recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pointbarova** (angļu: *Point Barrow*) ir bijusī ASV polārstacija Arktikā, izveidota Pirmā Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros. Izvietota Ziemeļu Ledus okeāna krastā 15 km uz dienvidrietumiem no Barova raga Aļaskā.

Vēsture
-------

Starptautisko polāro ekspedīciju sponsorēja ASV Signālu korpuss un Smitsona institūts, lai izveidotu pastāvīgu staciju meteoroloģiskajiem, magnētiskajiem, plūdmaiņu un svārsta novērojumiem. To vadīja ASV armijas virsleitnants Rejs. Ekspedīcija devās ceļā no Sanfrancisko 1881. gada 18. jūlijā un atgriezās 1883. gada 7. oktobrī. Grupa sasniedza Amerikas Savienoto Valstu tālāko ziemeļu punktu un izveidoja bāzi 15 km uz dienvidrietumiem no Barova raga pie tagadējās iņupiatu apmetnes Utkiarvikas. Ekspedīcija savāca zīdītāju, putnu, zivju, kukaiņu, jūras bezmugurkaulnieku, mīkstmiešu, augu, kā arī minerālu paraugus.

Smitsona institūta vadītājam Spenseram Bērdam bija nozīmīga loma ekspedīcijas plānošanā un personāla komplektēšanā. Ekspedīcijas laikā savāktie dabas vēstures un etnoloģiskie paraugi tika nosūtīti uz ASV Nacionālo muzeju. Kopumā ekspedīcijas spēku sastāvā bija 10 vīri, tostarp dabaszinātnieks un novērotājs Džons Mērdoks, dabas pētnieks un novērotājs Midltons Smits, tulks un noliktavas pārzinis kapteinis E. P. Herendens, astronoms un magnētiskais novērotājs A. C. Darks, ārsts Džordžs Skots Oldmiksons, novērotājs Džeimss Kesidijs.

Pēc 50 gadiem, Otrā Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros no 1932. līdz 1936. gadam Pointbarovā atradās viena no divām ASV ierīkotajām polārajām stacijām (otra bija Fērbenksas koledžā), kur tika veikti meteoroloģiskie, magnētisma un ziemeļblāzmas novērojumi.

No 1947. līdz 1972. gadam 6 km uz ziemeļaustrumiem Barova raga virzienā darbojās Kara flotes Arktikas pētījumu laboratorija, kuras telpās mūsdienās izvietojusies Iļusarvikas koledža.

Atsauces
--------

1. ↑  Meteorological Data from the First International Polar Year (1881-1884)
2. ↑  IPY History
3. ↑  Smithsonian Institution Archives. International Polar Expedition to Point Barrow, Alaska (1881-1883)
4. ↑  «Second International Polar Year Records, 1931-1936». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 1. jūnijā. Skatīts: 2022. gada 12. septembrī.
5. ↑  ONR Arctic Research Laboratory. Max Britton
6. ↑  Alaska’s only tribal college now offering bachelor’s degree in business

Ārējās saites
-------------

* NOAA Arctic Research Office. The First International Polar Year. Point Barrow
Šis raksts ir par kuģi. Par pilsētu skatīt rakstu Saratova.

Tvaikonis pirms Pirmā pasaules kara
Kuģis *Saratov* nogādā Rīgā Latvijas Pagaidu valdību (1919)
***Saratov*** jeb **Saratova** (krievu: *Саратов*) bija kravas un pasažieru kuģis, Latvijas Pagaidu valdības uzturēšanās vieta 1919. gadā pēc Aprīļa puča no 16. aprīļa līdz 27. jūnijam. 1919. gada 7.—8. jūlijā pārveda Latvijas Pagaidu valdību no Liepājas uz Rīgu.
Tā ietilpība bija 1679 bruto reģistra tonnu (BRT), jauda 138 ZS. Kapteiņi: A. Remess-Veics, A. Janovskis.

Īpašnieki
---------

* Dānijas Apvienoto kuģniecību kompānija (DFDS)
* no 1911. Krievijas Ziemeļrietumu kuģniecības sabiedrība
* no 1916. gada Vācijas impērijas armija
* no 1919. gada Latvijas Republikas Kara ministrija
* no 1920. gada Latvijas Valsts kuģu ekspluatācijas nodaļa
* no 1923. gada KPFSR

Vēsture
-------

Kuģis tika uzbūvēts 1888. gadā Kopenhāgenā, Dānijā un nosaukts par *Leopold II*. To izmantoja Apvienoto kuģniecību kompānija (dāņu: *Det Forenede Dampskibs-Selskab*, DFDS).

1911. gadā kuģi nopirka Krievijas Ziemeļrietumu kuģniecības sabiedrība (*Русское Северо-Западное Пароходство*) un pārdēvēja Saratovas pilsētās vārdā. Kuģa pieraksta osta bija Liepāja, tas uzturēja satiksmi starp Liepāju un Hallu Lielbritānijā. 

Pēc Liepājas ostas ieņemšanas Pirmā pasaules kara laikā 1915. gada maijā *Saratov* konfiscēja Vācijas okupācijas iestādes un to izmantoja kā munīcijas noliktavu. Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā to atkal nodeva īpašnieku, "Krievu Ziemeļrietumu tvaikoņu sabiedrības" rokās. 

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 8. janvārī kuģi ar Latvijas Pagaidu valdības rīkojumu konfiscēja (Apsardzības ministra pavēle N°707) un novietoja Liepājas reidā britu kara kuģu apsardzībā, Latvijas karogu uz tā pacēla 1919. gada 10. janvārī. Pēc Aprīļa puča uz tā patvērās Latvijas Pagaidu valdība.
1920.—1921. gados veica reisus uz Baltijas jūras un Lielbritānijas ostām, izmantots militāro kravu piegādei armijai.
Pēc kara beigām pārvadāja pasažierus, pārtikas preču, koku un ogļu kravas. 

1920. gada 12. decembrī uzbrauca uz sēkļa pie Helsinkiem, remontēts Liepājā. Pēc Latvijas-KPFSR miera līguma noslēgšanas kuģi atdeva Padomju Krievijai. 1923. gada 2. janvārī kuģis Rīgā tika nodots apkalpei no KPFSR, bet 1923. gada 14. janvārī *Saratov* uzskrēja sēklim iepretim Akmeņraga bākai. Kuģa vraku iznīcināja, saspridzinot 1934. un 1936. gados.

Literatūra
----------

* Bandavs J. "Saratova" piemiņai. Latvija. Nr. 11, 10.02.1923.
* Kapteinis stāsta par "Saratova" likteņgaitām. Brīvā Zeme. Nr. 70, 26.03.1938.
* Latvijas jūrniecības vēsture. Enciklopēdija. Rīga, 1998.

Ārējās saites
-------------

* Zeļenko Dz. Leģendārais "Saratov" jeb Valdības kuģa stūre A.Remesa rokās/
**Vera Jirgensa** (vācu: *Vera Jürgens*; dzimusi kā **Vera Peičeva** (bulgāru: *Вера Пейчева* 1969. gada 5. septembrī Stara Zagorā, arī **Vera Peičeva-Jirgensa**) ir Bulgārijas un Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (1993).

Biogrāfija
----------

1980. gadu beigās bijusi viena no Bulgārijas vadošajām šahistēm. 1987. gadā Sofijā izcīnījusi otro vietu Bulgārijas sieviešu šaha čempionātā. 1989. gadā bijusi trešā Eiropas individuālajā junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā meitenēm un izcīnījusi otro vietu aiz Svetlanas Prudņikovas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Atēnās. 1990. gadā uzvarējusi Bulgārijas sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Bulgāriju Pasaules šaha olimpiādē:

* 1990. gadā pie otrā galdiņa 29. sieviešu šaha olimpiādē Novisadā (+4, =3, -4).

