recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lūza** ir apdzīvota vieta Madonas rajona Praulienas pagastā. Lūza atrodas 6 km attālumā no pagasta centra Praulienas un 10 km attālumā no rajona centra Madonas. 

Lūza atrodas pie agrākās Madonas—Lubānas dzelzceļa līnijas, kur no 1935. līdz 1990. gadam bija arī Praulienas dzelzceļa stacija. Mūsdienās dzelzceļš ir demontēts, nav saglabājusies arī stacija. Padomju gados Lūzā no vietējā māla tika gatavotas meliorācijas caurules, kā arī pastāvēja zāles miltu sagatavošanas cehs. Ciems ir daļa no Latvijas ķieģeļrūpniecības vēstures.

| Gads | Iedzīvotāji |
| --- | --- |
|
| 1989 | 46 |
| 2000 | 67 |
|
|

Vēsture
-------

Līdz Agrārajai reformai Lūzā bijusi pusmuiža. 1935. gadā atvērta Praulienas dzelzceļa stacija. Jauno dzelceļa staciju apkārtējie saimnieki izmantojuši cukurbiešu nodošanai. Līdz jaunās rūpnīcas celtniecībai Lūzā pastāvējusi podnieku darbnīca, kurā ražoti māla trauki un vēlāk krāsns podiņi.

Nākotnes vīziju par ciemata attīstību apraksta tālaika avīze "Cīņa":

> "Te uziets biezs mālu slānis. Simt gadiem pietiks. Karjeros strādās moderni ekskavatori un izgrābs ap 280 tūkstošiem kubikmetru gadā. Fabrikā trijās maiņās strādās 300 cilvēku. Darbs būs mehanizēts. Strādniekiem uzcels dzīvojamās mājas, kultūras namu, skolu, bērnu dārzu, slimnīcu, veikalus. Vārdu sakot, Prauliena izveidosies par nelielu pilsētiņu."
> - Bambere M. "Nāks Praulienas ķieģeļi" Cīņa, 12.08.1959.
> 
> 

Rūpnīcas celtnieku vajadzībām 1961. gadā uzbūvēja divas divstāvu 12 dzīvokļu mājas. 1962. gada decembrī tika atklāta ķieģeļu rūpnīca. Jau 1963. gadā sākti renovācijas darbi, lai pārietu tikai uz drenu cauruļu ražošanu. Krāsns kurināšanai izmantoja pa dzelzceļu atvesto kūdru. 1965. gadā rūpnīcā strādāja 90 cilvēki. Rūpnīcas darbības laikā uz ciematu vedis autobuss - Madona-Lūza. Ciematā strādājis veikals, kurā regulāri trūcis produktu Kādreizējā podnieku darbnīcā bijis kino izrādīšanas punkts, kurā kino izrādīšana pamatā notika vasarā, jo ziemā bija problēmas ar apkuri. 1964. gadā dzelzceļa līnijā apturēta pasažieru satiksme, 1990. gadā dzelzceļa līnija slēgta.

Ārējās saites
-------------

Attēls no ķieģeļcepļa

Atsauces
--------

1. ↑  M. Bambere. «Nāks Praulienas ķieģeļi». Cīņa, 12.08.1959. Arhivēts no oriģināla, laiks: 16.09.2020.
2. ↑  A. Līdums. «Madonas būvmateriālu rūpnīcā». Stars, 1963. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 16. septembrī.
3. ↑  I Liede. «Pavardā vienmēr kvēlo liesma». Stars. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 16. septembrī. Skatīts: 1965.
4. ↑  A. Lietaviete. «Jāuzlabo preču apgāde». Stars, 1965. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 16. septembrī.
5. ↑  L Priede. «Kad klāt ir sirds». Stars, 1981. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 16. septembrī.
6. ↑  O. Solovjova. «Madonas kinodarbinieku grūtās dienas». Cīņa, 1979. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 16. septembrī.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Praulienas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Baltiņi
* Būdāni
* Kaļpi
* Kamatauskas
* Lazdona 1
* Lūza
* Prauliena
* Saikava
* Silkaļpi
* Skaistkalni
* Slavieši
* Trākši
* Vecpoļi
* Vecsaikava

 |

 |
Hāgemeisteru dzimtas ģerbonis
**Hāgemeisteri** (vācu: *von Hagemeister*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 17. gadsimtā no Zviedru Pomerānijas ieceļojusi Zviedru Vidzemē un vēlāk izplatījusies arī Krievijā. 1742. gadā Hāgemeisteru dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības matrikulā.

Vēsture
-------

Pirmais zināmais dzimtas pārstāvis bija Grimmenes birģermeistars Heinrihs Hāgemeisters (ap 1490—1546). Viņa dēls un mazdēls bija Štrālzundes birģermeistari, bet Štrālzundes rātskunga Nikolaja Hāgemeistera (1606–1675) dēls Joahims pārcēlās uz dzīvi Zviedru Vidzemē. Ar Zviedrijas valsts kancelejas vadītāja Bengta Uksenšernas atbalstu viņš 1688. gadā kļuva par Vidzemes luterāņu baznīcas konsistorijas asesoru. 1692. gadā viņu iecēla dižciltīgo kārtā un piešķīra Valmiermuižas apsaimniekošanas tiesības. Tajā pašā gadā viņš kļuva par Tērbatas galma tiesas (*Hofgericht*) asesoru un iegādājās arī Oisu (*Oiso*) muižu. Viņa dēls tiesnesis Kārlis Gustavs fon Hāgemeisters (1703–1774) iegādājās Paunkilas (*Paunküll*) muižu Rēveles guberņā. 

1742. gadā Hāgemeisteru dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības, bet 1746. gadā arī Igaunijas bruņniecības matrikulā. 
1768. gadā atvaļinātais Krievijas impērijas armijas pulkvedis un Liepas muižas (*Lindenhof*) īpašnieks Adrians Baltazars fon Hāgemeisters (1708–1770) nomāja Drustu muižu, kuru 1777. gadā nopirka viņa dēls Adrians Baltazars (1744–1790). 1783. gadā to ieguva viņa brālis Nikolajs Kristofers (1747–1804), kurš to atstāja mantojumā savam dēlam Heinriham Hāgemeisteram (1784–1845).

Muižas Latvijā
--------------

* Drustu muiža (*Drostenhof*, no 1777);
* Auļukalna muiža ar Buļu pusmuižu (*Aulenberg mit Friedrichsruhe und Brinckenhof*, līdz 1795);
* Briņķu muiža (*Brinckenhof*, līdz 1795);
* Gatartas muiža ar Jaundrustu muižu (*Gotthardsberg mit Neu-Drostenhof'*).

* Gatartas muižas kungu māja (pēc 1920)Gatartas muižas kungu māja (pēc 1920)
* Vecdrustu muižas kungu māja (pirms 1940)Vecdrustu muižas kungu māja (pirms 1940)
* Gatartas muižas kungu māja (2001)Gatartas muižas kungu māja (2001)
* Vecdrustu muižas kungu māja (2001)Vecdrustu muižas kungu māja (2001)

Atsauces
--------

1. ↑  Baltische Historische Kommission (BHK), 2021

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 95535411
* GND: 138925852

 |

 |
**Vrāble** (slovāku: *Vráble*) ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Nitras apriņķī.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1265. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Željezovce gadsimtiem atradusies Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Verebēja** (*Verebély*). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijā.

Cilvēki
-------

2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (93,32 %), dzīvoja arī ungāri (4,69 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (88,41 %), nereliģiozi (8,53 %).

