recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Vilciena sastāva vagoni
**Dzelzceļa vagons** jeb vienkārši **vagons** (franču: *wagon*, no angļu: *waggon* — 'pajūgs') ir transportlīdzeklis, arī tā sastāva daļa pasažieru vai kravas pārvadāšanai pa sliežu ceļiem.

Vagons ir dzelzceļa ritošā sastāva vienība. Ar vagonu būvi nodarbojas vagonbūves uzņēmumi.

Vagonu veidi un klasifikācija
-----------------------------

Vagoni iedalās pēc riteņu pāriem (asīm), tiek ražoti 4, 6, 8, 12, 16 un 20 asu vagoni, un pēc ritošās daļas uzbūves. Pamata parametri, kas raksturo vagonu ir kravnesība, vagona pašmasa (tara), slodze uz asi un slodze uz vienu metru ceļa.

Vagonu daudzveidība pēc to pielietojuma ir ļoti liela, tie var būt: vienlaidu metāla pasažieru (guļamvagoni, kupeju vagoni, sēdvietu vagoni, kopējie vagoni), vienlaidu metāla bagāžas (pasta un bagāžas vagoni), platformas, slēgtie vagoni, pusvagoni, cisternas, hopervagoni, refrižeratori (vai vagoni—termosi) un refrižeratoru sekcijas, specializētie vagoni (konteineru, automobiļu, meža, bituma pārvadāšanai).

* Deutsche Bahn Intercity 2 divstāvu vagons*Deutsche Bahn Intercity 2* divstāvu vagons
* Bruņotais pasažieru vagonsBruņotais pasažieru vagons
* Četrasu vagons pašizgāzējs (dumpkārs)Četrasu vagons pašizgāzējs (dumpkārs)
* Bagāžas vagonsBagāžas vagons

Atsauces
--------

1. ↑  «Skaidrojošā vārdnīca - tezaurs.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2012. gada 2. septembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85110995
* GND: 4014054-4

 |

 |
Luija XVI nāvessoda izpilde. Vācu gravīra. Georgs Heinrihs Zevekings (1793)
**Luija XVI nāvessoda izpilde giljotīnā** ir viens no galvenajiem notikumiem Franču revolūcijas laikā, kas notika 1793. gada 21. janvārī plkst. 10.22 Revolūcijas laukumā (agrāk Luija XV laukums, 1795. gadā pārdēvēts par Konkordijas laukumu) Parīzē. Eksekūciju izpildīja Šarls Anrī Sansons, toreizējais Francijas Pirmās Republikas augstākais eksekutors, kas iepriekš arī bija eksekutors karaļa Luija laikā.

Luija nāve, kas bieži tiek uzskatīta par pagrieziena punktu gan Francijas, gan Eiropas vēsturē, izraisīja dažādas reakcijas visā pasaulē. Dažiem viņa nāve no bijušo padoto rokām simbolizēja ilgi gaidīto beigas tūkstoš gadus ilgušajam absolūtās monarhijas periodam Francijā un patiesu demokrātijas sākumu valstī, lai gan Luijs nekļuva par pēdējo Francijas karali. Citi (pat tie, kas atbalstīja nozīmīgas politiskās reformas) nosodīja nāvessoda izpildi kā bezjēdzīgu asinsizliešanu un uzskatīja to par pierādījumu tam, ka Francija ir nonākusi vardarbīga amorāla haosa stāvoklī.

Sekas
-----

*Pamatraksts: Francijas revolucionārie kari* 
Eiropas monarhi bija nopietni noraizējušies par situāciju Francijā, baidoties, ka tiks gāzti un nogalināti. Tika izveidota koalīcija, lai atjaunotu veco kārtību, un sākās karš vispirms ar revolucionāro un pēc tam Napoleona Franciju.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Luija XVI sodīšana ar nāvi***.
Ģintermuižas slimnīcas vēsturiskā apbūve 2016. gadā
Ēka, kurā dzīvoja L. Katerfelds 19. gadsimta beigās
**Ģintermuiža** (vācu: *Günthershof bei Mitau*) ir bijusī muiža Jelgavā, kur 1887. gadā atklāja vienu no pirmajām psihiatriskajām ārstniecības iestādēm Latvijā.

Vēsture
-------

*Pamatraksts: Slimnīca Ģintermuiža* 
1887. gada 22. maijā Ģintermuižā atklāja garīgi slimo cilvēku aprūpes iestādi ar 15 gultām un jau pirmajā dienā ievietoja 2 slimniekus. Slimnīca tika nosaukta par „Taboru", jo saskaņā ar Jauno Derību, Jēzus Kristus pie Tabora kalna dziedinājis kādu jaunieti, kas cietis no epilepsijas. Sākumā slimnīca mitinājās īrētās telpās, bet ar laiku ieguva apkārtējo zemi īpašumā, līdz ar to pacēlās viena ēka pēc otras. Nostāsti vēsta, ka nosaukums Ģintermuiža radies no tuvējā veikalnieka vārda, kurš saukts par Ginteru. Savukārt nodaļu nosaukumi tika ņemti no dažādiem Bībeles sižetiem.

Pirmais vadītājs mācītājs Ludvigs Katerfelds cēlis viena ēku pēc otras, arvien slimnīcu paplašinādams. 1901. gadā, blakus "Taboram" tika atklāta valsts uzturēta slimnīca, kurā tika celtas mūra nodaļas, ar tiem laikiem modernu, paviljona tipa izvietojumu
„Taboru" uzturēja arī ar Jelgavas pilsētas, bet vēlāk ar Liepājas un Kurzemes muižniecības atvēlēto 1000 rubļu pabalstu gadā, ar dažādu labdarības biedrību ziedojumiem un maksu, kura tika iekasēta par aizgādājamiem slimniekiem (55 rubļi mēnesī).
Tabora iestāde, līdz ar slimnieku skaita pieaugumu, sāka arvien vairāk paplašināties.

1921. gadā abas institūcijas apvienojās un ieguva nosaukumu "Ģintermuiža".

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ģintermuiža*** |

* Ģintermuiža (latviski)
**Freds Ormēns** (franču: *Fred Hormain*, dzimis 1977. gada 22. septembrī Tjonvilā, Francijā) ir franču džeza mūziķis — saksofonists, multiinstrumentālists, aranžētājs, komponists un izpildītājs. Viņš ir latviešu-franču elektro-folk dueta Viņš un Viņa dalībnieks. Uz skatuves ar solo projektiem uzstājas ar pseidonīmu *Mister Goldhand*.

Biogrāfija
----------

Freds Ormēns sāka muzicēt Volmerāžleminas orķestrī, kurā apguva mūzikas teorijas zināšanas, klarnetes un saksofona spēli. Pēc sporta studiju uzsākšanas Mecas sporta koledžā handbola disciplīnā, viņš sešpadsmit gadu vecumā tomēr izvēlējās savu dzīvi saistīt ar mūziku. Pēc sociālo zinātņu bakalaura grāda ekonomikā viņš studējis klasisko saksofonu, pēc tam džeza saksofonu Mecas reģionālajā konservatorijā, kā arī muzikoloģiju, pedagoģiju un kora dziedāšanu Mecas Universitātē.

Savu muzikālo pieredzi viņš ir guvis gan kā mūzikas pedagogs, gan orķestra diriģents, gan saksofona pasniedzējs Didelanžas mūzikas skolā Luksemburgā. Viņš ir izveidojis sadarbību ar tādiem starptautiskiem mūziķiem kā Džamals Tomass, Kendija Dilfere, Deniss Paškēvičs, Laima Vaikule, Lerijs Greiems, uzstājies daudzos atzītos festivālos, piemēram, Petrodžeza festivālā Sanktpēterburgā, Saulkrastu džeza festivalā un *Blues'n Jazz Rallye* Luksemburgā. Šī sadarbība viņam ļauj izpausties visdažādos mūzikas stilos un žanros: pops, džezs, fanks, elektroniskā popmūzika un roks. 2006. gadā saksofonu kongresā Ļubļanā viņš iepazinās ar latviešu saksofonisti Ilzi Lejiņu — savu nākamo sievu, ar kuru kopā izveidoja duetu Viņš un Viņa.