1991. gadā apprecējusies un pārcēlusies uz pastāvīgu dzīvi Vācijā. Kopš 1992. gada pārstāv šo valsti šaha turnīros. 1993. gadā Drēzdenes starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā ieņēmusi otro vietu aiz Margaritas Voiskas. 1993. gadā Grācā uzvarējusi Pasaules čempionāta šahā sievietēm zonas turnīrā. 1993. gadā Džakartā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 32. vietu. 2002. gadā izcīnījusi otro vietu Vācijas sieviešu šaha čempionātā aiz Gīzelas Fišdikas. 2007. gadā uzvarējusi Vācijas sieviešu ātrā šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Vāciju Pasaules šaha olimpiādē:

* 2006. gadā pie pirmā rezerves galdiņa 37. sieviešu šaha olimpiādē Turīnā (+3, =6, -1).

Par panākumiem turnīros FIDE 1988. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1993. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Vera Peicheva
2. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
3. ↑  10. Deutsche Schnellschachmeisterschaft der Frauen
4. ↑  «15. Deutsche Frauen-Schnellschachmeisterschaft 2007». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2018. gada 31. oktobrī.
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Vera Jürgens

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Tantala(V) oksīds** (arī **tantala pentoksīds**, **tantāla pentoksīds**) ir ķīmiskais savienojums, tantala oksīds tā augstākajā oksidēšanas pakāpē +5. Tas ir inerts oksīds. Sastopams dabā minerālos tantalītā un kolumbītā. Eksistē arī minerāls tantīts, kas ir tīrs tantala pentoksīds, bet tas ir sastopams ļoti reti.

Kristāliskā struktūra
---------------------

Līdz 1360 °C stabils ir β-Ta2O5 — balti kristāli, blīvums 8,18 g/cm3, kušanas temperatūra 1787 °C. Pieder rombiskajai singonijai, telpiskā grupa Pna2 (4. kristālu klase), kristāliskā režģa parametri: a=0,6198 nm, b=4,029 nm, c=0,3888, Z=11.

Virs 1360 °C stabils ir α-Ta2O5 — pelēki kristāli, blīvums 8,37 g/cm3, kušanas temperatūra 1887 °C. Pieder tetragonālajai singonijai, telpiskā grupa I41/amd (18. kristālu klase), kristāliskā režģa parametri: a=0,381 nm, c=3,609 nm, Z=6.

Abas modifikācijas sastāv no TaO6 oktaedriem un TaO7 pentagonālām bipiramīdām. Pārvēršanās no vienas uz otru formu notiek lēni. Ta2O5 kristālisko struktūru ir grūti pētīt, jo lielos daudzumos tantala pentoksīds ir vai nu polikristālisks, vai amorfs.

Ķīmiskās īpašības
-----------------

Tantala pentoksīds šķīst fluorūdeņražskābē, kā arī reaģē ar kālija hidrogēnfluorīda un fluorūdeņražskābes maisījumu:

Ta2O5 + 4 KHF2 + 6 HF → 2 K2[TaF7] + 5 H2O
Tantala pentoksīds var tikt reducēts par metālisku tantalu, izmantojot metāliskos reducētājus, piemēram, kalciju vai alumīniju:

Ta2O5 + 5 Ca → 2 Ta + 5 CaO

Izmantošana
-----------

Tantala pentoksīds tiek izmantots elektronikā, piemēram, tantala kondensatoros tā izteikto dielektriķa īpašību dēļ.

Tantala pentoksīds ir izmantots objektīvu lēcu ražošanā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  И. Л. Кнунянц, Н. С. Зефиров, Н. Н. Кулов. *Химическая энциклопедия. Том 4*. Большая российская энциклопедия, 1995.
2. ↑  N. N. Greenwood, A. Earnshaw. *Chemistry of the Elements. 2nd edition*. Butterworth-Heinemann, 1998.
3. ↑  «Tantite: Tantite mineral information and data». *Mindat.org*. Skatīts: 2016-03-03.
4. ↑  E. Jansons, U. Bergmanis, I. Meirovics, P. Vītols. *Ķīmija. Rokasgrāmata skolēniem*. Zvaigzne, 1994.
5. ↑  Askeljung, Charlotta; Marinder, Bengt-Olov; Sundberg, Margareta (1 November 2003). "Effect of heat treatment on the structure of L-Ta2O5". *Journal of Solid State Chemistry* 176 (1): 250–258. Bibcode 2003JSSCh.176..250A. doi:10.1016/j.jssc.2003.07.003.
6. ↑  Р. А. Либин, В. А. Молояко, Л. Л. Андреева. *Химические свойства неорганических веществ*. Химия, 2000.
7. ↑  
Chaneliere, C; Autran, J L; Devine, R A B; Balland, B (1998). "Tantalum pentoxide (Ta2O5) thin films for advanced dielectric applications". *Materials Science and Engineering: R* 22 (6): 269–322. doi:10.1016/S0927-796X(97)00023-5.
8. ↑  Solomon Musikant. «Optical Glas Composition». *Optical Materials: An Introduction to Selection and Application*. CRC Press, 1985. 28. lpp. ISBN 978-0-8247-7309-0.
**Stevans Horvats** (serbu: *Stevan Horvat*; dzimis 1932. gada 7. oktobrī, miris 2018. gada 28. maijā) bija serbu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1968. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvējs.

Biogrāfija
----------

Kopš mazotnes viņš nodarbojās ar sportu, galda tenisu, futbolu, paukošanu, boksu, boulingu, šahu un cīņas sportu. Viņš apmeklēja Augstāko treneru skolu (1963—1966) un pēc sportista karjeras beigšanas saņēma valsts stipendiju (1966—1969). Kā profesionāls treneris viņš 1971. gadā veiksmīgi strādāja Pančevas cīņas sporta klubā "Dinamo", kur izglītoja vairākus jaunos cīkstoņus un olimpiskās cerības. Viņš arī neklātienē studēja Zagrebas Fiziskās izglītības fakultātē un 1972. gadā veiksmīgi pabeidza studijas. Ar maģistra grādu viņš beidzis minēto fakultāti 1979. gadā. No 1973. līdz 1975. gadam viņš strādāja Novisadā, Fiziskās audzināšanas institūtā kā profesionāls cīņas sporta līdzstrādnieks, bet no 1975. gada līdz aiziešanai pensijā 1989. gadā bija cīņas sporta docents.

Stevans Horvats piedalījās 1960. gada olimpiskajās spēlēs Romā un 1964. gadā Tokijā vieglā svara kategorijā (līdz 70 kg), abās reizēs izcīnot ceturto vietu. 1968. gada olimpiādē Meksikā finālā viņš zaudēja Japānas cīkstonim Munedzi Munemuram, tomēr bija apmierināts ar sudraba medaļu.

Viņš izcīnīja zelta medaļas pasaules čempionātos Helsingborjā (Zviedrijā, 1963) un ASV pilsētā Toledā (1966). Otrais bija Jokohamā 1961. gadā, Toledo 1962. gadā un Tamperē 1965. gadā.

