recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**SIA *Holdinga Kompānija FELIX*** jeb ***FELIX Holding*** ir 1991. gadā dibināta Latvijas pārvaldītājsabiedrība. Tās galvenais birojs atrodas Rīgā.

*FELIX Holding* darbojas Baltijā, Eiropas Savienības valstīs un bijušās PSRS republikās.

Galvenās nozares:

* Jūras transports un ar to saistītie pakalpojumi (SIA *Alpha Shipping Company*);
* Ekspedīcijas, stividoru un loģistikas pakalpojumi (SIA *Baltic Trans Logistic*);
* Informācijas tehnoloģijas (SIA *Netcards*);
* Nekustamais īpašums (SIA *Baltic Residence Agency*).

Vēsture
-------

1991. gada 12. oktobrī dibināta Ogres sabiedrība ar ierobežotu atbildību komercfirma "FELIX". Dibinātāji un uzņēmuma vadītāji: Ēriks Igaunis, Valērijs Igaunis un Aivars Ločmelis.
1992. gadā *FELIX* un Čerepovecas metalurģijas kombināts (tagad *OAO Severstal'*) nodibināja kopuzņēmumu AS *Severstaļlat*, kas nodarbojās ar metāla tirdzniecību, ražošanu un apstrādi.
1994. gadā dibināta *AS Ogres Komercbanka*. Dibināta SIA *Alpha Shipping Company*, kas nodarbojās ar kuģniecību.
1995. gadā *FELIX* iegādājas 50 % Rīgas ostas stividoru uzņēmuma SIA *LaCon* kapitāldaļu.
1996. gadā dibināta apsardzes firma SIA *FAM*.
1997. gadā uzņēmuma nosaukums mainīts uz SIA *Holdinga Kompānija FELIX*.
1999. gadā pārdota *Ogres Komercbanka*.

2000. gadā pilnībā rekonstruēta vēsturiska ēkā tika atklāts A-klases biroju komplekss *FELIX Biznesa centrs*.
2001. gadā *FELIX Holding* nopirka Rīgas vagonbūves rūpnīcu un dibināja uzņēmumu *AS Rīgas vagonbūves rūpnīca*. Pārņemta arī RVR preču zīme.
2001. gadā dibināta SIA *Netcards*, kura pēc Rīgas Domes Transporta departamenta pasūtījuma izstrādāja Vecrīgas iebraukšanas un izbraukšanas kontroles sistēmu.
2002. gadā pārdotas SIA *LaCon* kapitāldaļas.
2005. gadā pārdots *FELIX Biznesa Centrs*, savukārt iegādāta jauna biroja ēka Mežaparkā.
2006. gadā *FELIX Holding* sāka izstrādāt projektu brīvdienu māju celtniecībai. 2006. gadā SIA *FAM* pārdots apsardzes uzņēmumam *FALCK*.
2007. gadā pārdots AS *Armaturas Servisa Centrs*.

2010. gadā dibināta SIA *Baltic Residence Agency*, kas nodarbojas ar nekustamajiem īpašumiem.
2012. gadā *FELIX Holding* pārdeva AS *Severstaļlat* akcijas *Severstal'*.

Atsauces
--------

1. 1 2  Holdinga Kompānija FELIX, SIA LURSOFT
2. 1 2 3  VĒSTURE[novecojusi saite]
3. ↑  Uzmanību, vilciens! - 2.daļa Ervīns Jākobsons, Laikmeta zīmes, 28-10-2013

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
Denker (1946)
**Arnolds Šeldons Denkers** (angļu: *Arnold Sheldon Denker*; 1914. gada 20. februāris Ņujorka — 2005. gada 2. janvāris Fortloderdeila) bija ASV starptautiskais lielmeistars šahā (1981).

Biogrāfija
----------

Jaunībā trenējies boksā, taču vēlāk nopietni aizrāvies ar šahu. 1929. gadā uzvarējis Ņujorkas starpskolu šaha čempionātā. 1934. gadā piedalījies savā pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Sirakjūsā, kurā pārliecinoši uzvarējis Semjuels Reševskis. 1940. gados kļuvis par vienu no vadošajiem ASV šahistiem. Sešas reizes uzvarējis Manhatanas šaha kluba čempionātā (1940, 1944, 1950, 1950-51, 1954, 1969-70). 1944. gadā uzvarējis ASV šaha čempionātā, izšķirošajā partijā pārspējot Rubenu Fainu. 1946. gadā aizstāvējis savu ASV šaha čempiona titulu, pieveicot mačā Hermanu Steineru ar 6½:3½. Pēc Otrā pasaules kara piedalījies šaha turnīros Eiropā. 1946. gada Londonas šaha turnīrā izcīnījis 3. vietu (uzvarējis Makss Eive), bet 1946. gada Hastingsas šaha turnīrā dalījis 3. vietu (uzvarējis Savelijs Tartakovers).

Vēlākajos gados šaha turnīros spēlējis retāk. Divu šaha grāmatu autors. Mūža nogalē organizējis savu šaha skolu. Beidzis Ņujorkas Universitāti. Bijis precējies, triju bērnu tēvs.

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Denkeram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1981. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu. 1992. gadā Denkers ticis uzņemts ASV šaha slavas zālē.

Literatūra
----------

* If You Must Play Chess, by Arnold Denker, David McKay Co, 1947.
* The Bobby Fischer I Knew and Other Stories, by Arnold Denker and Larry Parr, San Francisco, Hypermodern Press, 1995, ISBN 1-886040-18-4.

Atsauces
--------

1. ↑  5th US Championship; 1944
2. ↑  US Championship Match; May 4-18, 1946
3. ↑  London B (1946)
4. ↑  Hastings 1945/46
5. ↑  «U.S. Chess Hall of Fame». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 25. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 24. janvārī. Teksts "World Chess Hall of Fame "ignorēts

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Arnolds Kurše** (1896—1953) bija latviešu virsnieks, Vidzemes divīzijas komandiera vietnieks, ģenerālis (1940).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1896. gada 7. janvārī Rucavas pagastā zemnieku ģimenē, mācījās Liepājas pilsētas reālskolā.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada oktobrī Kurše iestājās Krievijas impērijas armijā un tika nosūtīts uz Gatčinas karaskolu. 
No 1916. gada decembra viņš dienēja Latviešu strēlnieku rezerves pulkā.

1918. gada janvārī podporučiks A. Kurše demobilizējās un atgriezās vecāku mājās Kurzemē. 1919. gada jūnija sākumā virsleitnantu A. Kurši ieskaitīja 2. (5.) Cēsu kājnieku pulkā, un viņš piedalījās Cēsu kaujās, tad Bermontiādes un Latgales atbrīvošanas cīņās. 1919. gada decembrī viņu paaugstināja par kapteini.

Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām kapteinis Kurše 1923. gadā papildinājās militārajos kursos, 1926. gadā kļuva par Kurzemes divīzijas štāba priekšnieka p.i. un pabeidza Virsnieku akadēmiskos kursus un 1929. gadā kļuva par Latgales divīzijas štāba priekšnieku. 
Bija 11. Dobeles kājnieku pulka komandiera p.i. (1937) un 10. Aizputes kājnieku pulka komandiera p.i. (1939).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada jūlijā Kurši iecēla par 4. Valmieras kājnieku pulka komandieri un augustā par Vidzemes divīzijas komandiera palīgu, paaugstinot ģenerāļa pakāpē. 

