recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jodzo Hirano** (平野 陽三, ひらの ようぞう, *Hirano Yōzō*, dzimis 1985. gada 12. oktobrī) ir Japānas kinoproducents. 2021. gadā viņš bija kosmiskā lidojuma dalībnieks.

Pēc Kioto prefektūras universitātes absolvēšanas Joudzou Hirano sāka darbu uzņēmumā *Zozo* par fotografēšanas grupas kāstinga direktoru (aktieru atlases režisors). Vēlāk viņš kļuva par *Zozo* meitas uzņēmuma *Start Today* filmu producentu. Hirano strādā pie *Zozo* īpašnieka Jūsaku Maedzavas privātiem projektiem, ieskaitot filmēšanu Maedzavas *Youtube* kanālā.

2021. gada 13. maijā kosmiskā tūrisma uzņēmums *Space Adventures* paziņoja, ka Jodzo Hirano ir sekmīgi nokārtojis medicīnisko pārbaudi, un 2021. gada jūnijā kopā ar Jūsaku Maedzavu sāka gatavoties lidojumam uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS), kas bija plānots 2021. gada decembrī. Hirano lidojumu apmaksāja Maedzava, lai būtu viņa asistents, kurš dokumentētu miljardiera gaitas kosmosā.

Jodzo Hirano kosmiskais lidojums sākās 2021. gada 8. decembrī, kosmosa kuģī *Sojuz MS-20* dodoties Krievijas 20. viesekspedīcijā uz SKS. Kosmosa kuģa apkalpē bija arī komandieris Aleksandrs Misurkins un kosmiskā lidojuma dalībnieks Jūsaku Maedzava. 20. decembrī viņi atgriezās uz zemes, lidojumā pavadot 11 dienas 19 stundas 35 minūtes.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums | Piezīmes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Sojuz MS-20* | 08.12.2021. | 20.12.2021. | Aleksandrs Misurkins,Jūsaku Maedzava | Lidojuma dalībnieks | 11 d 19 h 35 min | SKS 20. viesekspedīcija |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jodzo Hirano***.
* Biogrāfiskie dati astronaut.ru vietnē (krieviski)
**Baltais vītols** (latīņu: *Salix alba*) ir vītolu dzimtas koku suga, kas plaši sastopama Eirāzijā, taču kultivācijas ceļā ir ieviesusies ārpus pamatareāla gan Eiropā, gan citos kontinentos. Suga ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā, kur atsevišķi eksemplāri un grupas aug visdažādākajās vietās kultūrainavā un ūdenstilpju krastos.

Suga no citiem vītoliem viegli atšķirama pēc lielā auguma un ar zīdainiem matiņiem klātām, vairāk vai mazāk sudrabainām lapām.

Apraksts
--------

Baltais vītols ir liels, līdz 25 m garš koks, kura stumbrs var sasniegt ļoti lielu diametru. Augam ir plašs vainags. Miza ir tumšpelēka un plaisājoša. Zari ir tievi, lokani, visbiežāk dzeltenpelēki. Pumpuri ir smaili un apmatoti. Lapas ir lancetiskas vai lineāri lancetiskas, 5—10 cm garas un 1—2 cm platas, to mala ir sīkzobaina, gals smails un ļoti īss kāts. Lapas virspuse un apakšpuse (vai tikai apakšpuse) klāta ar zīdainiem matiņiem, kas vainagam piešķir sudrabainu nokrāsu. Lapām ir lancetiskas, ātri nobirstošas pielapes. Spurdzes ir slaidas, 3—5 cm garas, putekšņlapas brīvas, divas, putekšnīcas dzeltenas. Auglenīca ir gandrīz sēdoša. Sēklotne ir šauri koniska, kaila, irbulis īss, drīksna šķelta. Zieda plēksne ir bāli dzeltena, vienkrāsaina. Zied maijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «baltais vītols - Salix alba L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-06-10.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85116812
* GND: 4528971-2

 |

 |
***Agensi Angkasa Negara*** (malajiešu:  — "nacionālā kosmosa aģentūra") jeb ***ANGKASA*** ("Visums") ir Malaizijas nacionālā kosmosa aģentūra. Tā dibināta 2002. gadā. Aģentūra ir atbildīga par Malaizijas kosmiskās politikas formulēšanu un regulēšanu, kā arī kosmisko aktivitāšu koordinēšanu, izpildi, novērošanu un attīstību. Nodarbojas ar izglītību un pētījumiem kosmosa jomā.

Vēsture
-------

Aģentūras pirmsākumi meklējami 1989. gadā, kad premjerministra departamentā izveidota planetārija nodaļa.

1993. gadā izveidota Kosmosa zinātnes studiju nodaļa *Bahagian Kajian Sains Angkasa* (*BAKSA*).
1995. gadā tā nokļuva Zinātnes, tehnoloģiju un vides ministrijas paspārnē.

2002. gadā dibināta Malaizijas nacionālā kosmiskā aģentūra *Agensi Angkasa Negara* (*ANGKASA*).
2004. gadā *BAKSA* apvienota ar *ANGKASA*.

Struktūra
---------

*ANGKASA* sastāv no četrām nodaļām:

* Operāciju un kosmisko sistēmu nodaļa ar tās operāciju centru Nacionālajā kosmosa centrā;
* Tehnoloģiju attīstības un kosmisko pielietojumu nodaļa, bāzēta Putradžajā;
* Kosmiskās zinātnes un izglītības nodaļa, bāzēta Nacionālajā planetārijā Kualalumpurā;
* Administrācijas un cilvēku resursu nodaļa, bāzēta Putradžajā.

### Pilotējamo lidojumu programma

*Pamatraksts: Ankasavana programma* 
Sadarbībā ar Krievijas kosmisko aģentūru kosmiskajam lidojumam Krievijā 2006. un 2007. gadā tika sagatavoti divi kosmonauti (ankasavani). Šeiha Muszafara Šukora 10 dienu, 21 stundas lidojums notika 2007. gada oktobrī uz Starptautisko kosmisko staciju ar kosmosa kuģi *Sojuz TMA-11* (augšup) un *Sojuz TMA-10* (lejup).

Atsauces
--------

1. 1 2  Our Organisation *ANGKASA*

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā ANGKASA mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 135118981
* LCCN: n2010220191

 |

 |
***Jamal-102*** (***Ямал-102***; zināms arī kā ***Yamal-102***) bija Krievijas uzņēmuma *Gazprom kosmičeskie sistemy* sakaru pavadonis, kas paredzēts sakaru nodrošināšanai Krievijas teritorijai, kā arī tuvākajām kaimiņvalstīm. Palaists 1999. gada septembrī.

Pavadonis izgatavots uzņēmumā *RKK Energija* uz platformas *UKP* (Universālā kosmiskā platforma) bāzes. Pirmoreiz Krievijas kosmonautikas praksē pielietoti jauni tehnoloģiski risinājumi: nehermētisks korpuss, oglekļa šķiedras konstrukcija, lielas jaudas enerģētika, kā arī pilnībā jaunas bortsistēmas. Sakaru aparatūru piegādāja ASV uzņēmums *Space Systems/Loral*. Citas daļas piegādāja *NEC*, *Alenia Aerospazio*, *ComDev*, *Lockheed Martin*. Kosmiskais aparāts apgādāts ar 10 C joslas raidītājiem. Plānotais darbības laiks bija 10 gadi.

Lidojuma gaita
--------------

*Jamal-102* tika palaists 1999. gada 6. septembrī ar nesējraķeti *Proton-M/Briz-M* no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 23. palaišanas iekārtas. Kopā ar to tika palaists pavadonis *Jamal-101*, bet ar to orbītā neizdevās nodibināt kontaktu.