Viņš uzvarēja Vidusjūras spēlēs Beirūtā 1959. gadā un Tunisā 1967. gadā, bija ceturtais Neapolē 1963. gadā. Viņš ieņēma otro vietu pirmsolimpiādes turnīros Tokijā 1963. gadā un Mehiko 1967. gadā. Trīs reizes viņš izcīnīja zelta medaļu Balkānos, 1960. gadā Burgasā, 1961. gada Atēnās un 1962. gada Skopjē, 1959. gadā Bukarestē bija otrais, bet 1958. gadā — Stambulā trešais.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Pasaules godīgas cīņas balva (*World Fair Play Award*), 1966. gads.

Atsauces
--------

1. 1 2  «In Memoriam: Стеван Хорват (1932-2018)» (serbu). Универзитет у Новом Саду, Факултет спорта и физичког васпитања. Skatīts: 2020-04-10.
2. ↑  Starptautiskas Godīgas cīņas komitejas (*International Fair Play Committee*) mājas lapa (angliski)

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**"Klusais okeāns"** ir Edītes un Ingus Baušķenieku albums, kas ierakstīts Ingus Baušķenieka mājas studijā "Pie Lielās Omas" no 1988. gada novembrim līdz 1990. gada februārim un pavairots magnetofona lentēs 1990. gadā, par tā izdošanas datumu tiek uzskatīts 1990. gada 6. februāris. Albums oficiāli nekad nav izdots. Albums remāsterēts 2015. gadā, "Bicycle Systems", Rīgā.[1] Albuma dziesmu tekstus sacerējusi Edīte Baušķeniece, mūziku - Edīte un Ingus Baušķenieki. Dziesma "Trīsi, trīsi, Sikspārnīt..." ir "Dzelteno Pastnieku" albuma "Alise" dziesmas atšķirīga versija. 

Albuma lielākais hits ir Edītes un Ingus kopīgi sacerētā dziesma "Milzīte Ilzīte", kura 1990. gada "Mikrofona aptaujā" ieguva 3. vietu. Šī albuma dziesmas "Milzīte Ilzīte", "Kur tu esi" un "Varbūt" ir iekļautas Ingus labāko dziesmu izlasē *Nezināmais šedevrs 1988-2003* (2004).

1990. gadā Latvijas televīzija izveido pusstundu garu raidījumu "Lidmašīnu parks", kurā Daiga Mazvērsīte intervē Ingu Baušķenieku, tajā iekļauti arī video šī albuma dziesmām "Lidmašīnu parks", "Tu esi tik vājš" un "Tik necilvēcīgs", kā arī "Dzelteno pastnieku" dziesmas "Salauztā kafejnīca" versija.[2]

Edīte - vokāls 

Ingus - vokāls, instrumenti, programmēšana

Dziesmu saraksts
----------------

1. Trīsi, trīsi, sikspārnīt! (Hardijs Lediņš/Lūiss Kerols/Dagnija Dreika/Andris Zeibots) - 03:42
2. Tu esi tik vājš - 05:46
3. Lidmašīnu parks - 2:44
4. Pasaulē ir tik daudz vīriešu un sieviešu - 5:02
5. Kur tu esi - 3:11
6. Milzīte Ilzīte - 04:45
7. Tik necilvēcīgs - 4:33
8. Man mājā ir klusais okeāns - 4:11
9. 19-09-89 - 5:24
10. Varbūt - 3:46

Atsauces
--------

1. ↑  Edīte un Ingus Baušķenieki, "Klusais okeāns".
2. ↑  Lidmašīnu parks - YouTube.
**sportacentrs.com** (sākotnējais nosaukums **eSports.lv**) ir Latvijas sporta ziņu interneta medijs, kas pieder uzņēmumam SIA "4. vara". Portāls darbojas kopš 2002. gada. Tas publicē jaunākos Latvijas un pasaules sporta notikumus, intervijas ar Latvijas sportistiem, podkāstus un raidījumus par sportu. Portālam ir sporta forums viedokļu apmaiņai un lapas mobilā versija. Laikam ejot, Sportacentrs izveidoja arī savu televīzijas kanālu — "Sportacentrs.com TV",  kas 2022. gadā tika apvienots ar *TV4.*

Vēsture
-------

Portāls tika izveidots 2002. gadā ar nosaukumu "eSports.lv". 2005. gada oktobrī portālam tika izveidots forums un izveidota jauna lapas versija. Vietnes dizainu nomainīja 2007. gada augustā un 2009. gada janvārī. 2009. gada septembrī portālam tika pievienota versija krievu valodā, ko vēlāk slēdza.

2022. gada 1. janvārī televīzijas kanāls Sportacentrs.com TV tika apvienots ar televīzijas kanālu TV4, kas arī piederēja uzņēmumam SIA "4. vara".

Attēlu galerija
---------------

* eSports.lv logoeSports.lv logo
* eSports.lv pirmā lapa (02.04.2007.)eSports.lv pirmā lapa (02.04.2007.)
* eSports.lv pirmā lapa (31.08.2007.)eSports.lv pirmā lapa (31.08.2007.)
* sportacentrs.com pirmā lapa (19.09.2009.)sportacentrs.com pirmā lapa (19.09.2009.)
* sportacentrs.com pirmā lapa (21.08.2011.)sportacentrs.com pirmā lapa (21.08.2011.)

Atsauces
--------

1. ↑  Reģistrācijas dati: 2009. gada 19. augusts
2. 1 2 3  sportacentrs.com - Traffic Details from Alexa Archived 2016. gada 6. martā, *Wayback Machine* vietnē. alexa.com, 05.04.2015. (angliski)
3. ↑  «Sportacentrs.com». *Sportacentrs.com* (angļu). Skatīts: 2021-02-26.
4. ↑  «Aicinām pieteikties darbam portāla krievu valodas versijā». sportacentrs.com. 2009.09.06.
5. ↑  'Sportacentrs.com TV' pazūd no televīzijas ekrāniem un apvienojas ar TV4 DELFI Sports, 22.12.2021

Ārējās saites
-------------

* Mājaslapa
**Klusā okeāna *Grand Prix*** bija ikgadēja Formula 1 *Grand Prix* izcīņa. Tā tika rīkota divreiz: 1994. un 1995. gadā, abas reizes sacīkstes norisinājās Okajamas Starptautiskajā trasē netālu no Kobes Japānā. Pirmajā sacīkstē Mihaels Šūmahers izcīnīja vieglu uzvaru, jo galvenais konkurents Airtons Senna izstājās pēc avārijas pirmajā līkumā. 1995. gada sacīkste tika rīkota sezonas beigās sakarā ar zemestrīci Kobes pilsētā gada sākumā. Šūmahers uzvarēja, pateicoties pitstopu stratēģijai, un garantēja savu otro titulu, kļūstot par visu laiku jaunāko divkārtējo čempionu (šo rekordu pārspēja Fernando Alonso 2006. gadā).

Pateicoties Klusā okeāna GP, Japāna ir viena no sešām valstīm (pārējās ir Apvienotā Karaliste, Spānija, Vācija, Itālija un ASV), kas gadā rīkojusi vairākas sacīkstes. Sacīksti beidza rīkot, jo trase atrodas tālu no lielām pilsētām. Neilgi pēc paziņojuma, ka Japānas *Grand Prix* vairs nerīkos Sudzukā, parādījās baumas, ka turpmāk Sudzukā rīkos Klusā okeāna GP, tomēr vēlāk tika ziņots, ka Japānas GP uz maiņām rīkos Fudži un Sudzukas trases.

