recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pāvils Dreijmanis**, pēc citām ziņām **Dreimanis** (dzimis 1895. gada 4. februārī, miris 1953. gada 21. augustā), bija latviešu *Art Deco*/funkcionālisma arhitekts.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1895. gada 4. februārī Ungurpils pagasta (tagad Limbažu novads) „Jaundreimaņos". Studējis Gatčinā un Sanktpēterburgā. Kā brīvprātīgais piedalījies Latvijas brīvības cīņās. 1923. gadā pabeidzis arhitektūras studijas Latvijas Universitātē. No 1926. līdz 1934. gadam bijis Rīgas virsarhitekts. Iespējams, Dreijmaņa pazīstamākais darbs ir Rīgas Centrāltirgus paviljoni, kam tika piemēroti dirižabļu angāri. Viņš bija arī pirmais arhitekts, kurš Rīgā ieviesa rindu māju apbūvi. Bez Rīgas Dreijmanis projektējis ēkas Allažos, Ļaudonā un Ropažos. Projektējis arī Līvānu atbrīvošanas pieminekli. Atzinības krusta komandieris un Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieks.

Dreijmanis bijis pazīstams arī kā šaha entuziasts un spēlētājs. Pēc Pirmā pasaules kara bijis viens no 2. Rīgas Šaha biedrības atjaunošanas sapulces dalībniekiem. 1924. gadā piedalījies I Latvijas šaha kongresā, kurā ieguvis dalītu 7.—8. vietu. Kopā ar Kārli Bētiņu, prof. Dr. Arvīdu Kalniņu, komponistu Emili Melngaili un Aleksandru Kannenbergu piedalījies Senioru Kluba spēles komitejā, kas korespondencšaha mačos ar Stokholmas šaha klubiem izcīnīja pārliecinošu uzvaru Rīgai un nostiprināja Latviešu gambītam paliekošu vietu starptautiskā mērogā.

Galerija
--------

* Lauksaimniecības biedrības "Tīrums" ēka, BārbelēLauksaimniecības biedrības "Tīrums" ēka, Bārbelē
* Rīgas 19. vsk. BolderājaRīgas 19. vsk. Bolderāja
* Rīgas 19. vsk. BolderājaRīgas 19. vsk. Bolderāja
* Rindu ēkas, Liepājas ielā, RīgaRindu ēkas, Liepājas ielā, Rīga
* Rindu ēkas Ropažu ielā, RīgaRindu ēkas Ropažu ielā, Rīga
* Rīgas Centrāltirgus paviljoniRīgas Centrāltirgus paviljoni
* Pašvaldības dzīvokļu ēka, Ausekļa 3, RīgaPašvaldības dzīvokļu ēka, Ausekļa 3, Rīga

Apbalvojumi
-----------

* 4. šķiras Triju Zvaigžņu ordenis. Apbalvots 1928. gada 14. novembrī.
* 3. šķiras Atzinības krusts. Apbalvots 1939. gada 12. maijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Bētiņš, Kārlis, Šahs Latvijā līdz 1940. gadam / Kārlis Bētiņš, Arv[īds] Kalniņš un V. Petrovs. Rīga : Valters un Rapa, 1940. 15. lpp.
2. ↑  «Valdības Vēstnesis № 262 (17.11.1928), 5. lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 06.04.2016. Skatīts: 14.11.2015.
3. ↑  «Valdības Vēstnesis № 108 (13.05.1939), 4. lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 05.03.2016. Skatīts: 15.08.2015.

Ārējās saites
-------------

* Limbažu bibliotēka - novadnieku enciklopēdija
* Līvānu atbrīvošanas piemineklis
**Tahkunas bāka** (igauņu: *Tahkuna tuletorn*) atrodas uz Hījumā salas Baltijas jūrā. Sala pieder Igaunijai. Bāka atrodas salas ziemeļdaļā uz Tahkunas pussalas. Tā ir Igaunijā augstākā čuguna bāka.

Vēsture
-------

Bāku 1873. gadā Parīzē uzbūvēja angļu inženieris Gordons. Tā tika pa daļām pārvesta uz Hījumā salu un uz vietas samontēta. Bākas konstrukcijā tika izmantota tiem laikiem jauna tehnoloģija. Čuguna plāksnēm, no kurām veidots tornis, bija speciāli veidotas rievas, lai nepieļautu ūdens iekļūšanu tornī. Bāka sāka darboties 1875. gadā. 1899. gadā bākai tika veikts kapitālais remonts. 1910. gadā tika ievilkts telefons. Otrā pasaules kara laikā bāka stipri cieta, bet tūlīt pēc kara tika atjaunota. 1961. gadā bāka tika aprīkota ar automātisku dīzeļelektrostaciju.

Raksturojums
------------

Bākas augstums ir 43 m. Bāku veido apaļš, konisks čuguna tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir baltā krāsā, laterna sarkanā. Gaismas elements atrodas 43 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (3 s deg, 3 s pārtraukums, 3 s deg, 6 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 12 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.

Ārējās saites
-------------

* *Estonian Maritime Navigation*
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tahkunas bāka***.
Šis raksts ir par zivīm. Par citām jēdziena **Vimbas** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Vimbas, vimbu ģints** (*Vimba*) ir sapalu dzimtas (*Leuciscidae*) ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Sastopamas Eiropā un Āzijā. Vimbu sugas mājo gan saldūdeņos, gan viegli sāļos ūdeņos. Divas sugas sastopamas kalnu ezeros un upēs (Bavārijas vimba un Maķedonijas vimba). Vimbām ķermenis ir samērā slaids, no sāniem nedaudz saplacināts. Mute vērsta uz leju.

Latvijā
-------

Latvijā mājo viena vimbu ģints suga — vimba (*Vimba vimba*), kas sastopama Baltijas jūras un Rīgas līča piekrastēs, jūrā ietekošās upēs un to pietekās, kā arī piejūras ezeros. Tā ir anadromā zivs, un areāla atsevišķās vietās var būt sastopama arī saldūdens forma.

Sistemātika
-----------

* **Vimbu ģints** (*Aspius*)
	+ Bavārijas vimba (*Vimba elongata*)
	+ Maķedonijas vimba (*Vimba melanops*)
	+ Menderesas vimba (*Vimba mirabilis*)
	+ Vimba (*Vimba vimba*)

Atsauces
--------

1. 1 2  FishBase: Genus: Vimba
2. ↑  Marine Species Traits: Vimba Fitzinger, 1873
3. ↑  FishBase: Vimba elongata (Valenciennes, 1844)
4. 1 2 3  «Latvijas daba: Vimba». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 20. janvārī.
**Taikse** (igauņu: *Taikse*) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Jerves apriņķa Tiri pagastā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Vīlande. Taikse atrodas 4 km attālumā no Tiri, 30 km attālumā no Lelles mezgla stacijas, 48 km attālumā no Vīlandes un 101 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas. Taikses pieturas punktā apstāšanos veic Tallinas un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.

Taikses pieturas punkts tika izbūvēts 1900. gadā līdz ar šaursliežu dzelzceļa līnijas Vīlande—Talline būvniecību. Sakarā ar nerentabilitāti vēlāk slēgts. Pieturas punkts atjaunots 2006. gadā.

Pieturas punktā ir koka pasažieru iekāpšanas platforma. Tās garums - 30 metru. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana tiek veikta caur dīzeļvilciena pirmā vagona durvīm.