Pēc Latvijas armijas likvidēšanas oktobrī ģenerāli Kurši atvaļināja no dienesta armijā, un viņš pārcēlās uz dzīvi Pļaviņās.
Vācu okupācijas laikā pulkvedis A. Kurše bija 18. Kurzemes kārtības dienesta (policijas) bataljona komandieris (1942), vēlāk Rīgas 12. policijas iecirkņa priekšnieks un Rīgas jūras ostas ūdens policijas priekšnieka palīgs.

1943. gadā viņš pārgāja civilā darbā, pēc kara beigām dzīvoja Ventspilī, kur 1952. gada janvārī viņu apcietināja un notiesāja uz 25 gadiem. Miris 1953. gada 16. maijā Mariinskas soda nometnē Kemerovas apgabalā Sibīrijā.

Literatūra
----------

* Latvijas armijas augstākie virsnieki (1918-1940), biogrāfiska vārdnīca (sast. Ēriks Jēkabsons, Valters Ščerbinskis); Latvijas Valsts vēstures arhīvs. ISBN 9984-510-17-4

Atsauces
--------

1. ↑  «Ģenerālis Arnolds Kurše (1896–1953)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 21. novembrī. Skatīts: 2021. gada 21. novembrī.
**Dasana** (korejiešu: 다산) ir Korejas Republikas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Svalbāras arhipelāga lielākās salas Špicbergenas ziemeļrietumos Nīolesunnas pētniecības pilsētiņā. Stacija pieder Korejas Polāro pētījumu institūtam, nosaukta par godu korejiešu 19. gadsimta filozofam Dasanam.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 2001. gadā un tā ir pirmā Korejas polārstacija Arktikā. Izvietojusies vienā ēkā ar Francijas Rabo polārstaciju. Kopējā platība ir 216 m² un vienlaicīgi stacija var uzņemt līdz 18 cilvēkiem.

Zinātniskā darbība
------------------

Galvenie pētījumu virzieni ir Arktikas jūras ledus izpēte, vides izmaiņas augšējos atmosfēras slāņos, jūras un sauszemes ekosistēmas un mikrobioloģija.

Atsauces
--------

1. ↑  Arctic Dasan station

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Polārstacijas Nīolesunnā |
| --- |
|  |
| 
* ARS Valsts karogs: Apvienotā Karaliste
* AWIPEV Valsts karogs: Francija / Valsts karogs: Vācija
* Cepelīna Valsts karogs: Norvēģija
* Dasana Valsts karogs: Dienvidkoreja
* Diridžibile Italia Valsts karogs: Itālija
* Himādri Valsts karogs: Indija
* Huanhe Valsts karogs: Ķīna
* *Kartverket* Valsts karogs: Norvēģija
* Nīderlandes polārstacija Valsts karogs: Nīderlande
* NIPR observatorija Valsts karogs: Japāna
* Sverdrupa Valsts karogs: Norvēģija

 |

 |
**S. Darjus un S. Girēna lidlauks**, arī **Aleksotas lidlauks** (lietuviešu: *S. Darius and S. Girėnas Airport*; ICAO:EYKS) ir neliels lidlauks, kas atrodas Kauņas pilsētas Aleksotas seņūnijā, pilsētas dienvidrietumu nomalē.

Lidaluks izveidots 1915. gadā Pirmā pasaules kara laikā, kad Vācija veiksmīgi ieņēma Kauņas cietoksni. Starp pasaules kariem Aleksotas lidosta kalpoja kā Lietuvas gaisa spēku galvenā bāze. Šeit tika izmēģinātas arī pirmās lietuviešu konstruātās lidmašīnas *Dobi* un *ANBO*. Tā kā Kauņa tolaik bija faktiskā Lietuvas galvaspilsēta, Aleksotas lidotsa bija galvenā civilā lidosta valstī. Lidojumi notika arī uz Rīgas Spilves lidostu.

Pēc Lietuvas okupācijas līdz 1993. gadam, kad Krievijas armija pameta Lietuvu, lidosta kalpoja militāriem mērķiem. 20. gadsimta piecdesmitajos gados atsākās civilie lidojumi uz dažādām PSRS pilsētām, tomēr īsā skrejceļa dēļ lidostu varēja apkalpot ierobežots skaits lidaparātu modeļu. 1988. gadā regulārie civilie lidojumi tika pārcelti uz Kauņas starptautisko lidostu.

1993. gadā lidlauks tika nosaukts Lietuvas lidotāju Stepona Darjus un Stasja Girēna vārdā. Bijušajā lidostas pasažieru terminālī iekārtots Lietuvas aviācijas muzejs.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***S. Darjus un S. Girēna lidlauks***.
* S. Darjus un S. Girēna lidlauks
* Lietuvas aviācijas muzejs
**Nozomi** (japāņu: のぞみ "Cerība") jeb **Planet-B**) bija Japānas starpplanētu zonde, kuru bija paredzēts ievadīt orbītā ap Marsu, un tai bija jāpēta planētas atmosfēra, jonosfēra, magnetosfēra un putekļu kustība Marsa atmosfēras augšējos slāņos. Aparāts startēja 1998. gada 3. jūlijā ar nesējraķeti M-5. Vairāku kļūmju dēļ zondei neizdevās ieiet Marsa orbītā, un 2003. gadā misija tika atcelta

Zemes atstāšana
---------------

Lai ietaupītu degvielu, *Nozomi* izmantoja gravitācijas manevru, vairākas reizes pārlidojot Mēnesi un Zemi. Zonde pārlidoja Mēnesi divas reizes — 1998. gada 24. septembrī un 18. decembrī. 20. decembrī kosmiskais aparāts pārlidoja Zemi, un pēc 7 minūšu ilga dzinēja darbības impulsa uzsāka ceļu uz Marsu. Manevra laikā degvielas sūkņa problēmu dēļ notika degvielas noplūde, un zonde neieguva nepieciešamo paātrinājumu, lai sasniegtu Marsu. 21. decembrī notika divas dzinēja iedarbināšanas, lai koriģētu trajektoriju, bet arī ar to nepietika *Nozomi* ieiešanai planētas orbītā.

Jaunais lidojuma plāns
----------------------

Ņemot vērā radušos situāciju, lidojuma plāns tika mainīts. *Nozomi* palika heliocentriskā orbītā vēl uz četriem gadiem, lai mēģinātu pārlidot Zemi 2002. gada decembrī un 2003. gada jūnijā, kā rezultātā iegūtu nepieciešamo paātrinājumu un sasniegtu Marsu 2003. gada decembrī.

2002. gada 21. aprīlī, kad zonde tuvojās Zemei, lai veiktu pirmo pārlidojumu, spēcīga Saules vētra sabojāja sakaru un energoapgādes sistēmu. Īssavienojums sabojāja degvielas apsildes sistēmu un atlikusī aparāta raķešdegviela sasala. Tuvojoties Zemei, degviela atkusa, un pārlidojuma manevrs izdevās.

Vēl viens Zemes pārlidojums notika 2003. gada 19. jūnijā, kurš veiksmīgi izdevās, jo degviela bija atkususi Saules tuvuma dēļ.