Atsauces
--------

1. ↑  «Amnéville. Ilze et Fred unis par l’amour de la musique». *www.republicain-lorrain.fr* (FR-fr). Skatīts: 2021-05-19.
2. ↑  «jgmrecords - Fred Hormain». *sites.google.com* (latviešu). Skatīts: 2021-05-19.

Ārējās saites
-------------

* *Fred Hormain* Oficiālā mājaslapa (franciski)
**Gurgens Ivanjans** (dzimis 1940. gada 4. novembrī, miris 2014. gada 3. maijā) bija armēņu zinātnieks. Bijis PSRS kosmonautu grupā, bet nav lidojis kosmosā.

1962. gadā Ivanjans absolvēja Erevānas Valsts universitātes Ģeogrāfijas fakultāti. 1968. gadā viņš pabeidza Maskavas Valsts universitātes Fizikas fakultāti. No 1969. līdz 1971. gadam Ivanjans bija aspirants Ļeņingradas Valsts universitātes Fizikas fakultātes Atmosfēras fizikas katedrā.

1970. gadā Gurgens Ivanjans piedalījās PSRS Zinātņu akadēmijas kosmonautu zinātnieku atlasē. 1971. gadā viņš tika ieskaitīts kosmonautu sagatavošanas grupā kā kosmonauts pētnieks. Vēlāk pārtrauca dalību kosmonautu grupā.

No 1972. gada Ivanjans strādāja Ļeņingradas Valsts universitātes Fizikas fakultātes Atmosfēras fizikas katedrā. 1976. gadā viņš sāka strādāt Ļeņingradas Valsts universitātes Īpašajā konstruktoru birojā *Integral*. Viņš nodarbojās ar Zemes virsmas aerokosmiskās zondēšanas metodēm, kā arī kosmonautu darbības optimizēšanu, veicot Zemes izpētes eksperimentus. Šeit viņš strādāja līdz 1996. gadam un bija kļuvis par galveno speciālistu.

1989. gadā pieteicās kosmonautu žurnālistu programmai "Kosmoss bērniem", bet līdz galam neizgāja medicīniskās pārbaudes.

Miris 2014. gada 3. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Ivanjana biogrāfija (krieviski)
* Гурген Иванян, который мог стать первым армянином-космонавтом (krieviski)
**Seulas Nacionālā universitāte (SNU)** (korejiešu: 서울대학교) ir 1946. gadā dibināta nacionālā universitāte Dienvidkorejā, kuras galvenā pilsētiņa atrodas valsts galvaspilsētā Seulā. Universitātes pilsētiņas atrodas trīs vietās — divas no tām ir Seulā, bet viena — Phjončhanā.

Universitāte dibināta uz pēc Otrā pasaules kara slēgtās japāņu Keidzjo Impēriskās universitātes bāzes. Tās bijušo un esošo studentu un pasniedzēju vidū ir Dienvidkorejas premjerministrs Čons Unčans (*Chung Un-chan*, 1947), premjerministrs Čons Vonsings (1928—2020), premjerministrs Go Kuns (*Goh Kun*, 1938), Dienvidkorejas prezidents Hans Sinsu (*Han Seung-soo*, 1936), Jons Sukjols (*Yoon Suk-yeol*, 1960), aktrise Kima Tehi (*Kim Tae-hee*, 1980), prezidents Kims Jonsams (*Kim Young-sam*, 1927—2015), premjerministrs Li Nakjons (*Lee Nak-yon*, 1952), mūzikas producents Li Sumans (*Lee Soo-man*, 1952), ANO ģenerālsekretārs Pans Kimuns (1944).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Seulas Nacionālā universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 137922862
* LCCN: n79110427
* ISNI: 0000 0004 0470 5905
* GND: 13632-3
* SUDOC: 02642116X
* BNF: cb118671555 (data)
* BIBSYS: 6072397
* NLA: 35742651
* NDL: 00925443
* NKC: ko2004236362
* CiNii: DA02783645

 |

 |
Bruņota policija ievieš policijas stundu Atlantā, Džordžijā, 2020. gadā
**Policijas stunda** jeb **komandantstunda** ir aizliegums personām bez atļaujas noteiktā diennakts laikā brīvi pārvietoties ārpus dzīvesvietas, lai ieviestu un uzturētu kārtību, samazinātu upuru skaitu ārkārtas stāvokļa laikā vai kara laikā.

Vēsture
-------

Lai ierobežotu iedzīvotāju sacelšanos, jau kopš viduslaikiem tika izmantota policijas stunda, tostarp Viljama I Iekarotāja laikā. Pirms ASV pilsoņu kara vairums dienvidu štatu noteica policijas stundu vergiem.

Pirmā un Otrā pasaules kara laikā tika ieviesta arī kara policijas stunda. Pirmā pasaules kara laikā, lai taupītu degvielu, Lielbritānijas Tirdzniecības padome ieviesa oficiālu policijas stundu, kas paredzēja, ka veikaliem un izklaides iestādēm līdz plkst. 22.30 ir jāizdzēš apgaismojums.

Saistībā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā 2022. gada 24. februārī daudzos Ukrainas reģionos tika ieviesta policijas stunda, kas ierobežoja civiliedzīvotāju pārvietošanos nakts laikā bez īpašām atļaujām. Policijas stundas sākuma un beigu laiku noteica reģionālā padome katrā apgabalā atsevišķi. Piemēram, Kijivā tas tika noteikts no plkst. 22:00 līdz 7:00. Ja apdzīvotās vietas tika apšaudītas īpaši spēcīgi vai pastāvēja risks, ka pilsētās varētu iebrukt Krievijas karaspēks, policijas stundu pagarināja līdz pat vairākām dienām, piemēram, Kijivā no 15. līdz 17. martam.

Skatīt vēl
----------

* Kara stāvoklis
* Bumbu patvertne

Atsauces
--------

1. ↑  «komandantstunda | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2023-08-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Policijas stunda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4613186-3

 |

 |
**Mandžūrijas baltegle**, pazīstama arī kā **baltmizas baltegle**, (latīņu: *Abies nephrolepis*) ir priežu dzimtas koku suga.

Savvaļā ir sastopama Krievijas Tālajos Austrumos, dažas atradnes ir arī Ķīnas ziemeļaustrumu daļā un Korejas pussalā, kalnu masīvos. Krievijā areāls sniedzas līdz Ohotskas jūrai ziemeļos un uz rietumiem līdz Zejas upei. Tīraudzes augs parasti neveido, visbiežāk aug otrajā stāvā skujkoku mežos.

Apraksts
--------

Mandžūrijas baltegle ir mūžzaļš, dabiskajā izplatības areālā 20—25 m augsts skuju koks ar konisku vainagu. Miza gluda, bālgani pelēka, vecākiem kokiem kļūst tumšāka un sekli saplaisā, mizā daudz sveķu pūslīšu. Pumpuri sveķaini, sarkanbrūni, divi sānu pumpuri mazāki, gala pumpurs lielāks, olveida. Skujas zariņa virspusē piespiestas, vērstas dzinuma gala virzienā, virspusē tumši zaļas, mīkstas, spīdīgas, apakšpusē ar 2 pelēkbaltām atvārsnīšu joslām, gals ar jomu vai īsi nosmailots, 1,5—3 cm garas. Zied jūnijā. Čiekuri cilindriski, 4,5—7,5 cm gari, jauni tumši purpura vai violetmelni, nobriestot brūni. Segzvīņas čiekura ārpusē nav redzamas. Čiekuri nobriest septembrī, vēlāk sairst.