Skatīt arī
----------

Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infarstruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)
3. ↑   Taikses pieturas punkta atklāšana 2006. gadā (attēli)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **uz Lelli** |  | **uz Vīlandi** |
|  Tiri |  **Taikse** | Kerevere  |
**Lajošs Astalošs** (ungāru: *Asztalos Lajos*; (dzimis 1889. gada 29. jūlijā Pēčā, miris 1956. gada 1. novembrī Budapeštā) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1950), kas ir pārstāvējis arī Dienvidslāviju.

Biogrāfija
----------

20. gadsimta sākumā bijis viens no vadošajiem Ungārijas šahistiem. 1913. gadā uzvarējis Ungārijas šaha čempionātā.

Pēc Pirmā pasaules kara pārcēlies uz Dienvidslāviju un lielākajos komandu šaha turnīros pārstāvējis šo valsti:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1927, 1931);
* neoficiālajās Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1926-1936). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1926) medaļu.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks, kuros labākos panākumus guvis 1918. gadā Košicē – 5. vieta, 1924. gadā Ģērā – 3. vieta, 1926. gadā Bardejovā – 3. vieta un 1927. gadā Kečkemētā – 4. vieta.

Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā atgriezies Ungārijā. 1948. gadā beidzis aktīvās šahista gaitas un kļuvis par šaha funkcionāru. 

Bijis Ungārijas šaha savienības viceprezidents un FIDE kvalifikācijas komisijas sekretārs. Par vēsturiskajiem panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Astalošam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. 1951. gadā kļuvis par FIDE starptautisko arbitru.

Pēc profesijas bijis filozofijas profesors un valodu skolotājs. Miris 1956. gada Ungārijas revolūcijas laikā. Godinot Aštaloša piemiņu, Ungārijā no 1958. līdz 1971. gadam notika viņa vārdā nosauktie memoriālie šaha turnīri.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Lajos Asztalos
2. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Lajos Asztalos

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Zilā obligācija** (angļu: *blue bond*) ir finanšu instruments, ko emitē valdība, attīstības bankas un citi, lai no investoriem iegūtu kapitālu jūras un okeāna bāzētiem projektiem, kas sniegtu pozitīvu vides, ekonomikas un klimata ietekmi. Zilo obligāciju iedvesmoja zaļo obligāciju koncepts, ar ko cilvēki ir vairāk pazīstami.

Vēsture
-------

2018. gada oktobrī Seišelu Republika emitēja pasaulē pirmo suverēno zilo obligāciju, liekot pamatu finanšu instrumentam, kas kalpo, lai atbalstītu ilgtspējīgus jūras un zvejniecības projektus.
Obligācija saņēma 15 miljonus ASV dolāru no starptautiskiem investoriem, kas parāda valstu iespējas izmantot kapitāla tirgus jūras resursu ilgtspējīgas izmantošanas finansēšanai. Pasaules Banka palīdzēja emitēt zilo obligāciju un sasniegt trīs investorus: *Calvert Impact Capital*, *Nuveen* un *Prudential Financial, Inc*.
Ieņēmumi no obligācijām ietvers atbalstu jūras aizsargājamo teritoriju paplašināšanai, uzlabotai prioritāro zvejniecību pārvaldībai un Seišelu salu zilās ekonomikas attīstībai. Dotācijas un aizdevumus nodrošinās Zilais dotāciju fonds (angļu: *Blue Grants Fund*) un Zilais investīciju fonds (angļu: *Blue Investment Fund*), ko pārvaldīs SeyCCAT un Seišelu salu attīstības banka (DBS).

Ziemeļu-Baltijas zilā obligācija
--------------------------------

2019. gada janvārī Ziemeļvalstu Investīciju banka pirmo reizi izsniedza zilo obligāciju, finansējot projektus, kas vērsti uz piesārņojuma samazināšanu un jutīgas jūras vides aizsardzību Baltijas jūrā. SEB organizēja emisiju un kalpoja kā padomdevējs.
Jaunā Ziemeļu-Baltijas zilā obligācija ir vērsta uz investoriem, kuri vēlas palīdzēt aizsargāt jutīgo jūras vidi Baltijas jūrā. Nauda tiks izmantota projektiem, kas saistīti ar notekūdeņu apsaimniekošanu, ūdens piesārņojuma samazināšanu un ar klimata pārmaiņām ar ūdeni saistītus pasākumus. Viens no projektiem, kas saņems finansējumu no obligācijas, ir Nya Slussen Stokholmā, kas ietvers ieguldījumus tīros transporta risinājumos, kā arī jaunus aizsprostus, lai pasargātu no paaugstināta jūras līmeņa vai ārkārtējiem laika apstākļiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Sovereign Blue Bond Issuance: Frequently Asked Questions». *World Bank*.
2. ↑  «Seychelles launches World’s First Sovereign Blue Bond». *World Bank*.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 26. janvārī. Skatīts: 2019. gada 2. martā.
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Liepu iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Liepu iela** ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Liepu iela sākas krustojumā ar Upes ielu un beidzas krustojumā ar Kalēju ielu. Kopējais ielas garums ir 170 metri. Liepu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve. 

No 1970. gadu vidus līdz 2003. gadam Liepu ielā 1 atradās Preses nama atpūtas bāze "Melluži". Līdz 1999. gadam tā bija paredzēta "Preses nama" tehniskajiem darbiniekiem, bet no 1999. līdz 2002. gadam to kā vasaras atpūtas bāzi drīkstēja izmantot jebkurš uzņēmuma darbinieks. 2003. gada vasarā ēka tika pārdota. 2006.-2008. gados tā tika pārbūvēta par daudzdzīvokļu māju. Kopš 2017. gada ēka daļēji tiek izmantota kā viesnīca.

Skatīt arī
----------

* Melluži

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu L |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| L | 
* Lāčplēša
* Lāču
* Laidzes
* Laimas
* Laimdotas
* Laipu
* Laivu
* Lapegļu
* Lapotnes
* Lapsu
* Lapu
* Lašu
* Latgales
* Lauku
* Lauztuves
* Lazdonas
* Lēdurgas
* Lefkoju
* Lejas
* Leona Paegles
* Lībiešu
* Līču
* Līdaku
* Liedaga
* Lielais prospekts
* Lielupes
* Lienes
* Liepājas
* Liepu
* Liesmas
* Līgatnes
* Limbažu
* Linu
* Līņu
* Litenes
* Līvu
* Loču
* Lorupes
* Lubānas
* Ludzas
* Lūšu

 |
|  |
| Ļ | 
* Ļaudonas

 |

 |
Šis raksts ir par dzīvnieku. Par ezeru Vecpiebalgas novadā skatīt rakstu Sivēns (ezers), par kāršu spēli — cūkas (kāršu spēle).

**Cūkas** (*Sus*) ir pārnadžu kārtas (*Artiodactyla*) viena no cūku dzimtas (*Suidae*) ģintīm. Cūku ģintī ir 9 mūsdienās dzīvojošas sugas un 3 izmirušas sugas. Cūku ģints sugas ir sastopamas visā Eirāzijā un Ziemeļāfrikā. Latvijā savvaļā ir sastopama viena suga — meža cūka (*Sus scrofa*). Lopkopībā audzē tās domesticēto formu mājas cūku (*Sus scrofa domestica*).