Fakti
-----

Pilsētas pievārtē, Fidvārā, atrodas ievērojams, 20 hektāru plašs bronzas laikmeta arheoloģiskais komplekss..

Atsauces
--------

1. ↑  Q110227967.
2. ↑  «The Vráble-Fidvár Bronze Age site ranks among top 10 digs in Europe».

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vrāble***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 248714994
* LCCN: no2012081262
* GND: 4479450-2
* NKC: ge131342

 |

 |
**Hāfmūna** (angļu: *Half Moon Island*) vai **Medialuna** (spāņu: *Isla Media Luna*), tulkojumā — ‘Pusmēness sala’, ir neliela saliņa Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Izvietojusies arhipelāga vidusdaļā Livingstona salas austrumu piekrastē Mūnbeja līcī. Sala ir applūduša vulkāna krātera atliekas, kas paceļas līdz 110 m vjl. Sala brīva no pastāvīga apledojuma, tajā ir vairākas roņu, valzirgu un jūras putnu kolonijas.

Salu 19. gadsimta sākumā atklāja un pirmie nokartēja Dienvidšetlendas salās strādājošie roņu mednieki. Pirmais krastā izkāpis, domājams, Natenjels Pālmers 1820. gada 18. novembrī. Sala nosaukta pēc tās pusmēness formas, kas iekšējā līcī deva labu patvērumu kuģotājiem. Saukta dažos avotos arī par **Džonsona salu** *(Johnsons Island)* vai **Keita salu** *(Keith Island)*.

1953. gadā Argentīnas Kara flote salā ierīkoja Kamaras polārstaciju. Kopš 20. gadsimta beigām Hāfmūna ir populārs Antarktikas tūrisma galamērķis. Sala ir atzīta par putniem nozīmīgu vietu, jo tajā ligzdo vairāk kā 100 pāru dienvidu polāro klijkaiju, kā arī citas putnu sugas.

2010. gada septembrī Hāfmūna kļuva par pirmo vietu Antarktikā, kur tika izveidots *Google Maps* *Street View* pakalpojums, kas ļāva apgalvot, ka šis serviss ir pieejams "visos kontinentos". Tā kā salā nav ceļu, tūristu taku fotografēšana tika veikta nevis no speciāli aprīkota automobiļa, bet no pārvietojama statīva.

Atsauces
--------

1. ↑  Half Moon Island. Antarctic Treaty visitors site guide[novecojusi saite]
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer
3. ↑  «BirdLife International». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 14. februārī. Skatīts: 2013. gada 7. jūlijā. Archived 2016. gada 14. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  «Official Google Blog: Explore the world with Street View, now on all seven continents». Google. 2010-09-30. Skatīts: 2010-10-02.
5. ↑  Josh Halliday. «Google Street View: No more privacy for penguins as Antarctica gets mapped». *The Guardian* (London), 2010. gada 30. septembris. Skatīts: 2012. gada 13. marts.
Par **aizspriedumu** sauc pārsteidzīgu, novecojušu vai citādi nepietiekami pamatotu spriedumu. Nereti par aizspriedumiem dēvē kādu sociālu grupu negatīvu vērtējumu, kas balstīts uz vispārinājumu. Aizspriedumi bieži vien ir stereotipu pamatā, nevis otrādi, tie parasti izpaužas diskriminācijā pret kādu grupu vai atsevišķiem tai piederīgajiem vērstā uzvedībā. Aizspriedumi var būt saistīti arī ar cilvēku dzimumu. Aizspriedumus nosaka cilvēku sociāli ekonomiskais statuss, sociāli ekonomiskā situācija un sabiedrībā valdošā ideoloģija. Atbrīvošanās no aizspriedumiem ir ļoti grūta, to saknes bieži vien ir meklējamas jau agrā bērnībā, tos uztur un nostiprina cilvēka informācijas uztveres un apstrādes atsevišķi mehānismi, reizēm arī rakstītas vai nerakstītas sabiedrībā pieņemtās normas. Individuāli kontakti var mazināt aizspriedumus pret kādu vai pat novest pie pilnīgas to izskaušanas. Aizspriedumus var ietekmēt ne tikai tiešie kontakti, bet arī to vai citu grupu atspoguļojums masu informācijas līdzekļos, kinofilmās, literatūrā.

Skatīt arī
----------

* Patiesumjausma
* Stereotips

Atsauces
--------

1. ↑  Reņģe V. 1999, Organizāciju psiholoģija, Kamene, 171. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85106310
* GND: 4064037-1
* BNF: cb11947422s (data)
* NDL: 00563100
* BNE: XX540327

 |

 |
Koordinātas: 56°56′12″N 24°06′03″E﻿ / ﻿56.93667°N 24.10083°E﻿ / 56.93667; 24.10083

Mūkusala (Rīga)MūkusalaMūkusalaMūkusalas atrašanās vieta Rīgā
**Mūkusala** jeb **Mūksala** (vācu: *Muckenholm*) ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Torņakalna apkaimē. Tā pastāvēja no 13. līdz 18. gadsimtam un aizņēma teritoriju starp Kīleveina grāvi un tagadējo Mūkusalas ielu.
No krasta to atdalīja tagad gandrīz aizbērtais Kīleveina grāvis (jeb Torņa grāvis, arī Masta grāvis).

Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Mūkusalas iezīmē Jelgavas ielas sākuma daļa.

Vēsture
-------

Mūkusala un Sarkanais tornis (M. Merian, 1638).
Mūku sala, Bieķensala, Šlotmakera sala un Fridriķa muiža 1930. gada kartē.
Mūkusala kā atsevišķa sala starp Klīversalu un Bieķensalu zināma no 1257. gada, kad tā piederēja cisterciešu sieviešu klosterim, no kā cēlies salas nosaukums. Tai iepretī Daugavas pamatkrastā 17. gadsimtā tika izbūvēta Kobronskansts. 

Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala. 
Sala izzuda, jo aizsērēja atteka starp Bieķensalu un Mūksalu.
Tagadējā apbūve izveidojās pēc 1950. gada.

Atsauces
--------

1. ↑   Enciklopēdija "Rīga". Rīga: Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988.
2. ↑  «citariga.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 11. jūlijā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas salas |
| --- |
|  |
| Pastāvošās salas | 
* Kazas sēklis
* Krūmiņsala
* Kundziņsala
* Ķīpsala
* Lucavsala
* Mīlestības saliņa
* Sniķera sala
* Sudrabsaliņa
* Zaķusala
* Žurku sala

 |
|  |
| Bijušās salas | 
* Andrejsala
* Bieķensala
* Butoviča sala
* Daudersala
* Gulbju sala
* Jumpravsala
* Kojusala
* Krievu sala
* Kurpnieksala
* Lakstīgalu sala
* Lībiešu sala
* Mangaļsala
* Mazā Vējzaķsala
* Muižas sala
* Mūkusala
* Pētersala
* Putnu sala
* Rutku sala
* Sūnu sala
* Šlotmakera sala
* Vējzaķsala
* Vīberta sala
* Zirgu sala
* Zvirgzdu sala

 |

 |
**Namcho** (tibetiešu: གནམ་མཚོ་, *Nam Co* — ‘Debesu ezers’; ķīniešu: 納木錯, *Nàmù Cuò*) ir liels augstkalnu sālsezers Tibetas centrālajā daļā, ap 420 km ziemeļrietumos no Lhasas. Pasaulē augstākais lielais ezers. Viens no diviem galvenajiem svētajiem tibetiešu ezeriem.