Čiekurs

Izmantošana
-----------

Savā areālā tiek uzskatīta par vienu no mazvērtīgākām skujkoku sugām. Latvijā diezgan reti stādīta apstādījumos.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mandžūrijas baltegle***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Baltmizas baltegle». *database.smartgardens.eu*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-06-11. Skatīts: 2022-06-11.
**Aleksandrs Tormasovs** (krievu: *Алекса́ндр Петро́вич Торма́сов*; 1752–1819) bija Krievijas Impērijas armijas ģenerālis. Baltijas ģenerālgubernators (1807).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1750. gada 14. septembrī Maskavā flotes leitnanta Pjotra Tormasova ģimenē. 1762. gadā kļuva par pāžu galmā, 1772. gadā sāka karadienestu Vjatkas musketieru pulkā, 1777. gadā kļuva par Somijas jēgeru bataljona komandieri, 1784. gadā par Aleksandrijas huzāru pulka komandieri. 1785. gadā bija brīvmūrnieku militārās ložas "Minevra" sekretārs.

Piedalījās Krievu—turku karā, 1791. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru. Koscjuško sacelšanās apspiešanas (1794) laikā Tormasovs piedalījās Varšavas ieņemšanā. 1796. gadā viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu un kirasieru pulka komandieri, 1801. gadā par kavalērijas ģenerāli un 1802. gadā par Livonijas divīzijas (*Лифляндская дивизия*) inspektoru. 1803. gada ģenerālis Tormasovs kļuva par Kijivas militāro gubernatoru, 1804. gadā viņam piešķīra Guberņas muižu pie Rīgas. Ceturtās koalīcijas kara laikā no 1807. gada 28. marta līdz 23. decembrim viņš bija Rīgas ģenerālgubernators.

Krievu—persiešu kara laikā 1808. gadā Tormasovu iecēla par Krievijas karaspēka komandieri Kaukāzā, viņš ieņēma Erevānu, sakāva persiešus pie Elizabetpoles un 1810. gadā iekaroja Imeretiju. 1812. gada karā Tormasovs komandēja Trešo Rietumu armiju Volīnijā. 1814. gadā viņu iecēla par Maskavas militāro ģenerālgubernatoru.

Miris 1819. gada 25. novembrī Maskavā.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Frīdrihs Bukshēvdens**  |  **Rīgas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernators** 1807 | Pēctecis: **Frīdrihs Bukshēvdens**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 44210551
* LCCN: nr98008920
* ISNI: 0000 0001 0967 9871
* GND: 1202172121

 |

 |
**Hūrijā Mūrijas salas** (arābu: جزر خوريا موريا) ir Omānai piederoša salu grupa Arābijas jūrā Indijas okeāna ziemeļrietumos. Administratīvi ietilpst Zufāras muhāfazas sastāvā.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Arābijas pussalas dienvidu piekrastē Hūrijā Mūrijas līcī 32—44 km no krasta. Sastāv no četrām galvenajām salām un vairākām nelielām saliņām un klintīm, kas izretojušās austrumu—rietumu virzienā 80 km garumā. Veidotas galvenokārt no granīta un kaļķakmens. Reljefs kalnains, augstākā virsotne ir grupas lielākajā — Hallānijas salā — 501 m vjl. Augājā reti krūmāji. Arhipelāgs ir svarīga jūras putnu vairošanās vieta, kādēļ Kiblijas un Hāsikijas saliņas ir klātas ar guano kārtu.

Arhipelāga galvenās salas:

| Sala | Nosaukumsarābiski | Platībakm² | Augstumsm vjl |
| --- | --- | --- | --- |
| Hāsikija | جزيرة الحاسكية | 2 | 155 |
| Saūda | الجزيرة السوداء | 11 | 399 |
| Hallānija | جزيرة الحلانية | 56 | 501 |
| Džerzauta | جرزعوت | 0,3 | 70 |
| Kiblija | الجزيرة القبلية | 3 | 168 |
| Hūrijā Mūrijas salas | جزر خوريا موريا | 73 | 501 |

Vēsture
-------

Senatnē zināmas kā **Zenobu salas** (latīņu: *Zenobii Insulae*, grieķu: *Ζηνοβίου νησία*) vai **Dolihu salas** (*Δολίχη*) un iezīmēja robežu starp Partu un Dienvidarābijas karalisti. Iedzīvotāji tradicionāli nodarbojās ar zveju, bet galvenās tirdzniecības preces bija dzintars un bruņurupuču čaulas. No jauna salas eiropiešiem 1503. gadā arklāja portugāļu jūrasbraucējs Alfonsu de Albukerks. 19. gadsimta vidū salas kļuva par Maskatas sultanāta daļu. Salās iegūtais guano pamudināja Lielbritānijas valdību 1854. gadā piespiest Maskatas sultānu atdot salas Britu impērijai, kas 1968. gadā to iekļāva Adenas protektorāta sastāvā. 1967. gadā salas faktiski tika atdotas Omānai, kas tolaik vēl bija Lielbritānijas protektorāts, bet uz tām pretenzijas izteica arī Dienvidjemena. Piederības jautājums galīgi tika noregulēts tikai 1995. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kurijamurijas salas». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 400. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hūrijā Mūrijas salas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315134734
* SUDOC: 261059661

 |

 |
**Fricis Adamovičs**, arī **Frīdrihs Adamovičs** (1863—1933), bija latviešu skolotājs, tulkotājs un dzejnieks. Latvijas Ģeogrāfijas biedrības priekšsēdis (1927—1928).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1863. gada 18. janvārī Dundagas pagasta "Rīgzemēs" zemnieku ģimenē. Viņa tēvabrālis bija Dundagas pagasta vecākais Fricis Adamovičs, Krišjāņa Barona māsas Līzes vīrs.
Mācījās Dundagas draudzes skolā un tad Baltijas skolotāju seminārā Rīgā, mācību laikā 1880. gadā ar pseidonīmu *Donaitis* publicēja dzejoli "Dziesmu leja" laikrakstā "Balss", turpat 1881. gadā iespieda viņa tulkoto Ivana Krilova fabulu "Muižnieks".
Vēlāk studēja Pēterburgas skolotāju institūtā (1883—1886), darbojās literārajā pulciņā, viņa nolasīto referātu par Ausekli publicēja laikraksts "Dienas Lapa" (1887).

Strādāja par skolotāju Bauskas pilsētas skolā (1886—1899), šajā laikā publicēja daudz tulkojumu un atdzejojumu žurnālā "Austrums", rediģēja "Paidagoģisko kalendāru skolotājiem un vecākiem" (1897—1900). Pēc konflikta ar tautskolu inspektoru Šatalovu atstāja Latviju un strādāja Pabjaņices komercskolā Polijā (1899—1906).
Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja V. Olava komercskolā Rīgā (1906—1918), bija skolotājs, vēlāk inspektors, darbojās Rīgas Latviešu biedrībā, 1912. gadā bija žurnāla "Druva" redaktors, publicēja virkni atdzejojumu. 

Pēc Pirmā pasaules kara strādāja dažādās Rīgas skolās, dažus gadus bija Latvijas Universitātes ģeogrāfijas metodikas docētājs, uzrakstīja vairākas mācību grāmatas ģeogrāfijā un dabaszinātnēs. 

Miris 1933. gada 19. februārī Rīgā, apbedīts Sesavas Jačūnu kapos.