Cūkas ir tuvas radinieces pekariem (*Tayassuidae*) un nīlzirgiem (*Hippopotamidae*).

Izskats un īpašības
-------------------

Cūkām ir kompakta ķermeņa uzbūve, liela galva, īsas kājas un rupjš matojums. Deguns ir šņukura formā, tām ir mazas acis un īsa aste, kas var būt sagriezusies gredzenā, mezglā vai arī būt taisna. Katrai pēdai ir 4 pirksti, no kuriem 2 vidējie ir lieli un tiek lietoti iešanai. Cūkas, lai atvēsinātos, nesvīst, tās atvēsinās, lietojot ūdeni vai dubļus. Tās vārtās dubļos arī, lai pasargātu savu ādu pret sauli un parazītiem un mušām. Lielākās cūkas ir meža cūkas (*Sus crofa*), kas var svērt vairāk kā 300 kg. Cūkām ir ļoti laba dzirde un oža, bet vāja redze.

Vairošanās tropos ir visu gadu, bet mērenā klimata joslā pavasarī. Mātītes dzimumbriedumu sasniedz 8—18 mēnešos. Mātīte meklējas ik pēc 21 dienas, kamēr tiek apaugļota. Parasti piedzimst 6—12 sivēni.

Sistemātika
-----------

* **Cūku ģints** (*Sus*)
	+ Bārdainā cūka (*Sus barbatus*)
	+ Filipīnu kārpcūka (*Sus philippensis*)
	+ Javas kārpcūka (*Sus verrucosus*)
	+ Meža cūka (*Sus scrofa*)
		- Mājas cūka (*Sus scrofa domestica*)
	+ Mindoro kārpcūka (*Sus oliveri*)
	+ Palavanas bārdainā cūka (*Sus ahoenobarbus*)
	+ Sulavesi kārpcūka (*Sus celebensis*)
	+ Visaju kārpcūka (*Sus cebifrons*)
	+ Vjetnamas kārpcūka (*Sus bucculentus*)
	+ †*Sus falconeri*
	+ †*Sus hysudricus*
	+ †*Sus strozzi*

Galerija
--------

* Bārdainā cūka (Sus barbatus)Bārdainā cūka (*Sus barbatus*)
* Visaju kārpcūka (Sus cebifrons)Visaju kārpcūka (*Sus cebifrons*)
* Meža cūka (Sus scrofa)Meža cūka (*Sus scrofa*)

Atsauces
--------

1. ↑  New World Encyclopedia: Pig
2. 1 2  Pigs
3. ↑  «Managing Heat Stress In Outdoor Pigs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2012. gada 6. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* ADW: Cūku attēli

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Cūkas*** |
**Zintis** bija latviešu kultūras žurnāls angļu valodā, kas iznāca no 1960. līdz 1965. gadam.

Vēsture
-------

Žurnāls "Zintis" sāka iznākt 1960. gadā Čikāgā, ASV. To veidoja redaktori Hugo B. Atoms, Knuts Lesiņš un Alfrēds Kalnājs sadarbībā ar citiem Ziemeļamerikas latviešu trimdas rakstniekiem, publicistiem, tulkotājiem un māksliniekiem, žurnāla izdevējs bija Alfrēds Kalnājs. Tā veidošanā iesaistījās arī Lielbritānijā dzīvojošā tulkotāja Ruta Spīrsa un rakstnieks Guntis Zariņš. Žurnāls publicēja latviešu autoru darbu tulkojumus angļu valodā (Anšlavs Eglītis, Valdemārs Kārkliņš, Zenta Mauriņa, Jānis Veselis, Veronika Strēlerte, Linards Tauns, Gunars Saliņš, Velta Sniķere u.c.), kā arī apceres par latviešu literatūru un mākslu.

Žurnāla veidotāju mērķis bija iepazīstināt angliski lasošos ar latviešu kultūru un mākslu. Žurnālu bija iecerēts izdot četrreiz gadā, taču sākot no 1963. gada tas iznāca reizi gadā: 1960. gadā tika izdots nr. 1; 1961 — nr. 2, 3, 4; 1962. — nr. 5, 6/7, 8, 9; 1963. — nr. 10; 1964. — nr. 11/12; 1965. — nr. 13/14.

Atsauces
--------

1. ↑  Hugo Atoms. Kāpēc izdod žurnālu "Zintis" angļu valodā? *Latvija Amerikā*, 1960, 13. jūl.
**"Trakojošā" figūra** jeb *desperado*[P 1] šahā ir neaizsargāta, apdraudēta vai iesprostota figūra, kas sit pretinieka figūru vai bandinieku, lai savstarpējo secīgo nomaiņu rezultātā panāktu savai pusei labvēlīgāku šaha materiāla bilanci[1] vai neaizsargāta figūra, kas uzbrūk pretinieka figūrai (visbiežāk karalim) un kuru nedrīkst ņemt pata dēļ. "Trakojošā" figūra bieži vien dod iespēju pusei, kas atrodas zaudētā stāvoklī, panākt neizšķirtu ar mūžīgo uzbrukumu (mūžīgo šahu).[2]

Piemērs
-------

**1. piemērs**  
T. Petrosjans — R. Fišers  
Portoroža, 1958Gājiens baltajiem.
**2. piemērs**  
L. Evanss — S. Reševskis  
Ņujorka, 1963Gājiens baltajiem.
**1. piemērs**
Baltie turpināja — **12. Zxe5!**, cenšoties izmantot melno zirdziņa h5 neaizsargāto stāvokli. Ja melnie ņemtu zirdziņu e5 (12. ... dxe5 vai 12. ... Lxe5), tad pēc 13. Dxh5 baltie paliktu ar lieku bandinieku. Fišers nospēlēja *desperado* stilā — **12. ... Zxg3!** un pēc **13. hxg3 Lxe5** atjaunoja materiālo līdzsvaru. Partija beidzās neizšķirti.
**2. piemērs**
Partijā baltie viltīgi turpināja — **47. h4! Te2+ 48. Kh1 Dxg3??**. Melno pēdējais gājiens ir kļūda uzvarētā stāvoklī. Negaidīti sekoja — **49. Dg8+! Kxg8 50. Txg7+**. Ja tagad melnie sit torni 50. ... Kxg7 vai Dxg7, tad baltajiem ir pats. Taču aizbēgt no "trakojošā" torņa nav iespējams, jo tas, pārvietojoties septītajā horizontālē, nepārtraukti pieteiks šahu.

Piezīmes
--------

1. ↑  Terminu ieviesis Em. Laskers. Skat.: Ласкер Эм. Учебник шахматной игры. — Москва: Физкультура и спорт, 1980. — С. 145.

Atsauces
--------

1. ↑  «Desperado vietnē *Chess Game Strategies*». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 14. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 7. augustā.
2. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 37. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Igors Janvarjovs. «Desperado» anatomija (krieviski)
* Tactics : The desperado vietnē *chess. com* (angliski)
* Desperado! vietnē *chessgames.com* (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šaha taktika |
| --- |
|  |
| Šaha termini | Baterija • Drauds • Kombinācija • Lamatas • Motīvs • Pārskatīšanās • Temps • Upuris |  |
|  |
| Taktiskie paņēmieni | Aizsardzības likvidēšana • Aizvilināšana • Atklātais uzbrukums • Bandinieku caurrāviens • Bloķēšana • Dubultšahs • Dubultuzbrukums • Dzirnavas • Gājiena spaids • Ievilināšana • Lauciņa atbrīvošana • Lineārs trieciens • Līnijas atbrīvošana • Pats • Pārsegšana • Pārslodze • Rentgenuzbrukums • Saistība • Starpgājiens • "Trakojošā" figūra |

 |
**Ludmila Baluška** (ukraiņu: *Людми́ла Миро́нівна Балу́шка*; dzimusi 1985. gada 27. jūlijā) ir bijusī ukraiņu brīvā stila cīkstone, Pasaules čempionāta bronzas medaļniece, Eiropas čempione, Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare.