*Jamal-102* tika novietots ģeostacionārajā orbītā punktā 90° austrumu garuma. 2000. gada maijā sākta pavadoņa ekspluatācija. 
2003. gada beigās tam blakus vienā orbitālajā pozīcijā izvietots pavadonis *Jamal-201*.

Pavadonis kalpoja līdz 2010. gada 9. augustam. Pēc tam to pacāla augstākā (apglabāšanas) orbītā, un tā aparatūra tika izslēgta.

Atsauces
--------

1. ↑  О плановом завершении эксплуатации спутника «Ямал-100» Archived 2011. gada 2. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. Газпром космические системы, 2010-08-09

Ārējās saites
-------------

* Yamal 101, 102 Gunter Dirk Krebs (angliski)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Jamal* pavadoņi (*Gazprom kosmičeskie sistemy*) |
| --- |
|  |
| Aktīvie | 
* 202
* 300K
* 401
* 402
* 601

 |
|  |
| Bijušie | 
* 101
* 102
* 201

 |

 |
**Ligērijas grīslis** (latīņu: *Carex ligerica*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir vietumis sastopama Eiropā. Latvijā Ligērijas grīslis ir sastopams reti — Rīgas līča un Baltijas jūras tiešā tuvumā, sausās, smilšainās vietās piejūras pļavās un mežmalās, skrajos priežu mežos.

Augs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Apraksts
--------

Ligērijas grīslis ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai.

Augam ir gari, diametrā 0,2—0,3 cm tievi sakneņi. Stublājs ir stāvs un slaids. Lapas ir zaļas, lokveidīgi stāvas, diezgan mīkstas, 0,1—0,2 cm platas, tikpat garas vai īsākas nekā stublājs. Ziedkopā ir 4—7 vārpiņas, kuras ir 3—5 cm platas. Vārpiņā sievišķie ziedi ir augšdaļā, bet vīrišķie — apakšdaļā, taču mēdz būt arī īpatņi, kuriem ir tikai sievišķie ziedi. Augļa pūslīša segplēksne ir brūna, pūslīša garumā. Pūslītis ir olveida, 0,4—0,5 cm garš ar 8—11 dzīslām, tā spārns ir šaurs, sākas apmēram no pūslīša vidus, strauji sašaurinās divzobainā knābītī. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Ligērijas grīslis - Carex ligerica J.Gay - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-21.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ligērijas grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Japānas baltegle** (latīņu: *Abies veitchii*), dēvēta arī par **veiča baltegli**, ir priežu dzimtas suga. Tā aug Japānas centrālajos rajonos un nedaudz retāk tās dienvidu daļā. Parasti tā ir sastopama skuju koku mežos 1500—2800 m virs jūras līmeņa. Japānas baltegles areāls atrodas mērenajā musonu klimatiskajā joslā.

Apraksts
--------

Japānas baltegle ir mūžzaļš skuju koks, kas sasniedz 20—30 m augstumu. Stumbra diametrs ir līdz 0,9 m. Koka mūža ilgums parasti ir 80—90 gadu. Iztur -34…-40 °C temperatūru. Koks var panest noēnojumu, bet labāka augšanai ir saules apspīdēta vieta. Baltegle var augt neitrālās un skābās smilšmāla un smagās māla augsnēs.

Vainagam var būt šaura konusa vai parasta konusa forma. Miza ir brūnganpelēka, un jauniem kokiem uz mizas ir sveķu pūslīši. Vecākiem kokiem tā ir diezgan gluda, pelēka. Jaunie dzinumi ir gaiši brūni, cieši klāti ar brūniem matiņiem. Skujas ir spožas un tumši zaļas, apakšpusē zilganbaltas, ar 8—10 atvārsnītēm. Skujas ir 1,5—3,2 cm garas, ar strupu galu, ar robiņu. Vīrišķajām ziedkopām ir cilindra forma, tās ir sarkanīgā purpura krāsā (5) 6—8 cm garas. Sēklas ir aptuveni 6 mm garas, oranžas, ar 3 mm gariem, zilganas purpura krāsas spārniem.

Izmantošana
-----------

Japānas baltegle nav toksiska. To galvenokārt izmanto kā dekoratīvu augu. Nedaudz izmanto konstrukcijām un kā Ziemassvētku eglīti.

Galerija
--------

* Stumbrs un miza
* Jaunie dzinumi
* Japānas baltegle ar izteikti konisku vainagu

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Japānas baltegle***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Veiča baltegle». *database.smartgardens.eu*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-06-11. Skatīts: 2022-06-11.
**Luksemburgas armija** ir Luksemburgas Lielhercogistes karaspēks. Luksemburgas armijai nav jūras spēki, jo nav izejas pie jūras, un nav arī gaisa spēku, kaut gan tai ir vairākas lidmašīnas. Luksemburgas armija ir integrēta policijas spēkos (*Force Publique*), kuros ietilpst arī žandarmērija un policija. Kopš 1967. gada armijā dien tikai brīvprātīgie, obligātais karadienests nav. Pašlaik armijas sastāvu veido 450 profesionāli karavīri, 340 brīvprātīgie un 100 civilpersonas. Šī ir pati mazākā NATO valstu armija.

Armija atrodas civilajā kontrolē. Armijas virspavēlnieks ir lielhercogs.

Luksemburgas karavīri Nacionālās Dienas laikā

Luksemburgas armijas struktūra
------------------------------

Armijas struktūru veido četri kaujas formējumi, kurus pārvalda militārais centrs (*Centre Militaire*), kurš atrodas Dikirhā.

### A rota

A rota ir pirmā no divām strēlnieku rotām, kura veido Luksemburgas armijas kontingentu ''Eurocorps'' korpusā. Rota sastāv no apakšvienību pavēlniecības un trim izlūkošanas vadiem, kuros katrā iekļaujas 4 nodaļas un pavēlniecības daļa. Katras nodaļas rīcībā ir 2 M1114 HMMWV, kuri aprīkoti ar M2 Browning ložmetēju.

### B rota

Armijas mācību vienība, kurā pasniedz dažādus mācību kursus, kas būtu nepieciešami lai sagatavotos karjerai armijā. Lai apmeklētu Armijas skolu (*L'Ecole de l'Armee*) karavīram ir jānodien vismaz 18 mēneši. Skola ir sadalīta divos līmeņos:

* **B līmenis** - pieejams visiem karavīriem pēc 18 mēnešu dienesta. Karavīri pēc diviem sešu mēnešu apmācības periodiem, kuros apguvuši vispārējos un militāros mācību priekšmetus kārto pārbaudījumus. Ja sasniegti vismaz 75% no iespējamā vērtējuma karavīram ir iespēja doties mācīties uz A līmeni.
* **A līmenis** - pieejams karavīriem, kuri pārbaudījumos ieguvuši vismaz 75% no maksimālā iespējamā vērtējuma vai arī pirms iestāšanās armijā, nokārtojuši pārbaudījumus tikpat sekmīgi būdami civilisti.

### Pavēlniecības un instruktoru rota

Šī ir Luksemburgas armijas galvenā mācību vienība, kur karavīriem tiek sniegta:

* pamatapmācība
* transportlīdzekļa vadīšanas apmācība
* fiziskais treniņš

Rota ir atbildīga arī par armijas elites sporta daļu, vienību, kurā militāro dienestu veic sportisti, kuri nolēmuši iestāties armijā. Pabeidzot pamatapmācību sportisti nokļūst šajā vienībā.