Uzvarētāji
----------

### Vairākkārtējie uzvarētāji (piloti)

| U. | Pilots | Gadi |
| --- | --- | --- |
| 2 | Valsts karogs: Vācija Mihaels Šūmahers | 1994, 1995 |

### Vairākkārtējie uzvarētāji (komandas)

| U. | Komanda | Gadi |
| --- | --- | --- |
| 2 | Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Benetton | 1994, 1995 |

### Saraksts

Minēti tikai uzvarētāji tajos *Grand Prix*, kas aizvadīti F1 sezonu ietvaros.

| Gads | Pilots | Konstruktors | Vieta | Ziņojums |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1995 | Valsts karogs: Vācija Mihaels Šūmahers | Benetton-Renault | TI trase | Ziņojums |
| 1994 | Valsts karogs: Vācija Mihaels Šūmahers | Benetton-Ford | TI trase | Ziņojums |

Skatīt arī
----------

* F1 Grand Prix saraksts

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Sacīkstes *Formula 1* pasaules čempionātā |
| --- |
|  |
| Pašreizējās (2018) | 
* Austrālija
* Bahreina
* Ķīna
* Azerbaidžāna
* Spānija
* Monako
* Kanāda
* Francija
* Austrija
* Lielbritānija
* Vācija
* Ungārija
* Beļģija
* Itālija
* Singapūra
* Krievija
* Japāna
* ASV
* Meksika
* Brazīlija
* Abū Dabī

 |
|  |
| Nākotnes (atgriežas) | 
* Pagaidām nav zināms

 |
|  |
| Nākotnes (jauna) | 
* Pagaidām nav zināms

 |
|  |
| Pagātnes | 
* Argentīna
* ASV Rietumi
* Dalasa
* Detroita
* Dienvidāfrika
* Eiropa
* Indija
* Indianapolisas 500
* Klusais okeāns
* Koreja
* Lasvegasa
* Luksemburga
* Malaizija

* Maroka
* Nīderlande
* Peskāra
* Portugāle
* Sanmarīno
* Šveice
* Turcija
* Zviedrija

 |

 |
Audi Sport quattro S1
**B grupa** ir autosporta termins, ar kuru tiek apzīmēts 1982. gadā konkretizēts *Gran Turismo* automobiļu nolikums. Šī automobiļu klasifikācija ieguva lielu popularitāti pateicoties pasaules rallija čempionātam, kurā tās automobiļi tika izmantoti no 1982. līdz 1986. gadam. B grupas nolikums veicināja dažu no visjaudīgāko un ātrāko sacīkšu automobiļu izveidi, kādu rallijsports jebkad bija redzējis un tas bieži tiek dēvēts par rallija zelta laikmetu.

Pēc vairākām nopietnām avārijām 1986. gadā šiem tā sauktajiem "B grupas monstriem" tika aizliegts piedalīties pasaules rallija čempionātā.

B grupas automobiļi no 1985. un 1986. gada pasaules rallija čempionātiem
------------------------------------------------------------------------

* Audi Sport quattro S1Audi Sport quattro S1
* Peugeot 205 Turbo 16 E2Peugeot 205 Turbo 16 E2
* Lancia Delta S4Lancia Delta S4
* Ford RS200Ford RS200
* MG metro 6R4MG metro 6R4
* Renault 5 Maxi TurboRenault 5 Maxi Turbo
* Toyota Celica TCTToyota Celica TCT

* Alfa Romeo Alfasud Sprint 6C
* Audi Sport quattro S1
* BMW M1
* Citroën BX 4TC
* Citroën Visa 1000 trases
* Ferrari 288 GTO Evoluzione
* Ford Escort RS1700T
* Ford RS200
* Lada 2105 VFTS
* Lancia Delta S4
* Lancia rallijs 037
* MG metro 6R4
* Mitsubishi Starion 4WD
* Mazda RX-7 4 × 4
* Nissan 240RS
* Opel Ascona 400
* Opel Manta 200
* Opel Manta 400
* Peugeot 205 Turbo 16
* Peugeot 305 V6
* Porsche 911 SC RS
* Porsche 959
* Renault 5 Turbo
* Škoda 130 LR
* Toyota Celica Twin-Cam Turbo

Atsauces
--------

1. ↑  «The corner that killed Group B - BBC Top Gear». *web.archive.org*. 2013-06-07. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-06-07. Skatīts: 2021-10-05.
**Tefta Taško-Koko** (albāņu: *Tefta Tashko-Koço*; dzimusi 1910. gada 2. novembrī, mirusi 1947. gada 22. decembrī) bija albāņu operdziedātāja.

Biogrāfija
----------

19. gadsimtā dziedātājas vecāki pameta Albāniju un aizbrauca dzīvot uz Ēģipti. Kad Teftai bija 11 gadi, pēc tēva nāves ģimene atgriezās dzimtenē un apmetās Korčā. 1927. gadā ģimene atkal aizceļoja, šoreiz uz Monpeljē Francijā. Tur Tefta pabeidza mūzikas skolu. Jau mācoties skolā, viņas pasniedzēji pievērsa uzmanību viņas vokālajam talantam. Neskatoties uz ģimenes grūto finansu stāvokli Tefta no 1932. līdz 1935. gadam mācījās Parīzes konservatorijā. 

Taško-Koko atgriezās Albānijā 1935. gada novembrī un uz reiz uzsāka koncertdarbību, kļūstot par vienu no populārākām Albānijas dziedātājām. Koncerti notika visās lielākajās Albānijas pilsētās un tos pavadīja liela ažiotāža. Daudzos gadījumos koncertu apmeklēt gribētāju bija daudz vairāk nekā koncertzāļu iespējas, dažreiz koncerti notika laukumos, kas nebija gatavi tādam apmeklētāju pieplūdumam.

1930. gados parādījās izpildītājas fonogrammu ieraksti. Dziedātājas repertuārā bija pārstāvētas dažādu Albānijas reģionu dziesmas, pašas populārākās klausītāju vidū bija dziesmas *"Kroi и fshatit tone"*, *"Dola ne penxhere"* un *"Zare trendafile"*. 1937. gadā dziedātāja iepazinās aiz baritonu Kristu Kočo, kurš nesen no ārzemēm bija atgriezies savu senču dzimtenē Albānijā. 1940. gadā Tefta un Kristo apprecējās. 1941. gadā pāris devās uz Milānu, kur savas dziesmas ierakstīja ar profesionālas skaņu ierakstu iekārtas palīdzību. Tur, Itālijā, Tefta dziedāja vairāku itāļu operu iestudējumos, to vidū bija "Traviata" un "Seviljas bārddzinis".

Itālijas turnejas laikā Taftas veselība pasliktinājās, tas sevišķi kļuva pamanāms pēc dēla Eno piedzimšanas. 1944. gadā, pēc Albānijas atbrīvošanas no fašistu okupantiem, dziedātāja atgriezās dzimtenē un vairākas reizes piedalījās Albānijas radio-koncertos. Papildus viņa nodarbojās ar pedagoģisko darbu, Tirānas mākslas skolā organizēja vokālās nodarbības. 

1946. gadā dziedātājas veselība jūtami pasliktinājās, un viņa tika nosūtīta ārstēties uz PSRS, kur viņai diagnosticēja vēzi. Tefta Taško-Koko nomira 1947. gadā 37 gadu vecumā Tirānā.

Atzinība un apbalvojumi
-----------------------

Pēc dziedātājas nāves viņai piešķīra Albānijas Tautas mākslinieces goda nosaukumu. 1973. gadā par viņu uzņemta dokumentāla filma — *Këndon Tefta Tashko Koço* (Dzied Tefta Taško-Koko). Dziedātājas nāves sešdesmitās gadadienas piemiņai Albānijā bija sarīkots koncerts, kurā uzstājās valsts vadošie vokālisti. Teftas Taško-Koko vārdā nosaukta viena no Tirānas ielām.