Biogrāfija
----------

Ludmila Baluška sāka nodarboties ar cīņas sportu 1999. gadā. Viņas pirmais treneris bija Ukrainas Nopelniem bagātais treneris Andrijs Pistuns. 2004. gads beidza Ļvivas fiziskās kultūras skolu (tagad Ļvivas sporta profesionālā koledža), 2008. g – Ļvivas Valsts iekšlietu universitāti (specialitāte – jurists), 2012.g. – Ļvivas Valsts fiziskās kultūras universitāti. 2012. gada iestājās minētās universitātes aspirantūrā, kuru beidza 2020. gadā iegūstot fiziskās kultūras un sporta zinātņu kandidāta grādu.

Starptautiskajās sacensībās Ludmila Baluška sāka piedalīties 2000. gadā, kad Eiropas kadetu čempionātā ieguva 4. vietu. Nākamajā gadā šajā turnīrā viņa bija jau trešā. 2002. gadā kļuva par Eiropas un 2003. gadā par Pasaules junioru čempioni. 2005. gadā Baluška pirmoreiz piedalījās Eiropas čempionātā pieaugušajiem un ieņēma 5. vietu. 2009. gada pasaules čempionātā pēc divām uzvarām ceturtdaļfinālā zaudēja nākamajai čempionei Marijai Stadņikai, bet gandarījuma cīņā pieveica baltkrievieti Tatjanu Gurnoviču, pēc tam cīņā par trešo vietu Lielbritānijas cīkstoni Janu Stadņiku un izcīnīja bronzas medaļu. 2012. gadā Belgradā Eiropas čempionātā viņa izcīnīja zelta medaļu, finālā uzvarot rumānieti Esteru Dobri

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Ukrainas Nopelniem bagātā sporta meistare
* 2009. gada Labākā Ukrainas cīkstone.

Atsauces
--------

1. ↑  «Львівський державний університет фізичної культури. Наказ № про зарахування в число аспірантів у 2011/2012 н. р. 27.08.2012». Arhivēts no oriģināla, laiks: 05.03.2016. Skatīts: 27.03.2022.
2. ↑  «Балушка Людмила Миронівна» (ukraiņu). Львівський державний університет внутрішніх справ. Skatīts: 2022-03-26.[novecojusi saite]
3. ↑  ««Львів'яни Балушка і Пістун — найкращі борчиня та тренер України» // Коментатор, 11 грудня 2009». Arhivēts no oriģināla, laiks: 29 липня 2014. Skatīts: 2022. gada 26. marts. (ukrainiski)

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skola, 1910. gadi.
**Luda Bērziņa sieviešu tirdzniecības skola** bija viena no skolām Jēkabpilī.

Skola meitenēm tika nodibināta 1906. gada rudenī un beidza savu darbību 1912. gadā, kad nodibinājās Less kundzes sieviešu ģimnāzija, kura pārņēma sieviešu tirdzniecības skolas audzēknes. Skolu uzturēja tās dibinātājs Ludis Bērziņš, bet vēlāk skolotājs kolektīvs. Skolas inspektors līdz 1909. gada vidum bija pats Ludis Bērziņš, šo pašu amatu šajā laikā ieņemot arī Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skolā, kurā apmācīja zēnus. Pēc 1909. gada skolu vadīja K. Vītols un Kārlis Lamberts, kurš vēlāk bija iggadīgs direktors Jēkabpils Valsts ģimnāzijā un komercskolā. Ar skolas atvēršanu tika paplašinātas latviešu sieviešu iespējas iegūt izglītību un apgūt arodu, lai vēlāk atrast darba vietas tirdzniecības un rūpniecības uzņēmumos.

Liela daļa no skolu beigušajām audzēknēm nodarbojās kā mātes mājsaimniecībā, viena daļa strādāja kā skolotājas un ierēdnes valsts un pašvaldības dienestos, kā arī kā darbinieces privātos uzņēmumos.

11 gadu pastāvēšanas laikā abās tirdzniecības skolās ( arī Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skola) kopā mācījušies 570 skolnieki, no kuriem 190 beiguši pilnu kursu.

Skolotāji
---------

Luda Bērziņa privātajā tirdzniecības skolā strādāja tie paši skolotāji, kas pasniedza arī Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skolā: M. Āriņš — Rācenis, J. Bērziņš (dabas zinātnieks, vēlākais Mazsalacas ģimnāzijas direktors), J. Steinbriks, J. Bērziņš, L. Bērziņš (vēlākais miertiesnesis Jelgavā), brīvmākslinieks Sockis, J. Alberts, mākslinieks Jānis Kuga (vēlākais Latvijas Mākslas akadēmijas rektors), K. Strautmalnieks — Corbiks, Ignatjevs, Cukursuks, Barzes — Markus kundze, Ķempe, Pilsātnieks, J. Siliņš, Serkovs un citi.

Atsauces
--------

1. ↑  "Brīvā Daugava", 2004. 19 X, Sēnala E. "Tirdzniecības skola Jēkabpilī".
2. 1 2  Latvijas skola", 1940. Nr.1, "Jēkabpils pilsētas un L. Bērziņa sieviešu tirdzniecības skola"

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jēkabpils ģerbonis Jēkabpils un Krustpils pilsētu bijušās skolas Krustpils ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* Jēkabmiesta Marijas skola
* Jēkabmiesta apriņķa skola
* Jēkabmiesta sieviešu ģimnāzija
* Jēkabpils pilsētas ebreju pamatskola
* Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skola
* Luda Bērziņa sieviešu tirdzniecības skola
* Krustpils pilsētas ebreju pamatskola

 |

 |
**Kazdanga** ir ciems Dienvidkurzemes novada Kazdangas pagastā, pagasta centrs. Apdzīvotā vieta izvietojusies pagasta ziemeļdaļā Alokstes krastos pie autoceļa P117 49 km no novada centra Grobiņas un 167 km no Rīgas. Dažkārt Kazdangā tiek iekļauta Valāta.

Kazdangā atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, ambulance, veikals. Kazdangas muižas pils komplekss ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis.

Vēsture
-------

Kazdangas muižas pils. Langes cietspiede pēc Štafenhāgena gravīras, 1866).
Kazdanga vēstures avotos pirmoreiz minēta 1350. gadā, kad to izlēņoja brāļiem Vīgantiem. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Kazdangas muižas *(Katzdangen)* centra. Izaugusi Latvijas PSR laikā kā Kazdangas sovhoztehnikuma ciemats. Mācību iestāde Kazdangā pastāvēja no 1923. līdz 2009. gadam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Kazdangu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kazdangas pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Blendiena
* Bojas
* Cildi
* Kannenieki
* **Kazdanga**
* Mazbojas
* Rokaiži
* Tebras
* Valāta
* Vāģkalns
* Vecpils
* Ziemciems

 |

 |
**"Brocēnu sporta centra" ledus halle**, arī **Wolkswagen ledus halle** (agrāk **Cemex ledus halle**), ir ledus halle Brocēnos, Latvijā. Šī ledus halle ir bez sēdvietām, taču skatīt hokeja spēles ir iespējams kafejnīcā. Halle nodota ekspluatācijā 2005. gadā.

