tomass Tallinas rātsnama torņa smailē
**Vecais Tomass** (igauņu: *Vana Toomas*) ir vējrādis Igaunijas galvaspilsētas Tallinas rātsnama smailē, viens no pazīstamākajiem pilsētas simboliem.

Vējrādis karavīra izskatā uz rātsnama smailes tika izveidots 1530. gadā. Leģenda par vējrādi, kura gan rakstos parādās tikai 1881. gadā, ir tāda, ka vējrādis nosaukts kāda zemas izcelsmes pilsētas sarga vārdā. Viduslaiku Tallinā pilsoņi tradicionāli sacentās loka šaušanā pa putna figūru kārts galā. Kādu gadu, pirms šāvēji bija paspējuši sākt sacensības, putnam trāpīja kāda zemas kārtas puiša Tomasa izšauta bulta. Pilsoņi nolēma puisi nevis sodīt par šādu uzdrīkstēšanos, bet uzaicināt Tomasu par pilsētas sargu. Kad Tomass jau bija vecs, pilsētas bērniem viņš bija pazīstams kā sargs, kurš dažkārt dalījis konfektes Tirgus laukumā. Kad Tomass nomira, bērni esot vecākiem jautājuši "Kur palicis Vecais Tomass?". Tāpēc rātsnama smailē esot uzlikts vējrādis Vecā Tomasa izskatā. Tagad vecāki varējuši bērniem stāstīt, ka Vecais Tomass pārcēlies uz torņa smaili, vēro viņus un, ja tie labi uzvedas, atstāj konfektes zem spilvena.

Rātsnama smaile nodega Tallinas bombardēšanā 1944. gada 9. martā. 1952. gadā tā tika atjaunota ar Vecā Tomasa kopiju, bet oriģinālais Tomass tika novietots Rātsnamā. 1996. gadā smaile tika rekonstruēta un tās galā novietots jau trešais Tomass.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vecais Tomass***.
**Vašingtona monuments** angļu: *Washington Monument* atrodas ASV galvaspilsētā Vašingtonā. Obelisks celts par godu pirmajam ASV prezidentam Džordžam Vašingtonam. Tas ir obelisks, kas atrodas pie nacionālās alejas rietumu gala. Monuments celts no marmora, granīta un gneisa. Pašlaik obeliskam ir divi rekordi: pasaules augstākais obelisks un augstākā akmens struktūra pasaulē. Obelisks ir 169,294 metrus augsts. Augstākas monumentu kolonnas eksistē, bet tās nav no akmens. Obelisks tika izstrādāts pēc Roberta Milla skices. Obelisku sāka celt 1848. gadā un beidza 1884. gadā, gandrīz 30 gadus pēc arhitekta nāves. Obeliska pamatakmens tika ielikts 1848. gada 4. jūlijā. Uzceļot tas kļuva par pasaules augstāko būvi pārspējot 157 metrus augsto Ķelnes katedrāli. 1889. gadā to pārspēja Eifeļa tornis. Monuments tika bojāts 2011. gada Virdžīnijas zemestrīcē, tāpēc pašlaik tas sabiedrībai nav pieejams.

2011. gada Virdžīnijas zemestrīce
---------------------------------

2011. gada 23. augusta Virdžīnijas zemestrīce nodarīja bojājumus Vašingtona monumentam. Nacionālo parku serviss ziņoja, ka obeliska virsotnē tika atklāta plaisa un paziņoja, ka monuments tiks slēgts, lai salabotu radušos bojājumus. Dažas no monumenta daļām pat bija izkritušas no savām vietām. Monumenta lifts tika bojāts. Nacionālo parku serviss tāpat paziņoja, ka plaisas tiks aizvērtas, lai pasargātu monumentu no lietus un sniega. Monumenta pārbaudei jau iztērēts vairāk kā $200 000.

Ārējās saites
-------------

* Official NPS website: Washington Monument
* «Trust for the National Mall: Washington Monument». Trust for the National Mall. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 11. jūnijs.
* *Harper's Weekly* cartoon, February 21, 1885, the day of formal dedication
* Today in History—December 6
* Washington National Monument *Structurae* vietnē
* Prehistory on the Mall at the Washington Monument