Svētā klints netālu no Tašidaras klostera (2005)
Namcho tiek uzskatīts par vienu no krāšņākajām vietām šajā Tibetas daļā; ezers ir neparastā, koši zilā krāsā. Tikai 5 mēnešus gadā nav aizsalis. Ezera apkaimē daba maz pārveidota, šeit nenotiek aktīva saimnieciskā darbība, izņemot lopu ganīšanu. Lielais lopu skaits ezera apkaimē rada galvenās vides problēmas — piesārņojumu ar barības vielām. Ezers esot bagāts ar zivīm, taču aktīva zvejniecība ezera svētuma dēļ šeit nenotiek. Aizvien populārāks tūrisma objekts.

Ap ezeru redzamas daudzas īpatnējas, stāvas klintis, no kurām dažas atgādina koku stumbrus, citas — milzu statujas. Ap ezeru daudz alu, tai skaitā ar stalaktītiem. Pēdējā laikā ezera līmenis krītas.

Ezera apkaimē atrodas svētceļnieku alas, kas jau gadsimtiem ilgi ir Tibetas svētceļotāju ceļojumu mērķis. Ezera dienvidaustrumu piekrastē atrodas Tašidaras klosteris. Daudz svētvietu, tai skaitā ar petroglifiem. 2005. gadā līdz ezeram izbūvēts asfaltēts ceļš no Lhasas.

Ezera apkaimē ļoti nepastāvīgs klimats, bieži notiek sniega vētras.

Atsauces
--------

1. ↑  «*Chinese, German scientists record new depth of Nam Co Lake*». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 3. decembrī. Skatīts: 2010. gada 3. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Nama ezera apkaimes petroglifu attēli
Antonijs Lielais — mūku dzīves pamatlicējs
**Mūks** (no grieķu: *μοναχός* *(monahos)* — 'vientuļnieks'), kā arī **mūķene** ir reliģiskas organizācijas loceklis, kas devis solījumu dzīvot askētisku dzīves veidu mūku biedrībā vai vientulībā, ievērojot attiecīgās organizācijas noteikumus un atsakoties no pasaulīgās dzīves. Mūki dzīvo klosteros, tuksnešos[*nepieciešama atsauce*] un lavrās.

Mūki ir raksturīgi dažādiem kristietības, hinduisma un budisma novirzieniem. Mūki pirmo reizi minēti 1. gadsimtā pirms mūsu ēras budismā, kopš 3. gadsimta mūki ir sastopami arī kristietībā (mūku nav tikai protestantismā).

Pēc tradīcijas tiek uzskatīts, ka kristietības pirmie mūki bija ēģiptiešu Antonijs Lielais un Pahomijs Lielais.

Mūku paveidi
------------

* ačarja
* askēts
* avva
* bhikšu
* bonza
* Igumens (igumene)
* inoks
* lama
* rjasofors
* shimas mūks
* vientuļnieks

Literatūra
----------

* "Svešvārdu vārdnīca" 3.izdevums 2007. gads "Jumava" ISBN 978-9984-38-332-3

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Monks*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85086875
* GND: 4039902-3
* BNF: cb17166589z (data)
* NKC: ph138553

 |

 |
**Mūku roņi, mūku roņu cilts** (*Monachini*) ir viena no roņu dzimtas (*Phocidae*) ciltīm, kas apvieno vairākas aizvēsturiskās sugas un trīs mūslaiku jūras zīdītāju sugas (viena no tām izmirusi 20. gadsimtā). Tās ir vienīgās roņu sugas, kas uzturas tropiskā klimata jūrās. Abu mūsdienās dzīvojošo mūku roņu sugu izdzīvošana ir apdraudēta. Līdz 2014. gadam visas mūslaiku sugas tika sistematizētas vienā ģintī, bet ģenētiskie pētījumi ir ieviesuši korekciju sistemātikā, un mūsdienās mūku roņus iedala divās ģintīs: Amerikas mūku roņu (*Neomonachus*) un Vidusjūras mūku roņu (*Monachus*) ģintīs.

Evolūcija
---------

Vidusjūras mūku ronis (*Monachus monachus*)
Vidusjūras un Karību mūku roņu fosilijas saglabājušās no pleistocēna epohas. Karību un Havaju mūku roņi viens no otra nodalījās pirms apmēram 3,7 milj. gadu, laikā, kad izveidojās Panamas zemesšaurums un atdalīja Atlantijas okeānu no Klusā okeāna. Tādējādi abas mūku roņu populācijas tika dabiskā veidā atdalītas viena no otras. Vidusjūras mūku ronis no Amerikas mūku roņiem nodalījās pirms apmēram 6,3 milj. gadu.

Kopīgās īpašības
----------------

Mūku roņiem, salīdzinot ar citiem roņiem, ir slaids ķermenis, tādēļ tie ir ļoti izveicīgi. Tie ir arī daudz mazāki kā citi roņi. Visām trim sugām raksturīgs plats, noapaļots purns, acis novietotas plati viena no otras. Priekšējās airkājas salīdzinoši īsas ar nagiem, pakaļējās airkājas slaidas. Ādu sedz plāns, īsu matiņu matojums. Kažoks tēviņiem visbiežāk melns, mātītēm brūns vai tumši pelēks. Vēders balts. Mūku roņiem raksturīgs dzimumdimorfisms, bet katrai no sugām tas ir atšķirīgs. Karību mūku ronim un Vidusjūras mūku ronim tēviņi ir nedaudz lielāki nekā mātītes, bet Havaju mūku ronim mātītes lielākas. Kad mūku roņiem mainās matojums, tiem nolobās arī ādas virsējā kārta.

Sistemātika
-----------

**Mūku roņu cilts** (*Monachini*)

* Amerikas mūku roņi (*Neomonachus*)
	+ Havaju mūku ronis (*Neomonachus schauinslandi*)
	+ †Karību mūku ronis (*Neomonachus tropicalis*)
* Vidusjūras mūku roņi (*Monachus*)
	+ Vidusjūras mūku ronis (*Monachus monachus*)
* †*Callophoca*
* †*Mesotaria*
* †*Messiphoca*
* †*Monachopsis*
* †*Pliophoca*
* †*Pontophoca*
* †*Pristiphoca*
* †*Properiptychus*

Atsauces
--------

1. 1 2  Neomonachus: New Genus of Monk Seals Described
2. ↑  Berta, A. & Churchill, M. (2012). "Pinniped Taxonomy: evidence for species and subspecies". Mammal Review. 42 (3): 207–234. doi:10.1111/j.1365-2907.2011.00193.x.
3. ↑  Biogeography and taxonomy of extinct and endangered monk seals illuminated by ancient DNA and skull morphology
4. ↑  NOAA Fisheries: Hawaiian Monk Seal (Neomonachus schauinslandi)
5. ↑  IUCN: Mediterranean Monk Seal
6. ↑  Perrin, William F.; Bernd Wursig; J. G. M. Thewissen (2008). Encyclopedia of Marine Mammals. Academic Press. ISBN 978-0-12-373553-9.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mūku roņi***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* New genus, Neomonachus, recommended for Caribbean, Hawaiian monk seals[novecojusi saite]
***Tallinn JazzOn*** ir ikgadējs mūzikas festivāls, kas 3 dienu garumā norisinās Tallinas vecpilsētas galvenajā laukumā. „Tallinn JazzOn" ir nekomerciāls pasākums, kas popularizē džeza mūziku un kultūru, stiprina mūziķu starptautisko sadarbību un piedāvāt augstas kvalitātes bezmaksas priekšnesumus mūzikas cienītājiem no Tallinas un citām pilsētām. 2013. gada festivāls „Talinn JazzOn" notiks Tallinā 28. – 30. jūnijā.