Vēsture
-------

Ledus halles celtniecība sākās 2005. gadā un tajā pašā gadā tā tika pabeigta. Pēc halles pabeigšanas tās nosaukums bija Cemex ledus halle.

Mūsdienas
---------

Kopš ledus halles uzbūvēšanas, halle ir pilsētnieku un tās viesu iecienīta vieta, lai nodarbotos ar hokeju. Šeit mājo bērnu un jaunatnes hokeja centra komandas, diemžēl šeit nespēlē pieaugušo profesionālā hokeja komanda.

Aizvadītie pasākumi
-------------------

"Brocēnu sporta centra" ledus hallē Brocēnu BJSS komanda aizvada Latvijas Jaunatnes hokeja čempionāta spēles. Šeit ir notikušas pārbaudes spēles un "Wolkswagen turnīrs hokejā".

Transports uz ledus halli
-------------------------

### Autobuss

Autobusu satiksmi ar Saldus un Brocēnu centru, un apkārtējiem mikrorajoniem nodrošina uzņēmuma SIA "Sabiedriskais transports" Brocēni-Saldus autobusu maršruti. Brauciena ilgums līdz Saldus pilsētas centram ir aptuveni 10 minūtes. Pietura atrodas 500 metru attālumā no ledus halles.

### Ledus halles autostāvvieta

Pie pašas ledus halles ir pieejama bezmaksas automašīnu stāvvieta.

Ārējās saites
-------------

* Brocēnu sporta centra ledus halles mājaslapa Archived 2019. gada 23. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Latvijas hokeja federācijas mājaslapa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Ledus halles Latvijā |
| --- |
|  |
| Esošās | 
* Arēna Rīga
* "Brocēnu sporta centra" ledus halle
* Ledus halle "Daugava"
* Daugavpils ledus halle
* Inbox.lv ledus halle
* Jelgavas ledus halle
* Jēkabpils ledus halle
* Kurbada ledus halle
* "Liepājas Olimpiskā centra" ledus halle
* Mārupes ledus halle
* Mogo ledus halle
* Ozo ledus halle
* Rēzeknes ledus halle
* Hokeja halle "Rīga"
* Talsu ledus halle
* Tukuma ledus halle
* Valmieras Olimpiskā centra ledus halle
* Ventspils ledus halle
* Vidzemes ledus halle
* Volvo sporta centrs

 |
|  |
| Bijušās | 
* Aizkraukles ledus halle
* Rīgas Sporta pils

 |

 |
Kazelnieki.
**Kazelnieks**, saukts arī par **kazinieku** un **kazaunieku**, ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kas ir paredzēts kazas piena uzglabāšanai. Izmantojams ir arī govs piena un citu šķidrumu uzglabāšanai.

Kazelnieka siluetu, tāpat kā piena poda siluetu veido augšējās daļas plūdens ieliekums uz iekšu, bet lielākajā apakšējā daļā izliekums uz āru, kas pāriet apakšas sarāvumā. Pods sniedzas pusotra diametra augstumā. Trauka kakls ir slaids, plats un plūdeni pavērts, kas ļauj iebāzt roku, to mazgājot. Traukā ir ērti ieliet pienu, tas ir stabils, kuru tam piešķir nolaidenie pleci un lejup vērstais paplašinājums, kas pārnes piena poda smaguma centru uz trauka apakšējo daļu. Tas ir būtiski, jo trauks paredzēts ne tikai piena uzglabāšanai, bet arī tā raudzēšanai un sildīšanai. Piena podu parasti rotā tikai ar uz ripas uzvilktu baltmāla strīpiņu poda augšējā daļā. Piena podam vāpē parasti tikai iekšpusi. Atšķirība no piena poda ir tikai tā, ka kazelnieka tilpums ir aptuveni divas reizes mazāks kā piena podam — pusotrs litrs. Raksturīgi ir piena podus pēc mazgāšanas neslaucīt, bet uzmaukt uz žoga uz leju, lai vēdinās un sildās saulē.

Kazelnieks ir bieži lietojams Latgales keramikas saimniecības trauks. Mājsaimniecībā to parasti ir vairāki, izmanto virtuvē un pagrabā, arī ēdienreizē vai nesot pienu uz pļavu un tam līdzīgi.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 240 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 23. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Trauku formas
**Pavedienu veronika** (*Veronica filiformis*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Sugas dabiskais izplatības areāls ir Mazāzija un Kaukāzs, taču tā ir plaši izplatījusies Eiropā, tostarp Latvijā, un dažviet Ziemeļamerikā.

Morfoloģija
-----------

Pavedienu veronika ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs. Tās stublājs ir pavedienveidīgs, ložņājošs un galotnē pacils, tas ir skraji apmatots, raksturīga sakņošanās mezglos un maz zari.

Lapas ir sīkas, ieapaļas, aptuveni 0,5 cm platas. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji. To mala ir attāli un nevienādi zobaina, lapas gals ir strups un lapas kāts ļoti īss.

Ziedi pa vienam ir izvietoti augšējo lapu žāklēs. Uz sīko lapu fona ziedi ir neparasti lieli (diametrā 0,5—0,8 cm lieli). Ziedkāts ir garš, daudzkārt garāks nekā seglapa, kas manāmi neatšķiras no stublāja lapām. Kauslapas ir šauri lancetiskas. Vainaglapas ir gaiši zilas, augšējās lapas ir ar tumšāku dzīslojumu, apakšējā (vissīkākā) gandrīz balta. Auglis ir pogaļa ar dziļu jomu. Irbuļa palieka matveidīga. Zied aprīļa beigās un maijā (appļautos zālājos reti zied otrreiz vasaras vidū).

Atsauces
--------

1. ↑  "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II". *Botanical Journal of the Linnean Society* 141 (4): 399–436. 2003-04. doi:10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x. ISSN 0024-4074.
2. 1 2  «pavedienu veronika - Veronica filiformis Sm. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pavedienu veronika***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
***Nokia Technologies*** ir uzņēmuma *Nokia* struktūrvienība, kas nodarbojas ar jaunu tehnoloģiju un inovāciju izstrādi, zīmola licencēšanu un patentu un licencēšanu.
Izveidota 2014. gadā, pēc tam, kad *Nokia* mobilo telefonu bizness pārdots *Microsoft*.

*Nokia Technologies* galvenās jomas:

* digitālā veselība
* digitālie mediji
* zīmola licencēšana
* patentu licencēšana

Tā darbības sfēra aptver dažādas jomas, piemēram, attēlu uzņemšana un apstrāde, sensori, bezvadu savienojamība, enerģijas pārvaldība un inovatīvi materiāli. 
*Nokia Technologies* arī piedāvā publisku iesaistīšanos ar programmu "Izgudro ar *Nokia*".

*Nokia Technologies* stratēģiskajiem partneriem piedāvā saviem produktiem izmantot *Nokia* zīmolu.
2015. gada janvārī izlaists planšetdators *Nokia N1*, par kura izgatavošanu, mārketēšanu, izplatīšanu un tehnisko atbalstu atbildīgs Ķīnas uzņēmums *Foxconn*.