| Rekordi |
| --- |
|
| Priekštecis:Ķelnes katedrāle | **Pasaules augstākā būve**1884–1889
169.29 m | Pēctecis:**Eifeļa tornis** |
Šis raksts ir par 1245. gada karagājienu uz Nalseni. Par citām jēdziena **Karagājiens uz Nalseni** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**1245. gada karagājiens uz Nalseni** notika ap 1245. gadu pēc tam, kad no Aizkraukles pils pārvaldīto sēļu zemju pierobežā, kur *dzīvo kristīgie visgarām*, esošo zemju valdnieki brāļi Tūšis, Miļģerīns un Ģiņģeiķis pieņēma kristietību un noslēdza militāru savienību ar Livonijas ordeņa mestru Dītrihu no Grīningenas. Savienība bija vērsta pret Nalsenes vietvaldi Lengvīnu, kuram viņa radinieks Lietuvas dižkunigaitis Mindaugs bija pavēlējis pakļaut šos novadus. Ordeņa mestrs apsolīja jaunkristītajiem savu draudzību, bagātību, godu, mantu, labu atalgojumu un aizsardzību, lai tiem "laba dzīve sākas". Atgriezušies savā zemē, viņi slepus ielavījās Lengevīna zemē un to nolaupīja izjādes laikā. Uz muguras sasietām rokām Lengevīns tika aizvests uz Miļģerīna zemi. Tad Tūšis, Miļģerīns un Ģiņģeiķis kopā ar savām karadraudzēm, ģimenēm, lopiem un iedzīvi devās uz Aizkraukles novadu, kur mežā izveidoja apmetni. Paši brāļi Tūšis, Miļģerīns un Ģiņģeiķis jāja pie ordeņa mestra, kurš tiem lika atvest gūstekni uz Rīgu. Kad viņi to bija izdarījuši, ordeņa mestrs "deva tiem ar grāmatu ļaudis, zemi, mantību", proti, tie kļuva par viņa vasaļiem. 

Ordeņa mestrs Dītrihs no Grīningenas izlēma doties karagājienā uz Nalseni. Viņa karavīriem pie Daugavas piepulcējās Dānijas karaļa vasaļi no Rēveles, leti, līvi, kā arī jauniegūtie sēļu (leišu) vasaļi. Pārcēlušies Daugavas kreisajā krastā, un izgājuši caur purviem, mežiem un upēm, iebrucēji nopostīja vairākas zemes. Daļa karaspēka Ģiņģeiķa vadībā ieņēma Lengevīna pili un ar kara laupījumu un par ķīlniekiem sagūtītajām sievām, viņu bērniem, zirgiem, govīm un teļiem jāja atpakaļ uz Rīgu. Atceļā viņiem purvainā apvidū uzbruka lietuviešu karaspēks, bet tika sakauts. Kaujā krita Lengevīna brālis.

Gūstā saņemtais Lengevīns, par sakāvi uzzinājis, Rīgā mēģināja pakārties, bet to nepieļāva ordeņa apsardze. 

Lietuviešu zemes XIII. gadsimta vidū. Ar tumšāku krāsu apzīmētas vēlākajam Lietuvas karalim Mindaugam pakļautās teritorijas, bet ar gaišāku krāsu - zemes, uz kurām notika lietuviešu cilšu karagājieni. Uz ziemeļiem no Lietuvas atradās sēļu zemes, kurās valdīja brāļi Tūšis, Miļģerīns un Ģiņģeiķis.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
* Mindauga dzimta

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika, 02955.-03058. rindas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. decembrī. Skatīts: 2009. gada 20. oktobrī.
Šis raksts ir par dzelzceļa staciju. Par pilsētu skatīt rakstu Meizakila.

**Meizakila** (igauņu: *Mõisaküla*) ir bijusī dzelzceļa stacija Igaunijā, Viljandi apriņķa Muļgu pagasta Meizakilas pilsētā. Saglabājusies stacijas ēka, dzelzceļa darbnīcu ēka, peroni un citas būves.

Vēsture
-------

Meizakilas (Muižciema) stacija pēc 1900. gada.
Meizakilas (Muižciema) stacija atklāta 1897. gadā, kad pirms gada pabeigtajai šaursliežu līnijai Valka—Rūjiena—Pērnava pieslēdza atzaru uz Vīlandi. 1923. gadā no posma Meizakila—Pērnava starpstacijas Rīseljas uzbūvēts atzars, ko vēlāk pagarināja līdz Ainažiem, līdz ar to bija iespējama šaursliežu dzelzceļa satiksme no Meizakilas līdz pat Valmierai un Smiltenei. 1972. gadā likvidēja posmu Pērnava—Rīselja, līdz ar to no Meizakilas vairs nebija satiksmes uz Pērnavu. Pēc gada nojauca arī atzaru uz Viljandi, bet 1975. gadā no Meizakilas aizgāja pēdējais šaursliežu vilciens maršrutā Meizakila—Valmiera.

Pēc platsliežu dzelzceļa izveides 1981. gadā sāka kursēt vilciens Rīga—Tallina. Nelielā pasažieru skaita dēļ 1992. gadā pārtrauca tālsatiksmes vilcienu kustību un Meizakila bija galastacija vietējiem pasažieru vilcieniem, līdz 1996. gadā Meizakilā pārtrauca pasažieru satiksmi, bet 2000. gadā slēdza arī kravas satiksmi. 2007. gadā līnija Pērnava—Meizakila tika izslēgta no Igaunijas dzelzceļa līniju saraksta, bet nākamajā gadā sliedes demontēja. Saglabāts vienīgi neliels sliežu posms pie stacijas un pasažieru vagons uz tām kā piemineklis bijušajam dzelzceļam.