Tallinnas JazzOn
----------------

Tallinn Old Town
Pirmais "Tallinn JazzOn" festivāls Tallinā tika sarīkots 2012. gadā un pulcēja vairāk nekā 150 izpildītāju no 8 Eiropas valstīm. Uzstājās mūziķi arī no Latvijas: Deniss Paskevičs un Jolanta Gulbe ar programmu Chove Chova, kā arī grupa Very cool people. Šobrīd „Tallinn JazzOn" tiecas kļūt par ikgadēju starptautiska mēroga mūzikas pasākumu. Festivāla devīze – *„Laba mūzika labiem cilvēkiem"* – atspoguļo ideju, ka festivāls ir paredzēts dažāda vecuma cilvēkiem ar dažādu izglītību, erudīciju un muzikālo gaumi un cenšas iepriecināt ikvienu džeza mūzikas mīļotāju no Tallinas, visas Igaunijas un citām pilsētām un valstīm.

  

Pirmā festivāla gaitā izkristalizējās „Talinn JazzOn" īpašās iezīmes:

* koncerti un citi pasākumi bez maksas;
* festivāla norises vietu (Tallinas vecpilsētā) īpašā gaisotne;
* koncerti zem klajas debess;
* *jam session* vecpilsētas džeza klubos;
* radošās darbnīcas;
* pasākumu tiešraide internetā.

  

Pirmā festivāla izdošanās un veiksme, par kuru liecina pozitīvās atsauksmes no skatītājiem, dalībniekiem un mūzikas kritiķiem, iedvesmoja festivāla rīkotājus pārvērst šo festivālu par ikgadēju mūzikas notikumu. Tika nolemts ik gadus meklēt jaunus un negaidītus risinājumi attiecībā uz izpildītāju stilistisko dažādību un vēl neatklātām Tallinas vecpilsētas vietiņām, kas ļautu dažādot un paplašināt pasākumu ģeogrāfiju.

Vieta
-----

Džeza mūzikas festivāls „Tallinn JazzOn" notiek Igaunijā, Tallinas vecpilsētā, kas ir iekļauta UNESCO pasaules kultūras mantojuma sarakstā. Vecpilsētas unikālā telpa palīdz radīt festivālā brīvu un nepiespiestu gaisotni.

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Saites
------

* Mūzikas festivāla "Talinn JazzOn" oficiālā mājas lapa
**2. Kurzemes latviešu brīvprātīgo policijas pulks** (vācu: *Lettisches Freiwilligen Polizei Regiment 2*) bija militāra latviešu vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Dienesta gaitas beidza ar iekļaušanu 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā 1944. gada 31. augustā Bulduros.

Izveidošana
-----------

3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulku pēc 1944. gada 16. septembrī Rīgā saformēja pulkvežleitnants Nikolajs Rusmanis no iesauktajiem savrupdienesta policijas un aizsargiem. Jau 21. septembrī devās no Rīgas uz apmācību vietu pie Dundagas, kur jau atradās 1. Rīgas policijas pulks. Kad tapa zināms, ka pulku nosūtīs uz Vāciju, par izplatītu problēmu kļuva dezertēšana.

Dienesta gaitas
---------------

26. septembrī pulks sasniedza Dundagu, taču jau 3. oktobrī to pārcēla uz Mazirbi, 9. oktobrī pulks saņēma pavēli pārvietoties uz Ventspili lai tālāk dotos uz Vāciju. Pulks Ventspilī ieradās ap 2500 vīru sastāvā, pirms iekāpšanas kuģī tika atbruņots un devās ceļā uz Dancigu.

No Dancigas pulku nosūtīja uz Tornu, kur to kopā ar 1. Rīgas pulku nodarbināja nocietinājumu izbūves darbos. No 15. oktobra pulks bija 15. ieroču SS grenadieru divīzijas pakļautībā, 26. novembrī tika pārsaukts par Ieroču SS grenadieru pulku "Kurzeme" (vācu: *Waffen Grenadier Regiment der SS 2 "Kurland"*).

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1972, 2.sējums, 297. lpp

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu policijas pulki |
| --- |
|  |
| 
* 1. Rīgas latviešu brīvprātīgo policijas pulks
* 2. Liepājas latviešu brīvprātīgo policijas pulks
* 2. Kurzemes latviešu brīvprātīgo policijas pulks
* 3. Cēsu latviešu brīvprātīgo policijas pulks

 |

 |
Initas Ēmanes atjaunotā (2008) Ēlerta Treilona vitrāža "Sajāja bramaņi augstajā kalnā" (1938) Rīgas Latviešu biedrības nama vestibilā.
**Bramanis**, arī **brammanis** latviešu mitoloģijā ir priesteris, gadskārtu, kā arī cilvēka mūža godu un pārejas rituālu veicējs.

Vēsture
-------

Janīna Kursīte-Pakule savā grāmatā *Latvieša māja* secina, ka bramaņu garīgai funkcijai vēsturisku apstākļu dēļ sašaurinoties, vairāk pieauga ekonomiskā funkcija un par bramaņiem sāka saukt ietekmīgākos, bagātākos cilvēkus kolektīvā. Samazinoties baltu cilšu un tautu ekonomiskajai patstāvībai, par vārda bramanis dominējošo nozīmi izveidojās: *lielībnieks, dižmanis*.

Bramaņi figurē nelielā skaitā tematiski izolētu latviešu tautasdziesmu.

> 
> *34075-0*  
> 
> Sajāja bramaņi  
> 
> Augstajā kalnā,  
> 
> Sakāra zobenus  
> 
> Svētajā kokā.  
> 
> Svētajam kokam  
> 
> Deviņi zari,  
> 
> Ik zara galā  
> 
> Deviņi ziedi,  
> 
> Ik zieda galā  
> 
> Deviņas ogas.  
> 
> 
> 
> 

> 
> *10422-0*  
> 
> Nejājat, novadnieki,  
> 
> Es neiešu par novadu.  
> 
> Te jau pašu novadā  
> 
> Div' brammaņi dalijās.  
> 
> 
> 
>

Vārda cilme
-----------

Latviešu vārds *bramanis* un hindu vārds *brāhmaṇa* izrunas un nozīmes ziņā ir līdzīgi sanskita vārdam *brahman*, kura nozīmes ir: izaugsme; paplašināšanās; evolūcija; attīstība; gara un dvēseles izaugsme; lūgšana; cilvēki — svēto zināšanu krājēji un sludinātāji; tādi kas lūdz Dievu, ir dievbijīgi un reliģiski.

Vietvārdos, nosaukumos un personvārdos
--------------------------------------

Ar bramaņa vārdu saistītas vairākas apdzīvotas vietas un vietvārdi Latvijas teritorijā. Apdzīvota vieta Bramaņi Preiļu novadā, Pelēču pagastā. Apdzīvota vieta Bramaniški Augšdaugavas novadā, Biķernieku pagastā. Mājas Brammaņi Balvu novadā, Vīksnas pagastā. Bramaņa vārds ietverts vairākos Kurzemes mājvārdos un iespējams norāda uz to saimnieku kādreizējo īpašo statusu. Arī viesu nams "Bramaņi" Jaunpilī, Jaunpils pagastā un Latvijas Nacionālās aizsardzības akadēmijas deju kopa "Bramaņi".