Darbi
-----

* tulkojumi: M. Ļermontova "Dziesma par Jāni, Bargo caru", A. Puškina "Mocarts un Saljēri" (abi 1887), "Skopais bruņinieks" (1899), I. Krilova fabulas (grāmatā 1893), V. Šekspīra "Jūlijs Cēzars" (1897), "Makbets" (1898), "Rihards III" (1902); manuskriptā palikuši tulkojumi "Vētra" (teātrī 1926), "Ričards II", "Henrijs IV", "Koriolāns", "Cimbelīns", "Venēcijas tirgotājs".
* Dundagas izloksnes apraksts "Filologu biedrības rakstos" (1923, 3).
* dzejas krājums "Rudens ziedi" (1933), kurā sakopoti Adamoviča oriģināldzejoļi un atdzejojumi, arī vairāki V. Šekspīra soneti. Mākslinieciski spilgtāki ir tie dzejoļi, kuros episki izvērsti atainoti ar dzimto novadu saistīti kultūrvēsturiskie notikumi ("Dinsberģis trimdā", "Krišjāņa Barona dzīve", "Valdemārs Ēdolē").

Literatūra
----------

* Fridrihs Adamovičs. Druva, 1913, 2
* Adamovičs F. [Autobiogrāfija]. Atziņas. Cēsis, 1923. 1. d.
* Virza E. Zem karoga. Rīga: 1935, 436-440 lpp.
* Zanders O. "Ļāvos nesties dzejas dzidrajos augstumos". Karogs, 1983,1
* Metuzala-Zuzena E. Fridrihs (Fricis) Adamovičs. Atmiņu gaismā. Kalamazū, 1990.

Atsauces
--------

1. ↑  literatura.lv
**Dagmāra Bārbale**  (dzimusi **Dagmāra Leja** 1991. gada 23. janvārī) ir latviešu horeogrāfe un dejas pedagoģe. Precējusies ar mūziķi un skaņu inženieri Kasparu Bārbalu.

Deju gaitas sāka 2,5 gadu vecumā tautas deju ansamblī (TDA) «Ieviņa», kur viņas māte (Māra Leja) strādāja par koncertmeistari. Pirmā pasniedzējas pieredze iegūta kā TDK «Dadzīši» un TDA «Ieviņa» vadītāja asistentei. Pēc vidusskolas beigšanas Smiltenē pārcēlās uz Rīgu un nokļuva deju skolā «Dzirnas». «Dzirnu» vadītājs Agris Daņiļēvičs drīz saprata, ka Dagmārai ir talants un patīk strādāt ar lielām cilvēku grupām. Kopš 2010. gada Dagmāra ir pedagogs deju skolā «Dzirnas». 2015. gadā viņa pārņēma TDA «Vektors» vadības grožus no Ulda Šteina.

Pirmā pieredze veidot laukuma zīmējumus bija palīdzot Agrim Daņiļēvičam iestudēt deju «Apkal manu kumeliņu» 2013. gada XV Deju svētku lieluzvedumā «Tēvu laipas». Strādājusi kā Agra Daņiļēviča asistente tādos uzvedumos kā «No zobena saule lēca» (bijusi arī soliste), «Zvaigžņu rakstu kalējiņi», «Lec, Saulīte» (arī soliste), «Spēlēju. Dancoju. Dejoju». Bijusi deju uzveduma "Gredzenus mijot" virsvadītāja (2016, Cēsu pils parks). Pirmo reizi par Deju svētku Virsvadītāju Dagmāra kļuva 2018. gadā — XVI Deju svētkos. Virsvadīs deju «Aug meitas kā liepas, puiši kā ozoli» pirmajā lieluzveduma «Māras zeme» daļā.

Dagmāra radījusi daudzas horeogrāfijas, kas ieguvušas augstas vietas jaunrades deju konkursos. 2018. gada 4. maija lieluzvedumam «Vēstījums rakstos» Dagmāra Bārbale kopā ar Agri Daņiļēviču un Gintu Baumani veidojuši jaunas horeogrāfijas muzikālās apvienības «Raxtu Raxti» skaņdarbiem. 2019. gadā viņa ieguva Dejas balvu kategorijā "Skatuviskās tautas dejas horeogrāfe/s" par darbu pie deju lieluzveduma "Vēstījums rakstos".

Atsauces
--------

1. ↑  «"Latviešu skatuviskās dejas mantojums un jaunrade lieluzvedumā Deju svētkos" - "Dziesmu un deju svētki. Tradīcija un jaunrade"» (latviešu). Skatīts: 2018-03-16.[novecojusi saite]
2. ↑  «Dzirnas». *www.dzirnas.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-03-05. Skatīts: 2018-03-16.
3. 1 2 3  «"Māras zeme" Kuldīgā, randiņš ar Dagmāru Bārbali un sieviešu koru pavēlniece Aira Birziņa». *klasika.lsm.lv*. Skatīts: 2018-03-16.
4. ↑  «RTU TDA «Vektors» vadītājs Uldis Šteins koncertā nodod vadības grožus horeogrāfei Dagmārai Lejai | Rīgas Tehniskā universitāte». *Rīgas Tehniskā universitāte* (lv-LV). Skatīts: 2018-03-16.
5. ↑  «Dūdu un bungu pavēlnieks Kaspars Bārbals». *LA.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-06-10. Skatīts: 2018-03-16.
6. 1 2  «Muzika». *www.lmic.lv*. Skatīts: 2018-03-16.[novecojusi saite]
7. ↑  «Zināmi Dziesmu un deju svētku deju virsvadītāji un koru karu norises laiks». *nra.lv*. Skatīts: 2018-03-16.
8. ↑  «Vēstījums rakstos». *www.parmuziku.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-04-30. Skatīts: 2018-03-16.
9. ↑  «Apbalvoti pirmās Dejas balvas laureāti». lsm.lv. 2019. gada 29. aprīlī. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 30. aprīlī. Skatīts: 2019. gada 20. jūlijā.
**Frīdrihs Vilhelms Boks** (vācu: *Friedrich-Wilhelm Bock*, 1897. gada 6. maijs — 1978. gada 11. marts) bija vācu virsnieks, SS oberfīrers, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta ar Ozollapām kavalieris.

Militārā karjera
----------------

1914. gadā 2. augustā ticis iesaukts armijā, artilērijas vienībā. 1918. gada februārī paaugstināts par leitnantu. Apbalvots ar Dzelzs krusta 2. šķiru. 1919. gadā dienējis brīvkorpusā Baltijas valstīs.

### Starpkaru posms

1922. gada 15. novembrī iestājies šulcpolicijā. 1933. gada 1. maijā iestājies NSDAP (Nr. 2223186) un gada beigās ieguvis policijas kapteiņa pakāpi.

### Otrais pasaules karš

1939. gada decembrī nozīmēts par 3. policijas bataljona komandieri okupētajā Polijas teritorijā. Piedalījies soda operācijās pret Polijas iedzīvotājiem.

1940. gada maijā pārcelts uz SS karaspēku un nozīmēts par 4. SS policijas divīzijas 2. artilērijas pulka diviziona komandieri. 1943. gada 23. augustā apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu. 1943. gada 20. oktobrī iecelts par savas divīzijas komandieri, vienlaikus komandējis arī divīzijas kaujas grupu. No 1944. gada 15. marta līdz 1944. gada 13. aprīlim komandējis 19. ieroču SS grenadieru divīziju. Maijā pildījis 4. SS policijas divīzijas komandiera pienākumus.

1944. gada 1. jūnijā nozīmēts par 2. SS tanku korpusa artilērijas komandieri, kur šo pienākumu veicis līdz kara beigām, neskaitot laika posmu no 1944. gada 31. jūlija līdz 1944. gada 29. augustam, kad vadījis 9. SS divīziju "Hohenstaufen".

1944. gada 2. septembrī apbalvots ar Ozollapām pie Dzelzs krusta Bruņinieka krusta.