Foto galerija
-------------

* Meizakilas stacijas peroni 2011. gadāMeizakilas stacijas peroni 2011. gadā
* Vēsturei saglabātais pasažieru vagons Meizakilas stacijāVēsturei saglabātais pasažieru vagons Meizakilas stacijā
* Meizakilas stacijas ēkaMeizakilas stacijas ēka
* Vilciena makets Meizakilas novadpētniecības muzejāVilciena makets Meizakilas novadpētniecības muzejā
* Saglabātais sliežu posms Meizakilas stacijāSaglabātais sliežu posms Meizakilas stacijā
* Meizakilas stacija 2005. gadāMeizakilas stacija 2005. gadā

Ārējās saites
-------------

* Meizakilas stacijas fotogrāfijas (krieviski)
* Šaursliežu vilciens Meizakilas stacijā
* Satiksmes starp Tallinu un Rīgu atklāšana 1981. gadā
* Kravas vilciens Meizakilas stacijā 1995. gadā
* Zánik trati Pärnu – Mõisaküla

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Meizakilas stacija*** |

1. ↑  В последний рейс (krieviski)
2. ↑  ПЯРНУ - МЫЙЗАКЮЛА (krieviski)
**Juhans Smūls** (igauņu: *Juhan Smuul*, 1922—1971), līdz 1954. gadam **Juchans Šmūls** (*Schmuul*), bija igauņu rakstnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1922. gada 18. februārī Koguvas ciemā Muhu salā. Mācījās Pīri pamatskolā (1930-1936) un uzsāka mācības Jenedas (*Jäneda*) lauksaimniecības skolā, ko pārtrauca slimības dēļ. Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gadā viņu iesauca Sarkanajā armijā, kuras rindās viņš piedalījās Otrā pasaules kara laikā. Viņa pirmo dzejoli publicēja 1943. gadā. 1944. gadā viņš demobilizējās un darbojās Ļeņingradas igauņu avīzē *Rahva Hääl*, pēc pārcelšanās uz Tallinu avīzēs *Sirp ja Vasar* un *Pioneer*. 
1946. gadā iznāca viņa dzejas krājums "Skarbā jaunība", 1947. gadā poēma "Vētras dēls", bet 1949. gadā "Poēma par Staļinu". 

1951. gadā Juhans Šmūls kļuva par Igaunijas padomju rakstnieku savienības priekšsēdētāja vietnieku un 1952. gadā viņam piešķīra Staļina prēmiju. 1954. gadā viņu ievēlēja par Igaunijas PSR rakstnieku savienības priekšsēdētāju. 

1955. gadā Smūls kopā ar padomju zvejas kuģi devās Atlantijas okeāna ziemeļiem, bet 1957.-1958. gadā piedalījās polārajā ekspedīcijā uz Antarktīdu, pēc tam ekspedīcijā uz Japāņu jūru (1959) un Špicbergenu (1960). Par publicistisko dienasgrāmatu "Ledusgrāmata" viņam 1961. gadā piešķīra Ļeņina prēmiju. No 1958. līdz 1966. gadam Smūls bija PSRS Augstākās Padomes deputāts. 
1965. gadā viņam piešķīra Igaunijas PSR Tautas rakstnieka nosaukumu.

Miris 1971. gada 13. aprīlī Tallinā.

Latviski tulkotās grāmatas
--------------------------

* Vēstules no Nolādēto ciema. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1956
* Ledusgrāmata: Antarktīdas ceļojuma piezīmes. Rīga: Latvijas Valsts izdevniecība, 1961. - 367 lpp.
* Japāņu jūra, decembris. Rīga: Liesma, 1967.
* Muhu monologi. Rīga: 1978

Lugas
-----

* Lea (1960, latviski 1962)
* Pulkveža atraitne jeb Ārsti nezina nekā (*Polkovniku lesk ehk Arstid ei tea midagi*, 1965)
* Mežonīgais kapteinis Kihnu Jens (*Kihnu Jõnn ehk Metskapten*, 1965, latviski 1967)
* Atlantijas okeāns (*Atlandi ookean*, 1957)
* Pirms lapsu ierašanās (*Enne kui saabuvad rebased*, 1969)

Atsauces
--------

1. ↑  Juchans Šmūls WorldCat library catalog
2. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 9. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 107. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 79150545
* LCCN: n81042502
* ISNI: 0000 0000 8159 0970
* GND: 1033881988
* SUDOC: 057654263
* BNF: cb135031818 (data)
* NDL: 00526313
* NKC: xx0003452

 |

 |
**Ekonomiskais pārpalikums** ir termins, kas apraksta situāciju tirgū, kad ir iespēja iegādāties lielāku preču daudzumu par konkrēto cenu, nekā tas ir nepieciešams pircējiem.[1]

Tas nav pārāk izdevīgi piegādātājiem, jo šajā gadījumā tiks izmantota papildus noliktava un būs vajadzība pēc papildus resursiem. Tā kā tirgū situācija mainās ik dienu, pārpalikums var jebkurā brīdī pārvērsties par deficītu.