Marsa pārlidojums
-----------------

2003. gada 9. decembrī neizdevās noorientēt kosmisko aparātu, lai sagatavotu to 14. decembra Marsa orbītas ieiešanas manevram. Tika pieņemts lēmums misju pārtraukt. Atlikusī degviela tika izmantota mazam manevram, lai novirzītu trajektoriju tā, lai aparāts nenogāztos uz Marsa un nepiesārņotu to ar Zemes baktērijām (tā kā aparātam nebija jānolaižas, sterilizācijas procedūras nebija tik striktas).
2003. gada 14. decembrī *Nozomi* pārlidoja Marsu. Pašlaik zonde atrodas heliocentriskā orbītā ar periodu aptuveni 2 gadi. Lai gan misija ir atcelta, kosmiskais aparāts vēl darbojas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nozomi***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
Astoņu vīriešu grupas salonfotogrāfija.Mākslinieku apvienības Radigars dalībnieki Žanis Sūniņš, Voldemārs Vimba, Jēkabs Alfrēds Strazdiņš, Nikolajs Kūlainis, A.Eihe, Pauls Pāvils Štelmahers, Arnolds Vilkins un Kārlis Augusts Vidiņš 1930. gada janvārī Rīgā.
**Radigars** bija Rīgā dibināta mākslinieku apvienība.

Vēsture
-------

Mākslinieku apvienība *Radigars* tika dibināta Rīgā 1927. gadā un apvienoja samērā nelielu dalībnieku skaitu, kas par savu mērķi izvirzīja sekošanu Teodora Ūdera mākslas pamatprincipiem: tautas dzīves, rakstura un darba mīlestības tēlošana. Nosacīti apvienības līderi bija Jēkabs Strazdiņš un Nikolajs Kūlainis. Apvienībā ilgāku vai īsāku laika posmu darbojās: Voldemārs Vimba, Žanis Ventaskrasts, Kārlis Padegs, Žanis Sūniņš u.c.

Apvienība bija diezgan kareivīgi noskaņota pret pastāvošajām mākslas institūcijām uzskatot tās par netaisnīgām un priviliģētām. Vēlējās tuvināt mākslu tautai. Iegājusi vēsturē ar pirmās brīvdabas izstādes (*Zem Liepām*) organizēšanu 1934. gadā Vērmanes dārzā Rīgā. Tajā galvenokārt tika izstādīti Kārļa Padega un Valda Kalnrozes darbi. Tolaik šī neierastā parādība tika uztverta ļoti pretrunīgi un kopumā šokējā Latvijas mākslas publiku.
**"Radio Brīvā Eiropa/Radio Brīvība"** (angļu: *Radio Free Europe/Radio Liberty (RFE/RL)*) ir ASV valdības finansēta starptautiska raidorganizācija, kas izplata ziņas un analītiskus raidījumus Austrumeiropas, Centrālāzijas un Vidējo Austrumu valstīs. 
Izveidota Aukstā kara laika laikā 1950. gadā kā "Radio Brīvā Eiropa" raidīšanai uz Austrumu bloka valstīm Bulgāriju, Čehoslovākiju, Poliju, Rumāniju un Ungāriju. 1953. gadā tā sāka raidīt krieviski kā "Radio Brīvība", drīz vien arī adigejiešu, avāru, azeru, balkāru, čečenu, gruzīnu, ingušu, kazahu, kirgīzu, osetīnu, tadžiku, tatāru, turkmēņu un uzbeku valodās, no 1954. gada baltkrievu un ukraiņu valodās. 

PSRS to uzskatīja par Rietumu "propagandas ieroci un ideoloģisku diversiju, kas grauj sociālistiskās sistēmas un padomju sabiedrības vienotību". Visā Padomju Savienības teritorijā bija izveidots īpašs radio traucētāju tīkls, kas apgrūtināja arī šīs radiostacijas klausīšanos.

Raidījumi latviski
------------------

"Radio Brīvība" sāka regulārus raidījumus latviešu valodā 1975. gadā līdztekus raidstacijas "Amerikas Balss" raidījumiem, kas latviešu valodā notika jau kopš 1951. gada. Kopš 1984. gada raidstacija latviski raidīja ar nosaukumu "Radio Brīvā Eiropa". 2003. gada 31. decembrī Radio Brīvā Eiropa izbeidza savu darbību latviešu valodā.

Krievu valodas redakcijas pārcelšana uz Rīgu
--------------------------------------------

Pēc Krievijas 2022. gada iebrukuma Ukrainā RL/RFE bija spiesta savu darbību Krievijā pārtraukt 12. martā, dienu pēc tam, kad Vladimirs Putins parakstīja likumu, kas paredz līdz 15 gadus ilgu cietumsodu par viltus ziņām, valsts bruņoto spēku diskreditāciju un aicinājumiem ieviest sankcijas pret Krieviju. Latvijas Ārlietu ministrija informēja, ka radiostacijas Krievijas redakcija turpmāk strādās Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑  Radio Brīvā Eiropa darbības 60. gadadiena[novecojusi saite] Latvijas Valsts arhīvs
6. ↑  "Radio Brīvā Eiropa" Krievijas redakcija pārceļas uz Rīgu

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Radio Brīvā Eiropa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Radio SWH Latvijas mūzikas gada tops** bija gadskārtēja Latvijas populārāko dziesmu aptauja, kurā tika noteikta iepriekšējā gadā populārākā latviešu dziesma. Pirmoreiz aptauja notika 2005. gada janvārī, kad tika noskaidrota Radio SWH 2004. gada populārākā dziesma. Kopā notika 3 aptaujas, bet 2007. gadā šis konkurss beidza pastāvēt. Par gada topa pēcteci uzskatāma Latvijas Muzikālā līga.

Uzvarētājdziesmas noteikšanas sistēma
-------------------------------------

Sākot no septembra, turpmākajās 15 nedēļās klausītāju balsojumos tiek noteiktas 15 populārākās aizvadītā gada dziesmas. Katru nedēļu 20 dziesmas pretendē uz iekļūšanu gada topā. Nedēļas laikā balsojumā nosaka 10 dziesmas, kuras piektdienas telefonbalsojumā sacenšas par uzvaru un iekļūšanu finālā. Katru nedēļu 2 dziesmas, kas nedēļas balsojumā ierindojušās 19. un 20. pozīcijā, zaudē iespēju kvalificēties finālam, dodot vietu divām citām dziesmām. 

Nākamā gada pašā sākumā notiek finālkoncerts, kas tiek demonstrēts televīzijā. Tajā 15 finālisti iekļūšanas secībā izpilda savas dziesmas. 3 skatītāju balsojumā populārākās dziesmas iekļūst fināltrijniekā, atkārtojot savus priekšnesumus. Telefonbalsojumā tiek noteikta gada populārākā dziesma.

Uzvarētāji
----------

* 2006. — Prāta Vētra ar dziesmu "Lapsa"
* 2005. — Borowa MC ar dziesmu "Vysskaistuokajai meitiņai"
* 2004. — Prāta Vētra un Bi-2 ar dziesmu "Скользкие улицы"

Ārējās saites
-------------

* Radio SWH
* Radio SWH Latvijas mūzikas gada tops
**Hola salas** (angļu: *Hall Islands*) vai **Pāfana** (*Pááfang*, *Pafeng*) ir divu koraļļu atolu grupa Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Čūkas pavalstī. Salu grupu veido divi atoli — Nomvina un Murilo, bet dažkārt tām pieskaita arī neapdzīvoto Faju salu 37 km uz rietumiem no Nomvinas. Hola salas ir viena no Čūkas pavalsts ziemeļrietumu reģiona Oksiritodas daļām, tās iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā pāfanu valodā, kas tuva čūkiešu valodai.

Administratīvi dalās četrās municipalitātēs — Nomvina un Fananu Nomvinas atolā un Ruo un Murilo Murilo atolā.