Abas vārda formas, gan Bramanis, gan Brammanis ir izplatīts latviešu uzvārds.

Atsauces
--------

1. ↑   RLB saņēmusi dāsnu ziedojumu no Vinipegas. delfi.lv. 2011. gada 25. februāris. Atjaunināts: 2017. gada 19. novembrī.
2. 1 2 3  Janīna Kursīte-Pakule. *Latvieša māja*. Latvija : Jelgavas tipogrāfija, 2014. 180. lpp. ISBN 978-9934-8297-2-7.
3. ↑  «Krišjāņa Barona Dainu skapis». Lfk.lv. Skatīts: 2017. gada 19. novembrī.
4. ↑   Monier-Williams Sanskrit-English Dictionary, 1899. Ķelnes Universitāte. Atjaunināts: 2017. gada 21. novembrī.
5. ↑   Deju kopa Bramaņi. facebook.com. 2015. gada 25. februāris. Atjaunināts: 2017. gada 19. novembrī.
**2. Meiera latviešu sevišķo uzdevumu bataljons** (vācu: *Bataillon Meiers zur besonderen Verwendung lettisches 2*) bija militāra latviešu soda vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar iekļaušanu 34. grenadieru pulkā 1945. gada 4. februārī.

Izveidošana
-----------

Saskaņā ar SS ģenerāļa Jekelna 1944. gada 20. septembra pavēli 2. sevišķo uzdevumu bataljonu kapteinis Meiers Rīgā uzsāka formēt vēl vienu soda bataljonu, lielākā daļa tajā iekļauto kareivju bija sodīti par atvaļinājuma nokavēšanu. Pulka vīriem uz apģērba bija jānēsā sarkans trijstūris kā atšķirības zīmes soda vienībai. Bataljonu saformēja 13 virsnieku un 639 kareivji un instruktori sastāvā, tā vadība un uzbūve bija šāda:

* bataljona komandieris - kapteinis Meiers, adjutants virsleitnants Bērziņš
	+ 1. rota - komandieris leitnants Vītols
	+ 2. rota - komandieris leitnants Šūpulnieks
	+ 3. rota - komandieris leitnants Vīksne
	+ 4. rota - komandieris virsleitnants Plienis

Dienesta Gaitas
---------------

Frontes stāvokļa dēļ jau 27. septembrī pienāca pavēle Rīgu atstāt, lai arī bruņojumā bija vien 70 šautenes bez munīcijas un trūka arī formas tērpu. Bataljons no Rīgas devās uz Dundagu, taču bataljonā izplatījās baumas, ka tur tā vīrus arestēs, atbruņos un nosūtīs spaidu darbos uz Vāciju - tā rezultātā 2. oktobrī sasniedzot Dundagu 77 vīri bija pazuduši. 8. oktobrī bataljonu nosūtīja uz Ventspili, kur to iekrāva kuģī ar galamērķi Dancigu - līdz šim brīdim patvaļīgi bataljonu bija pametuši jau 293 instruktori un kareivji un 2 virsnieki.

1944. gada 10. oktobra 18:30 bataljons ar kuģi *Tanger*, uz kura atradās arī 2. latviešu policijas pulks, atstāja Ventspili, 12. oktobra 08:00 sasniedzot Dancigas ostu. 15. oktobrī bataljons caur Sofienvaldi sasniedza Tornu, kur tika nozīmēts nocietinājumu izbūves darbos - šeit, smagos sadzīves apstākļos un ar nepietiekošu apgādi bataljons pavadīja laiku līdz 1945. gada janvārim. 6. janvārī bataljons saņēma 47 vīru papildinājumu no Liepājas un 12. janvārī bataljons 9 virsnieku, 47 instruktoru un 203 kareivju sastāvā pārvietojās uz Kaffcigu Baldenburgas rajonā un novietojās Demminā. 29. janvārī bataljonu iekrāva vilcienā Šēnavas un Baldenburgas stacijās un nosūtīja uz Neuštetinu ar galamērķi Šlohavā, šeit tas saņem arī apbruņojumu - 200 šautenes un 6 tanku dūres. 

31. janvārī bataljons nonāca Hammeršteinā un 4. februārī tika iekļauts 34. grenadieru pulka II bataljona sastāvā, pēc pievienošanas 108 bataljona vīri tika atzīti par kaujai nederīgiem un nosūtīja uz 15. lauka papildināju bataljonā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1985, 9.sējums, 459. lpp
***Laevitealliocaris*** ir *Pygocephalomorpha* kārtas un *Tealliocarididae* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Ģinti 2018. gadā aprakstīja piecu paleontologu grupa, pamatojoties uz atradumu (vienu paraugu) Ķīnā Ninsjas Hueju autonomajā reģionā. Nosaukums veidots no latīņu vārda *laevis*, kas nozīmē "gluds", sakarā ar karapaksa salīdzinoši gludo virsmu teliokarīdu starpā. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja paleozojā. Ģints vienīgā zināmā suga *Laevitealliocaris xiaheyanensis* dzīvoja mūsdienu Ķīnas teritorijā vēlā karbona periodā.

Apraksts
--------

Vēžveidīgo karapakss ar īsu rostrumu un bez dorsālā dzelkšņa. Mediālais ķīlis ir īss, tuberkulārs un vāji izteikts. Arī sānu ķīļi ir vāji izteikti. Abdomena sestais segments ir īsāks par trim iepriekšējiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Qiang Yang, Pierre Gueriau, Sylvain Charbonnier, Dong Ren, and Olivier Béthoux, A new tealliocaridid crustacean from the Late Carboniferous
of North China and its biogeographic implications / Acta Palaeontologica Polonica 63 (1), 2018. 113. lpp.
**Braitonas mols**, pazīstams arī kā **Braitonas pils mols** vai **Pils mols** ir mols Braitonā, Anglijā, kas atrodas pilsētas centrā pretī Vecajam Šteinam (*Old Steine*). Tas tika atvērts 1899. gadā, un tā bija trešais mols, kas tika uzbūvēts Braitonā, taču tas ir vienīgais, kas joprojām pastāv. To pārvalda un kontrolē kompānija *Eclectic Bar Group*.

Braitonas mols tika uzbūvēts kā aizvietojums Ķēdes molam, kurš būvniecības laikā sabruka 1896. gadā. Braitonas mols ātri kļuva populārs un līdz 1911. gadam bija kļuvis par bieži apmeklētu teātra un izklaides vietu. Ja neskaita slēgšanu kara laikā, tas turpināja izklaidēt publiku līdz pat 70. gadiem. 1973. gadā teātra ēka bija bojāta, un pēc izpirkšanas tā tika nojaukta 1986. gadā, mainot piestātnes raksturu no piejūras izklaidēm uz atrakciju parku.

Braitonas jūras pils, mols un Braitonas pludmale skatot no rietumiem

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Braitonas mols***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
* Braitonas mols — Nacionālā molu biedrība
**Uļjana Ņigmatuļina** (krievu: *Ульяна Николаевна Нигматуллина*; dzimusi **Kaiševa** (*Кайшева*) 1994. gada 8. martā) ir Krievijas biatloniste.