Atsauces
--------

1. ↑  Albanian urban lyric song in the 1930s, Volumes 1-2 By Eno Koço Page 60-62  (angliski)
2. ↑   Albanian urban lyric song in the 1930s, Volumes 1-2 By Eno Koço Page 53] (angliski)

Literatūra
----------

* Alma Mile, *Teuta Koço, jo thjesht një pinjolle*, Shekulli 28 IX 2007.
* Flori Slatina, *Portrete artistesh*, Tirana 1999.

Ārējās saites
-------------

* «Soprano Tefta Tashko Koço (1910-1947)» (angļu). ENO KOÇO. Skatīts: 2018-04-19.
**Ajdana Hojdžetova** (azerbaidžāņu: *Aydan Höccətova*; dzimusi 1999. gada 6. aprīlī) ir Azerbaidžānas starptautiskā lielmeistare šahā (2018).

Biogrāfija
----------

2007. gadā Batumi kļuvusi par pirmo Eiropas jauniešu šaha čempionāta uzvarētāju U8 vecuma grupā meitenēm. 2009. gadā izcīnījusi bronzas medaļu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā meitenēm. 2011. gadā uzvarējusi Baku pilsētas sieviešu šaha čempionātā. 2014. gadā uzvarējusi Azerbaidžānas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā meitenēm, kā arī izcīnījusi 3. vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā meitenēm.

Pārstāvējusi Azerbaidžānu Pasaules šaha olimpiādē:

* 2016. gadā pie ceturtā galdiņa 42. sieviešu šaha olimpiādē Baku (+4, =0, -4).

Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  WORLD YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2009 (U10G)
2. ↑  Qadinlar arasinda Baki cempionati
3. ↑  16 yasadak qizlar arasinda Azarbaycan birinciliyi
4. ↑  24th EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2014 U16 Girls
5. ↑  42nd Olympiad Baku 2016 Women
6. ↑  2nd quarter Presidential Board Meeting 2018, July 8-11, Bucharest, ROU

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ajalainas** (*Ayalaina*) ir izmirusi bentisku foraminiferu ģints miliolīdu kārtā. Ģinti 1961. gadā aprakstīja amerikāņu mikropaleontologs Džordžs Seigli. Ģeohronoloģiski ajalainas ir atrodamas Kubas augšējā krīta nogulumos no kampanas līdz māstrihtas laikmetam. Ģintī ir tikai viena suga *Ayalaina rutteni* (Palmer, 1934).

Apraksts
--------

Čaula divpusēji izliekta, evolventa, saplacināta no sāniem, centrā var būt nedaudz iespiesta. Malas šauri noapaļotas. Diametrs līdz 2,2 mm. Kameras ir daudzskaitlīgas, skaitā līdz 25 pēdējā vijumā. Tās ir zemas un platas, augšanas procesā strauji paplatinās. Septulas ir stipri izliektas. Kameru iekšpuse sadalīta ar daudzām vertikālām septulām (līdz 60 un pat vairāk beidzamajās kamerās), parasti izlīdzinās no kameras uz kameru. Pie ārējām sieniņām var būt sekundārās septulas, taču tās nesniedzas līdz kameru centrālajai daļai, bet var sasniegt tikai pusi no kameras augstuma. Čaulas sieniņas porcelānveidīgas, plānas un maigas. Centrālo atveri veido daudzskaitlīgas poras, kas izvietotas rindā no atveres pamatnes virzienā prom no centra.

Atsauces
--------

1. ↑  World Foraminifera Database
**Aka Aka** ir Roberta Gobziņa (East Bam) dziesma, kas 1990. gadā Vācijā tika izdota singlā.

Vēsture
-------

Pateicoties NSRD kontaktiem, Gobziņš 1980. gadu beigās iepazīstas ar Rietumberlīnes dīdžeju WestBam. Rietumniekus ieinteresē neparastais veids, kā ekspadomju dīdžejs Gobziņš spēlē diskotēkas, izmantodams magnetofona lentes, un 1990. gadā West Bam ierakstu kompānijā "Low Spirit Recordings" tiek izdots singls "Aka Aka", kurā bez divām dziesmas versijām ir arī vēl viena Rīgā ierakstīta kompozīcija.

Latvijā šī dziesma tika iekļauta skaņuplatē "Mikrofons '90" (1990), gada beigās tā iekļūst "Mikrofona" aptaujas populārāko dziesmu desmitniekā.

1993. gadā dziesma iekļauta Gobziņa pirmajā albumā, kasetes formātā izdotajā "Labākie dzejoļi un dejas".

Citā versijā šī dziesma iekļauta Roberta Lejasmeijera remiksu albumā "Restaurācija" (2008).

Kompozīciju saraksts
--------------------

| # | Nosaukums | Ilgums |
| --- | --- | --- |
| 1. | *Aka Aka (Aka Bass Mix)*   | 5:15 |
| 2. | *Aka Aka (Soviet MC Mix)* (B1) | 5:15 |
| 3. | *Theme From Riga (Riga Sunrise Mix)* (B2) | 4:08 |

Atsauces
--------

1. ↑  «East Bam\* - Aka Aka». *Discogs*.
2. ↑  «Roberts Gobziņš aka EAST BAM – Labākie Dzejoļi Un Dejas (Ar Vārdiem) (1993, Cassette)» – caur www.discogs.com.
3. ↑  «Roberts Lejasmeijers – Restaurācija (2008, Digipak, CD)» – caur www.discogs.com.
**Martins Vesels** (vācu: *Martin Wessels*; dzimis 1969. gada 15. decembrī) ir vācu mūziķis un šaha problēmists.

Strādā Osnabrikas augstskolas Mūzikas institūtā.

Šaha kompozīcija
----------------

Sastāda galvenokārt tiešā mata uzdevumus un ir šaha žurnālā *Die Schwalbe* trīsvilču nodaļas redaktors. Viņš ir FIDE meistars šaha kompozīcijā (2007) un bronzas medaļas ieguvējs 1. pasaules čempionātā (WCCI 1998—2000) trīsvilču grupā.

### Uzdevumu piemēri

**№ 1. Martins Vesels**  
 *S.Brehmer MT*, 1998  
3. godalga**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. De1 ! draud 2. Db1+ (A) Kd5 3. Tc5# (B)
1. ... Kd5 2. Tc5+ (B) Ke4 3. Zd2# (C)
1. ... Df8 2. Zd2+ (C) Kd5 3. Zf6# (D)
1. ... Dxb8 2. Zf6+ (D) Kd3 3. Za5# (E)
1. ... Kd3 2. Za5+ (E) Ke4 3. Dh1# (F)
1. ... bxc4/Lxc4 2. Dh1+ (F) Kd3 3. Db1# (A)
Balto 2. un 3. gājienu cikls (AB-BC-CD-DE-EF-FA).

Atsauces
--------

1. ↑  Īsa biogrāfija vietnē *Chess Composers* (angliski)
2. ↑  FIDE meistari šaha kompozīcijā
3. ↑  1. pasaules čempionāta šaha kompozīcijā rezultāti (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Martina Vesela šaha kompozīcijas vietnē PDB

* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Martīna Mažvīda Lietuvas Nacionālā bibliotēka** (lietuviešu: *Lietuvos nacionalinė Martyno Mažvydo biblioteka*) ir 1919. gadā dibināta nacionālā bibliotēka, kas atrodas Lietuvas galvaspilsētā Viļņā. 2019. gada sākumā krājumā bija vairāk nekā 6,4 miljoni vienību, tostarp 68 inkunābulas. Bibliotēka atrodas pilsētas centrā, Ģedimina prospektā.