Pirmais no eiropiešiem salas 1824. gadā atklāja skotu jūrasbraucējs Bezils Hols (*Basil Hall*); nosauktas viņa vārdā.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hola salas***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2012000700
* GND: 4023053-3

 |

 |
Ford Comète Monte-Carlo
**Ford Comète** (vai arī **Simca Comète**) bija Francijā būvēta automašīna (Ford Motor kompānija) laika posmā starp 1951. — 1954. gadam, pateicoties franču subsidētajai Ford SAF kompānijai. Tas bija iecerēts kā luksusa modelis. Comète virsbūvi projektēja FACEL, kas ražoja vairāk pazīstamos Facel Vega luksusa automobiļus. Sākotnējais auto motors bija 2.2 L V8, ko ražoja Ford SAF franču projektētāji. Tas tika lietots arī uz Ford Vedette. Tika izmantota Pont A Moussin 4 ātrumu manuālā transmisija.

Sākotnējam modelim bija viens, horizontāls stienis pāri priekšējam režģim, ar hromētu aizsargu vai lodi tā centrā, kas, līdzās pārējiem, nedaudz līdzinājās līdzgaitnieka Studebaker produktiem. Tam bija tērauda riteņi ar hromētiem dekoratīvajiem diskiem. Lai gan auto izskatījās, raksturojās un tika būvēts kā apbrīnas vērts un pircējus piesaistošs objekts, mazais motors smago Comète padarīja nespēcīgu un neuzticamu.

1953. gadā parādījās jaunais "Monte-Carlo" modelis ar 3.9 L V8 motoru (parasti ar šādu motoru aprīkoja Ford kravas automobiļus). Tā jauda bija 105 zirgspēki, un tas spēja ieskrieties ļoti ātri. Veiktspēja bija acīmredzami uzlabojusies, bet jaunais motors nepiesaistīja pircējus; tas kļuva pazīstams kā "kravas auto motors", jo tā lielais motora tilpums īpašniekam nozīmēja lielākus ceļa nodokļus. Jaunais modelis bija aprīkots ar viltus motora pārsega padziļinājumu un, ļoti tipiski Ford, krustiskām restēm (vertikāli un horizontāli, vienādā attālumā). Francūži šo režģi dēvēja par "coupe-frī" un "franču-frī griezēju" 

Auto ražošanas laikā, franču milzis Simca bija pārņēmis Ford SAF, un beidzamos gadus ražošana norisinājās nu jau zem Simca vārda.

Izmantotie materiāli
--------------------

* Ford S.A.F. *Ford Comète Brochure*. Reproduced by Facel-Vega.com, retrieved April 30, 2005. (*Franču valodā*)
* Ford Oldtimer und Motorsport Club Cologne e.V. *Ford Comète*. Retrieved April 30, 2005. (*Vācu valodā*)
***Eucopia*** ir lofogastrīdu kārtas un Eucopiidae dzimtas augstāko vēžu ģints. Tās ir sīku vēžveidīgo pelaģiskas dziļūdens formas, kas apdzīvo batipelaģiāli. Ģintī ir 8 recentas sugas, kā arī viena izmirusi suga (*Eucopia praecursor*) no Francijas juras nogulumiem..

Apraksts
--------

Ķermenis neliels, ap 3—4 cm. garš. Apvalks ir plēvveidīgs, ļoti plāns un elastīgs. Karapakss ir liels, nosedz visu krūšu daļu. Tam aizmugurē dorsālajā daļā ir dziļš izgriezums, bet aizmugurējie izvirzījumi no sāniem nosedz priekšējos vēdera segmentus. Karapaksa pieres daļa ir noapaļota, bez izteikta telsona. Antenulu pamatne ir samērā resna, iekšējā vica ir ļoti maza, bet ārējā — liela. Antenas plātnīte ir liela, distālajā galā posmota. Acis ir vāji attīstītas. Mandibulārais tausteklis (palpa) ir ļoti tievs. Maksillas ar vāji attīstītu struktūru; pirmais pāris bez taustekļa, otrais pāris ar ļoti vājām kožļājamām daivām, kam ir tikai vienkārši sariņi. Žokļkājas ir ar nepilnīgi attīstītu eksopodītu, bet epipodīts ir ļoti liels.

Trīs priekšējie krūšu kāju pāri ir salīdzinoši īsi un resni, attīstīti par tvērājkājām (gnatopodiem). Nākamie trīs kāju pāri ir ļoti tievi un izstiepti ar nedaudz pagarinātu propodālo posmu, ka arī ar ļoti kustīgu gala nagu (dactylus). Pēdējais kāju pāris ir pavedienveidīgs, no ārpuses klāts ar sariņiem. Žaunas labi attīstītas, sastāv no trim divpusīgiem atzariem. Iekšējais atzars izvirzās zem vēdera. Divus pārējos sedz karapakss. Pie pēdējā kāju pāra pamatnēm žaunu nav. Perējamo somu jeb marsūpiju veido septiņi oostegītu pāri.

Vēdera segmenti gludi, sānos bez izteiktiem epimēriem. Telsons ir samēra liels, kas sašaurinās distālā virzienā. Telsona pats gals nav šķelts. Uropodu eksopodīti galā ir posmoti.

Sistemātika
-----------

Ģintī ir 8 recentas sugas.

* Eucopia Dana, 1852

* *Eucopia australis* Dana, 1852
* *Eucopia crassicornis* Casanova, 1997
* *Eucopia grimaldii* Nouvel, 1942
* *Eucopia lingucaudaicauda* O. S. Tattersall, 1955
* *Eucopia major* Hansen, 1910
* *Eucopia panayensis* Bacescu, 1991
* *Eucopia sculpticauda* Faxon, 1893
* *Eucopia unguiculata* W.-Suhm, 1875
* † *Eucopia praecursor* Secretan & Riou, 1986

(†) — izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Register of Marine Species
2. ↑  Sars, G.O. (1883) Preliminary notices on the Schizopoda of H.M.S. Challenger Expedition. Forhandlinger i Videnskabsselskabet i Kristiania, 7, 54. lpp.
**Fišera neļķe** (latīņu: *Dianthus fischeri*, sinonīms *Dianthus chinensis*) ir augu suga neļķu ģintī. Suga ir endēma Krievijas Eiropas daļai, taču savrupas punktveida atradnes ir arī Baltijas jūras noteces baseina austrumdaļā. Suga ir reti sastopama Latvijā — tā ir konstatēta sausos priežu mežos un Daugavas krasta sausieņu pļavā.

Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Fišera neļķe ir daudzgadīgs, 30—70 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni. Stublājs ir stāvs, pie pamata pacils, zarains, kails, ar zilganzaļu nokrāsu, visā garumā blīvi aplapots. Lapas ir lineāri lancetiskas, 4—10 cm garas un 0,4—0,8 cm platas, gari nosmailotas, mala paskarba, pamats makstveidīgs. Ziedi ir vientuļi vai pa 2 zaru galā. Ārkausa lapas ir 4, olveidīgas, gals pakāpeniski akotsmails, kopumā ārkauss nesasniedz pat trešdaļu kausa stobriņa garuma. Kauss ir stobrveidīgs, 1,2—1,7 cm garš, nereti galā ar sārtu nokrāsu, zobiņi lancetiski. Vainaglapas ir tumši rozā, 1—1,3 cm garas, 0,8—1 cm platas, augšdaļā ar matiņu pušķi, pie pamata plankumainas; vainaglapas gals zobains. Auglis ir cilindriska viencirkņa pogaļa, kas aptuveni kausa garumā. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Dianthus fischeri Spreng. | Plants of the World Online | Kew Science». *Plants of the World Online* (angļu). Skatīts: 2023-04-30.
2. 1 2 3  «Fišera neļķe - Dianthus fischeri Spreng. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-04-30.
**Pikrīnskābe** (2,4,6-trinitrofenols, TNP, C6H2(NO2)3OH) ir dzeltena, kristāliska indīga viela ar ļoti rūgtu garšu. No tā cēlies vielas nosaukums (grieķu: *πικρός* (*pikros*) — 'rūgts, ass').