### D rota

Šī ir otra Luksemburgas armijas strēlnieku rota, kura līdz 2002. gadam darbojās *NATO* ātrās reaģēšanas spēkos un šo spēku sastāvā rotas nosaukums bija Luksemburgas izlūkrota. Ar šo rotu Luksemburga piedalās dažādās Eiropas Savienības, NATO un ANO misijās. Rotas struktūra ir tieši tāda pati kā A rotai.
**Hela** (poļu: *Hel*) ir pilsēta Polijas ziemeļos, Pomožes vojevodistē šaurās Helas pussalas virsotnē.

Hela rakstos pirmoreiz minēta 1198. gadā. XIII gadsimtā pilsēta konkurēja ar Gdaņsku ostas nozīmības ziņā. Iesākumā Hela atradās 1,5 kilometru uz austrumiem no pašreizējā pilsētas centra. bet XV gadsimtā, kad jūra sāka pussalu noskalot, tā tika pārcelta uz mūsdienu vietu. 1526. gadā Polijas karalis Sigismunds II Augusts piešķīra Helu Gdaņskai, tā uz visiem laikiem atrisinot jautājumu par reģiona galveno ostu.

XIX gadsimta beigās Hela kļuva par populāru atpūtas vietu. Pēc Pirmā pasaules kara pilsēta iekļāvās Polijā un tā tika pārvērsta par vienu no divām galvenajām Polijas kara flotes bāzēm. Polijas kampaņas laikā Helas garnizons sīvi pretojās vācu armijai un padevās tikai 2. oktobrī, kad Polija faktiski jau bija sakauta. Savukārt Helas vācu garnizons padevās tikai 1945. gada 10. maijā, jau pēc Vācijas kapitulācijas.

Arī pēc kara Hela kalpoja kā kara flotes bāze, līdz 1996. gadā Polijas kara flote lielāko daļu no bāzes atstāja civilajām varas iestādēm. Mūsdienās Helas osta darbojas galvenokārt kā jahtu osta.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hela***.

Skatīt arī
----------

* Helas bāka

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 160116068
* LCCN: n82255004
* GND: 600770-3

 |

 |

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 6 oktobris 2022.
**Berlīnes *U-Bahn*** (saīsinājums no '*Untergrundbahn* - 'pazemes dzelzceļš') ir metro sistēma Berlīnē, Vācijas galvaspilsētā, un liela daļa no pilsētas sabiedriskā transporta sistēmas. Kopā ar *S-Bahn*, piepilsētas vilcienu līniju tīklu un tramvaju tīklu, kas galvenokārt darbojas pilsētas austrumu daļās, tas kalpo kā galvenais sabiedrības pārvietošanās veids galvaspilsētā.

*U-Bahn* atklāja 1902. gadā un tajā ir 175 stacijas, kas izvietotas deviņās līnijās, un kopējais sliežu ceļa garums ir 155,4 km, no kuriem aptuveni 80% atrodas pazemē. Vilcieni kursē ik pēc divām līdz piecām minūtēm pīķa stundās, ik pēc piecām minūtēm pārējā dienā un ik pēc desmit minūtēm vakarā. Gada laikā *U-Bahn* vilcieni nobrauc 132 miljonus km un pārvadā vairāk nekā 400 miljonus pasažieru. 2017. gadā ar *U-Bahn* brauca 553,1 miljons pasažieru. Visu sistēmu uztur un ekspluatē *Berliner Verkehrsbetriebe* (BVG).

*U-Bahn*, kas paredzēts, lai atvieglotu satiksmi, kas ieplūst Berlīnes centrā un izbrauc no tā, strauji paplašinājās, līdz pilsētu sadalīja Austrumberlīnē un Rietumberlīnē Otrā pasaules kara beigās. Lai gan sākotnēji sistēma palika atvērta abu pušu iedzīvotājiem, Berlīnes mūra celtniecība un tai sekojošie Austrumvācijas noteiktie ierobežojumi ierobežoja ceļošanu pāri robežai. Austrumberlīnes *U-Bahn* līnijas no Rietumberlīnes atcēla, izņemot divas Rietumberlīnes līnijas, kas šķērsoja Austrumberlīni (U6 un U8). Šie maršruti drīkstēja šķērsot Austrumberlīni, neapstājoties nevienā no stacijām, kuras bija slēgtas. Stacija *Friedrichstraße* bija izņēmums, jo to izmantoja kā pārsēšanās punktu starp U6 un Rietumberlīnes *S-Bahn* vilcienu sistēmu, kā arī robežšķērsošanas vietu Austrumberlīnē. Metro pilnībā atvēra pēc Berlīnes mūra krišanas un Vācijas atkalapvienošanās.

Berlīnes *U-Bahn* ir plašākais metro tīkls Vācijā. 2006. gadā braucieni ar *U-Bahn* bija līdzvērtīgi 122,2 miljoniem km ar automašīnu.

Atsauces
--------

1. ↑  BVG-Zahlenspiegel-2021
2. ↑  Marcus Schomacker. «Berlins U-Bahn-Strecken und Bahnhöfe» (vācu). berliner-untergrundbahn.de, 2007-03-14. Skatīts: 2007-09-18.
3. ↑  «Zahlenspiegel 2017 1. Auflage» (vācu). Berliner Verkehrsbetriebe (BVG). 2017. gada 31. decembris. Skatīts: 2018-03-08.
4. ↑  
«Geschäftsbericht 2006 der BVG» (vācu). Berliner Verkehrsbetriebe (BVG). 2007. gada 24. maijs. Skatīts: 2007-09-06.

Ārējās saites
-------------

* Berlīnes metro karte pakalpojumā Google Maps ar ģeogrāfisko atrašanās vietu
* Oficiālā tīmekļa vietne (in English)
* VSWB – neizmantotās sliedes un joslas Berlīnē
* Fototūre pa U-Bahn stacijām, ieskaitot arhitektūras stilu karti
* Berlīnes metro bildes
* Berlīnes U-Bahn trases karte
* Berlīnes U-Bahn karte
* Berlīnes U-Bahn fotografēšana
Šis raksts ir par izgudrotāju. Par arheologu skatīt rakstu Juris Zariņš (arheologs).
**Juris Zariņš** (1952—2017) bija latviešu inženieris, izgudrotājs un uzņēmējs, pazīstams kā studijas mikrofonu ražošanas kompānijas *JZ Microphones* dibinātājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1952. gada 27. aprīlī Rīgā. 
1990. gadu beigās nodarbojās ar vecu vācu mikrofonu *Neuman*, *AKG* un *Telefunken* restaurēšanu. Vēlāk Juris Zariņš radīja mūzikas industrijā labi zināmos "Blue" un "Violet" studijas mikrofonus, kurus savos ierakstos lietojuši vairāki populārās mūzikas izpildītāji.
2007. gadā Zariņš izveidoja pats savu *premium* klases ierakstu studiju mikrofonu zīmolu *JZ Microphones* (*Juris Zariņš Microphones*).

Dzīvoja Siguldā, aizrāvās ar lidmodelismu.

Miris 2017. gada 20. augustā lidlaukā neilgi pirms viņa vadītās lidmašīnas pacelšanās.

Atsauces
--------

1. ↑  Jauniešu iniciatīvu centrā - tikšanās ar Juri Zariņu[novecojusi saite]
2. ↑  Vaļasprieks: Radio vadāmo sapņu flotile[novecojusi saite] Zigmunds Bekmanis la.lv, 2014. gada 27. novembrī
3. ↑  nekropole.info[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 44151110767937062575
* LNB: 000251966

 |

 |
**Laimonis Siliņš** (1926. gada 10. jūlijs—2019. gada 19. oktobris) bija ASV latviešu aktieris un režisors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1926. gadā Rīgā. 1934./1935. gadā kā bērns sācis darboties Latvijas radiofona teātrī. 
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur pabeidza mācības ģimnāzijā un darbojās pārvietoto personu (DP) nometnes teātrī. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Oklendā ASV.