Dienesta pakāpes
----------------

* Šturmbanfīrers — 1941. gada 11. novembris
* Oberšturmbanfīrers — 1942. gada 5. janvāris
* Standartfīrers — 1943. gada 9. novembris
* Oberfīrers — 1944. gada 1. augusts

Literatūra
----------

* *The SS: Hitler's Instrument of Terror: The Full Story From Street Fighters to the Waffen-SS*  by Gordon Williamson (Motorbooks International, (March 1994), ISBN 0-87938-905-2, ISBN 978-0-87938-905-5).
* *The Waffen-SS (2): 6. to 10. Divisions (Men-at-Arms)*  by Gordon Williamson (Osprey Publishing (March 25, 2004), ISBN 1-84176-590-2, ISBN 978-1-84176-590-7).
***IDEA Architectural*** ir Būvniecības informatīvās modelēšanas BIM CAD programmatūra arhitektiem un dizaineriem, kas veidota pamatojoties uz CAD 4M Programmatūras kompānijas programmām. IDEA BIM struktūra, nodrošina gudrā datormodeļa veidošanu ar lielu dizaina precizitāti, kas tiešā ceļā tiek pievienots trīsdimensionālajam modelim. Visi celtniecības procesa elementi (t. i. sienas, ailas, pārsegumi, sijas, kāpnes, jumti utt.) ir papildinātie objekti, kas ietver raksturojošo parametru atribūtika. Tiem var brīvi mainīt formu, izmantojot parametru dialogus un atbilstošos algoritmus, tādējādi nodrošinot lietotājiem ērtu modelēšanas vidi. Arhitektūras projekts tālāk tiek skatīts caur kvalitatīvu vizualizāciju, 3D/4D caurskate un citas iespējas, piemēram, izejmateriālu specifikācijas komponentos, ar GPS piesaistītas topogrāfiskas koordinātes, integrācija starp IDEA un citiem trīsdimensiju lietojumprogrammām no 4M BCeltniecības Dizaina Institūta programmatūrām (t.i.SMALKA deputāts).

*IDEA Architectural* ir ievērojama, jo to iespējams savienot ar citām BIM modelēšanas programmatūrām, piemēram, *AutoCAD* un DWG, kas veicina vieglu pāreju CAD lietotājiem.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne

Atsauces
--------

1. ↑  «AECbytes Product Review of IDEA : May 20, 2010». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 20. janvārī. Skatīts: 2015. gada 14. janvārī. Archived 2015. gada 20. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
Tiek izšķirtas diva veida definīcijas:

1. Procentu likme, kuru lieto centrālā banka tās darījumos ar komercbankām un citām kredītiestādēm.
2. Procentu likme, kuru izmanto naudas plūsmas diskontēšanā, lai noteiktu nākotnes naudas plūsmas tagadnes vērtību (pašreizējo neto vērtību).

Diskonta likmes apmērs
----------------------

Investīcijām tiek noteikta vēlamā atdeve procentu likmes veidā. Bieži vien kā diskonta likmi izmanto vidējo svērto pašu kapitāla atdevi līdzīgā nozares uzņēmumā. Ja nauda tiek ieguldīta uzņēmumā, tad investors nosaka vēlamo peļņas apmēru (vēlamais kapitāla atdeves rādītājs). Diskonta likmes apmērs var tikt noteikts arī vēlamās investīcijas atdeves apmērā.

Diskonta koeficienta aprēķināšanas formula
------------------------------------------

Diskonta koeficients = 1 / (1 + WACC)n

kur

n ir prognozētais periods

WACC ir vidējās svērtā kapitāla cenu likme

Izmantošana
-----------

Diskontēšana — aprēķins, ar kuru nākotnē saņemamai vai izmaksājamai naudas summai nosaka pašreizējo neto vērtību.

Latvijas Republikas budžeta iestādes izvērtē darījuma ekonomisko būtību, izmantojot Valsts kases publicēti diskonta likmi, kas pieejama no 2019. gada un tiek aktualizēta vienu reizi ceturksnī:

Atsaucesa
---------

1. ↑  «Oficiālā diskonta likme». *www.termini.lza.lv*. LZA Terminoloģijas komisija. Skatīts: 02.03.2019.
2. ↑  «What is the Discount rate». *www.investopedia.com*. Investopedia. Skatīts: 02.03.2019.
3. ↑  «Cost of Capital vs. Discount Rate: An Overview». *www.investopedia.com*. Investopedia. Skatīts: 02.03.2019.
4. ↑  «Cost of Capital vs. Discount Rate: What's the Difference?». *www.investopedia.com*. Investopedia. Skatīts: 02.03.2019.
5. ↑  «Biznesa vērtēšana». BREICIS. Skatīts: 02.03.2019.
6. ↑  «Grāmatvedības uzskaites kārtība budžeta iestādēs». *www.likumi.lv*. Ministru kabinets. Skatīts: 02.03.2019.
7. ↑  «Metodika - Diskonta likmes».. Valsts Kase. Skatīts: 02.03.2019.
**Lagosa** (angļu: *Lagos*, jorubu: *Èkó*) ir pilsēta Nigērijas dienvidrietumos pie Atlantijas okeāna Lagosas lagūnas. Valsts galvenais biznesa un finanšu centrs. Līdz 1991.gadam — Nigērijas galvaspilsēta. Viena no visstraujāk augošajām pilsētām pasaulē.

Pilsētas centrs atrodas uz vairākām salām Lagosas lagūnā. Pilsētas attīstību labvēlīgi ietekmēja tas, ka tā ir viena no retajām dabīgajām ostām Āfrikas austrumu krastā.

Vēsture
-------

Pirms eiropiešu ierašanās pilsētas nosaukums bija **Eko**, un to dibināja augstmaņa cilts no Beninas.

Mūsdienu Lagosu XVI gs. dibinājuši portugāļi, nosaucot to par **Lagosu** (*lagos* — ezers). Līdz 1851.gadam tas bija rosīgs vergu tirdzniecības centrs, līdz pilsētu sagrāba briti, kuriem verdzība bija atcelta 1807.gadā.

1861.gadā formāli tika izveidota britu kolonija. 1886. gadā Lielbritānija sagrāba atlikušo Nigērijas teritoriju. 1914.gadā Lagosu deklarēja par Nigērijas kolonijas galvaspilsētu.

Pēc Nigērijas neatkarības iegūšanas 1960.gadā Lagosa strauji attīstījās līdz pat Biafras karam.

1976. gadā Nigērijas valdība pieņem lēmumu pārvietot galvaspilsētu uz valsts vidieni. Par Nigērijas galvaspilsētu tiek proklamēta Abudža. Tomēr līdz pat 1991. gadam Nigērijas faktiskā galvaspilsēta bija Lagosa, jo jaunā galvaspilsēta nebija vēl izbūvēta.

Cilvēki
-------

Lagosā dzimuši:

* Abubakars Tafava Baleva (*Abubakar Tafawa Balewa*) (1912—1966) — Nigērijas pirmais premjerministrs (1960—1966)
* Akins Eiba (*Akin Euba*) (1935-) — komponists (opera *Chaka*, 1970)
* Bačija Emečeta (*Buchi Emecheta*) (1944-) — rakstniece (Līgavas cena, *The Bride Price*, 2000)
* Herberts Makolijs (*Herbert Macaulay*) (1864—1946) — politiķis, pirmās Nigērijas politiskās partijas dibinātājs
* Hakīms Oladžuvons (*Hakeem Olajuwon*) (1963-) — NBA basketbolists
* *Sadoluwa Lanlehin* (1987-) — Lagosas princis un vēstnieks Latvijā

Atsauces
--------

1. ↑  .
2. ↑  «The Most Populated Cities of the World. World Megacities - Nations Online Project». *www.nationsonline.org*. Skatīts: 2022-09-01.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lagosa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 136663179
* GND: 4111183-7
* SELIBR: 152054
* SUDOC: 027475654
* NKC: ge601768

 |

 |
**Sprogkāji** (*Cirripedia*) ir tekostraku apakšklases infraklase. Sprogkāji pārsvarā ir jūras formas (retāk dzīvo iesāļūdeņos). Tie pieaugušā stāvoklī ir piestiprinājušies pie substrāta un nevar aktīvi pārvietoties. Neparazītiskie sprogkāji piestiprinās pie zemūdens klintīm un akmeņiem, bet dažos gadījumos pie jūrā peldošiem priekšmetiem, piemēram, pie kuģu zemūdens daļām. Parazītiskie sprogkāji, kas pieder pie sakņgalvju apakškārtas, sasnieguši galēju vienkāršotības pakāpi ārējā uzbūvē un parazitē uz augstākajiem vēžiem. Sakarā ar sēdošo dzīves veidu sprogkāji pilnīgi kļuvuši par hermafrodītiem.