Karjera
-------

Ar biatlonu sāka nodarboties 2004. gadā desmit gadu vecumā. Piedalījās 2012. gada ziemas jaunatnes olimpiskajās spēles Insbrukā, kur izcīnīja trīs medaļas — bronzu sprintā, zeltu iedzīšanā un sudraba medaļu jauktajā biatlona un distanču slēpošanas stafetē. 2013. gada Pasaules čempionātā jauniešiem izcīnīja četras zelta medaļas. 2014. gadā startēja jau junioru konkurencē, iegūstot divas godalgas. Individuālajā distancē ieņēma trešo vietu, bet stafetes komandas sastāvā bija otrajā vietā. 2015. gada Pasaules čempionātā junioriem Raubičos vēlreiz izcīnīja sudraba medaļu stafetē. Izcīnījusi arī vairākas godalgas Eiropas čempionātos junioriem.

Pasaules kausa sacensībās debitēja 2015. gada 18. decembrī Pokļukā ar 62. vietu sprintā. 2017. gada janvārī Oberhofā ieņēma 27. vietu sprintā, izcīnot savus pirmos punktus PK ieskaitē. Piedalījās 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā, startējot kā Olimpisko sportistu no Krievijas pārstāve. Labāko rezultātu individuāli sasniedza 15 km distancē, ieņemot 24. vietu. Jauktajā stafetē komanda finišēja 9. vietā.

Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2019. gadā Estešundā. Startēja tikai 15 km individuālajā distancē (60. vieta) un stafetē (5. vieta). 2021. gada 10. janvārī PK posmā Oberhofā Krievijas komandas sastāvā uzvarēja jauktajā stafetē. Tā paša gada 24. janvārī Antholcā uzvarēja arī sieviešu stafetē, veicot pēdējo posmu.

2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā izcīnīja bronzas medaļu jauktajā stafetē un sudrabu sieviešu stafetē, pārstāvot Krievijas Olimpiskās komitejas komandu.

Karjeras rezultāti
------------------

### Olimpiskās spēles

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2018 | Valsts karogs: Dienvidkoreja Phjončhana | 24. | 33. | 52. | — | — | 9. |
| 2022 | Valsts karogs: Ķīna Pekina | 78. | 13. | 11. | 17. | **2.** | **3.** |

### Pasaules čempionāts

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2019 | Valsts karogs: Zviedrija Estešunda | 60. | — | — | — | 5. | — |
| 2021 | Valsts karogs: Slovēnija Pokļuka | 24. | 36. | 28. | — | 11. | 9. |

### Pasaules kausa kopvērtējums

| Sezona | Vieta |
| --- | --- |
| 2016.—2017. | 73. |
| 2017.—2018. | 48. |
| 2018.—2019. | 56. |
| 2020.—2021. | 20. |
| 2021.—2022. | 25. |

Atsauces
--------

1. ↑  «Eduard Latypov Anchors Russia to Mixed Relay Triumph». *biathlonworld.com* (angļu). 2021. gada 10. janvārī. Skatīts: 2021. gada 12. martā.
2. ↑  «Uliana Kaisheva Anchors Russia to Antholz Women’s Relay Win». *biathlonworld.com* (angļu). 2021. gada 24. janvārī. Skatīts: 2021. gada 12. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Uļjana Ņigmatuļina***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* IBU profils (angliski)
* *biathlon.com.ua* profils (krieviski)
**Tallina-Veike** (igauņu: *Tallinn-Väike*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Tallinā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Tallina-Veike atrodas 4 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 67 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Raplas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Vīlandes virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.

Vēsture
-------

Tallina-Veike (burtiski - Tallina-Mazā) sākotnēji tika izbūvēta kā Igaunijas šaursliežu dzelzceļa sistēmas gala stacija Tallinā. 1901. gadā izbūvējot Paides-Tallinas šaursliežu dzelzceļa iecirkni, Tallina-Veike tika savienota ar jau agrākajos gados izbūvētajām šaursliežu dzelzceļa līnijām: Valka-Pērnava un Meizakila-Vīlande. Šaursliežu dzelzceļa sistēma tika nomainīta ar 1520 mm platuma dzelzceļa sliežu ceļa sistēmu 1971. gadā.
Bez pasažieru satiksmes Tallina-Veike stacijā tika izbūvēts arī lokomotīvju apgriešanās depo, kas ekspluatācijā tika nodots 1930. gadā. Kopš 1994. gada Tallina-Veike izvietots dīzeļvilcienu remonta depo.

Stacijas ēka
------------

Tallina-Veike stacijas ēka saglabājusies vēl no šaursliežu dzelzceļa perioda. Tā ir divstāvu dolomīta bloku ēka ar lēzenu šīfera jumtu, pusaploces formas sešrūšu logiem un simetrisku fasādi ar nedaudz uzsvērtu centrālo transpta daļu. Stacijas ēkas ielas fasāde veidota centrālo transepta daļu iekļaujot divos simetriski izvietotos rizalītos.
Dolomītu bloku konstrukcija izmantota arī stacijas ūdenstorņa sienu uzbūvei.

Stacijas apkārtne
-----------------

Tallina-Veike dzelzceļa stacija atrodas Tallinas Centra daļas Kitsekilas apkaimē, netālu no Pērnavas šosejas gaisa pārvada. Kitsekilas tuvumā atrodas arī Magdalēnas slimnīca, tramvaju depo, *A. Le Coq Arena* (futbola arēna), kā arī iepirkšanās centrs.

Foto galerija
-------------

* Tallina-Veike stacijas ēkas ielas fasāde. 2009. gads.Tallina-Veike stacijas ēkas ielas fasāde. 2009. gads.
* Sliežu izvērsums Tallinas virzienāSliežu izvērsums Tallinas virzienā
* Tallina-Veike stacijas ūdenstornis. 2009. gads.Tallina-Veike stacijas ūdenstornis. 2009. gads.
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infarstruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Lelli** |
|  Tallina |  **Tallina-Veike** | Līva  |
FOTW karogs.
**Flags of the World** (*Pasaules karogi*; abreviatūra **FOTW**) ir tīmeklī bāzēta veksiloloģiska organizācija un informācijas resurss. Projekts iekļauj sevī tīmekļa plašāko ar veksiloloģiju saistītno vietni ar vairākām spoguļvietnēm un ar to saistīto adresātu sarakstu (*mailing list*). Adresātu saraksts aizsākās 1993. gada septembrī kā diskusiju grupa un 1994. gada beigās Džuzepe Botasīni (*Giuseppe Bottasini*) izveidoja tīmekļa vietni. 2001. gadā FOTW kļuva par Starptautiskās Veksiloloģisko Asociāciju federācijas 56. dalībnieku.

Lai arī gan tīmekļa vietnes, gan adresātu saraksta darba valoda ir angļu valoda, biedrības ~1000 locekļi pārstāv dažādas pasaules valstis un informācija tiek tulkota un iekļauta vietnē no dažādām valodām. Adresātu sarakstu pārrauga vēlēts moderators, interneta vietni un tās saturu koordinē vēlēts redaktors.

FOTW interneta vietne satur vairāk kā 41 000 rakstu par karogiem un vairāk kā 78 000 karogu attēlu, kā arī tiešsaistes veksiloloģisko vārdnīcu..

FOTW vietnes informāciju veido adresātu saraksta (*mailing list*) dalībnieku pienesums. Biedrība sastāv no ~1000 locekļiem, no kuriem ~100 ir aktīvi informācijas piegādātāji. Informāciju vietnē apstrādā 21 brīvprātīgs redaktors.