Palo Alto *Comedia* teātra aktieris un režisors (1956–1965). 
1966. gadā kopā ar četriem citiem aktieriem Sanfrancisko nodibināja "Mazo teātri Sanfrancisko". Dibināšanas brīdī tā dalībniekiem profesionālas teātra izglītības nebija, taču bija vēlēšanās izveidot teātri, kas pamatā lika aktieru saskaņotu darbību, cilvēku raksturu un personību attiecību veidošanu. Kopš 1971. gada Sanfrancisko Mazais teātris viesizrādēs sāka braukt uz Rīgu. 
Darbojās teātrī *Comedia Theatre Manhatan Play*.
Kopš 1990. gada Latvijas Teātra darbinieku savienības biedrs.
1997. gadā apbalvots ar 5. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni.
2013. gada novembrī Laimonis Siliņš Rīgā saņēma Spēlmaņu nakts balvu par mūža ieguldījumu.
2016. gadā pārtrauca vadīt teātri.

Miris 2019. gadā Sanfrancisko.

Literatūra
----------

* V. Hausmanis. Laimonis Siliņš un Sanfrancisko mazais teātris. Apgāds „Zinātne", 2014.

Atsauces
--------

1. ↑  Laimonis Siliņš: Šausmīgi nevaru ciest superpatriotus diena.lv 2013. gada 4. decembrī
2. ↑  V. Hausmanis. Laimonis Siliņš un Sanfrancisko mazais teātris. Apgāds „Zinātne", 2014.
3. ↑  Izdota Viktora Hausmaņa grāmata „Laimonis Siliņš un Sanfrancisko mazais teātris"[novecojusi saite] lza.lv
4. ↑  «makslinieki.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 22. oktobrī. Skatīts: 2019. gada 22. oktobrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 313508478
* GND: 1091106649

 |

 |
**Bhagjašrī Sathe Tipseja** (angļu: *Bhagyashree Sathe Thipsay*; dzimusi kā **Bhagjašrī Sathe** (angļu: *Bhagyashree Sathe*) 1961. gada 4. augustā) ir Indijas starptautiskā meistare šahā (1986).

Biogrāfija
----------

Piecas reizes uzvarējusi Indijas sieviešu šaha čempionātā (1985, 1986, 1988, 1991, 1994). 1991. gadā uzvarējusi Āzijas sieviešu šaha čempionātā. 1984. gadā dalījusi pirmo vietu Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātā. 1993. gadā Džakartā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 30. vietu. 1999. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 46. vietu. 2000. gadā Ņudelī piedalījusies Pasaules čempionātā šahā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā zaudējusi Penai Džaocjiņai.

Pārstāvējusi Indijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 9 reizes (1980—1990, 1994—1998);
* Āzijas komandu šaha čempionātā sievietēm piedalījusies 2003. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1986. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Saņēmusi Indijas augstākos apbalvojumus sportā *Padma Shri* un *Arjuna*. Strādājusi Indijas bankas *Industrial Development Bank of India* valdē Mumbajā.

Atsauces
--------

1. ↑  «British Champions 1904 – present». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 26. jūnijā. Skatīts: 2018. gada 29. oktobrī.
2. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
3. ↑  1995 Kishinev Interzonal Tournament
4. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Bagyashree Sathe Thipsay
6. ↑  OlimpBase :: Women's Asian Team Chess Championship :: Bagyashree Sathe Thipsay

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Apakštīkls** (no angļu val: *subnetwork*, *subnet)* ir IP tīkla apakšnodalījums. Tīkla sadalīšanu divos vai vairākos tīklos sauc par **apakštīklošanu**.

Datori, kas pieder pie viena apakštīkla tiks adresēti ar vienu identisku bitu grupu to IP adresēs. Tā rezultātā datora IP adrese tiks sadalīta divās daļās — tīkla identifikatorā, jeb maršrutēšanas prefiksā un resursdatora identifikatorā. *Resursdatora identifikators* norāda specifisku resursdatoru, vai tīkla vidi.

*Maršrutēšanas prefiks* var tikt izteikts Bezklases starpdomēnu maršrutēšanā (Classless Inter-Domain Routing, CIDR) kā pirmā tīkla adrese, kam seko slīpsvītra (/) un prefiksa bitu daudzums. Piemēram, *192.168.100.0/24* ir IPv4 tīkla prefiks, kas sākas dotajā adresē un tam ir 24 biti atvēlēti tīkla prefiksam. Tādējādi Adreses sākot no *192.168.100.0* līdz *192.168.100.255* pieder šim tīklam.

IPv4 gadījumā, tīklu var arī raksturot tā **apakštīkla maska**, jeb **tīkla maska**, kas ir bitmaska, ko piešķir bitu "AND" operācija jebkurai IP adresei tīklā. Apakštīkla maskas arī pieraksta tādā pašā pierakstā kā IP adreses. Piemēram *192.168.100.0/24* adresei apakštīkla maska ir *255.255.255.0.*

Apakštīklošanas priekšrocības katrā gadījumā var būt citādākas. Lielās organizācijās to izmanto, lai efektīvāk izdalītu adreses tīklā. Apakštīklošana var arī veicināt maršrutēšanas efektivitāti. Apakštīklus var vieglāk pārvaldīt, kad tos administrē vairākas personas lielā organizācijā.

Tīkla adresēšana
----------------

Katram datoram, kas atrodas tādos tīklos kā Internets, ir vismaz viena tīkla adrese. Parasti šīs adreses ir unikālas katrai ierīcei un var tikt konfigurētas ar Dinamiskā saimniekdatora konfigurācijas protokola (DHCP) palīdzību. 

Ar adreses palīdzību var noteikt saimnieku un atrast to tīklā. Visbiežāk sastopamā adresācijas metode ir Interneta Protokola versija 4, bet tā tiek aizstāta ar IPv6. IPv4 adreses sastāv no 32 bitiem, ko pieraksta ar 4 decimālām vērtībām. Katra no šīm vērtībām ir 8 bitu vērtība (no 0 līdz 255) un tās tiek atdalītas ar punktu. IPv6 adreses, savukārt, ir 128 bitus lielas un to pieraksta ar heksadecimālām vērtībām, kuras atdala ar kolu (:). IP adreses tiek sadalītas divās daļās - tīkla prefiksa un saimnieka identifikatora. Visiem saimniekdatoriem vienā apakštīklā ir vienāds tīkla prefiks.

Atsauces
--------

1. ↑  J. Postel, J. C. Mogul. «Internet Standard Subnetting Procedure». *tools.ietf.org* (angļu). Skatīts: 2020-05-21.
**Daiga Šiliņa** (dzimusi un plašāk pazīstama kā **Daiga Gaismiņa** 1970. gadā) ir latviešu aktrise un teātra darbinieku savienības valdes priekšsēdētāja.

Kopš 1993. gada ir Latvijas Nacionālā teātra aktrise.

Filmējusies seriālos "UgunsGrēks" un "Nemīlētie".

Nominācijas
-----------

Spēlmaņu nakts 2016/2017 nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Rasmas lomu izrādē "Zilā", loma izrādē "Veiksmes stāsts".

2013. gadā "Spēlmaņu nakts" balva nominācijā "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Ievas lomu izrādē "Indrāni".