Par sprogkāju piederību pie vēžveidīgajiem liecina to attīstība: tiem ir nauplija un metanauplija kāpura fāzes. Sprogkājvēži pieaugušā fāzē visvairāk ir novirzījušies no vēžveidīgo tipiskās uzbūves, tāpēc sākotnēji bija problēmas sprogkāju izpētē. Cietā kaļķa čaula, pastāvīgs sēdošs dzīvesveids un vēžveidīgo ārējo morfoloģisko īpašību trūkums traucēja to sistemātiskā stāvokļa noteikšanu. Pat tāds izcils zoologs kā Ž. Kivjē pieskaitīja sprogkājus pie moluskiem. Lamarks uzskatīja sprogkājus par pārejas formu starp tārpiem un moluskiem. Tikai 1830. gadā, kad tika izpētīti sprogkāju kāpuri, kas morfoloģiski ir līdzīgi citiem vēžveidīgo kāpuriem, tika pierādīta sprogkāju piederība pie vēžveidīgajiem.

Sistemātika
-----------

Pasaulē ir zināmas ap 1220 sprogkāju sugas.

**Infraklase** Sprogkāji (*Cirripedia*)

* virskārta *Acrothoracica*
	+ kārta *Pygophora*
	+ kārta *Apygophora*
* virskārta Sakņgalvji (*Rhizocephala*)
	+ kārta *Kentrogonida*
	+ kārta *kentrogonida*
* virskārta Īstie sprogkāji (*Thoracica*)
	+ kārta *Pedunculata*
	+ kārta *Sessilia*

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sprogkāji*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00567452

 |

 |
***Heroes & Villains*** ir amerikāņu ierakstu producenta Metro Boomin otrais studijas albums. Tas tika izdots ar Republic Records un Boominati starpniecību 2022. gada 2. decembrī. Albumā ir viesizrādes no Džona Legenda, Future, Chris Brown, Don Toliver, Travis Scott, 21 Savage, Young Nudy, Young Thug, The Weeknd, Mustafa, A$AP Rocky, Gunna un Takeoff. Ar ražošanu galvenokārt rūpējās pats Metro kopā ar TM88, DJ Moon, Peter Lee Johnson, Johan Lenox, Allen Ritter, David x Eli, Honorable C.N.O.T.E. Scriptplugg, Prince85, Oz, Nik D, D. Rich, DaHeala, Mans labākais draugs Džeikobs , Elkans, Saimons uz Mēness un Xz. Albums kalpo kā turpinājums Metro iepriekšējam albumam, *Not All Heroes Wear Capes* (2018), un kalpo kā otrais triloģijas projekts. Albuma luksusa izdevums ar nosaukumu *Heroes & Villains (Heroes Version)* tika izdots 2022. gada 5. decembrī, un tajā ir iekļautas visu standarta izdevuma dziesmu instrumentālās versijas.

Izlaišana un veicināšana
------------------------

2021. gada 17. novembrī, Metro atklāja albuma nosaukumu, izmantojot vēstuli, kas rakstīta kopā ar dīdžeju Holiday par *Not All Heroes Wear Capes* trīs gadu jubileju, kas bija piecpadsmit dienas pirms tam. 2022. gada 16. septembrī, viņa 29. dzimšanas dienā, viņš sociālajos tīklos paziņoja par albumu kopā ar videoreklāmu, norādot, ka albums ir veltīts viņa mirušajai mātei. Toreiz albumu sākotnēji bija paredzēts izdot 4. novembrī. Tomēr 26. oktobrī Metro paziņoja, ka tas tiks atlikts par četrām nedēļām paraugu noformēšanas problēmu dēļ. Sākotnēji izcēlās fanu spekulācijas, ka tas ir saistīts ar faktu, ka Drake un 21 Savage izdeva savu sadarbības studijas albumu *Her Loss* tajā pašā dienā, kad Metro sākotnēji bija paredzēts izdot albumu, un vēlāk tika pierādīts, ka iemesls ir nepatiess. 22. novembrī Metro dalījās ar albuma vāka noformējumu un paziņoja, ka tam būs divas puses: "Heros" puse un "Villains". Vāka noformējums tapis, iedvesmojoties no Pink Floyd devītā studijas albuma *Wish You Were Here* (1975). Tieši pēc nedēļas Metro kopīgoja albuma īsfilmu, kuras režisors bija Gibsons Hazards un kurā piedalās viņš pats kopā ar Young Thug, Gunna, Morgan Freeman un Lakeith Stanfield. Astoņas dienas vēlāk viņš savā oficiālajā vietnē pa vienam kopīgoja dziesmas no dziesmu saraksta, kurās fani apmeklēja vietni un tviterī ievietoja tajā atrastos ierakstus un pārējo tajā esošo izpildītāju vārdus. Nākamajā dienā, kas bija dienu pirms tā iznākšanas, Metro izmantoja komiksu tēmu, kurā viņš pa vienam atklāja viesmāksliniekus un ķircināja dažus vārdus, ko viņi teica dziesmās, kurās viņi piedalījās, un dalījās ar pilnu dziesmu sarakstu. mājaslapā atklāt atbildes.
Kutinirpākas nacionālais parks
**Kutinirpākas nacionālais parks** (angļu: *Quttinirpaaq National Park*, inuītu: ᖁᑦᑎᓂᕐᐹᖅ ᒥᕐᖑᐃᓱᕐᕕᒃ ᑲᓇᑕᒥ, *Quttinirpaaq Mirnguisirvimi Kanatami*) ir Kanādas otrs lielākais un vistālāk ziemeļos izvietotais nacionālais parks. Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Elsmīra salas ziemeļos. Parka nosaukums inuītu valodā nozīmē ‘Pasaules virsotne’.

Vēsture
-------

Aizsargājamā teritorija dibināta 1988. gadā kā **Elsmīra salas nacionālā parka rezervāts** (*Ellesmere Island National Park Reserve*). 1999. gadā pēc Nunavutas nodibināšanas nosaukums mainīts uz Kutinirpāku. 2000. gadā reorganizēts par nacionālo parku.

Daba
----

Nacionālais parks izveidots Elsmīra salas ziemeļos Grānta Zemē starp Lēdijas Franklinas līci dienvidaustrumos, Tankari fjordu dienvidrietumos un Linkolna jūras krastu ziemeļos. Ainavā dominē arktiskais tuksnesis ar kalnainu reljefu un plašiem ledājiem. Teritorijā mīt muskusvērsis, polārzaķis, vilks; piekrastē — valzirgs, polārlācis, narvalis u.c. jūras dzīvnieki.

Infrastruktūra
--------------

Nacionālā parka teritorijā vāji attīstīta infrastruktūra. Kanādas Parku pārvalde uztur parka teritorijā trīs uzraugu stacijas ar vietējiem lidlaukiem — Tankarifjordu, Kempheizenu un Vordhantailendu. Caur šīm stacijām tiek organizēta tūristu plūsma parkā. Izstrādāti divu kājnieku tūrisma maršruti starp Tankari fjordu un Heizena ezeru un pa apkārtējiem ledājiem.