Iegūšana
--------

Pikrīnskābi var iegūt, nitrējot fenolu, benzolu vai acetilsalicilskābi ar sērskābes un slāpekļskābes maisījumu. Par izejvielu lietojot salicilskābi, tās karboksilgrupa atšķeļas, veidojot fenolu un oglekļa dioksīdu. Par izejvielu lietojot acetilsalicilskābi, vispirms atšķeļas etiķskābe un tālāk process notiek tāpat, kā ar salicilskābi.

Īpašības
--------

Pikrīnskābe ir samērā spēcīga skābe, veido sāļus (**pikrātus**) ar metāliem un daudzām organiskām vielām. Kālija pikrāts ir viens no retajiem grūti šķīstošajiem kālija sāļiem. Amonija pikrāts ir relatīvi stabils (tam vajag diezgan spēcīgu detonatoru), bet tas tāpat var reaģēt ar metāliem, veidojot nestabilus metālu pikrātus.

Izmantošana
-----------

Pikrīnskābi var izmantot par sprāgstvielu. Pirms 1. pasaules kara to ļoti plaši lietoja artilērijas šāviņu pildījumam ar nosaukumiem *melinīts, lidīts, šimoza*. Pikrīnskābe reaģē ar metāliem, veidojot sāļus — pikrātus, tie ir vēl nestabilāki par pašu pikrīnskābi (tas dažkārt izraisīja ar pikrīnskābi lādētas munīcijas patvaļīgas eksplozijas). Pikrīnskābi agrāk lietoja arī par dzelteno krāsvielu.
Analītiskajā ķīmijā pikrīnskābes sāļus lieto kālija un nātrija noteikšanai.

Pikrīnskābe

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie fenoli |
| --- |
|  |
|  | 
* Fenols
* Krezoli
* Timols
	+ karvakrols
* Pirokatehīns
* Rezorcīns
* Hidrohinons
* Pirogallols
* Oksihidrohinons
* Floroglucīns
* Heksaoksibenzols
* Naftoli
* Pikrīnskābe
* Stifnīnskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85083416
* GND: 4271180-0

 |

 |
**Pihajegi** (igauņu: *Pühajõgi*), arī **Edize** (igauņu: *Ädise, Edise*) ir upe Igaunijas ziemeļaustrumos, Austrumviru apriņķī. Pihajegi nosaukums latviski tulkojams kā **Svētupe**. Pihajegi garums - 28 km. Tā sākas Kohtlas pagastā, 6 km uz dienvidaustrumiem no Amulas ciema un ietek Narvas līci, Narvas upes ietekas Somu līcī ielokā.[1][2]

Tecējums
--------

No Amulas līdz Kotinukas ciemam (bijušās Kukruzes muižas teritorijā) Pihajegi gultne ir regulēta un tā virzās dienvidaustrumu virzienā. Jehvi pilsētas austrumos Pihajegi veido sateci ar Tammiku grāvi, tālāk, veidojot līkumotu gultni, virzās paralēli Tallinas-Narvas šosejai austrumu virzienā. Oru tuvumā veido sateci ar Vasaveres upi un pagriežas uz ziemeļiem, turpinot ceļu līdz Toilai, kur ietek Narvas līcī. Pēdējos 4 km pirms ieteces līcī upe tek pa gleznainu ieleju ar stāviem kaļķakmens krastiem, kas kopš 1936. gada ir Oru dabas lieguma (parka) teritorija.[3]

Agrāk Pihajegi bija raksturīga lašu un foreļu populācija, kas pēc fosforītu ieguves uzsākšanas un sekojošās gruntsūdeņu piesārņošanas gājusi bojā.

Pietekas
--------

Pihajegi ir vairākas nelielas pietekas — pārsvarā strauti un grāvji.

* Kohtla-Jerves grāvis (*Kohtla-Järve*)
* Tammiku grāvis (*Tammiku*)
* Rausveres upe (*Rausvere*) — 10 km
* Vasaveres upe (*Vasavere*) — 13 km
* Megaras strauts (*Mägara*) — 12.1 km

Attēlu galerija
---------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pihajegi*** |

* Pihajegi ieleja pie Toilas.
* Pihajegi ieleja pie Toilas.
* Pihajegi Toilā.
* Pihajegi Oru parka teritorijā.

Atsauces
--------

1. ↑   Pihajegi upes apraksts (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 6. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. Pihajegi. *Eesti entsüklopeedia*. (igauniski)
3. ↑   Archived 2013. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Oru dabas liegums. *Eesti entsüklopedia*. (igauniski)
**Makvoriailenda** (angļu: *Macquarie Island Station*) ir Austrālijas vissezonas pētniecības stacija Makvorija salā Dienvidu okeānā. Izvietota salas ziemeļu galā uz zemesšauruma starp diviem līčiem.

Pirmo pētniecības staciju salā 1911. gadā izveidoja austrāliešu polārpētnieks Daglass Mosons. Zinātniskā ekspedīcija veica ģeomagnētiskos novērojumus, izgatavoja salas karti, kā pētīja salas botāniku, zooloģiju, meteoroloģiju un ģeoloģiju. Tika izveidota arī radioretranslācijas stacija, kas savienoja Austrāliju ar Antarktīdu. Meteostacijas salā darbojās līdz 1914. gadam, kad tika zaudēts apgādes kuģis *Endeavour*.[1]

Pastāvīgu pētniecības staciju ANARE salā ierīkoja 1948. gada 25. martā. Stacija vairākkārt pārbūvēta un paplašināta un pašlaik veidojas no 30 atsevišķām ēkām, vecākā no kurām būvēta 1958. gadā.[2] Papildus salā izveidotas piecas lauka nometnes (patvērumi); četri salas austrumkrastā un viena — rietumkrastā. Galvenās izpētes jomas Makvoriailendas stacijā ir bioloģija, augšējās atmosfēras fizika, medicīna, meteoroloģija un klimata izmaiņas.

Atsauces
--------

1. ↑  Macquarie Island: a brief history
2. ↑  Living on Macquarie Island

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Makvoriailenda***.
* Australian Antarctic Division. Macquarie Island station
* French-Polar-Team. ANARE Station / Macquarie Island

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Austrālijas polārstacijas  |
| --- |
|  |
| Vissezonas stacijas | 
* Deivisa
* Keisi
* Makvoriailenda
* Mosona
* Vilksa /

 |
|  |
| Vasaras stacijas un nometnes | 
* Bešervēzailenda
* Bīverleika
* Doversa
* Edžvērtdeivida
* Hērdailenda
* Keipdenisona
* Vilkinsa

 |

 |
**Sarkanā auzene** (latīņu: *Festuca rubra*) ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp ļoti bieži visā Latvijas teritorijā. Dažāda lieluma grupas ir sastopamas pļavās un atmatās, skrajos un sausos mežos, smiltājos, ceļmalās un gar dzelzceļiem.