Bibliotēka dibināta 1919. gadā Lietuvas tolaiku galvaspilsētā Kauņā kā **Lietuvas Centrālā bibliotēka** (*Lietuvos Centrinis knygynas*). No 1944. gada tās nosaukums bija **Lietuvas PSR Centrālā valsts bibliotēka** (*Lietuvos TSR centrinė valstybinė biblioteka*), bet no 1951. gada — **Lietuvas PSR Valsts republikāniskā bibliotēka**. 1963. gadā tā tika pārcelta uz Lietuvas galvaspilsētu Viļņu speciāli šim nolūkam uzbūvētā ēkā. Ēkas arhitekts ir Čuvašijā dzimušais Viktors Aņikins, kurš darbojies arī Baltkrievijā. 1988. gadā bibliotēka tika nosaukta pirmās lietuviešu grāmatas Martīna Mažvīda katehisma autora vārdā. Mūsdienu nosaukums kopš 1989. gada.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Martīna Mažvīda Lietuvas Nacionālā bibliotēka***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 127733152
* LNB: 000022742
* LCCN: no90023497
* ISNI: 0000 0001 1087 9416
* GND: 5116950-2
* SUDOC: 03336902X
* BNF: cb124241808 (data)
* BIBSYS: 7052221
* NKC: kn20010711241

 |

 |
Pasīvais infrasarkanais kustības sensors pie apgaismojuma ierīces
**Kustības sensors** jeb **kustības detektors** ir ierīce, kas reaģē uz objektu kustību. To visbiežāk izmanto drošības sistēmās, automātiskā apgaismojuma kontrolē, mājokļa kontroles sistēmās, enerģijas taupīšanas un citās sistēmās.

Mikroviļņu kustības sensors
Kustības sensoros var pielietot dažādas tehnoloģijas. Populārākās no tām:

Pasīvais infrasarkanais (PIR)Tas ir jutīgs pret objekta temperatūru vidējā infrasarkanajā viļņu garumā attiecībā pret fona objektiem un telpas temperatūru. Lai noteiktu, vai objekts kustas, tiek izmantota optiskā sistēma, kura fokusē infrasarkano starojumu uz piroelektriķi. Objektam kustoties, starojums fokusējas dažādās vietās, un tiek ģenerēti vairāki elektriskie impulsi. Atkarībā no uzstādītās sensora jutības, izpildelements tiek ieslēgts pēc noteikta impulsu skaita.
MikroviļņuDarbojas pēc Doplera efekta principa. Ierīce nepārtraukti izstaro mikroviļņus. Tie atstarojas no apkārtējiem objektiem un tiek uztverti sensorā. Objekta kustība tiek noteikta pēc viļņu fāzes izmaiņām.
UltraskaņasDarbojas līdzīgi mikroviļņu sensoram, bet izmanto ultraskaņu. Šai sistēmai traucējumus var radīt skaņas viļņu atstarošanās telpas stūros.
Tomogrāfiskās kustības sensorsReaģē uz traucējumiem radioviļņos. Spēj kontrolēt zonu pilnībā, jo darbojas caur sienām un šķēršļiem.
Video kameras programmatūraIzmanto lētu ciparu videokameru un attiecīgu programmatūru.
Dažkārt par kustības sensoriem kļūdaini sauc akselerometrus, kas var noteikt ķermeņa paātrinājumu, bet nereaģē uz vienmērīgu kustību.

  


|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kustības sensori*** |
**Lūna algoritms** (angļu: *Luhn algorithm*, vācu: *Luhn-Algorithmus*) jeb **Lūna formula** (angļu: *Luhn formula*, vācu: *Luhn-Formel*) ir vienkārša kontrolsummas formula, ko izmanto, lai pārbaudītu dažādu identifikācijas numuru korektumu. To izmanto, piemēram, maksājumu karšu numuros un IMEI numuros. To radīja IBM zinātnieks Hanss Peters Lūns un to apraksta ASV patents nr. 2950048[novecojusi saite], pieteikts 1954. gada 6. janvārī, piešķirts 1960. gada 23. augustā.

Algoritms ir neaizsargāts darbs un tiek plaši izmantots arī mūsdienās. Tas nav paredzēts izmantošanai kriptogrāfijā, jo tika izstrādāts, lai aizsargātos pret nejaušām kļūdām, nevis ļaunprātīgiem uzbrukumiem.

Apraksts
--------

Formula pārbauda skaitli pret tajā iekļautu kontrolciparu, kas parasti tiek pievienots galā daļējam konta numuram, tādējādi izveidojot pilnu konta numuru. Konta numuram ir jāiztur sekojoša pārbaude:

1. No labējā cipara, kas ir kontrolcipars, pārvietojoties pa kreisi, dubulto katra otrā cipara vērtību; ja šīs darbības rezultāts ir lielāks par 9 (piemēram, 8 × 2 = 16), saskaita rezultāta skaitļa abus ciparus (piemēram, 16: 1 + 6 = 7, 18: 1 + 8 = 9).
2. Saskaita visus ciparus.
3. Ja šīs summas dalījuma ar 10 atlikums ir 0, skaitlis pēc Lūna formulas ir korekts, pretējā gadījumā - nav korekts.

Pieņemsim, ka mums ir konta numurs "7992739871", kuram galā vajag pievienot kontrolciparu, izveidojot galīgo konta numuru pēc šablona 7992739871x.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Konta numurs | 7 | 9 | 9 | 2 | 7 | 3 | 9 | 8 | 7 | 1 | **x** |  |
| Dubultojam katru otro | 7 | **18** | 9 | **4** | 7 | **6** | 9 | **16** | 7 | **2** | - |
| Skaitļu summa | 7 | **9** | 9 | 4 | 7 | 6 | 9 | **7** | 7 | 2 | =**67** |

Kontrolcipars (x) atbilst dalīšanas ar 10 atlikumam no skaitļu summas, reizinātas ar 9. Tātad, pēc piemēra, 67 × 9 mod 10 = 3, iegūstam galīgo konta numuru "79927398713". Alternatīva metode ir paņemt summas skaitļa (67) labējo ciparu (7) un atņemt to no 10: 10 - 7 = 3.

Implementācijas
---------------

* C implementācija
* PHP implementācija
* *JavaScript* implementācija Archived 2015. gada 26. martā, *Wayback Machine* vietnē.
**Skota** (angļu: *Scott Base*) ir Jaunzēlandes polārstacija Rosa salā Antarktīdas piekrastē. Izvietota Prampointa ragā salas dienvidu galā Hatpointa pussalā 3 km no amerikāņu polārstacijas Makmerdo. Nosaukta par godu izcilajam britu polārpētniekam Robertam Skotam.

Polārstacija uzbūvēta 1956./1957. gadu vasaras sezonā un sākotnēji nebija paredzēta ilgtermiņa lietošanai bet tikai kā Sadraudzības Transantarktiskās ekspedīcijas bāze un Starptautiskā ģeofizikas gada pētījumu atbalsta punkts. Stacija tika izveidota no Jaunzēlandē un Austrālijā izgatavotiem gataviem moduļiem un ar kuģi attransportētas un Rosa salu. Stacija sastāvēja no sešām savstarpēji ar apjumtām ejām savienotām ēkām un diviem atsevišķiem moduļiem ar magnometrisku un seismogrāfisku aparatūru. Stacija oficiāli tika atklāta 1957. gada 20. janvārī.