Augstāk atrodamais apraksts ir par produkcijas pārpalikumiem, bet ir iespējams arī otra veida pārpalikums, kas ir, pircēju pārpalikums. Šajā gadījumā ir pircēji, kuri vēlas iegādāties preci par cenu, kas ir zemāka par tirgus līdzsvara cenu un daļai no pircējiem tā ir jāpērk vai nu par lielāku cenu, vai jāiztiek bez konkrētās preces.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  «Tirgus līdzsvars, līdzsvara cena — teorija. Ekonomika, 10. - 12. klase.». *www.uzdevumi.lv* (latviešu). Skatīts: 2019-03-25.
2. ↑  «Roberts Škapars. Tirgus līdzsvars. Teorija. (e-grāmata): 4.1. Tirgus līdzsvara vispārējs raksturojums». *profizgl.lu.lv*. Skatīts: 2019-03-25.[novecojusi saite]
**Ekibastuza** (kazahu: *Екібастұз*) ir industriāla pilsēta Pavlodaras apgabalā, ziemeļaustrumu Kazahstānā. Tajā ir 125 012 iedzīvotāju (2009. gada dati). Tajā atrodas Ekibastuzas lidosta.

Vēsture
-------

Ekibastuzas vēsture sākas 19. gadsimtā, kad krievu tirgoņu sūtītais kazahs Kosims Pšenbajevs, kurš meklēja derīgo izrakteņu atradnes, atklāja akmeņogļu atradnes uz dienvidaustrumiem no Pavlodaras. Atrasto vietu viņš apzīmēja ar 2 lieliem sāls gabaliem. Šī iezīme deva vietai nosaukumu "Ekibastuz", kas kazahu valodā nozīmē "divi sāls gabali". Drīz pēc tam sākās atradņu komerciāla izmantošana. Atradnes vēlāk pārdeva britu uzņēmējam Urkvartam. Tika uzbūvēts dzelzceļa pievads un 1899. gadā izveidots ciemats ar šādu nosaukumu.

Krievijas revolūcijas un Pasaules karu laikā akmeņogļu ieguves apjomi samazinājās un ciemats tika pilnībā pamests. 1948. gadā ieradās pirmā komanda 50 cilvēku sastāvā, kas uzsāka nākotnes pilsētas būvniecības darbus. Tika iezīmētas arī nākamo raktuvju robežas.

1954. gada decembrī no Ekibastuzas izbrauca pirmie dzelzceļa vagoni ar akmeņoglēm. Ar šo brīdi sākās Ekibastuzas industriālā attīstība. 1955. gada tika izrakta miljonā tonna ogļu.

Pilsētas tiesības Ekibastuzai tika piešķirtas 1957. gada 12. jūlijā ar Kazahijas PSR Augstākās Padomes prezidija lēmumu. Tobrīd pilsētas iedzīvotāju skaits bija ap 25 000.

Industrija
----------

Pilsētas nomalē atrodas divas ogļu termoelektrostacijas: GRES-1 ar jaudu 4000 MW un GRES-2 ar 1000 MW jaudu. GRES-2 skurstenis ir garākais skurstenis pasaulē (419,7 metri).

GRES-2 būve bija daļa no Ekibastuzas akmeņogļu raktuvju attīstības programmas, plānojot uzbūvēt četras TEC, katru ar jaudu 4000 MW (8 vienības x 500 MW). No 1991. līdz 1993. gadam tika uzbūvētas pirmās divas vienības. Trešās vienības būvi uzsāka 1990. gadā, bet vēlāk celtniecību apturēja.

Ekibastuzu un Kekšetau savieno elektrolīnija ar 1150 kV pārvades spriegumu.

Šodien Ekibastuzā atrodas pasaulē lielākās atklātās akmeņogļu raktuves un tas ir viens no perspektīvākajiem atklātajiem akmeņogļu reģioniem pasaulē. Tas satur vairāk kā 13 miljardu tonnu akmeņogļu 62 kvadrātkilometru platībā. Citiem vārdiem - 74 miljoni tonnu akmeņogļu uz kvadrātkilometru.

GULAG
-----

No 1920. līdz 1950. gadiem pilsētā atradās liela GULAG sistēmas soda nometne (Steplaga sastāvā). Šajā nometnē sodu izcieta arī publicists Aleksandrs Solžeņicins un Latvijas admirālis Teodors Spāde.