Apraksts
--------

Sarkanā auzene ir daudzgadīgs, 15—70 cm garš lakstaugs. Augam ir ložņājoši sakneņi un augs veido skraju ceru. Stiebrs stāvs. Lapas ir šauri lineāras, līdz 0,25 cm platas, plakanas, apakšējās sarveidīgas, ierotījušās. Lapas maksts ir daļēji slēgta. Mēlīte ir īsa un ausaina. Veģetatīvo dzinumu ārējo lapu maksts apmatota. Veģetatīvo dzinumu lapas ar 5—7 dzīslām. Ziedu skara stāva, 5—15 cm gara, vārpiņas brūnsarkanas, noziedot sakļaujas. Ārējā zieda plēksne plati lancetiska, kaila, ar aptuveni 3 mm garu akotu. Auglis ir sīks grauds (plēksnenis). Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «sarkanā auzene - Festuca rubra L. s.l. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-10-09.
**Radio SWH Latvijas mūzikas gada tops 2007** ir Radio SWH veiktā aptauja par 2006. gadā populārākajām dziesmām Latvijā. Radio SWH Latvijas mūzikas gada topa 2007 finālkoncerts notika 2007. gada 7. janvārī Arēnā Rīga un tiks demonstrēts LNT tiešraidē. Par 2006. gada populārāko tika atzīta Prāta Vētras dziesma "Lapsa". Iesākumā tika atskaņotas visu dziesmu video versijas, bet trīs finālā iekļuvušās grupas atskaņoja savu dziesmu akustiskās versijas.

Rezultāti pēc pirmās kārtas
---------------------------

1. Double Faced Eels — "Krokodils"
2. H2O — "Uzmini nu!"
3. Prāta Vētra — "Lapsa"
4. Malimbu Show — "Loose A Feeling"
5. Borowa MC — "Maņ navajag"
6. Astro'n'out — "Nē gravitātei"
7. Ēnas — "Beautiful Morning"
8. Dons — "Lights Out"
9. Gain Fast — "Viss mainījies"
10. Labvēlīgais Tips — "Naukšēnu disko"
11. Ufo grupa — "Spirlībā"
12. Lauris Reiniks — "Kā būtu, ja..."
13. Linga — "Spārni"
14. Z-Scars — "Cauri pilsētai"
15. Pienvedēja Piedzīvojumi — "Maximums"

Fināltrijnieka rezultāti
------------------------

1. Prāta Vētra — "Lapsa"
2. H2O — "Uzmini nu!"
3. Double Faced Eels — "Krokodils"

Skatīt arī
----------

* Radio SWH Latvijas mūzikas gada tops
**Radio SWH Latvijas mūzikas gada tops 2006** ir Radio SWH veiktā aptauja par 2005. gadā populārākajām dziesmām Latvijā. Radio SWH Latvijas mūzikas gada topa 2006 finālkoncerts notika 2006. gada 9. janvārī Latvijas Televīzijas studijā un tika demonstrēts LTV7 tiešraidē. Par 2005. gada populārāko dziesmu skatītāju telefonbalsojumā tika atzīta grupas Borowa MC dziesma "Vysskaistuokajai meitiņai", kas apsteidza iepriekšējos uzvarētājus grupu Prāta Vētra.

Iesākumā 15 fināldziesmas tika atskaņotas izlozētā sedzībā, bet trīs populārākās kvalificējās fināltrijniekam.

Rezultāti pēc pirmās kārtas
---------------------------

1. Borowa MC — "Vysskaistuokajai meitiņai"
2. Prāta Vētra — "Četri krasti"
3. Putnu Balle — "Spārni un vējš"
4. Astro'n'out — "Daļa Rīgas"
5. Double Faced Eels — "Zilais valis"
6. Labvēlīgais Tips — "Pīrādziņ, nāc ārā"
7. Gain Fast — "Brīži"
8. Goran Gora — "Fools In Love"
9. re:public — "In the name of love"
10. Dzelzs Vilks — "Skaiti līdz trīs"
11. R.A.P. — "Esmu brīvs"
12. Dons — "Goodmorning My Love"
13. Z-Scars — "Pirmoreiz"
14. FINX — "Mans vārds "
15. Lauris Reiniks & Mārja — "And You Came"

Fināltrijnieka rezultāti
------------------------

1. Borowa MC — "Vysskaistuokajai meitiņai"
2. Prāta Vētra — "Četri krasti"
3. Putnu Balle — "Spārni un vējš"

Skatīt arī
----------

* Radio SWH Latvijas mūzikas gada tops
***SyncML*** (no angļu: ***Synchronization Markup Language*** — "sinhronizēšanas iezīmēšanas valoda") ir platformneatkarīgs datu sinhronizēšanas standarts. Tas bieži tiek izmantots kontaktu un kalendāra informācijas sinhronizēšanai starp dažādām mobilajām ierīcēm un datoriem.

*SyncML* tika izveidots 2000. gadā. Drīz to sāka atbalstīt mobilo telefonu un programmatūras ražotāji: *Nokia*, *Ericsson*, *IBM*, *Lotus*, *Motorola*, *Palm*, *Psion*, *Starfish*.
Tagad tas iekļauts *Open Mobile Alliance* (*OMA*) iniciatīvā *Data Synchronization and Device Management*, kura izveidota 2003. gadā.

Protokols izmanto *XML* iezīmēšanas valodu un dažādus datu pārraides protokolus (*HTTP*, *Wireless Session Protocol*, *OBEX*, *SMTP*, *TCP/IP*. Ar *SyncML* var sinhronizēt dažāda veida datus, taču biežāk tiek izmantoti formāti *text/x-vcard* (vizītkartes), *text/x-vcalendar* (kalendārs un uzdevumi), *text/plain* (piezīmes).
Ja savienojums starp ierīcēm pārtrūkst, *SyncML* spēj atjaunot seansu.

Ārējās saites
-------------

* OMA Data Synchronization Working Group
* SyncML Specifications
**Hugo Roberts Veine Vuolijoki** (*Hugo Robert Wäinö Wuolijoki*; dzimis 1872. gada 14. decembrī, miris 1947. gada 12. decembrī) bija Somijas agronoms, sociāldemokrātu politiķis, diplomāts. Bijis ministrs, Eduskuntas deputāts, parlamenta priekšsēdētājs.

Veines Vuolijoki vecāki bija zemnieki Johana Roberta Vuolijoki un Serafina Lagervika. Veines brālis bija advokāts un politiķis Sulo Vuolijoki, kura sieva bija rakstniece, uzņēmēja un politiķe Hella Vuolijoki.
1911. gadā Veine Vuolijoki apprecējās ar Sjlviju Adelaidi Rošīru (*Sylvia Adelaide Roschier*).

1896. gadā Vuolijoki ieguva filozofijas bakalaura grādu agronomijā. 1900. gadā viņš ieguva maģistra grādu.
No 1904. līdz 1905. gadam Vuolijoki bija skolotājs Mustialas lauksaimniecības skolā.
Vuolijoki vadīja savu zemnieku saimniecību Hauho no 1911. līdz 1947. gadam, un īsu periodu Hivinkē no 1918. līdz 1922. gadam.

1907. gadā Veine Vuolijoki tika ievēlēts Eduskuntā.
Pēc tam, kad tika gāzts Krievijas imperators, 1917. gada 26. martā sociāldemokrāta Oskari Tokoi vadībā izveidots jauns Senāts (valdība), kurā Vuolijoki, arī sociāldemokrāts, ieguva Palātas darba vadītāja posteni. 31. jūlijā Vuolijoki atkāpās.

1919. gadā Veine Vuolijoki ievēlēts Eduskuntā, vairākkārt pārvēlēts, kur darbojās līdz 1927. gadam. No 1921. līdz 1922. gadam un 1925. gadā viņš bija parlamenta priekšsēdētājs. Bija vairāku parlamenta komisiju priekšsēdētājs.