2015. gada jūlijā izlaists produkts *OZO*, kas ir virtuālās realitātes kamera profesionāla satura veidotājiem, kas var uzņemt stereoskopisku 3D video un telpisku skaņu. Tai ir 8 sinhronizēti globāli aizvara sensori un 8 mikrofoni. *OZO* izstrādāta pētniecības nodaļā Tamperē.

2015. gada 26. aprīlī paziņots, ka *Nokia* par 170 miljoniem EUR iegādāsies digitālās veselības risinājumu uzņēmumu *Withings*, lai stiprinātu pozīciju lietu internetā. Darījums pabeigts 31. maijā, *Withings* iekļaujot *Nokia Technologies* kā *Digital Health* nodaļu.

2016. gada 13. jūlijā ar *Samsung Electronics* tika noslēgts līgums par patentu šķērslicencēšanu.

Atsauces
--------

1. ↑  Nokia plans to acquire Withings to accelerate entry into Digital Health Archived 2016. gada 19. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Nokia, 26 April, 2016
2. ↑  Nokia completes the acquisition of Withings Archived 2016. gada 7. augustā, *Wayback Machine* vietnē. Nokia, 31 May, 2016
3. ↑  Nokia and Samsung expand their intellectual property cross license Archived 2016. gada 14. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. Nokia, 13 July, 2016

Ārējās saites
-------------

* *Nokia Technologies*
***Nokian Jalkineet Oy*** (starptautiski pazīstams kā ***Nokian Footwear***) ir Somijas uzņēmums, kas piedāvā gumijas apavus. Pieder uzņēmumam *Berner*. Dibināts 1990. gadā, atdaloties no *Nokia*.

Vēsture
-------

### Pirmsākumi

*Pamatraksts: Nokian Renkaat#Vēsture* 
*Nokian Jalkineet* pirmsākumi sniedzas līdz 1898. gadam, kad Helsinkos tika dibināts gumijas izstrādājumu uzņēmums ***Suomen Gummitehdas Oy***. Sākotnēji tas ražoja galošas un gumijas tehniskos izstrādājumus. 1904. gadā uzņēmums ražotni pārcēla uz Nokiu.
1959. gadā uzņēmums pārdēvēts par ***Suomen Kumitehdas Oy***.

1967. gadā *Suomen Kumitehdas Oy* apvienojās ar sakaru aparatūras ražotāju *Suomen Kaapelitehdas Ab* un kokapstrādes uzņēmumu *Nokia Ab*, izveidojot ***Oy Nokia Ab*** (tagad zināma kā *Nokia Oyj*).

1988. gadā no *Nokia* tika atdalīts riepu bizness patstāvīgā uzņēmumā *Nokian Renkaat Oyj*. 1989. gadā *Nokia* pārdeva tehnisko gumijas izstrādājumu biznesu, izveidojoties uzņēmumam *Teknikum Yhtiöt Oy*.

### Atsevišķs uzņēmums

1990. gadā *Nokia* gumijas apavu bizness tika atdalīts patstāvīgā uzņēmumā ***Nokian Jalkineet Oy***.
Ražošana pamazām tika pārcelta uz Centrāleiropu.

2005. gadā *Nokian Jalkineet* nopirka Somijas ģimenes uzņēmums *Berner Oy*.

Atsauces
--------

1. ↑  «History». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 12. februārī. Skatīts: 2009. gada 22. martā.

Skatīt arī
----------

* *Berner*
* *Nokia*
* *Nokian Renkaat*
* *Teknikum*

Ārējās saites
-------------

* *Nokian Jalkineet* vietne
Šis raksts ir par kurināmo. Par apdzīvotu vietu skatīt rakstu Malka (ciems).
Malkas sadedzināšana ugunskurā siltuma iegūšanai ir pazīstama kopš seniem laikiem
**Malka** ir koksnes gabali, kuri tiek iegūti un izmantoti kā kurināmais. Tā ir paredzēta sadedzināšanai krāsnī, kamīnā, plītī vai ugunskurā siltuma (reizēm arī gaismas) iegūšanai, ēdiena pagatavošanai. Malku parasti iegūst no kokiem, kurus nav ekonomiski izdevīgi izmantot kokrūpniecībā. Reizēm par malku tiek saukta mazvērtīgāka koksne, kuru izmanto rūpnieciski (piemēram, papīrmalka).

Atsevišķus malkas gabalus sauc par **pagalēm**, kurām parasti ir cilindra vai sašķelta cilindra forma. Pagales tiek sagatavotas lielumā, kas atkarīgs no kurtuves lieluma un vajadzīgā degšanas procesa (parasti 30—50 cm garumā).

Malkas iegūšana sastāv no vairākiem posmiem. Mežā koka stumbru un lielos zarus sazāģē vienāda garuma posmos, kas ir piemēroti transportēšanai. Tad šo malku nogādā uzglabāšanas un sagatavošanas vietā. Tur malkas klučus sazāģē īsākos gabalos un saskalda pagalēs nepieciešamajā lielumā. Ja koksne ir mitra, to nepieciešams izžāvēt, ko parasti veic, sakraujot pagales grēdā zem jumta (malkas šķūnī) vai zem klajas debess, ļaujot nostāvēt kādu laiku (parasti sezonu). Ja malku cērt ziemā, tad pa vasaru tā ir izkaltusi, un nākamajā ziemā to jau var izmantot kurināšanai.

Senāk (bieži arī mūsdienās) malkas tilpumu mērīja steros jeb kraujmetros, kas atbilst vienam kubikmetram sakrautas malkas (krautnes), ieskaitot gaisu starp pagalēm.
Mūsdienās malkas daudzumu nosaka tīrās koksnes kubikmetros (ciešmetros), izmērot krautnes tilpumu, un to sareizinot ar koeficientu. Koeficients ir atkarīgs no konkrētās krautnes koku diametra, zarainības, līkumanības; vidēji tas ir 0,6. Vēl viena malkas mērvienība ir bermetrs, ar kuru mēra izbērtas malkas tilpumu. Lai no bermetriem iegūtu kraujmetrus, tie jāreizina ar koeficientu (vidēji 0,66), kas atkarīgs no pagaļu garuma un bēršanas veida.

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
Karaļa Džordža V attēls un Skotijas ģerbonis uz 1933. gadā kaltā Apvienotās Karalistes šiliņa.
Livonijas hercogistes ģerbonis uz 1572. gadā Doles pilī kaltā sudraba šiliņa (\*I\*/SCHIL/LING/.72). Apkārt - leģenda: \* DVCATVS \* LIVONIE (Livonijas hercogiste) un \*MONE\*NOVA\*ARGENTE (jaunā sudraba monēta).
Ketleru dzimtas un Kurzemes hercogistes ģerboņi uz 1576. gadā Jelgavā kaltā sudraba šiliņa.
Šis raksts ir par sudraba monētu. Par citām jēdziena **Šiliņš** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Šiliņš** (angļu: *shilling*, vācu: *Schilling*) bija viduslaiku monētas, no 1550. gada Anglijas, vēlāk Apvienotās Karalistes (1707-1971) un tās koloniju naudas vienības nosaukums. 
1643. gadā arī hercogs Jēkabs lika uzsākt sudraba Kurzemes šiliņu (*Curlandiae solidus*) kalšanu, kas kalpoja kā Kurzemes hercogistes galvenā naudas vienība.