Atsauces
--------

1. ↑  Diagram of 25 tallest flue gas stacks worldwide

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ekibastuza***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ekibastuzas pilsētas vietne
* Ekibastuzas izklaides portāls
* Ekibastuzas forums
Eklipse, mākslinieks Džordžs Stabbs (1724-1806)

Skaties arī jēdzienu ar līdzīgu nosaukumu: Eclipse.
**Eklipse** (angļu: *Eclipse* — 'aptumsums'; dzimis 1. aprīlī 1764 .gadā, miris 26. februārī 1789. gadā) bija 18. gadsimta tīrasiņu zirgu šķirnes sacīkšu zirgs, visu laiku slavenākais sacīkšu zirgs pasaulē.[1] Tas bija pēctecis gan slavenajam Derlija arābu zirgam, gan Godolfīna arābu zirgam. Savas sacīkšu karjeras laikā Eklipse bija nepārspēts. 

Eklipse piedzima prinča Viljama Augusta, Kamberlendas hercoga zirgu staļļos Berkšīrā. Eklipse bija tumšs sarķis. Pēc prinča Viljama nāves 1765. gadā viengadīgais ērzelēns Eklipse tika pārdots par 75 ginejām aitu tirgotājam Viljamam Vildmanam. 

Piecu gadu vecumā Eklipse sāka piedalīties zirgu skriešanas sacīkstēs. Pirmās sacīkstes Eklipsem notika 1769. gadā 3. maijā Epsomā. Iespējams, tieši šajās sacīkstēs radās slavenais kapteiņa Denisa O'Kellija teiciens: "Eklipse pirmais, pārējie pazuduši." Tajos laikos zirgus, kas bija atpalikuši par 240 jardiem (apmēram 218 m), mēdza saukt par pazudušiem. Kapteinis Deniss O'Kellijs esot pusi zirga vinnējis vai to nopircis par 650 ginejām. Eklipses žokejs bija Džons Ouklijs, vienīgais žokejs, kas spēja jāt ar straujo zirgu. Skrienot zirgs turēja galvu ļoti zemu, gandrīz ar purnu skaroties pie zemes. 

Eklipse piedalījās kopumā 18 sacīkstēs un visas astoņpadsmit uzvarēja. Eklipsem nekad nav iesists ar pātagu vai iedurti pieši sānos. Ar Eklipsi sacīkstēs pārtrauca skriet 1771. gadā, jo visi sacīkšu skatītāji totalizatorā derēja tikai par Eklipsi, jo tas vienmēr uzvarēja.[1] Eklipse kļuva par vaislas ērzeli. Viņam piedzima 344 kumeļi, to skaitā daudzi slaveni sacīkšu zirgi. Ģenētiskie pētījumi liecina, ka 80% mūsdienu tīrasiņu zirgu ir pēcnācēji Eklipsem.

Eklipse nomira no kolikām 24 gadu vecumā, 26. februārī 1789. gadā. Eklipses skelets ir saglabāts, un tas atrodas Karaliskajā Veterinārijas koledžā Hertfordšīrā. Ir šaubas, vai visi kauli ir autentiski, jo, piemēram, ir piecas Eklipses nagu kapsulas. Angļu valodā joprojām ir dzīvs teiciens: "Eklipse pirmais, pārējie pazuduši" (angļu: *Eclipse first and the rest nowhere*). Tas tiek lietots kā teiciens, kad vēlas atzīmēt kādu dominējošu faktu. Šis teiciens tiek lietots ne tikai Lielbritānijā, bet arī Amerikā.

Eklipses vārds
--------------

Amerikas tīrasiņu zirgu skriešanas sacīkstes galvenā balva (gada labākais sacīkšu zirgs) tiek saukta par **Eklipsi**.

Eklipse Press ir izdevējkompānija, kas izdod izdevumus par tīrasiņu zirgiem un citu šķirņu zirgiem gan grāmatas, gan žurnālus, gan video u.c.

Eklipse Steiks — Apvienotās Karalistes zirgu skriešanas sacīkstes trīsgadīgiem un vecākiem tīrasiņu zirgiem distancē 1 jūdze 2 furlongi un 7 jardi (2018 m) Sandovparkā.

*Mitsubishi Eclipse* ir sporta mašīnas modelis, ko izstrādājusi *Mitsubishi Motors* kompānija.

Atsauces
--------

1. 1 2  BBC NEWS | Science/Nature | DNA study of 'greatest racehorse'

Ārējās saites
-------------

* Eklipses radu raksti

*
Rīgas Ekonomikas augstskolas ēka
**Rīgas Ekonomikas augstskola (REA)** jeb **Stokholmas Ekonomikas augstskola Rīgā (SSE Riga)** (angļu: *Stockholm School of Economics in Riga*), tautā saukta arī par **zviedru augstskolu** jeb **"zviedriem"**, ir privāta ekonomikas augstskola, kas izveidota 1994. gadā kā Stokholmas Ekonomikas augstskolas filiāle Baltijas valstīs. Kopš 2010. gada REA pieder Stokholmas Ekonomikas augstskolas, Latvijas Universitātes un REA absolventu asociācijas (*SSE Riga Alumni Association*) izveidotam fondam.