Karogs
------

FOTW karogu 1996. gadā izveidoja Marks Sensens (*Mark Sensen*). Dizains tika izvēlēts balsošanā no vairāk kā 10 pretendentiem. Sensens karoga simbolismu raksturoja sekojoši:


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| Baltā krāsa simbolizē mieru, zilā - progresu. Sešu krāsu zvaigznes pārstāv galvenās karogos lietotās krāsas. Kopā zvaigznes veido vienu lielāku simbolu. Veids, kā zvaigznes savstarpēji savienojas, simbolizē tīmekli. | "|

Atsauces
--------

1. ↑  «FOTW history» (html). *Flags of the World*. Skatīts: 2009-07-20.
2. ↑  «FOTW» (html). *Flags of the World*. Skatīts: 2009-07-12.
3. ↑  «FOTW Editorial Staff» (html). *Flags of the World*. Skatīts: 2009-07-12.
4. ↑  «FOTW Official Flag» (html). *Flags of the World*. Skatīts: 2007-10-19.

Ārējās saites
-------------

* FOTW galvenā vietne
	+ Veksiloloģijas vārdnīca
	+ Flag Days Of The World
* FOTW mailing list Archived 2013. gada 19. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
**Maskarēnu pūces** (*Mascarenotus*) ir izmirusi pūčveidīgo ģints, kuras trīs sugas apdzīvoja Maskarēnu salas Indijas okeāna rietumu daļā. Par tām zināms pēc dažiem dabas pētnieku pierakstiem, viena zīmējuma un atrastajām fosilijām. Ārēji tās līdzinājās ausainajai pūcei, vienīgi Maskarēnu pūcēm kājas nebija apspalvotas. Taču radnieciski bija tuvākas vanagpūcēm (*Ninox*).

Kopīgās īpašības
----------------

Maskarēnu pūces kopumā bija liela auguma pūces, kuru ķermeņa garums bija vismaz 42 cm. Mazākā no visām trim sugām bija Rodrigesas pūce, lielākā Maurīcijas pūce. Arī to kājas bija garas, piemērotas rāpuļu un, iespējams, nelielu putniņu ķeršanai. Maskarēnu pūču skeleta uzbūve ir ļoti līdzīga citām uz salām dzīvojošām pūcēm, piemēram, Puertoriko purva pūcītei (*Megascops nudipes*) vai Kubas purva pūcītei (*Margarobyas lawrencii*). Iespējams, tādēļ, ka uz salām pūcēm nebija sauszemes ienaidnieku.

Sistemātika
-----------

Katra no ģints trim sugām apdzīvoja vienu no galvenajām Maskarēnu grupas salām:

* Reinjonas pūce (*Mascarenotus grucheti*) — apdzīvoja Reinjonu
* Rodrigesas pūce (*Mascarenotus murivorus*) — apdzīvoja Rodrigesu
* Maurīcijas pūce (*Mascarenotus sauzieri*) — apdzīvoja Maurīciju

Izmiršana
---------

Reinjonas suga zināma tikai pēc atrastajām fosilijām un, jādomā, ka izmira drīz pēc kolonizācijas 17. gadsimta sākumā. Reinjonas pūce augumā bija apmēram tikpat liela kā Maurīcijas pūce, bet tās spārni bija īsāki. Garās kājas un īsie spārni liecina, ka pūce spēja medīt un veikli manevrēt starp kokiem biezos mežos.

Rodrigesas suga zināma gan pēc atrastajiem kauliem, gan 1726. gada apraksta. Izzušanas iemesli varēja būt kolonizācijas izraisītās ekoloģiskās izmaiņas, medības un lielā invazīvo žurku populācija. Acīmredzot, izzuda 18. gadsimta vidū.

Maurīcijas pūce bija lielākā no visām ģints sugām. Pirmo reizi pieminēta 1602. un 1606. gadā. Zināma arī pēc atrastajiem kauliem un diviem aprakstiem 1770. un 1836. gadā. Mežu izciršanas un medību rezultātā izzuda ap 1859. gadu.

Atsauces
--------

1. ↑  iNaturalist, Mascarene Owls
2. ↑  «Strigidae: Mascarene owls». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 21. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 23. maijā.
3. ↑  iNatualist, Réunion Owl
4. 1 2 3  Julian P. Hume, Michael Walters, 2012, "Extinct Birds", 194 page
5. ↑  *Mascarenotus grucheti*, Sarkanā grāmata
6. ↑  *Mascarenotus murivorus*, Sarkanā grāmata
7. ↑  *Mascarenotus sauzieri*, Sarkanā grāmata
8. ↑  iNaturalist, Rodrigues Owl
9. ↑  Beauty of Birds, Mauritius Owls[novecojusi saite]

Literatūra
----------

* Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Zinātne. Rīga. 1981
**Užhoroda** (ukraiņu: *Ужгород*) ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas galējos rietumos, Aizkarpatu apgabala centrs pie Užas upes. Naftas vads no Urengojas, Krievijā. Aizkarpatu Nacionālā universitāte.

Vēsture
-------

Užhorodas rajonā 9. gadsimtā apmetnes nodibināja baltie horvāti. 895. gadā ungāri Ārpāda vadībā pārgāja Karpatu kalnus, sakāva Užhorodas pusleģendāro valdnieku Laborecu, ieņēma apmetni. Kopš tā laika pilsēta daudzus galsimtus ietilpa Ungārijā, un bija pazīstama kā **Ungvāra** (ungāru: *Ungvár*). 1241.—1242. gadā pilsētu nopostīja mongoļu hana Batija karaspēks. 1646. gadā Užhorodā tika noslēgta Užhorodas ūnija, kurā Aizkarpatu pareizticīgā baznīca iekļāvās Romas katoļu baznīcā (līdzīgi kā 1596. gada Brestas ūnija attiecībā uz Polijas-Lietuvas pareizticīgajiem). 18. gadsimta sākumā Užhoroda bija Antihabsburgu nemiernieka Ferenca II Rākoci (*II. Rákóczi Ferenc*, 1676-1735) atbalsta punkts.

Pēc Pirmā pasaules kara Trianonas līgums iekļāva Užhorodu Čehoslovākijas sastāvā. Pēc 1938. gada Pirmajām Vīnes arbitrāžām Užhoroda tika iekļauta Ungārijā, un bija tās sastāvā līdz 1944. gada 27. oktobrim, kad to ieņēma Sarkanā armija. Pēc Otrā pasaules kara Piekarpatu Rutēnija (*Підкарпатьска Русь*) tika atdalīta no Čehoslovākijas, un izveidots Aizkarpatu apgabals PSRS (Ukrainas PSR) sastāvā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas pilsēta.

Cilvēki
-------

18. gadsimta sākumā Užhoroda bija Ungārijas nacionālā varoņa Ferenca II Rākoci atbalsta punkts.

Užhoroda ir ungāru futbolista Vladimira Komana (*Koman Vladimir*, 1989) dzimtā pilsēta.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Užhoroda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Ebreju enciklopēdijas Austrumeiropā raksts (angliski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Aizkarpatu apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Berehove
* Čopa
* Husta
* Iršava
* Mukačeve
* Perečina
* Rahiva
* Svaļava
* Tjačiva
* **Užhoroda**
* Vinohradiva

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 123964709
* GND: 4107486-5
* NKC: ge131224

 |

 |

1. ↑  Ukrainas iedzīvotāju skaits 2019. gada 1. janvārī; pārbaudes datums: 25 jūnijs 2019.
Koordinātas: 59°11′14″N 26°11′47″E﻿ / ﻿59.18722°N 26.19639°E﻿ / 59.18722; 26.19639

Borkholmas pils rekonstrukcija.
Pilsdrupu plāns (no Pauluči albuma).
**Borkholmas pils** (vācu: *Schloß Borkholm*) jeb **Porkuni bīskapa pils** (igauņu: *Porkuni piiskopilinnus*) bija Rēveles bīskapa pils tagadējā Tapas pagastā Igaunijā. 
Līdz mūsdienām saglabājies viens pils tornis, tajā iekārtots muzejs.