Galerija
--------

* Nacionālā parka karteNacionālā parka karte
* Eirforsa ledājsEirforsa ledājs
* Polārzaķis nacionālajā parkāPolārzaķis nacionālajā parkā
* Britu Impērijas grēdaBritu Impērijas grēda

Atsauces
--------

1. ↑  Cruise tourism in a warming Arctic: Implications for northern National Parks
2. ↑  «Quttinirpaaq National Park. 2022 Visitor Information Package». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 5. jūlijā. Skatīts: 2022. gada 15. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kutinirpāka***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 231322873
* GND: 7742231-4

 |

 |
*TPL Birdy WP POCSAG-Pager*
**Peidžeris** (no angļu: *to page* — 'izsaukt', 'informēt') jeb **radiotelekss** ir bezvadu sakaru ierīce, kas var uztvert un parādīt teksta ziņojumus vai saņemt un atskaņot balss ziņas. Vienvirziena peidžeri var tikai saņemt ziņas, bet atbildes un divpusējie peidžeri var arī apstiprināt saņemšanu, atbildēt vai arī izveidot jaunu ziņojumu. Peidžeri ir daļa no peidžeru sistēmas, kas sastāv no viena vai vairākiem fiksētiem raidītājiem (vai, atbildes un divpusējo peidžeru gadījumā, vienas vai vairākām bāzes stacijām), kā arī daudziem mobilu lietotāju peidžeriem. Tādas sistēmas var darboties kāda ēku kompleksa ietvaros vai valsts mērogā.

Viena no pirmajām praktiskajām peidžeru sistēmām tika ieviesta 1950. gadā Ņujorkā mediķu vajadzībām. Peidžeru popularitāte maksimumu sasniedza 1990. gadu vidū, bet tos izspieda mobilie tālruņi, kuriem bez balss sakariem bija arī īsziņu sūtīšanas iespēja. Mūsdienās to vienkāršības, augstas pieejamības un lētās ekspluatācijas dēļ peidžerus joprojām izmanto daudzās slimnīcās, valsts dienestos u.c.

Peidžeru sistēmas atšķiras pēc tajās izmantotajiem protokoliem. Plašāk izmantotie protokoli: *TAP*, *FLEX*, *ReFLEX*, *POCSAG*, *Golay*, *ERMES* un *NTT*.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ilustrētā svešvārdu vārdnīca*. Rīga : Avots, 2005, 558. lpp. ISBN 9984-757-37-4
2. ↑  Akadēmiskā terminu datubāze - pager (latviski)
**Sandra Kropa-Kaļužnaja** (dzimusi **Kropa** 1984. gada 14. augustā) ir latviešu žurnāliste, Latvijas Radio un LTV raidījumu vadītāja. Sandra Kropa ir zināma ar Latvijas Radio raidījumu "Zināmais nezināmajā", Latvijas Televīzijas raidījumu "4. studija" vadīšanu. Veidojusi ceļojuma raidījumu par Kurzemes hercoga Jēkaba koloniju Tobāgo, tāpat arī par Brazīliju un Maroku. Latvijas Universitātē ieguvusi bakalaura grādu komunikācijas zinātnē un maģistra grādu vides zinātnē Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātē.

Sandras brālis Jānis arī ir Latvijas Radio žurnālists un raidījumu vadītājs, kopā abi vadījuši "4. studiju". 2020. gada 21. novembrī apprecējusies ar Sergeju Kaļužniju, kļūstot par Sandru Kropu-Kaļužnaju. Abi iepazinās programmas "Dakteris Klauns" atlasē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Sandra Kropa» (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-01-12. Skatīts: 2018-05-17.
2. ↑  «Visur jūtos labi ar cilvēkiem. Saruna ar žurnālisti Sandru Kropu». *LA.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017-11-08. Skatīts: 2018-05-17.
3. ↑
4. ↑  «LTV raidījumam "4.studija" jauns vadītājs – Jānis Krops». *ltv.lsm.lv*. 2015-9-17. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-01-18. Skatīts: 2018-11-21.
5. ↑  DELFI Izklaide. «Pie vīra izgājusi žurnāliste Sandra Kropa». *delfi.lv* (latviešu), 2020-12-15. Skatīts: 2021-03-08.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 22162060355051401668

 |

 |
**Kurjanovas ezers** (latgaliešu: *Kurjanovys azars*) ir dabīga ūdenstilpe Ludzas novada Līdumnieku pagastā. Izvietojies Mudavas zemienes Zilupes līdzenumā. Ieapaļa ezerdobe ar šaurāku izvirzījumu uz ziemeļaustrumiem. Dibens smilšains, dūņains, vietām akmeņains ar lieliem akmeņiem. Krasti zemi, lēzeni, ziemeļrietumos stāvi. Ziemeļu pusē mežs. Ietek 3 grāvji, iztek grāvis uz Zilupes pieteku Kurjanku. Ezerā 1 sala (0,2 ha). Eitrofs ezers; 8000—9000 gadu laikā dibenā izveidojies 5 m biezs sapropeļa slānis. Makrofīti: niedres, meldri, kosas, elši, bultenes, vilkvālītes, kalmes, elodejas, lēpes, daudzlapes. Mīt līdaka, asaris, rauda, plaudis, plicis, rudulis, līnis, kā arī karūsa, ķīsis, akmeņgrauzis. Krastā vairākas atpūtas vietas un peldvietas. Ezers un pieguļošā teritorija kopš 2004. gada ietilpst Kurjanovas ezera dabas parkā. Parkā 5 Latvijas īpaši aizsargājamie biotopi (najādu audzes, sīkās lēpes audzes, akmeņaina, smilšaina un grantaina grunts ezeros) un 3 sugas (mazā najāda, lokanā najāda, mieturu hidrilla). Vienīgais zināmais ezers Latvijā, kur vienā un tai pašā ezerā konstatētas 2 ļoti retas najādu sugas – lokanā un mazā najāda.

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze
2. ↑  Ezeri.lv Kurjanovas ezers
3. ↑  Dabas parka "Kurjanovas ezers" dabas aizsardzības plāns
4. ↑  DAP. Kurjanovas ezers
**Informācijas komiteja** (krievu: *Комитет информации*) bija Padomju Savienības izlūkošanas iestāde, kas pastāvēja no 1947. līdz 1958. gadam. Laikā no 1947. līdz 1951. gadam tas bija PSRS ārējās izlūkošanas kopējs nosaukums.

Informācijas komiteja tika izveidota 1947. gada 30. maijā ar PSRS Ministru Padomes rīkojumu. Līdz 1949. gadam komiteja bija pakļauta Ministru Padomei, pēc tam — Ārlietu ministrijai. Līdz 1949. gadam Informācijas komitejā bija iekļauta Valsts drošības ministrijas Pirmā galvenā pārvalde un Galvenā izlūkošanas pārvalde, tas ir, gan politiskā, gan militārā izlūkošana. Kopš 1949. gada tajā bija ietverta tikai politiskā izlūkošana. Pēc 1951. gada, kad tika atjaunota Valsts drošības ministrijas Pirmā galvenā pārvalde, Informācijas komitejā palika tikai dezinformācijas dienests. 1958. gada 19. februārī ar PSKP CK Prezidija lēmumu komiteja tika likvidēta.

Komitejas vadītāji bijuši:

* Vjačeslavs Molotovs,
* Andrejs Višinskis,
* Valeriāns Zorins,
* Jakovs Maļiks,
* Andrejs Gromiko.
**Vakra** (arābu: الوكرة, *al Wakra*) ir pilsēta un beledījas (municipalitātes) centrs Katarā. Izvietojusies valsts austrumos Persijas līča krastā 15 km uz dienvidiem no valsts galvaspilsētas Dohas centra.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta vēsturiski attīstījusies kā pērļu zvejnieku osta. Arheoloģiskie izrakumi liecina, ka Vakras apkārtne bijusi viens no senākajiem urbānajiem centriem Kataras teritorijā. 1925. gadā Vakrā bija ap 8 tūkstošiem iedzīvotāju un ostā tauvojās 250 pērļu zvejnieku laivas.