Katru gadu augstskolā uzņem aptuveni 130 studentus, no kuriem ap 50% ir no Latvijas, ap 20% no Lietuvas, ap 15% no Igaunijas, pārējie no citām valstīm. Studijas notiek angļu valodā.

Studiju programma
-----------------

Bakalaura programma ekonomikā un uzņēmējdarbībā — studiju ilgums 3 gadi. Studiju laikā tiek apgūtas uzņēmējdarbības un biznesa vadības iemaņas, saistot teoriju ar praksi.
Studiju programmu vada pasniedzēji no Stokholmas Ekonomikas augstskolas (SSE), kā arī profesori no citām pasaules valstīm un vietējie pasniedzēji, kuri akadēmisko grādu ieguvuši ārvalstīs. Studiju maksa bakalaura programmā ir 4,150 EUR gadā. Ir pieejamas dažādas stipendijas, ko finansē SSE Riga, SSE Riga absolventi un uzņēmumi.

Ārējās saites
-------------

* Stockholm School of Economics in Riga

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas Republikas Izglītības un zinātnes ministrija. Studējošo kopskaits». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 7. septembrī. Skatīts: 2013. gada 31. janvārī.
2. ↑  «Atņemšanas ekonomika». *Certus* (lv-LV). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-08-30. Skatīts: 2019-01-31.
3. 1 2  «Tuition Fee & Financial Aid | Stockholm School of Economics in Riga». *www.sseriga.edu* (angļu). Skatīts: 2020-10-13.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Karogs: Latvija Latvijas augstākās mācību iestādes: Latvijas augstskolas un koledžas |
| --- |
|  |
| Valsts dibinātas augstskolas | 

|  |  |
| --- | --- |
| Universitātes tipa augstskolas | 
* LU
* RTU
* LBTU
* DU
* RSU
* LiepU

 |
|  |
| Neuniversitātes tipa augstskolas (akadēmijas) | 
* LKuA
* LMāA
* LMūA
* LSPA
* *LJA*
* RTA
* VeA
* ViA
* BA
* LNAA
* RJA
* REA
* RTU RBS

 |
|  |
| Koledžas | 
* RCK
* RUK
* RTK
* OMTK
* LKK
* LJK
* UCAK
* JAK
* KRRC
* VRK
* MK
* DU DMK
* LU PSK
* LU RMK
* LU R1MK
* RSU SKMK
* VPK

 |

 |
|  |
| Juridisko personudibinātas | 

|  |  |
| --- | --- |
| Augstskolas (akadēmijas) | 
* RISEBA
* BAT
* LA
* LKA
* BSA
* RAI
* ISMA
* EKA
* TSI
* RARZI
* RTI

 |
|  |
| Koledžas | 
* AK
* JK
* GFK
* BVK
* LBK
* KVK
* SKK

 |

 |

 |

Koordinātas: 56°57′34″N 24°06′30″E﻿ / ﻿56.95944°N 24.10833°E﻿ / 56.95944; 24.10833
**Mārtiņš Zaurs** (1915-1998) bija latviešu tēlnieks, nodarbojās arī ar interjeru dekoratīvo apdari, porcelāna apgleznošanu un grafiku.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis kā **Mārtiņš Roberts Zauers** 1915. gada 17. februārī Mežotnes pagasta mežsarga ģimenē, pēc zemes reformas 1921. gadā Zaueri ieguva īpašumā zemes gabalu "Stūrīšos". Mācījās Bērzu pamatskolā. Pēc mācībām Ziedoņu dārzkopības skolā (1931-1933) iestājās Rīgas Tautas augstskolas Tēlniecības nodaļā, kur mācījās pie E. Meldera un R. Sutas zīmēšanas un glezniecības studijā.

1934. gadā uzsāka studijas Latvijas Mākslas akadēmijā pie K. Rončevska, K. Zāles un K. Jansona, darbojās mākslinieku biedrībā "Zaļā vārna". 1942. gadā ar diplomdarbu "Zemes māte" ("Zeme") pabeidza studijas un 1942. gadā tika sarīkota viņa pirmā izstāde kopā ar akvarelistu un dekoratoru Eduardu Vītolu. 1944. gadā M. Zaurs iestājās Mākslinieku savienībā, pēckara gados bija Tēlnieku sekcijas priekšsēdētājs (1955-1958). Pirms Valtera Ulbrihta vizītes Rīgā 1959. gadā Mārtiņš Zaurs izgatavoja jaunu Herdera pieminekli Vecrīgā. Kādu laiku viņš strādāja Mākslas salonā, Rīgas porcelāna fabrikā un kombinātā "Māksla". Viņa koka skulptūru grupa "Vagara Trejača dzimta" (1965–1967) atrodas Etnogrāfiskajā brīvdabas muzejā. 