Mūsdienās par šiliņiem dēvēta arī Austrijas nauda (1924-1938, 1945-2002), no 1966. gada Kenijas, Somālijas, Tanzānijas un Ugandas nauda.

Etimoloģija
-----------

Vārda "šiliņš" izcelsme nav viennozīmīga. Nosaukums cēlies no Kārļa Lielā laika solidiem (latīņu: *solidus*), kas bija 20 daļa no sudraba mārciņas. Šī sudraba svara vienība tautā dēvēta par šiliņu. Uzskata, ka vārda saknei ir sakars ar senajās indoeiropiešu valodās sastopamo sakni *\*(s)kel-* „skaldīt, nogriezt".

Latvijā kaltie šiliņi
---------------------

Arhibīskapa Johana VI Ambundi valdīšanas laikā pēc 1422. gada monetārās reformas visās Livonijas Konfederācijas naudas kaltuvēs tika ieviests vienots standarts un ieviesta vienota Livonijas monetārā sistēma. 1 ārtavs (ārtigs) tika pielīdzināts 12 Lībekas vecajiem šiliņiem un kopš 1426. gada 18. janvāra Livonijas landtāga lēmuma tika dēvēts par šiliņu (*schilling*), bet mazākās monētas tika sauktas par šerfiem (*scherf*). Vienā šiliņā bija 8 šerfi. 
No 1515. gadā Rīgā sāka kalt lielākas sudraba monētas - vērdiņus (*ferding*), markas un dālderus (*thaler*).
Starp naudas vienībām bija šādas attiecības: 1 dālderis = 4,5 markas = 18 vērdiņi, savukārt 1 vērdiņš = 9 šiliņi = 27 feniņi.

Pirmais Kurzemes un Zemgales hercogs Gothards Ketlers nodibināja naudas kaltuvi Jelgavā, kur no 1575. gada tika kalti pirmie hercogistes šiliņi (0,95-1,05 g) un dālderi. 
1643. gadā hercogs Jēkabs Jelgavā lika uzsākt 0,45-0,52 gramu, 1646. gadā — 0,70-0,80 gramu sudraba Kurzemes šiliņu (*Curlandiae solidus*) kalšanu, kas kalpoja kā hercogistes galvenā naudas vienība.

1687. gadā hercoga Frīdriha Kazimira valdīšanas laikā ieviesa jaunu monetāro sistēmu, kurā bez 1,27-1,32 gramu šiliņiem (1696. gadā) un 3,51 gramu zelta dukātiem 1687. 1689. 1695. un 1696. gadā kala arī 1,02 gramu sudraba trīspolherus (*Dreipolcher*), 1689. un 1694. gadā kala 3,03 gramu sudraba sešgrašus (*6 Grossus*) un sudraba ortus (*Ort*).
1762. gadā, kad saasinājās cīņa par hercogistes troni, hercogs Kārlis Kristians Jozefs lika kalt 1,17-1,32 gramu vara šiliņus, 1,05-1,20 gramu sudraba grašus un 2,68 gramu sudraba sešgrašus. Pēc varas atgūšanas hercogs Ernests Johans 1763. gadā lika kalt 1,25-1,28 gramu vara šiliņus, 3,57 gramu vara grašus.

Atsauces
--------

1. ↑  The coinage of Baltic countries
Sirds ritma monitora rādījums (92 sitieni minūtē) viedpulksteņa ekrānā
Krūšu siksnas rentgena fotogrāfija (pa kreisi skats no priekšas; pa labi skats no malas). Redzama mikroshēmu plate, datu pārraides antena un baterija.
**Pulsometrs** ir ierīce, kas reālā laikā ļauj uzraudzīt cilvēka pulsu vai ierakstīt to vēlākai analīzei. To pārsvarā izmanto cilvēki, kas nodarbojas ar fiziskām aktivitātēm.

Vēsture
-------

Pirmie pulsometru modeļi sastāvēja no novērošanas moduļa, kam bija pievienoti elektrodi, kurus stiprināja pie krūšukurvja. Pirmo bezvadu EKG pulsometru 1977. gadā izgudroja kā treniņu rīku distanču slēpošanas izlasei. 1983. gadā līdz ar "intensitātes treniņu" popularitāti tirgū parādījās komerciāli pulsometru modeļi.

Konstrukcija
------------

Moderni pulsometri parasti sastāv no diviem elementiem: krūšu siksnas raidītāja un rokas uztvērēja (kas parasti darbojas arī kā rokaspulkstenis) vai mobilā telefona. Sākotnējās plastmasas siksnās labai darbībai starp to un ķermeni bija nepieciešams izmantot ūdeni vai citu šķidrumu. Vēlākajos modeļos tiek izmantots labi vadošs materiāls ar iebūvētiem mikroprocesoriem, kas analizē EKG signālu pulsa noteikšanai. Šobrīd pieejami arī bezsiksnas pulsometri, kas pulsa noteikšanai izmanto optiskus sensorus.

Sarežģītākie modeļi bez pulsa mēra arī tā mainīgumu, elpošanas ritmu, ko var izmantot personas fiziskās formas noteikšanai. Iespējama arī ķermeņa temperatūras un atūdeņošanās līmeņa noteikšana. Pieejami arī pulsometri, kam krūšu siksnas sensori ir veidoti no auduma un iestrādāti sporta krūšturos sievietēm.

Vecākajās siksnu versijās pie katra sirdspuksta tika noraidīts radio signāls, ko izmantoja uztvērējs pulsa noteikšanai. Šis signāls varēja būt vienkāršs radio signāls vai unikāli kodēts, izmantojot Bluetooth, ANT vai citu zemas jaudas radio savienojumu). Kodētais signāls ļauj izvairīties no situācijām, kad viena lietotāja uztvērējs izmanto signālu no citiem tuvumā esošiem raidītājiem. Jaunākajās krūšu siksnu versijās ir iekļauts mikroprocesors, kas pastāvīgi uzrauga EKG un aprēķina pulsu un citus parametrus. Tajās var tikt iekļauti akselerometri, kas ļauj noteikt ātrumu un attālumu, ļaujot neizmantot vēl vienu sensoru, ko parasti piestiprina pie apava.

Uztvērēji var būt ar dažādām iespējām un nodrošināt tādu rādītāju attēlošanu kā vidējais pulss treniņa laikā, laiku konkrētā pulsa zonā, patērētajām kilokalorijām, elpošanas ritmu, ātrumu un attālumu, GPS datus. Šie visi dati var tikt lejupielādēti analīzei datorā.

Atsauces
--------

1. ↑  Burke, E (ed) Precision Heart Rate Training
**Šikoku**, arī **Sikoku** (japāņu: 四国, izrunā: [ɕiko̞kɯ̟ᵝ] — ‘četras valstis’), ir viena no četrām lielajām Japānas salām, mazākā un retāk apdzīvotā no tām. Salas dienvidu krastu apskalo Klusais okeāns, ziemeļu — Seto jūra (Japānas iekšējā jūra). Rietumos Bungo šaurums to šķir no Kjusju salas, bet austrumos Kii šaurums šķir no Honsju. Tā ir 50. lielākā sala pasaulē. Šikoku salas platība ir 18 297,78 km2.