1926. un 1927. gadā Veine Vuolijoki bija transporta un darba lietu ministrs Tannera ministru kabinetā.
Pēc tam Vuolijoki darbojās Somijas ārlietu dienestā. Viņš bija vēstnieks Berlīnē un Vīnē no 1927. līdz 1933. gadam, Oslo no 1933. līdz 1940. gadam un Hāgā no 1933. līdz 1938. gadam.

Ārējās saites
-------------

* Wäinö Wuolijoki Eduskunta

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:amats izveidots | **Tokoi senāta Palātas darba vadītājs**1917. gads | Pēctecis:**Rudolfs Holsti** |
| Priekštecis:Juho Niukanens | **Tannera ministru kabineta transporta un darba lietu ministrs**1926—1927 | Pēctecis:**Johans Helo** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* ISNI: 0000 0004 8456 7804

 |

 |
**Anna Veismane** (dzimusi 1976. gada 9. jūnijā) ir latviešu komponiste.

Jau bērnībā apmeklējusi Zvejniekciema bērnu mūzikas skolu, mācījusies klavierspēles klasē, kur pasniedzējs bijis Pēteris Vasks. 1994. gadā pabeigusi Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolu, kur kompozīciju mācījusies pie Imanta Zemzara.

2000. gadā ar maģistra grādu kompozīcijā pabeigusi Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmiju, kur studējusi pie Romualda Kalsona un Jura Karlsona. Papildinājusies starptautiskās kompozīcijas meistarklasēs.

2000. gadā saņēmusi Arnolda Šturma piemiņas balvu, 1998. gadā kā pianiste saņēmusi Oļģerta Zīversa balvu, 2007. gadā ieguvusi 3. vietu Latvijas Radio kora jauno komponistu konkursā.

Aktīvi sadarbojusies ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri, Liepājas simfonisko orķestri, Latvijas Radio kori, ansambli *Altera veritas*, *Tampere Raw*, akordeonistu Timo Kinnunenu, mecosoprānu Ievu Paršu, džeza mūziķiem Intaru Busuli un Denisu Paškeviču.

Kopš 2010. gada ir Latvijas Komponistu savienības biedre.

No 1998. līdz 2008. gadam strādājusi par klavierspēles un kompozīcijas skolotāju Vidzemes jūrmalas Mūzikas un mākslas skolā, bet kopš 2008. gada Ādažu mākslas un mūzikas skolā. Veismane organizē starptautisku bērnu un jauniešu vizuālās mākslas un mūzikas jaunrades konkursu "Saules krasts".

Koncertē arī kā pianiste, kā arī kopā ar akordeonistu Timo Kinnunenu kameransamblī *Oneplusone* (klavieres, melodions, balss), izpildot laikmetīgo mūziku un improvizācijas.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Veismane, Anna (1976.09.06.), komponiste». Skatīts: 2016. gada 13. jūlijā.[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305064999
* LNB: 000053949
* ISNI: 0000 0004 1672 2315

 |

 |
**Holangīts** ir žultsvadu iekaisums, kas rodas no inficētas žults atteces traucējumiem. Holangīts parasti rodas, kad žultsvadi jau ir daļēji nosprostoti ar žultsakmeņiem. Holangīts ir dzīvībai bīstams un tam ir nepieciešama steidzama ārstēšana. Visbiežākie simptomi ir dzelte, drudzis, sāpes vēderā, smagos gadījumos arī zems asinsspiediens un neskaidra apziņa.

Biežākie holangīta ierosinātāji ir zarnu nūjiņa, *Klebsiella, Pseudomonas aeruginosa, Proteus vulgaris, Streptococcus, Staphylococcus, Salmonella* u.c.

Infekcija no žultsvadiem var pāriet uz aknām un radīt holangiohepatītu ar strauju daudzu sīku aknu abscesu veidošanos.

Atsauces
--------

1. ↑  Kinney TP (April 2007). "Management of ascending cholangitis". *Gastrointest Endosc Clin N Am* 17 (2): 289–306. doi:10.1016/j.giec.2007.03.006. PMID 17556149.
2. ↑  Jānis Gardovskis, Ralfs Kolītis, Jāzeps Baško, Antoņina Sondore u.c. (2013). Ķirurģija. Rīga: Rīgas Stradiņa universitāte. 1013. lpp. ISBN 978-9984-793-28-3
**Valdis Rūja**, īstajā vārdā **Valdis Kriķis** (dzimis 1928. gada 9. janvārī, miris 2020. gada 27. septembrī) bija latviešu dzejnieks, Rakstnieku Savienības biedrs (1956).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1928. gada 9. janvārī Rūjienā, strādnieka ģimenē. Mācījās Rūjienas vidusskolā, pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā laikrakstā "Padomju Jaunatne" publicēja dzejoli "Dziesma mātei". Pēc skolas beigšanas pārcēlās uz Rīgu un 1947. gadā iestājās Dailes teātra dramatiskajā studijā, bija Dailes teātra aktieris (1947-1951).
1951. gadā sāka strādāt par Radiokomitejas redaktoru. 1955. gadā iznāca viņa pirmais dzejoļu krājums "Lāstekas krīt", 1958. gadā "Viršu vainags", 1960. gadā viņš kļuva par žurnāla "Karogs" literāro līdzstrādnieku. 

1962. gadā Valdi Rūju iecēla par Drāmas teātra direktoru, 1965. gadā par Operas un baleta teātra direktoru, 1967. gadā par kultūras nama "Ziemeļblāzma" direktoru. No 1969. līdz 1988. gadam viņš bija izdevniecības "Liesma" redaktors. 

Pēc 2000. gada izdeva memuāru grāmatas "Kas to Rīgu dimdināja?" (2000) un "Ozoli vēl Latvijā" (2001).

Miris 2020. gada 27. septembrī.

Darbi
-----

Izdotas vairāk nekā 20 Valda Rūjas grāmatas, galvenokārt dzejoļu krājumi. Viņa ienākšana literatūrā Staļina laikā notika laika periodā, kad netika atzīta cilvēka subjektīvo pārdzīvojumu atklāsme un dominēja prasība pēc sociālistiska optimisma. Tādēļ arī Rūjas dzejai tolaik bija patētiski abstrakts raksturs. Īpaša vieta Rūjas daiļradē ir latviešu strēlnieku tēmai.

Literatūra
----------

* Latviešu rakstniecība biogrāfijās. Rīga: Zinātne, 2003.
* Ūdre D. "Gribu ilgi būt". Karogs, 1974. - 9.
* Osmanis J. Sava laika ierindnieks. Valda Rūjas portreta kontūras. Karogs, 1988. - 1.
* Lija Blūma. Intervija ar Valdi Rūju. "Rasa" - Nr. 2 (2003)

Apbalvojumi
-----------

* Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1988),
* NBS štāba bataljona Goda zīme,
* Rūjienas novada Goda pilsonis (2012)

Piemiņa
-------

Pie Valda Kriķa tēva celtā nama Rīgas ielā 40 Rūjienā atklāta informācijas plāksne "Šajā mājā 1928. gada 9. janvārī dzimis dzejnieks un aktieris Valdis Rūja."