1976./1977. gadu sezonā tika veikta pirmā plašākā stacijas rekonstrukcija, kad tika nomainīta lielākā daļa stacijas ēku. 2005. gadā tika uzbūvēta 1800 m² apsildāma divstāvu ēka. Stacijā vasaras sezonā vienlaicīgi var uzturēties līdz 85 cilvēku un gada laikā dažādu projektu ietvaros staciju apmeklē līdz pat 375 cilvēkiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Scott Base». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2005. gada 8. martā. Skatīts: 2005. gada 8. martā.
2. ↑  «Scott Base info». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 22. maijā. Skatīts: 2010. gada 19. februārī.

Ārējās saites
-------------

* *Antarctica New Zealand* vietne
* Skotas polārstacijas mājaslapa
* *Antarctic connection* vietne
* Laikapstākļi Skotā Archived 2012. gada 16. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Skotas polārstacijas 50. gadu jubilejas vietne Archived 2014. gada 9. martā, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Skota*** |
**Brāļi Laivinieki** bija Friča Kuģa (1900—1962) un Kārļa Grūbes-Bedriņa (1881—1959) duets. Grupas nosaukums cēlies no Laivinieku ielas Liepājā, kurā dzīvoja abi grupas dalībnieki. Brāļi Laivinieki 20. gadsimta 20. 30. gados uzstājās Rīgā nakts klubos, labdarības pasākumos un patstāvīgos koncertos. Brāļi Laivinieki ierakstījuši vairākas skaņu plates, no kurām dziesma "Pūpēdītis" izdota 300 000 eksemplāru tirāžā.

Kārlis Grūbe-Bedriņš
--------------------

Kārlis Grūbe dzimis 1881. gada 18. jūnijā. Jaunībā darbojies Liepājas Sv. Annas baznīcas draudzes mācītāja Visvalža Sandera dibinātajā *Kristīgo jaunekļu biedrībā*. Strādājis kā policijas sekretārs Liepājas apriņķa pašvaldībā. Organizējis ceļojošu trupu, kuras priekšnesumos uzstājies kā humorists Kārlis Bedriņš. Šādu skatuves vārdu izveidojis no sava vāciskā uzvārda "Grūbe" latviskā tulkojuma (*die Grube* — bedre). 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju un vēlāk pie savas agrākās Liepājas Sv. Annas draudzes prāvesta V. Sandera, Vircburgā. Miris 1959. gada 30. novembrī Vircburgā, Mainavas novietnē.

Fricis Kuģis
------------

Fricis Kuģis dzimis 1900. gada 24. oktobrī, Liepājā. Jaunībā piedalījies Latvijas atbrīvošanas karā. Vēlāk turpinājis karaklausību Liepājā, kur uzstājies ar dziesmām karavīru sarīkojumos. 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. No Vācijas ar kuģi devies uz Austrāliju. Miris Brisbenā 1962. gada 3. novembrī.

Duets "Brāļi Laivinieki"
------------------------

Kārlis Grūbe-Bedriņš un Fricis Kuģis iepazinās Liepājā, kur apmeklēja dziedāšanas un deju skolotājus. Duets "Brāļi Laivinieki" dibināts 1921. gadā. Vēlāk Brāļi Laivinieki pārcēlās uz Rīgu, kur uzstājās restorānā "Alhambra" un citos naktslokālos, arī Rīgas Salamonska cirkā.

Pirmos skaņu ierakstus veica uz *His Master's Voice* gramofona platēm. 1933. gadā Brāļu Laivinieku duets pirmo reizi tika pārraidīts Rīgas radiofonā. No šī brīža līdz 1940. gadam Brāļi Laivinieki regulāri veica skaņu ierakstus *Bellacord* ierakstu studijā.

1940. gadā sākumā Sabiedrisko lietu ministrijas Preses nodaļas cenzori 11 Brāļu Laivinieku *Bellacord* skaņu plates atzina par vulgārām, mazvērtīgām un izņemamām no repertuāra.

1944. gadā abi dueta dalībnieki devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur uzstājās latviešu nometnēs un bija bieži viesi Eslingenē latviešu varietē *Lido*. Pēdējo reizi Brāļu Laivinieku "duets" Friča Kuģa personā uzstājās 1962. gadā Austrālijā Brisbenas latviešu namā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Latvija, Nr. 46 (08.12.1962)
2. 1 2  Latvija, Nr.46 (12.12.1959)
3. ↑  Austrālijas Latvietis, Nr.663 (25.11.1962)
4. ↑  LVVA fonds 3724, apr. 1. lieta 1.
5. ↑  "Latviešu skaņuplašu vēsture", Atis Gunvaldis Bērtiņš. Laikagrāmata : Rīga, 2015.
**Zvidzānu krogs** ir bijušais krogs, kas atrodas Jēkabpils novada Krustpils pagasta Zvidzānos, Rīgas—Daugavpils šosejas (A6) kreisajā pusē.

Zvidzānu krogs piederējis Krustpils pils baroniem Korfiem, kuri šo krogu izīrējuši rentniekam, kas saimniekojis šajā krogā. Zināms pēc tautas skaitīšanas rezultātiem, ka 1897. gadā Zvidzānu krogā saimniekojis Andrejs Rozenbergs. Krogā dzīvojis kopā ar ģimeni (3 cilvēki) un kalponi. Bez kroga vadīšanas, saimnieks nodarbojies arī ar koku pludināšanu. Zvidzānu krogs pildījis kroga funkcijas līdz Pirmajam pasaules karam. Pēc Latvijas neatkarības iegūšanas šajā vietā bijusi saimniecība, bet Latvijas PSR laikā — sēta, kuras īpašnieks ilgus gadus ir bijis Roberts Andersons. Trešā Atmodas gados ēkai vairākas reizes mainījušies īpašnieki. Savulaik ir bijusi iecere šeit izveidot auto remonta darbnīcu un viesu namu, bet plāni nav īstenojušies. Mūsdienās Zvidzānu kroga nama nosaukums ir Ormaņi. Zvidzānu krogs ir vienīgais krogs Krustpils pagastā, kura ēka daļēji ir saglabājusies.[*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------

1. ↑  Ruta Avotiņa. Krustpils pagasts. Rīga, 2012. 269.—270.lpp.
**Mihails Šereševskis** (baltkrievu: *Міхаіл Ізраілевіч Шарашоўскі*; dzimis 1950. gada 21. aprīlis, Minska) ir Baltkrievijas starptautiskais meistars šahā.

Šahista karjera
---------------

Ātri izvirzījies par vienu no vadošajiem Baltkrievijas šahistiem. 1971. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1973. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Daugavpilī kopā ar Alvi Vītoliņu dalījis 1.-2. vietu. Vairākkārt bijis Baltkrievijas šaha čempionāta laureāts un Baltkrievijas izlases dalībnieks PSRS komandu čempionātos. 1980. gadā dalījis 1.-2. vietu tradicionālajā Alekseja Sokoļska memoriālā Minskā. Tomēr vēlākos gados galvenokārt pievērsies šaha trenera darbībai. 1988. gadā Šereševskim piešķirts Baltkrievijas nopelniem bagātā trenera nosaukums. Plaši pazīstamas ir viņa šaha mācību grāmatas: 1988. gadā izdotā «Стратегия эндшпиля» («Galotnes stratēģija») un 1989. gadā izdotā «Контуры эндшпиля» («Galotnes kontūras»). Kopš 1990. gada dzīvo Bulgārijā.