Reģions
-------

Šikoku reģionu veido Šikoku sala un apkārt esošās mazākas salās. Reģiona kopējā platība ir ap 18 800 km2. Tas ietver četras Japānas prefektūras — Ehimes, Kagavas, Koči un Tokusimas prefektūru. Šikoku ar Honsju salu ir savienota ar trīs tiltiem. Pirmais no tiem ir Onaruto tilts (Lielais Naruto tilts), kuru pabeidza celt 1985. gadā. 1988. gadā atklāja Lielo Seto tiltu, bet 1999. gadā atvēra Nisiseto maģistrāli.

2015. gadā Šikoku dzīvoja 3,85 miljoni iedzīvotāju. Lielākās pilsētas Šikoku salā ir Macujama (515 tūkstoši iedzīvotāju), Takamacu (419 tūkstoši), Koči (343 tūkstoši), Tokusima (266 tūkstoši), Imabari (171 tūkstotis), Ņiihama (123 tūkstoši), Saidžjo (113 tūkstoši) un Marugame (111 tūkstoši).

Ģeogrāfija
----------

Šikoku reljefa karte
Šikoku atrodas Japānas dienvidrietumos, to ziemeļos apskalo Seto jūra, austrumos — Kii šaurums, dienvidos — Klusais okeāns, bet rietumos — Bungo šaurums. Salas reljefs galvenokārt ir kalnains, salas centrā atrodas Šikoku kalni. Salas vidējais augstums virs jūras līmeņa ir 151 metrs. Augstākais punkts virs jūras līmeņa ir Išidzuči (1982 m).

Klimats
-------

Šikoku pēc Kepena klimata klasifikācijas valda mitrs subtropu klimats. Vissausākais ir janvāra mēnesis, bet jūnijs, jūlijs, augusts un septembris ir lietainie mēneši. Gaisa temperatūra svārstās vidēji no 1,3 °C janvārī līdz 23,7 °C jūlijā.

Kultūra
-------

Viens no populārākajiem Šikoku iedzīvotāju ēdieniem ir *sanuki udon* — no nūdelēm gatavots ēdiens.

Atsauces
--------

1. ↑  «Shikoku topographic map, elevation, relief» (angļu). en-gb.topographic-map.com. Skatīts: 2021. gada 19. jūnijā.
2. ↑  «Shikoku-Chuo climate: Average Temperature, Weather by month, ...» (angļu). en.climate-data.org. Skatīts: 2021. gada 18. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šikoku***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Japāna Japānas reģioni |
| --- |
|  |
| 
* Čjūbu reģions
* Čjūgoku reģions
* Hokaido
* Kansai reģions
* Kanto reģions
* Kjusju
* Tohoku reģions
* Šikoku

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4224753-6
* NKC: ge602696

 |

 |
Karlo Kocio sarakstītas šaha grāmatas pirmā lapa.
**Karlo Kocio** (itāļu: *Carlo Cozio*; 1715. gads, Kazāle Monferrāto — 1780. gads) bija Itālijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Kazāle Monferrāto pilsētā Itālijas ziemeļu provincē Pjemontā. Veiksmīgi apprecējies un visu dzīvi nodzīvojis savā dzimtajā provincē. Viņa dēls bijis pazīstams sava laika vijoļu kolekcionārs. 1740. gadā uzrakstījis grāmatu par šahu *Il giuoco degli scacchi* ("Par šaha spēli"), kuru publicējis 1766. gadā Turīnā. Grāmata sastāvējusi no aptuveno 700 lappusēm, tā ir bijusi nozīmīgs ieguldījums tā laika atklātņu un galotņu teorijā. Kocio viens no pirmajiem aprakstījis arī latviešu gambītu. Tāpat viņa vārdā ir nosaukts rets variants spāņu atklātnē: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lb5 Zge7. Dažas no Kocio analīzēm arī mūsdienās ir aktuālas šaha galotņu teorijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Conte Carlo Cozio: Il giuoco degli scacchi o sia Nuova idea di attacchi, difese e partiti del Giuoco degli Scacchi, Turin 1766 (Pirmā daļa)
2. ↑  Conte Carlo Cozio: Il giuoco degli scacchi o sia Nuova idea di attacchi, difese e partiti del Giuoco degli Scacchi, Turin 1766 (Otrā daļa)

Ārējās saites
-------------

* K. Kocio šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 286875279
* ISNI: 0000 0003 9274 3786
* GND: 1202463231

 |

 |
**Fēlikss Donass** (1882—1971) bija latviešu inženieris un diplomāts.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1882. gada 12. augustā Jaungulbenē. Studēja Varšavas Politehniskā institūta kalnrūpniecības nodaļā (1903—1905), vēlāk Pēterpils Kalnu institūtā.
Pirmā pasaules kara laikā piedalījās Tallinas jūras cietokšņa celtniecībā, pēc kara beigām strādāja par ierēdni Rīgas ostas būvvaldē.

1919. gadā sāka strādāt Latvijas sūtniecībā Varšavā, bija konsulārās nodaļas vadītājs. No 1923. gada bija Latvijas vicekonsuls Viļņas apgabalā, pēc tā pievienošanas Lietuvai 1939. gadā tika iecelts par Latvijas konsulu Viļņas, Švenčoņu un Valkininku apriņķos.

Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, vēlāk uz Čikāgu ASV.

1969. gadā izdeva atmiņu grāmatu "Politiskos krustceļos".

Miris 1971. gadā 27. jūlijā Evalstonā.

Atsauces
--------

1. ↑  MIRIS FĒLIKSS DONASS Archived 2019. gada 15. maijā, *Wayback Machine* vietnē. "Latvija Amerikā" 1971. gada 14. augustā
**Karlo Salvioli** (itāļu: *Carlo Salvioli*; 1848. gada 2. novembris, Venēcija — 1930. gada 29. janvāris, Mirano) bija Itālijas šahists.

Biogrāfija
----------

Pēc profesijas bijis notārs. Guvis lielu ievērību ar saviem darbiem šaha galotņu teorijā. Izdevis grāmatas *Teoria e pratica del giuoco degli scacchi* ("Šaha spēles teorija un prakse"; Venēcija, 1885—1888) un *La partita d’oggi* (4 pirmie sējumi 1927—1930, 5. sējums iznāca pēc Salvioli nāves 1932. gadā). Bijis pazīstams arī kā šaha kompozīciju sastādītājs.

Bijis arī viens no sava laika spēcīgākajiem Itālijas šahistiem. 1881. gadā Milānā uzvarējis 3. Itālijas nacionālajā čempionātā. 1983. gadā Venēcijā organizējis 4. Itālijas nacionālo čempionātu, kurā izcīnījis 3. vietu.

1920. gadā bijis viens no Itālijas šaha federācijas dibinātājiem un kļuvis par federācijas goda prezidentu. Pēc nāves visus savus līdzekļus ziedojis vietējai labdarības organizācijai *Congregazione di Carità*, kas par tiem Mirano uzbūvējusi slimnīcu.

Salvioli vārdā ir nosaukts Venēcijas šaha klubs.

Atsauces
--------

1. ↑  Carlo Salvioli (02-11-1848 - 29-01-1930) Italian composer
2. ↑  Milan 1881
3. ↑  Venice 1883

Ārējās saites
-------------

* Karlo Salvioli šahista profils vietnē chessgames.com
* Karlo Salvioli šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 88936416
* ISNI: 0000 0000 6192 892X
* BNF: cb10373637v (data)
* NKC: mzk20211113730

 |

 |