2005. gadā nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Kristīnes lomu izrādē "Nora". 

1999. gadā nominācija "Gada aktrise" par Felicitas lomu izrādē "Fēlikss un Felicita". 

1997. gadā nominācija "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Ofēlijas lomu izrādē "Hamlets". 

1996. gadā nominācija "Labākā jaunā aktrise" par Bērziņu Lienas lomu izrādē "Zaļā zeme" un Maijas lomu izrādē "Mīla stiprāka par nāvi".

Lomas seriālos un filmās
------------------------

* Kornēlija — "Nemīlētie"
* Magda — "UgunsGrēks"
* Ērika — "Saldais pārītis"
* Eiženija — "Ēnu spēles"
* Loma Laura Gundara filmā "NeGribu, neGribu, neGribu!..."

Ārējās saites
-------------

* Daiga Gaismiņa izrades.lv
**Voltas ezers** (angļu: *Lake Volta*) ir mākslīga ūdenskrātuve Ganā, izbūvēta Voltas upes lejtecē. Pēc platības lielākā ūdenskrātuve pasaulē. Stiepjas no Akosombo aizsprosta līdz Japei pilsētai Ganas ziemeļu reģionā Savannā, aptuveni 520 km uz ziemeļiem pa straumi no aizsprosta, un noklāj 8482 km² vai 4% visas Ganas teritorijas. Aizsprosts notur gan Baltās Voltas, gan Melnās Voltas ūdeņus, kā arī ietekmē citas Voltas pietekas.

Elektrostacijas un aizsprosta būvniecība veikta no 1961. līdz 1965. gadam, stacijas jauda 2006. gadā bija 1020 MW. Ūdenskrātuve nodrošina arī ūdens transporta satiksmi, kā arī ūdens resursu apūdeņošanai un zivju audzēšanai. 

Upes dziļums lejpus Voltas ezera ir apmēram 14 metri. Tūlīt lejpus aizsprosta upi šķērso Adomi tilts.

Atsauces
--------

1. ↑  NASA: Visible Earth.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Voltas ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Daiga Kažociņa** (dzimusi 1974. gada 27. decembrī Cēsīs) ir latviešu aktrise un teātra režisore, "Spēlmaņu nakts" balvas ieguvēja kā gada aktrise (2010).

Dzīvesgājums
------------

### Izglītība

Vidējo izglītību ieguvusi Valmieras Viestura vidusskolā, kurai ir teātra specialitāte. Pēc tam mācījusies Latvijas Kultūras koledžā, kur 1996. gadā ieguvusi masu pasākumu režisores diplomu. Ieguvusi 3 augstākās izglītības — aktiermākslā (2000), režijā (2014 — abas Latvijas Kultūras akadēmijā) un filozofijā (2011. gadā Latvijas Universitātē).

### Karjera

No 2000. gada ir Latvijas Nacionālā teātra aktrise.

2003. gadā saņēmusi pirmo "Spēlmaņu nakts" nomināciju "Gada aktrise otrā plāna lomā" par Poļinas lomu izrādē "Ienesīga vieta". 2010. gadā "Spēlmaņu nakts" balva "Gada aktrise" par Katrīnas lomu "Pierādījums". 2014. gadā Patriarhu rudens balva par režiju izrādei "Ievainotie". 2015. gadā nominācija "Gada aktrise" par Vivjenas Bēringas lomu izrādē "Prāts".

2016. gadā kā režisore debitējusi Nacionālajā teātrī. Iestudējusi arī izrādes *Dirty Deal Teatro.*

Ir filmējusies seriālā "Ēnu spēles". Kino filmējusies īsfilmā "Trauslā sirds", attēlojusi galveno lomu Kristīnes Želves dokumentālajā spēlfilmā "Mērijas ceļojums". Par šo lomu nominēta Lielā Kristapa balvai kā labākā aktrise. Filmējusies filmā "Tizlenes" (2021).

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Režisores Daigas Kažociņas "Slaktiņa dievs". Izrāde dažādiem spēles laukumiem». *Dienas Ziņas* (lv-LV). Skatīts: 2020-03-22.
2. ↑  Daiga Kažociņa Archived 2021. gada 27. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. Skatīts 2018-01-07
3. ↑  Līga Rušeniece. «Režisore Daiga Kažociņa. Atļauties apzināties sevi». *nra.lv* (latviešu), 2016-03-14. Skatīts: 2020-03-22.

Ārējās saites
-------------

* Daiga Kažociņa flmas.lv
* *IMDb* profils (angliski)
* Daiga Kažociņa izrades.lv
Voltmetra apzīmējums ķēdē
**Voltmetrs** (elektriskajā ķēdē apzīmē ar riņķa līnijā ievilktu burtu V) ir mērierīce, ko izmanto elektriskās strāvas sprieguma mērīšanai. Analogie voltmetri pārvieto rādītāju pa skalu proporcionāli elektriskās ķēdes spriegumam. Digitālie voltmetri rāda skaitlisku sprieguma attēlojumu, izmantojot analogo uz digitālo strāvas pārveidotāju. Sprieguma mērīšanai var izmantot arī digitālo multimetru.
Voltmetri tiek ražoti plašā klāstā un ir daudz dažādi to tipi. Voltmetra spailes vienmēr ir jāpieslēdz tiem diviem elektriskās ķēdes punktiem, starp kuriem spriegums ir jāizmēra.

Voltmetru pieslēdz paralēli elektriskās ķēdes posmam.

* 
* 
* 
*

Vēsture
-------

Alesandro Volta bija itāļu fiziķis, kas kļuva slavens ar to, ka 1800. gadā izgudroja galvanisko jeb Voltas bateriju. Tā bija pirmā ierīce, ar ko varēja iegūt pastāvīgu elektrisko strāvu. Viņa vārdā arī nosaukti volti. 1954. gadā Endrū Kijs izgudroja digitālo voltmetru, pēc tam, kad saprata, ka analogie voltmetri nav pietiekami precīzi.

Voltmetra pretestība
--------------------

Pieslēdzot voltmetru elektriskajai ķēdei, strāva sazarojas un caur voltmetru plūstošās strāvas stiprums {\displaystyle I\_{V}={\frac {U}{R\_{V}}}}, kur {\displaystyle R\_{V}} ir voltmetra iekšējā pretestība. Lai pēc iespējas nemainītu ķēdē plūstošo strāvu {\displaystyle I} un veiktu precīzus mērījumus, caur voltmetru plūstošajai strāvai jābūt minimālai, tātad {\displaystyle R\_{V}} salīdzinājumā ar ķēdes posma pretestību R jābūt pēc iespējas lielai.

Skalas diapazona paplašināšana
------------------------------

Lai paplašinātu voltmetra skalas diapazonu, virknē ar to ieslēdz papildrezistoru {\displaystyle R\_{P}}. Ja maksimālais spriegums, kuru paredzēts mērīt ar voltmetru, ir {\displaystyle U\_{V}}, bet jāizmēra spriegums {\displaystyle U>U\_{V}}, tad uz papildrezistora jābūt spriegumam {\displaystyle U\_{P}=U-U\_{V}}. {\displaystyle U\_{V}=I\_{V}R\_{V}} un {\displaystyle U\_{P}=I\_{P}R\_{P}}, tātad {\displaystyle R\_{P}=R\_{V}{\frac {U-U\_{V}}{U\_{V}}}}. Ja ar voltmetru jāizmēra {\displaystyle n={\frac {U}{U\_{V}}}} reizes lielāku spriegumu, nekā to paredz voltmetra skalas diapazons, {\displaystyle R\_{P}=R\_{V}(n-1)}.