Vasaras pavadīja savās dzimtsmājās "Stūrīšos", kur mūža nogalē pārvācās uz pastāvīgu dzīvi. Viņa pēdējā personālizstāde sarīkota Latvijas Tēlnieku namā 1985. gadā.

Miris 1998. gada 21. novembrī "Stūrīšu" mājās.

Apbalvojumi
-----------

* K. Zāles jubilejas medaļa (1988)
* Triju Zvaigžņu ordenis (1996)

Atsauces
--------

1. ↑  Zaurs Mārtiņš antonia.lv
2. ↑  Ordeņa kavalieris Mārtiņš Zaurs Gunārs Kušķis, "Latvijas Vēstnesis" Nr. 223 (1683) 08.07.1999.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305077534
* ISNI: 0000 0004 1700 442X

 |

 |
***Oy Hartwall Ab*** ir Somijas dzērienu ražotājs un izplatītājs. Tas ietilpst Dānijas uzņēmuma *Royal Unibrew* sastāvā. Galvenais birojs atrodas Helsinkos. Dibināts 1836. gadā.

*Hartwall* ražo alu, sidru, bezalkoholiskos dzērienus, dzeramo ūdeni, sulas un citus dzērienus. Tas arī iepilda un tirgo *PepsiCo* dzērienus *Pepsi*, *7 Up* un *Mountain Dew*.
Meitas uzņēmums *Hartwa-Trade* nodarbojas ar alkoholisko dzērienu importu un izplatīšanu.

*Hartwall Omena Limonadi* limonāde

Vēsture
-------

1836. gada 2. februārī Somijas Senāts atļāva Viktoram Hartvalam (*Victor Hartwall*) iepildīt pudelēs un tirgot minerālūdeni. Viņš Helsinkos atvēra Ziemeļvalstīs pirmo minerālūdens ražotni. Hartvala dēls Augusts Lugvigs turpināja tēva biznesu, sāka minerālūdens tirgošanu uz ielas kioskos.
1860. gados sāka piedāvāt minerālūdeni, sajauktu ar sulu.

1949. gadā sākta *Hartwall Jaffa* dzēriena ražošana.
1952. gadā Helsinku Olimpiskajām spēlēm tika izlaists alkohola kokteilis *Gin Long Drink*.
*Hartwall* alus biznesā iesaistījās 1966. gadā, nopērkot alus ražotāju Lauritsalā.

1991. gadā *Hartwall* un Zviedrijas *Pripps Bryggeriet* izveidoja kopuzņēmumu *Baltic Beverage Holding*; tas Igaunijā iegādājās alus ražotāju *Saku*.
1994. gadā uzņēmuma akcijas sāktas kotēt Helsinku biržā.
1999. gadā sākās sadarbība ar *PepsiCo*.

2002. gadā *Hartwall* apvienojās ar Apvienotās Karalistes *Scottish & Newcastle*; *Hartwall* akcijas pārtrauktas kotēt biržā.
2003. gadā Lahti atvērts ultramoderns ražošanas un loģistikas centrs.
2008. gada 29. aprīlī Nīderlandes *Heineken* un Dānijas *Carlsberg* nopirka *Scottish & Newcastle*, un *Hartwall* Somijas operācijas nokļuva *Heineken* īpašumā

2013. gadā *Hartwall* pārdots Dānijas dzērienu ražotājam *Royal Unibrew*.

Atsauces
--------

1. ↑  Kusinkapital history

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hartwall*** |

* Oficiālā vietne
* Hartwa-Trade Archived 2019. gada 2. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 302242949
* GND: 1035538334

 |

 |
**Zemienes grīslis** (latīņu: *Carex demissa*) ir grīšļu dzimtas suga. Suga ir izplatīta Eiropas ziemeļu, centrālajā un rietumu daļā, kā arī Ziemeļamerikas austrumdaļā. Ietilpst dzeltenā grīšļa (*Carex flava s.l.*) grupas sastāvā, dažās klasifikācijās to nenodala kā patstāvīgu sugu.

Latvijā zemienes grīslis ir reti sastopams valsts rietumu daļā, citur valstī — ļoti reti. Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Zemienes grīslis ir daudzgadīgs, 15—30 cm lakstaugs. Augs ir dažādvārpu grīšļu grupas suga, kam sievišķie ziedi ir ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ir ar skaidri nodalītu, divzobainu knābīti.