Pilsēta sāka attīstīties pēc Kataras neatkarības iegūšanas 1971. gadā, kad tika virzīta valsts urbānā decentralizācija, attīstot citas apdzīvotās vietas ārpus galvaspilsētas. 2008. gadā tika pieņemts Vakras pilsētas attīstības plāns, paredzot pilsētas izaugsmi līdz 600 tūkstošiem iedzīvotāju.

Sports
------

Vakra ir viena no 2022. gada FIFA Pasaules kausa izcīņas norises vietām — pilsētā uzbūvēts Dženūba stadions ar 40 000 skatītāju vietām.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vakra***.

1. ↑  .
**Salomons Augusts Andrē** (zviedru: *Salomon August Andrée*, dzimis 1854. gada 18. oktobrī Grennā, miris 1897. gadā, domājams, oktobrī Svalbāras arhipelāgā) bija zviedru inženieris, gaisa kuģotājs un polārpētnieks, kurš gāja bojā, mēģinot sasniegt Ziemeļpolu gaisa balonā.

Dzīvesgājums
------------

1897. gadā uz pakledus nosēdinātais gaisa balons *Örnen*
Salomons Augusts Andrē ir dzimis aptiekāra Klausa Georga Andrē daudzbērnu ģimenē, kur auga pieci dēli un divas meitas. Beidzis Karalisko tehnisko institūtu Stokholmā. Strādāja par rasētāju. 1876. gadā devās uz ASV, kur bija sargs Zviedrijas paviljonā Pasaules izstādē Filadelfijā. Pēc atgriešanās Zviedrijā pievērsās pētījumiem inženierzinātnēs.

No 1882. līdz 1883. gadam Andrē piedalījās Nilsa Ekholma vadītajā Pirmā Starptautiskā polārā gada ekspedīcijā uz Kapturdsenā Špicbergenā.

1897. gada 11. jūlijā S. A. Andrē kopā ar diviem pavadoņiem — fiziķi un fotogrāfu Nilsu Strindbergu un Knutu Frenkelu — pacēlās no Dāņu salas Svalbāras arhipelāgā paša konstruētā ar ūdeņradi pildītā gaisa balonā *Örnen*, lai mēģinātu kā pirmie sasniegt Ziemeļpolu. Ekspedīciju atbalstīja Zviedrijas Karaliskā zinātņu akadēmija un tā bija izraisījusi lielu sabiedrības uzmanību. 14. jūlijā, pēc trīs dienu grūta ceļojuma aptuveni 475 km garumā, gaisa balons tika nosēdināts uz pakledus Ziemeļu Ledus okeānā, jo tālāk lidot vairs nespēja dēļ apsaluma. Lai gan ekspedīcija bija labi sagatavota šādai situācijai un iespējamajai ceļošanai pa okeāna ledu, atpakaļceļš līdz sauszemei izvērtās sarežģīts. Tikai 6. oktobrī viņi sasniedza Kviteju jeb Balto salu, kur spēja izveidot nelielu nometni no ledus brīvā vietā.

Domājams, ka ekspedīcijas dalībnieki turpat arī gāja bojā tuvāko nedēļu laikā. Par iespējamajiem nāves cēloņiem tiek minēta trihineloze, leduslāču uzbrukumi un saindēšanās ar ogļskābo gāzi no petrolejas prīmusa, ko izmantoja telts apsildīšanai. Viņu nometne, tostarp S. A. Andrē dienasgrāmatas atliekas un fotouzņēmumu negatīvi, tika atrasta 1930. gadā norvēģu polārpētnieku ekspedīcijā. Tāpat tika atrasti visu tās dalībnieku līķi, kas ar godu tika pārvesti un apbedīti Zviedrijā.

Ekspedīcijas vadītāja vārdā nosauktas divas pussalas: Andrē Zeme Špicbergenas ziemeļos un Andrē Zeme Grenlandes rietumos.

Atsauces
--------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 24903212
* LNB: 000056342
* LCCN: n83017230
* ISNI: 0000 0001 1046 7948
* GND: 118649221
* SELIBR: 239552
* SUDOC: 059902744
* BNF: cb15355029b (data)
* BIBSYS: 90983245
* NLA: 35739221
* NKC: ola2002145066
* SBN identifikators LIAV024971 nav derīgs.
* RLS: 77101486
* KulturNav: id

 |

 |
**Jehuda Leibs Halevi Ašlags** (ivritā: רַבּי יְהוּדָה לֵיבּ הַלֵּוִי אַשְׁלַג) jeb **Baals Hasulams** (בַּעַל הַסּוּלָם;1884. gada 4. oktobris—1954. gada 6. oktobris) bija viens no ievērojamākajiem 20. gs. kabalas skolotājiem. Viņš ieradās Izraēla zemē 1921. gadā un drīz vien nodibināja draudzīgas attiecības ar aškenazu ebreju virsrabīnu Ābramu Īzaku Kūku, kas Ašlagu atzina par vienu no dižākajiem Īzaka Lurias sekotājiem. Viņš ir sarakstījis apjomīgus komentārus par kabalas pamattekstiem *Zohar* (1943) un Īzaka Luria uzskatu apkopojumu *Ec haim* ("Dzīvības koks"). Abi šie darbi nodrošināja viņam pagodinošu pievārdu *Baal Hasulam* („Vadītāju meistars"). Viens no šobrīd pazīstamākajiem Jehudas Ašlaga sekotājiem ir kabalists, PhD, MSc biokibernētikā, ontoloģijas un izziņas teorijas profesors Mihaels Laitmans (Dr. Michael Laitman).

Mācība
------

Rabīns Ašlags radikāli atšķīrās no agrākajiem kabalistiem ar to, ka viņš kabalu nemācīja vis slepeni un individuāli, bet gan publiski un visiem interesentiem. 
Viņš uzskatīja, ka pieaugošais cilvēku egoisms ved pie jaunām ciešanām un iekšēja tukšuma, ko nav iespējams pārvarēt bez garīguma palīdzības. Tādēļ ir jārada sistēma, kas katram cilvēkam ļautu saprast viņa dzīves jēgu, dzīvot saskaņā ar to un sasniegt pilnību. Viņš pareģoja, ka 1995. gadā notiks masveida pievēršanās Kabalai.

Galvenie darbi
--------------

* *Bībeles dāvana* (ivritā), Kabalas studiju centrs (1984), ISBN 0-943688-30-2
* *Ten Luminous Emanations* (angliski), Kabalas studiju centrs (1991), ISBN 0-943688-90-6
* *Entrance to the Zohar* (angliski), Kabalas studiju centrs (1974), ISBN 0-943688-04-3
* *An Entrance to the Tree of Life of Rabbi Isaac Luria* (angliski), Kabalas studiju centrs (1977), ISBN 0-943688-35-3

Ārējās saites
-------------

* Grāmatas par *Zohar* nobeigums (vāciski)
* Pārskats par Kabalu (vāciski)
* Jehudas Ašlaga ievads *Talmud Eser Sefirot* (vāciski)
* *Šamati* - viņa dēla un skolnieka Baruha Ašlaga darbs (vāciski)
* Starptautiskā kabalas akadēmija par Jehudu Ašlagu (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 66593306
* LCCN: n80118467
* ISNI: 0000 0003 6860 5455
* GND: 12443259X
* BNF: cb12808056c (data)
* NKC: uk2017945619
* CiNii: DA16587678

 |

 |