Atsauces
--------

1. ↑  Edvīns Šilters, Nils Sakss "Fizika 9. klasei"
2. ↑  «Timenote». *timenote.info*.
3. ↑  John Markoff. «Andrew Kay, Pioneer in Computing, Dies at 95», 2014. gada 5. sept.. – caur NYTimes.com.
4. 1 2  V. Fļorovs, I. Kolangs, P. Puķītis, E. Šilters. *Fizikas rokasgrāmata*. Zvaigzne, 1985. 183.—191. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85144325
* NDL: 00561298

 |

 |
Elzasas Padomju Republikas karogs
**Elzasas padomju republika** (franču: *République alsacienne des conseils*, vācu: *Elsässische Räterepublik*) bija padomju republika, kas tika proklamēta 1918. gada 10. novembrī Elzasas teritorijā (tagad Augšreinas un Lejasreinas departamenti) un pastāvēja līdz Francijas aneksijai.

Pēc Ķīles sacelšanās, kas bija sākums Novembra revolūcijai Vācijā, 15 000 jūrnieku no Elzasas un Lotringas, kas dienēja impērijas flotē, sāka atgriezties mājās. Lielākā daļa no viņiem ieradās Elzasā nākamajā dienā pēc Kurta Eisnera varas sagrābšanas un Minhenes padomes pagaidu valdības izveidošanas. Viņus sagaidīja milzīga demonstrācija, kas uzreiz pārauga mītiņā un beidzās ar Strādnieku un kareivju padomes proklamēšanu Strasbūras pilsētā 1918. gada 10. novembrī. 

1918. gada 11. novembrī Strasbūras Padome sanāca Tiesu pilī, lai ievēlētu priekšsēdētāju. Tika pasludināta neatkarība no Berlīnes, ķeizara monarhijas gāšana un tautas varas nodibināšana republikā. Uz pilsētas sienām parādījās saukļi: "Mums nav nekā kopīga ar kapitāla valstīm. Mēs sakām: ne vāciešus, ne frančus, ne neitrāļus. Lai dzīvo pasaules revolūcija!".

1918. gada 21. novembrī Francijas karaspēks ienāca Strasbūrā. Francija atteicās atzīt Padomes varu par likumīgu, izvirzot ultimātu. Pēc nelielas vilcināšanās Padome paziņoja, ka šajos apstākļos, lai gan viņi nav sasnieguši politisko ideālu, viņi uzskata savu uzdevumu par izpildītu un atkāpās. Francijas okupācijas vara 22. novembrī paziņoja par Padomju atlaišanu, to dekrētu anulēšanu un Elzasas pievienošanu Francijai.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Elzasas padomju republika***.
**Kailā pļavauzīte** (latīņu: *Helictotrichon pratense*) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir sastopama Eiropā, tostarp nereti, bet nevienmērīgi Latvijā — visbiežāk valsts rietumdaļā; austrumdaļā galvenokārt Daugavas ielejā. Dažāda lieluma grupas aug sausieņu pļavās.

Apraksts
--------

Kailā pļavauzīte ir daudzgadīgs, 30—100 cm garš lakstaugs, kurš veido blīvu ceru. Augs parasti ir kails vai arī tikai uz lapas maksts ir daži īsi matiņi. Stiebrs ir stāvs, stīvs, parasti ar iesārtu nokrāsu. Lapas ir 0,1—0,4 cm šauras, kailas un sausā laikā ierotījušās. Mēlīte ir nosmailota, 0,3—0,5 cm gara, šauro lapu dēļ parasti ir garāka nekā lapas platums. Ziedkopa ir šaura, 8—20 cm gara, raupja skara. Ziedu skarā apakšējie zari ir pa 1 vai 2. Vārpiņas ass ir kaila, vārpiņas plēksnes ir smailas, nevienādas, ar violetu nokrāsu. Visām vārpiņu plēksnēm ir 3 dzīslas, un vārpiņā ir 4—5 ziedi. Ārējā zieda plēksne galā ir divzobaina, ar garu, lauzītu akotu. Iekšējās zieda plēksnes šķautne ir skarbi skropstaina. Auglis ir aptuveni 0,5 cm garš grauds ar garenrievu. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «kailā pļavauzīte - Helictotrichon pratense (L.) Besser - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-12-11.
***AvaTrade*** ir Īrijas biržas brokeru uzņēmums. Tas piedāvā tirdzniecību vairākos tirgos, ieskaitot valūtu, izejvielu, fondu indeksu, akciju, biržā tirgoto fondu, opciju, kriptovalūtu un obligāciju tirgus, savās tirdzniecības platformās un mobilajā lietotnē. Uzņēmums ir bāzēts Dublinā, vadības uzņēmums atrodas Britu Virdžīnās. Citi *AvaTrade* biroji atrodas Tokijā, Milānā, Parīzē, Sidnejā, Šanhajā un Ulanbatorā.

Vēsture
-------

*AvaTrade* tika dibināts ar nosaukumu *Ava FX* 2006. gadā. Uzņēmuma dibinātāji ir Emanuels Kronics (*Emanuel Kronitz*), Negevs Nozackis (*Negev Nosatzki*) un *Clal Finance Ltd.*

2011. gada martā uzņēmums iegādājās brokera *eForex* ārpus Amerikas esošos klientus. 2011. gada jūnijā uzņēmums iegādājās Finotec Trading UK Limited klientus un klientu preces ārpus Eiropas Savienības.

2013. gadā *AvaFX* mainīja nosaukumu uz *AvaTrade*.

Darbība
-------

*AvaTrade* piedāvā aktuāltirdzniecību galvenokārt ar *MetaTrader* 4 (MT4) un savas programmatūras *AvaTrader* starpniecību.

2013. gada augustā *AvaTrade* prezentēja bitkoinu tirdzniecību ar CFD platformās *AvaTrader* un MT4.

### Regulēšana

*AvaTrade* darbību ES regulē Īrijas Centrālā banka, Austrālijā — Austrālijas Vērtspapīru un investīciju komisija, Japānā — Finanšu pakalpojumu aģentūra, Japānas Finanšu nākotnes līgumu asociācija un Japānas Preču nākotnes līgumu asociācija, bet Britu Virdžīnās — Britu Virdžīnu Finanšu pakalpojumu komisija. Uzņēmums piedāvā savus pakalpojumus tirgotājiem no dažādām valstīm, izņemot ASV, Jaunzēlandi un Beļģiju.

Kritika
-------

2018. gada aprīlī Saskačevanas Patērētāju un finanšu lietu pārvalde nosūtīja uzņēmumam brīdinājumu nereģistrētas tiešsaistes platformas izmantošanas dēļ.

Atsauces
--------

1. ↑  «AvaTrade Review». *financebrokerage.com*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
2. ↑  «AvaTrade Review 2021». *comparebrokers.co*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
3. ↑  «AvaTrade receives BVI FSC regulatory license». *leaprate.com*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
4. ↑  «Clal Finance sells remaining stake in forex unit AVA». *globes.co.il*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
5. ↑  «eForex transfers clients to AvaFX». *financemagnates.com*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
6. ↑  «AvaFX acquires clients from Finotec». *leaprate.com*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
7. ↑  «AVATrade Broker Review». *forextrading.company*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 27. Februāris. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
8. ↑  «AvaTrade Review». *publicfinanceinternational.org*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
9. ↑  «AvaTrade». *brokerguide.com*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
10. ↑  «Do Not Give Ava Trade Your Money». *saskatchewan.ca*. Skatīts: 2021. gada 11. oktobris.
Zigmunds Jēns un Kubas pirmais kosmonauts Arnaldo Tamaijo Mendess 2018. gadā
**Zigmunds Verners Pauls Jēns** (*Sigmund Werner Paul Jähn*; dzimis 1937. gada 13. februārī, miris 2019. gada 21. septembrī) bija Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) kosmonauts, lidotājs, ģenerālmajors, zinātņu doktors. 1978. gadā viņš veica lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi, tādējādi kļūstot par pirmo vācu kosmonautu.