Atsauces
--------

1. ↑  ruchess.ru
2. ↑  Memorial A.Sokolsky - Minsk 2-28.2.1980

Ārējās saites
-------------

* Mihails Šereševskis šahista profils vietnē fide.com
* Mihails Šereševskis šahista profils vietnē chessgames.com
* Mihails Šereševskis šahista profils vietnē 365chess.com
* Mihails Šereševskis šahista profils vietnē chesstempo.com
* Mihails Šereševskis šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
**Tribine.lv** bija jaunumu portāls latviešu valodā, kura saturu vatēja veidot jebkurš lietotājs. Tas bija Latvijā pirmais pilsoniskās žurnālistikas projekts, kur medija saturu veidoja tā lietotāji.[*nepieciešama atsauce*] Portāls ar saukli — „Mazā cilvēku ziņa aģentūra" — uzstādīja ambīciju pēc iespējas pilnīgāk realizēt preses brīvības ideju. Tribīne bija neatkarīgs medijs un tas neaizstāv neviena politiska vai ekonomiska grupējuma intereses.[*nepieciešama atsauce*]

Tribine.lv lietotāji portālā varēja ievietot savus rakstus, foto un video, kā arī komentēt un vērtēt rakstus, foto un video. Reģistrētie tribine.lv lietotāji ar savu rīcību — materiālu, publicēšanu, vērtēšanu un komentēšanu — vāca "karmas punktus", kas norādīja viņa stāvokli tribine.lv. 

Rakstu autoriem, foto un video ievietotājiem bija jāievēro "tautas žurnālista goda kodekss", kas noteica uzvedības un ētikas normas portālā tribine.lv. 

Tribine.lv lietotāji ievietoja oriģinālus rakstus, bildes un video, nevis saites uz citviet internetā ievietotu materiālu, atšķiroties no digg.com un tā kloniem. 

Tribine.lv darbību aizsāka 2007. gada aprīlī.

Šobrīd tribine.lv ir iekļāvies spoki.lv vietnē un kā sākotnēji iecerētais projekts vairs nepastāv.

Ārējās saites
-------------

* Portāls tribine.lv
**Marusja Kļimova**  (krievu: *Маруся Климова*, īstajā vārdā  **Tatjana Kondratoviča**  (krievu: *Татьяна Николаевна Кондратович*); dzimusi 1961. gada 14. janvārī Ļeņingradā) −  krievu rakstniece, tulkotāja. Dzīvo Sanktpēterburgā.
Viena no spilgtākajām nonkonformisma pārstāvēm mūsdienu krievu literatūrā. Beigusi  Sanktpēterburgas Valsts universitāti. Jaunībā bija saistīta ar Ļeņingradas andergraunda kultūru. 1990. gadu sākumā dzīvoja  Parīzē. 
Marusjas Kļimovas darbi publicēti franču, vācu, angļu, igauņu, serbu un itāļu valodās. Krievu valodā tulkojusi  Luī Ferdinanda Selīna, Žana Žanē, Pjēra Gijota,  Žorža Bataja, Monikas Vitigas un citu radikālo franču autoru darbus.
2006.gadā Marusjai Kļimovai piešķīra Francijas Ordeni mākslā un literatūrā (*l'Ordre des Arts et des Lettres*).

Bibliogrāfija
-------------

* Zilgās asinis (1996)
* Mājiņa Boa Kolumbijā (1998)
* Blondās bestijas (2001)
* Jūras stāsti (1999)
* Selīns Krievijā (2000)
* Mans stāsts par krievu literatūru (2004)
* Tikšanās Parīzē (2004)
* Mana literatūras teorija (2009)
* Mākslinieces jaunības portrets (2012)
* Neprātīgā dūmaka (2013)
* Holderlina profils uz angļu dzejnieka kājas (2016)
* Aukstums un atsavināšana (2019)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Marusja Kļimova***.
* Saites: Marusjas Kļimovas mājas lapa (krieviski)
**Klāss Jūhansons** (zviedru: *Claes Johansson*; dzimis 1884. gada 4. novembrī, miris 1949. gada 9. martā) bija zviedru grieķu-romiešu stila cīkstonis, divkārtējais olimpiskais čempions.

Biogrāfija
----------

1912. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Stokholmā Klāss Jūhansons cīnījās vidējā svara kategorijā (līdz 75 kg), kurā par medaļām sacentās 38 cīkstoņi. Turnīrs notika pēc divu mīnusu sistēmas, tas ir, pēc diviem zaudējumiem cīkstonis no turnīra izstājās. Pirmajās četrās kārtās Klāsam Jūhansonam problēmu nebija. Piektajā kārtā, kopā ar slaveno Somijas cīkstoni Alpo Asikainenu, viņš tika diskvalificēts par pasīvo cīņu. Abiem šis bija pirmais zaudējums turnīrā. Finālā Klāsam Jūhansonam vajadzēja cīnīties ar Krievijas Impērijas pārstāvi igauni Martinu Kleinu, bet Kleins, kurš jutās pilnībā izsmelts pēc 11 stundu ilgās iepriekšējās dienas cīņas ar Asikainenu, no cīņas atteicās. Līdz ar to Zviedrijas cīkstonis kļuva par olimpisko čempionu.

Nākamajās olimpiskajās spēlēs 1920. gadā Antverpenē Jūhansons sacentās pussmagā svara kategorijā (līdz 82,5 kg). Viņš uzvarēja visās cīņās un otro reizi pēc kārtas ieguva zelta medaļu.

1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē Jūhansons cīnījās smagā svara kategorijā (virs 82 kg). Viņš uzvarēja pirmo cīņu, otrā zaudēja un no turnīra izstājās.

Atsauces
--------

1. ↑  «Claes Johanson» (angļu). sports-reference.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-04-23. Skatīts: 2019-02-18. Archived 2020-04-17 *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Klāss Jūhansons***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Mihails Tihonravovs** (*Михаил Клавдиевич Тихонравов*; dzimis 1900. gada 29. jūlijā, miris 1974. gada 4. martā) bija padomju raķešu un kosmisko aparātu konstruktors.

Mihails Tihonravovs dzimis Vladimirā, Krievijā, jurista un skolotājas ģimenē. 1918. gadā ģimene pārcēlās uz Pereslavļu.

Pēc Žukovska kara aviācijas akadēmijas pabeigšanas 1925. gadā viņš strādāja vairākos lidmašīnu būves uzņēmumos. 1932. gadā viņš kļuva par raķešbūves biedrības GIRD nodaļas vadītāju. Grupa izveidoja pirmo padomju šķidrās degvielas raķešdzinēju.

Tihonravovs piedalījās pirmās starpkontinentālās ballistiskās raķetes R-7 konstruēšanā.
Viņš deva lielu ieguldījumu ZMP Sputņik-3, kosmosa kuģa Vostok un pirmo starpplanētu zonžu izveidē.

Paralēli konstruktora darbam viņš strādāja par pasniedzēju Maskavas aviācijas institūtā, kopš 1962. gada — profesors.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mihails Tihonravovs***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Mark Wade. Encyclopedia Astronautica
* www.russianspaceweb.com
* Переславль-Залесский музей-заповедник
* ЦНИИ РТК — Энциклопедия космонавтики

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 28556208
* LCCN: n86095620
* ISNI: 0000 0000 2861 8102

 |

 |