Augs veido blīvu ceru, tas ir zaļš vai tumši zaļš. Stublājs ir strupi trīsšķautņains. Lapas ir 0,3—0,4 cm platas, īsākas nekā stublājs. Stublāja galā ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa ar kātiņu, zem tās ir 2—3 iegarenas (0,6—1 cm garas) sievišķo ziedu vārpiņas. Sievišķo vārpiņu seglapas ir ļoti garas, vismaz apakšējā vai divas apakšējās, vai pat visas pārsniedz ziedkopu; seglapas plātne stāva, lai gan augšējai vārpiņai mēdz būt atliekta. Tāpat kā stublāja lapas, arī seglapas ir tumšzaļas un platas. Augļa pūslītis ir dzeltenzaļš vai zaļš, 0,3—0,4 cm garš. Segplēksne ir dzeltenbrūna, lancetiska, vidū ar tikko jaušamu, zaļu svītru, mazliet īsāka nekā pūslītis vai pūslīša garumā. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «zemienes grīslis - Carex demissa Hornem. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-07.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zemienes grīslis***.
**Mārtiņš Klišāns** (dzimis 1967. gada 30. novembrī Rīgā) ir latviešu diriģents. Viņš ir Rīgas Doma zēnu kora diriģents un mākslinieciskais vadītājs, jauktā kora "Valmiera" diriģents, Cēsu novada virsdiriģents un docents JVLMA, kā arī vada Akadēmijas kori. 2015. gadā piešķirts valsts augstākais apbalvojums Triju Zvaigžņu ordenis.

Izglītība
---------

Mārtiņš Klišāns pirmo profesionālo muzikālo izglītību ieguvis, dziedot Emīla Dārziņa zēnu korī un beidzot kordiriģēšanas klasi Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā. Studijas turpinājis Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijā, pabeidzot kordiriģēšanas klasi pie profesora Imanta Kokara. 1999. gadā papildinājis zināšanas Prinstonā (ASV). Studiju laikā kā dziedātājs piedalījies Štutgartes Baha akadēmijas meistarklasē pie prof. Brjūsa Ābela (*Bruce Abel*). 2009. gadā saņēmis Maģistra grādu Latvijas Mūzikas Akadēmijas diriģēšanas nodaļā.

Profesionālā darbība
--------------------

No 1989. līdz 1992. gadam viņš bija Latvijas Universitātes kora "Juventus" diriģents, vairākus gadus diriģēja daudzu starptautisko konkursu laureātu kamerkori "Sacrum" un ilgus gadus bija Cēsu pilsētas Kultūras centra jauktā kora "Beverīna" diriģents. Kopš 1998. gada Mārtiņš Klišāns ir Rīgas Doma zēnu kora diriģents un mākslinieciskais vadītājs. Astoņpadsmit pēdējie Rīgas Doma zēnu kora CD ieraksti veikti M. Klišāna vadībā. Tieši M. Klišāna darbības laikā 2001. gadā Rīgas Doma zēnu korim tiek piešķirta Lielā Mūzikas Balva. Mārtiņš Klišāns ir IX Latvijas skolu jaunatnes dziesmu svētku virsdiriģents 2005. gadā, ievēlēts arī par XXIV Vispārējo latviešu dziesmu svētku virsdiriģentu 2008. gadā.

Pašlaik ir Cēsu novada virsdiriģents un jauktā kora "Valmiera" diriģents.

Mārtiņš Klišāns ir piedalījies pasaules kordiriģentu konferencē. 2000. gadā Ročesterā, ASV un kopā ar Rīgas Doma zēnu kori vadījis bērnu koru diriģentu semināru. Mārtiņš Klišāns ir un Cēsu pilsētas Kultūras centra jauktā kora "Beverīna" diriģents. 2004. gada jūlijā piedalījies kā viesdiriģents Americafest — Zēnu un vīru koru pasaules festivālā Čehijā.

Mārtiņš Klišāns dziedājis "Rīgas vokālajā grupā" un kamerkorī Ave Sol, piedalījies vairākos baroka operu un oratoriju uzvedumos, dziedot tenora partiju (G. F. Hendeļa "Mesijā", J. S. Baha "Ziemassvētku oratorijā", H. Pērsela operās "Feju karaliene" un "Didona un Enejs"). Par dalību uzvedumā "Didona un Enejs" kopā ar radošo grupu saņēmis Lielo Mūzikas balvu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «Docents Mārtiņš Klišāns». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. decembrī. Skatīts: 2015. gada 1. novembrī.
2. ↑  Triju Zvaigžņu ordenis — 4. šķira
3. 1 2 3 4  «Rīgas Doma zēnu koris». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 31. martā. Skatīts: 2015. gada 1. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Kaut kas, kas nāk no debesīm
* Diriģents Mārtiņš Klišāns ievēlēts par Eiropas Savienības Koru federācijas viceprezidentu[novecojusi saite]