Zigmunds Jēns piedzima 1937. gada 13. februārī Morgenretē-Rautenkrancā, Saksijas Fogtlandes apriņķī, Vācijā.
1951. gadā viņš savā dzimtajā pilsētā pabeidza pamatskolu. Līdz 1954. gadam viņš Klingentalē apguva iespiedēja arodu. Pēc tam viņš vadīja pionieru organizāciju vietējā skolā.

1955. gada 26. aprīlī Jēns iestājās Franca Meringa vārdā nosauktajā Pretgaisa aizsardzības Augstākajā virsnieku skolā. Pēc skolas beigšanas viņš dienēja VDR Gaisa spēkos. No 1961. līdz 1963. gadam viņš bija komandiera vietnieks politiskajā darbā. 1965. gadā viņš kļuva atbildīgs par gaisa taktiku un gaisa šaušanu. No 1966. līdz 1970. gadam Jēns studēja Padomju Savienībā Gagarina Gaisa spēku akadēmijā. No 1970. līdz 1976. gadam viņš strādāja VDR Gaisa spēku administrācijā, kas atbild par pilotu izglītību un lidojumu drošību.

1976. gada 25. novembrī Zigmunds Jēns un Eberhards Kellners tika izvēlēti par pirmajiem VDR komonautu kandidātiem *Interkosmos* programmai. Pēc īsas pamatapmācības perioda Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS viņi veselu gadu veltīja kosmosa lidojuma sagatavošanai.

Zigmunds Jēns savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1978. gada 26. augustā, kosmosa kuģī *Sojuz-31* kopā ar Valēriju Bikovski dodoties uz staciju *Saljut-6*, kur viņš veica eksperimentus Zemes tālizpētē, medicīnā, bioloģijā, materiālu zinātnē un ģeofizikā. 3. septembrī viņi atgriezās uz zemes kosmosa kuģī *Sojuz-29*.

1983. gadā Zigmunds Jēns Zemes fizikas centrālinstitūtā (*Zentralinstitut für Physik der Erde*) Potsdamā ieguva doktora grādu specialitātē "Zemes tālizpēte".
1983. gadā Jēns piedalījās Kosmosa pētnieku asociācijas (*Association of Space Explorer*) dibināšanā un vairākus gadus darbojās tās izpildkomitejā.

Pēc Vācijas apvienošanās, sākot ar 1990. gadu, Jēns bija ārštata konsultants Vācijas Aerokosmiskajā centrā. No 1993. gada viņš darbojās Maskavā Eiropas Kosmosa aģentūras uzdevumā, lai sagatavotos *Euromir* misijām.
Viņš pensijā aizgāja 2002. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zigmunds Jēns***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Dr. Sigmund Jähn Archived 2019. gada 23. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. deutsche-raumfahrtausstellung.de, (vāciski)
* Зигмунд Вернер Пауль Йен astronaut.ru, (krieviski)
* Йен Зигмунд warheroes.ru, (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 50017214
* LCCN: n00011617
* ISNI: 0000 0000 7147 7819
* GND: 118556533
* SUDOC: 126536171
* NKC: mzk2015880119

 |

 |
**Luijs Šmits** (dzimis kā **Teodors Reinholds Šmits** 1907. gada 3. februārī Rīgā, miris 1985. gada 4. februārī Rīgā) bija latviešu teātra un kino aktieris.

Biogrāfija
----------

Luijs Šmits piedzima 1907. gadā Rīgā vagonrūpnīcas strādnieka Jāņa Šmita un veļas mazgātājas Adelīnas Elizabetes (dzimušas Hansenas) ģimenē kā Teodors Reinholds Šmits. 1920. gadu beigās Šmits pievērsās teātra mākslai. Kļūstot par aktieri, viņš pieņēma vārdu Luijs.

Aktiera gaitas Šmits uzsāka Rīgas Strādnieku teātrī. Pēc tam apmēram 25 gadus viņš bija J.Raiņa Latvijas PSR Valsts Akadēmiskā Dailes teātra aktieris. Tas bija laiks, kad teātra vadošais režisors bija Eduards Smiļģis, kura iestudējumos Šmits attēloja savas nozīmīgākās teātra lomas, gūstot ievērību ar spilgtām raksturlomām.

Šmits tēlojis lomas arī kinofilmās. Pazīstamākās no tām ir lomas Leonīda Leimaņa filmās "Nauris" (1957), "Šķēps un roze" (1959), "Purva bridējs" (1966), "Pie bagātās kundzes" (1969).

Luijs Šmits apbalvots ar goda nosaukumiem Latvijas PSR Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1948) un Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieks (1955).

Miris 1985. gada 4. februārī Rīgā, apbedīts Rīgas Meža kapos.

2007. gadā par godu Luija Šmita 100. dzimšanas dienai izdota viņa atmiņu grāmata "Un notika tas tā", ko sagatavojusi teātra zinātniece Līvija Akuratere, izveidojot no aktiera dzīves laikā pierakstītajiem stāstiem.

Ģimene
------

Luija Šmita pirmā sieva bija aktrise Lūcija Baumane (1905—1988), meita mākslas zinātniece Edvarda Šmite, dēls kokapstrādes inženieris Jānis Šmits (1939—2009). 1940. gadu sākumā Šmits un Baumane izšķirās, bērni palika dzīvot pie mātes. Šmits apprecējās otrreiz, viņa otrā sieva bija aktrise Eiženija Kaldovska (1916—1970), dēls Indriķis Šmits (1940—1979). Viņa mazdēli ir kinooperators Jānis Eglītis un režisors Gatis Šmits.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Padomju enciklopēdija. - 9.sējums - 423.lpp.
2. ↑  Myheritage
3. 1 2  «Baumaņu un Šmitu dzimtā mākslas gēns turpinās jau vairākās paaudzēs». lr1.lsm.lv.
4. ↑  «Luijs Šmits 'Un notika tas tā'». delfi.lv.
5. ↑  «Luijs Šmits "Un notika tas tā"». tvnet.lv.
6. ↑  «Luijs Šmits». Nekropole.

Ārējās saites
-------------

* Luijs Šmits filmas.lv
* 

* *IMDb* profils (angliski)
* Luijs Šmits Nekropole (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 51145808
* LCCN: n2007078262
* ISNI: 0000 0000 3864 5534

 |

 |
**Dursupe**, vidustecē arī **Boles upe**, **Jeidas upe**, **Kažupe**, lejtecē arī **Skujupe**, **Spilva**, ir Engures ezera pieteka Talsu un Tukuma novados, 8 km garumā ir novadu robeža. Sākas Laucienes pagasta dienvidaustrumos pie Ezerkalniem, augštecē plūst pa labi iekultivēto Vanemas pauguraini. Vidustecē un lejtecē plūst pa mežaino Engures līdzenumu, ietek Engures ezerā uz dienvidiem no Grebja pussalas. Lielākās pietekas ir Oksle (14 km), Sviķu strauts (5 km; labās), Raudziņu grāvis, Mazdursupe (8 km; kreisās). Apdzīvotās vietas krastos ir Dursupe un Jaunpļavas. Dursupē pie bijušās muižas izveidots dzirnavezers; dzirnavas hronikās minētas jau 1571. gadā. Pie Jaunpļavām upē ir vienīgais hidroloģiskais postenis Engures ezera baseinā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ūdens saimniecisko iecirkņu klasifikators, 2005
2. ↑  LĢIA Vietvārdu datubāze
3. ↑  *Latvijas daba*. 2. sējums. Rīga : Preses nams. 1995. 19. lpp.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Engures ezera pietekas |
| --- |
|  |
| 
* Alksnājgrāvis
* Čēkstgrāvis
* **Dursupe**
* **Dzedrupe**
* Grunču grāvis
* Jurģupe
* Kalnupe
* Melnupe
* Pelčupe
* Vecā Pelčupe

 |

 |
**Turku Universitāte** (somu: *Turun yliopisto*, zviedru: *Åbo universitet*, latīņu: *Universitas Aboensis*) ir 1920. gadā dibināta universitāte Somijas pilsētā Turku.