Apraksts
--------

Borkholmas pils cietokšņa stūros atradās artilērijas torņi, kas veidoja neregulāru četrstūri. Visu pils kompleksu ieskauj siena ar astoņiem torņiem. Četri no tiem bija apaļi un trīs taisnstūrveida.

Vēsture
-------

Borkholmas ("Borha salas") pili 1477. — 1479. gadā cēlis Rēveles bīskaps Simons fon der Borhs.

Livonijas kara laikā 1558. gadā pili sagrāva Krievijas caristes karaspēks. 1561. gada maijā un septembrī pili mēģināja pārņemt Sāmsalas-Vīkas bīskaps Magnuss. 

1582. gadā Jamzapoļskas miera līguma latīņu tekstā pils dēvēta par *Borcholm*, krieviski par *Борхольм*. 
Pēc kara beigām Borkholmas pilsmuiža nonāca Zviedru Igaunijas sastāvā un piederēja Tīzenhauzeniem, Ungerniem-Šternbergiem, Baumgarteniem un Eseniem. 1869. - 1919. gadā muiža bija Rennenkampfu dzimtas īpašumā. Muižas kungu ēku 1870. – 1874. gadā uzcēla Ludvigs Otto fon Rennenkampfs, 1924. gadā tajā nodibināja skolu bērniem ar dzirdes traucējumiem.

Attēli
------

* 
* 
*

Atsauces
--------



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Igaunijas viduslaiku pilis un klosteri |
| --- |
|  |
| Dāņu Igaunija, 
vēlāk Livonijas ordeņa valsts daļa | 
* Borkholma
* Ece
* Harka
* Narva
* Nīslota
* Padize
* Rēvele
* Sv. Brigita
* Tolsburga
* Vezenberga
* Vihula

 |
|  |
| Livonijas ordeņa valsts | 
* Helmeta
* Karkuse
* Laisa
* Oberpālene
* Pērnava
* Poide
* Talkhofa
* Tarvasta
* Veisenšteina
* Vīlande
* Zoneburga

 |
|  |
| Sāmsalas-Vīkas bīskapija | 
* Ārensburga
* Hāpsala
* Lode
* Leāle
* Vigala

 |
|  |
| Tērbatas bīskapija | 
* Falkena
* Ilcene
* Kavilda
* Kirumpeja
* Konguta
* Neihauzene
* Oldentorna
* Randene
* Ringe
* Tērbata
* Varbeka
* Zommerpāle

 |

 |
**Fjūri un Heklas šaurums** (angļu: *Fury and Hecla Strait*) ir jūras šaurums Kanādas Arktikā. Savieno Būtijas līci rietumos ar Foksa baseinu austrumos. Atdala Bafina salu ziemeļos no Ziemeļamerikas kontinenta Melvila pussalas dienvidos. Šaurumā atrodas vairākas salas, lielākās no kurām ir Simialuka un Saglārjuka. Lielāko gada daļu pildīts ar ledu. Šauruma dienvidaustrumu krastā atrodas Iglulikas pilsētiņa.

Pirmie no eiropiešiem šaurumu 1822. gadā atklāja britu ekspedīcija Viljama Perija vadībā. Perija ekspedīcija pirms tam bija iesprūdusi ledū, bet no vietējiem inuitiem viņi uzzināja par jūrasšaurumu un ar suņu pajūgiem to apsekoja. Atklājums izraisīja lielu entuziasmu sakarā ar līdz tam neveiksmīgajiem Ziemeļrietumu jūrasceļa meklējumiem — šaurums pavēra teorētisku iespēju kuģot rietumu virzienā pa relatīvi no ledus brīvu ceļu. Nosaukts par godu Perija ekspedīcijas kuģiem *Fury* un *Hecla*.

Atsauces
--------

1. ↑  Parry’s Second Voyage
2. ↑  The Canadian Encyclopedia. Fury and Hecla Strait

Ārējās saites
-------------
**Boriss Vasilenko** (ukraiņu: *Борис Омелянович Василенко*; dzimis 1935. gada 21. novembrī, miris 2019. gada 16. oktobrī) bija Ukrainas inženieris, elektroniķis. Viņš ir bijis Kijivas radiorūpnīcas galvenais inženieris, Ukrainas Nacionālās kosmiskās aģentūras ģenerāldirektora padomnieks.

Boriss Vasilenko piedzima Artemoves ciemā (tagad Zaļizne), Doneckas apgabalā.
1958. gadā Vasilenko ar izcilību beidza Taganrogas Radiotehnisko institūtu (tagad Dienvidu Federālās universitātes Inženieru tehnoloģiskā akadēmija) Taganrogā un sadalījumā tika nosūtīts darbā uz Kijivas radiorūpnīcas konstruktoru biroju (tagad *PAO Elmiz*). 1967. gadā viņš tika iecelts par laboratorijas priekšnieku. 1973. gadā viņš tika iecelts par KB priekšnieka pirmo vietnieku, bet 1976. gadā kļuva par Kijivas radiorūpnīcas galveno inženieri. Viņa darbs bija saistīts ar ciparu datortehniku. Pēc Vasilenko iniciatīvas tika izveidota rūpnīcas pirmā elektronu skaitļojamā mašīna (ESM) uz ferrīta tranzistoru elementu bāzes. Viņa vadībā tika izstrādātas rēķināšanas iekārtas pirmajiem raķešu kompleksiem. Viņš noorganizēja Harkivas *NPO Hartron* projektēto ESM sērijveida ražošanu.
1982. gadā Vasilenko absolvēja PSRS Ministru Padomes Tautsaimniecības akadēmiju.

Kā galvenais inženieris Boriss Vasilenko piedalījās dažādu kaujas un kosmisko raķešu kompleksu vadības un vadības sistēmu izstrādē un ražošanā. Datorsistēmas tika ieviestas raķetēm *8K67*, *15A14*, *15A18*, *15A18M*, *3M65*, *3M37*, *RT-23 UTTH*, kā arī kosmiskajiem raķešu kompleksiem *11K65* (*Kosmos-3*), *1K11K25* (*Ciklon-3M*), *Energija* — *Buran*. Rūpnieciskā ražošanā tika apgūta tuvošanās un saslēgšanās aparatūra (*Igla* un *Kurs*), kā arī vadīšanas sistēma pilotējamiem un automātiskajiem kosmosa kuģiem *Sojuz* un *Progress*, kā arī orbitālajām stacijām *Almaz*, *Mir* un Starptautiskajai kosmosa stacijai. Vasilenko bija *Ciklon-3M* raķetes un zemes aparatūras diviski pieciskā koda (automātiska kļūdu noteikšana) autors.

1995. gada decembrī Boriss Vasiļenko pārgāja darbā uz Ukrainas Nacionālo kosmosa aģentūru (UNKA, tagad Ukrainas Valsts kosmiskā aģentūra). No 1996. līdz 2005. gadam viņš bija UNKA ģenerāldirektora padomnieks, pēc tam līdz 2015. gadam — Sabiedriskās padomes priekšsēdētājs.

Atsauces
--------

1. ↑  Василенко Борис Емельянович Европейский виртуальный компьютерный музей

Ārējās saites
-------------

* Умер выдающийся украинский конструктор Владимир Команов Archived 2020. gada 2. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
* «КУРС» будем делать в Киеве Василенко Б.Е.