Atsauces
--------

1. ↑  «Valdis Kriķis | www.makslinieki.lv | (LRSP) Radošo savienību profesionālo mākslinieku reģistrs». *www.makslinieki.lv*. Skatīts: 2019-01-12.
2. ↑  Tvnet: Mūžībā devies dzejnieks Valdis Rūja
3. ↑  Delfi: Mūžībā devies dzejnieks Valdis Rūja
4. 1 2  «Valmieras integrētā bibliotēka: Rūja, Valdis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 21. februārī. Skatīts: 2020. gada 28. septembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 233607806
* LCCN: n83013065
* ISNI: 0000 0000 2607 587X
* GND: 1036665852

 |

 |
**Imanta Ziedoņa fonds „Viegli"** ir nodibinājums, kas izveidots 2010. gada pavasarī, lai īstenotu fonda patronam — dzejniekam Imantam Ziedonim tuvu misiju: „Latvija ir brīnumskaista zeme, bet skaistajam jāpalīdz parādīties". Fonda mērķis ir atbalstīt un veicināt jaunradi Latvijā, veicinot Imanta Ziedoņa ideju īstenošanos, vērtību turpināšanos un veidojot sabiedriskus projektus, kas atklāj Latvijas dabas un kultūras vērtības.

Imanta Ziedoņa muzejs
---------------------

Imants Ziedonis vēlējās muzeju kā iedvesmas vietu, kur cilvēki dodas pavadīt laiku jēgpilnās sarunās un attīstībā, jaunradot. 2010. gada pavasarī tika dibināts Imanta Ziedoņa fonds "Viegli" un 2011. gadā Imants Ziedonis parakstīja stratēģiju par muzeja attīstību, uzticot fondam "Viegli" veidot muzeju dzejnieka vasaras mājā "Dzirnakmeņi", Murjāņos, saglabājot tos tādus, kā tos pats iekārtoja kopā ar dzīvesbiedri Ausmu Ziedoni-Kantāni. Kopīgi tika secināts, ka nepieciešams veidot plašāku muzeja izveides stratēģiju, kas apmierina arī Latvijas sabiedrības vajadzības pēc Imanta Ziedoņa atstātā kultūras mantojuma saglabāšanas, izpētes un popularizēšanas. Muzejs sāka darbu 2015. gada jūlijā.

Fonda "Viegli" mūzika
---------------------

Fonds "Viegli" ir izdevis trīs mūzikas albumus, kuru iedvesmotājs un dziesmu vārdu autors ir Imants Ziedonis. Albuma "Loks paliek vaļā" ierakstā piedalījušies Renārs Kaupers, Jānis Holšteins-Upmanis (Goran Gora), Māra Upmane-Holšteine, Raimonds Gusarevs, Jānis Strapcāns, Kārlis Kazāks, Raimonds Tiguls, Laima Jansone un visi fonda "Viegli" veidotāji.

### Albumi

* Viegli (2011)
* Vakars. Pietura. Jasmīns (2013)
* Loks paliek vaļā (2015)

Apbalvojums "Laiks Ziedonim"
----------------------------

Kopš 2014. gada fonds "Viegli" piešķir apbalvojumu "Laiks Ziedonim" piecās nominācijās par sasniegumiem zinātnē, novadpētniecībā, bērniem un jauniešiem, tautsaimniecībā un par dzīvi literatūrā.

Fonda "Viegli" dalībnieki
-------------------------

Fonda valdē vai padomē ir mūziķi Renārs Kaupers, Jānis Holšteins-Upmanis, Māra Upmane-Holšteine, bijušie sportisti Artūrs Irbe un Māris Saukāns, bijusī Latvijas kultūras ministre Žaneta Jaunzeme-Grende, kura ir Ziedoņa muzeja vadītāja, un citi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 8. oktobrī.
2. ↑  Darbu sāk topošais Imanta Ziedoņa muzejs Murjāņoslsm.lv
3. ↑  Imanta Ziedoņa fonds Viegli prezentē jauno albumunra.lv
4. ↑  «Apbalvojums "Laiks Ziedonim"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 30. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 8. oktobrī. Archived 2016. gada 30. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
**Valdis Krastiņš** (dzimis 1927. gada 16. jūnijā, miris 2022. gada 13. janvārī) bija latviešu pianists, mūzikas pedagogs un diplomāts.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1927. gada 16. jūnijā. Studēja Latvijas Konservatorijā un Ļeņingradas Konservatorijas aspirantūrā. Strādāja par mūzikas skolotāju Pāvula Jurjāna mūzikas skolā (1951—1955), bija Latvijas Radio skaņu režisors (1955—1970), Latvijas Konservatorijas docents, profesors (1970—1991).
Pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas no 1993. līdz 1997. gadam viņš bija Latvijas Republikas vēstnieks Čehijas un Slovākijas Republikā, ārkārtējais un pilnvarotais vēstnieks Turcijas Republikā (1996—1998), pilnvarotais vēstnieks Norvēģijas Karalistē (1998—2000), pēc tam Latvijas vēstnieks Somijā (2000—2005).

2004. gadā Krastiņš kandidēja Eiropas Parlamenta vēlēšanās no partijas "Jaunais laiks", bet 2010. gadā viņš kandidēja 10. Saeimas vēlēšanās no partiju apvienības "Vienotība" saraksta.
Dzīves nogalē pievērsās memuāru rakstīšanai.

Dēls ārsts un sabiedriskais darbinieks Ivars Krastiņš**.**

Miris 2022. gada 13. janvārī.

Darbi
-----

* "Ļoti personīgi. Latviešu diplomāta stāsts 1992—2008" (2012)
* "Gadu desmiti lāča ēnā: atmiņu stāsts par okupācijas pusgadsimtu Latvijā" (2015)

Atsauces
--------

1. ↑  delfi.lv. «Mūžībā devies bijušais vēstnieks Valdis Krastiņš». *delfi.lv* (latviešu), 2021-01-13. Skatīts: 2022-01-20.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305128639
* LNB: 000009085
* LCCN: n2013042937
* ISNI: 0000 0004 1730 8546
* GND: 1051854148

 |

 |
**Žils Arnu de Rivjērs** (franču: *Jules Arnous de Rivière*; 1830. gada 4. maijs Nante — 1905. gada 11. septembris Parīze) bija Francijas šahists.

Biogrāfija
----------

No 1850. gadu beigām līdz 1870. gadu beigām bijis viens no vadošajiem Francijas šahistiem. Pola Morfija viesošanās laikā Parīzē (1858, 1863) nospēlējis daudzas partijas ar ASV šahistu, kurās gan pārsvarā zaudējis. 1867. gada Parīzes starptautiskajā turnīrā palicis 6. vietā 13 dalībnieku konkurencē, taču bijis labākais starp Francijas šahistiem, apsteidzot Samuelu Rozentālu. Sekmīgi piedalījies nelielos Parīzes turnīros: 3. vietā 1880. gadā, dalīta 2. vieta 1881. gadā, 2. vieta 1883. gadā un 3. vietā *Café de la Régence* turnīrā 1896. gadā.

Aizvadījis vairākus mačus ar tā laika labākajiem šahistiem. 1855. gadā zaudējis Itālijas šaha meistaram Serafino Dibuā 11½:22½ (+8, -21, =3). 1864. gadā zaudējis vācu šahistam Gustavam Neimanim 4:8 (+3, -7, =2). 1859. gadā nospēlējis neizšķirti ar Ignacu Kolišu — 5:5. 1860. gadā Londonā uzvarējis Tomasu Vilsonu Bārnsu 5:2 (+5, −2, =0) un Parīzē pieveicis Polu Žurnu 7½:2½ (+7, −2, =1). 1867. gadā Parīzē divu partiju mačā uzvarējis Johanu Leventālu ar 2:0. Savu pēdējo maču 1883. gadā minimāli zaudējis Mihailam Čigorinam 4½:5½ (+4, −5, =1).

Savas dzīves laikā rakstījis dažādu preses izdevumu šaha nodaļās, kā arī sarakstījis grāmatas par biljardu un spēļu ruleti.

Atsauces
--------

1. ↑  Paris (1867)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)