Kaut arī pašreizējā universitāte dibināta 1920. gadām, Turku pilsētā 1640. gadā tika dibināta **Abo Karaliskā akadēmija** (zviedru: *Kungliga Akademien i Åbo*). Pēc 1828. gada Turku ugunsgrēka tā tika pārcelta uz Helsinkiem un mūsdienās pazīstama kā Helsinku Universitāte.

Bez Turku, universitātes struktūrvienības atroas Raumā, Pori, Kevo un Salo. Mācības notiek 7 fakultātēs. 

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami matemātiķis Rolfs Nevanlinna (*Rolf Nevanlinna*), politiķis Sauli Nīniste (*Sauli Niinistö*), valodnieks Ēmils Nestors Setele (*Eemil Nestor Setälä*), astronoms Irje Veisele (*Yrjö Väisälä*).

Ārējās norādes
--------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Turku Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 155567035
* LCCN: n79029910
* ISNI: 0000 0001 2097 1371
* GND: 1013659-9
* SUDOC: 028041224
* BNF: cb11995649x (data)
* NKC: nlk20040151475

 |

 |
***Aphis glycines*** ir īsto laputu suga. *Aphis glycines* ir nopietns sarmatainās sojas kaitēklis.

Apraksts
--------

*Aphis glycines* ir aprakstīta 1917. gadā (autors *Matsumura*), taču pilnāk ķermeņa struktūru aprakstīja *Voegtlin* un līdzautori 2004. gadā. Tas ir bezspārnu un spārnu īpatņi; tās apmēram 1,5 mm garas laputis. Ķermenis ir bumbierveida formā. Krāsa variē no blāvi dzeltena līdz koši zaļam.

Izplatība
---------

*Aphis glycines* ir natīva suga Austrumāzijai, kur pirmīt sarmatainā soja bija kulturizēta. Āzijā laputs izplatīts Ķīnā, Indonēzijā, Japānā, Korejā, Malaizijā, Filipīnās, Taivānā un Taizemē. 2000. gadā konstatēta Ziemeļamerikā.

Barošanas
---------

*Aphis glycines* laputīm ir holociklisks dzīves cikls ar vairākiem starpsaimniekiem. Primāri augi-saimnieki ir pabērzes (*Rhamnus*) sugas un sekundāras - parasti sarmatainā soja (*Glycine max*), bet arī *Glycine soja* un Korejā *Pueraria montana*, *Pueraria javanica*. Pie pabērzes sugām, kas ir primāri laputs saimnieki, pieder parastais pabērzs (*Rhamnus cathartica*), trauslais krūklis (*Rhamnus frangula*), *Rhamnus alnifolia*, un Japāņu *Rhamnus japonica* un *Rhamnus davurica*. Reti par primāro saimnieku var kļūt pļavas āboliņš (*Trifolium pratense*).

Ienaidnieki
-----------

Uz *Aphis glycines* laputīm medī *Harmonia axyridis*, *Orius insidiosus*, *Leucopis* ssp.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  K. J. Tilmon, E. W. Hodgson, M. E. O’Neal, & D. W. Ragsdale. *biology JIPM (2011).pdf Biology of the Soybean Aphid, Aphis glycines (Hemiptera: Aphididae) in the United States[novecojusi saite]*. doi:http://dx.doi.org/10.1603/IPM10016
2. 1 2 3 4  Tyler B. Fox, Douglas A. Landis, Fernando F. Cardoso and Christina D. Difonzo. *PDF Collection/27.Fox.Landis.Cardoso.DiFonzo.2004.Predators suppress.pdf Predators Suppress Aphis glycines Matsumura Population Growth in Soybean[novecojusi saite]*. Entomological Society of America, 2004.
Šauļu katedrāle
**Dināras dabas parks** (horvātu: *Park prirode Dinara*) ir dabas parks Horvātijā, kas dibināts 2021. gada 21. februārī. Tas atrodas Splitas-Dalmācijas un Šibenikas-Kninas župānijās gar Bosnijas un Hercegovinas robežu. Gandrīz divas trešdaļas no 630,52 km² lielās platības atrodas Splitas-Dalmācijas župānijā. Dināras dabas parks ir otrs lielākais Horvātijā (lielākais ir Velebita dabas parks).

Ģeogrāfija
----------

Dināras dabas parks ietilpst Dināru kalnienes Dināru grēdā (augstākās virsotnes: Dināra (Siņala), Troglavs un Kamešnica), Cetinas upes izteka un augštece, Krkas upes izteka, Krčičas upe un karsta lauki gar Cetinu: Hrvatačko, Paško un Vrličko.

Dināras karsts ir starptautisks nosaukums, kas aptver daudz plašāku teritoriju. Dināra ir starp lielākajām dabiskā karsta vietām pasaulē ar nogulumiem, kuru biezums pārsniedz astoņus kilometrus.

Daba
----

Dināras apkaime ir bagāta ar endēmām un apdraudētām sugām. Tajā zināms vairāk nekā 1000 augu sugu, no kurām 75 ir endēmas. Ir zināmas arī vairāk nekā 20 endēmas dzīvnieku sugas. Dināras grēdā atrodas Horvātijas augstākā virsotne — Dināra jeb Siņala (1831 metri). 87% no Dināras dabas parka teritorijas ir Natura 2000 ekoloģiskā tīkla daļa. Augsto Dināru zālāji (rudīni) ir vissvarīgākais endēmās stepes odzes pasugas *Vipera ursinii macrops* biotops Horvātijā.

Attēlu galerija
---------------

* Krčičas kanjonsKrčičas kanjons
* Krčičas ūdenskritumsKrčičas ūdenskritums
* Krkas upe augštecēKrkas upe augštecē
* Dināru grēda ziemāDināru grēda ziemā
* Cetinas iztekaCetinas izteka
* Spasa baznīca pie Cetinas iztekasSpasa baznīca pie Cetinas iztekas
* Cetina pie VrlikasCetina pie Vrlikas
* Skats uz grēdu netālu no KninasSkats uz grēdu netālu no Kninas

Atsauces
--------

1. ↑  T.V./HRT, Dinara od sutra i službeno postaje Park prirode, HRT, objavljeno 19. veljače 2021.
2. 1 2  Dinara postaje 12. park prirode u Hrvatskoj, Hrvatska radiotelevizija, objavljeno 22. svibnja 2020.
3. 1 2  Ministar Ćorić: Dinara će postati 12. park prirode u Hrvatskoj, Ministarstvo zaštite okoliša i energetike, objavljeno 22. svibnja 2020
4. ↑  M.T. Dinara postala 12. park prirode u Hrvatskoj, objavljeno i pristupljeno 6. veljače 2021

Ārējās saites
-------------