recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Maksims Golubovskis** (dzimis 2003. gadā) ir Latvijas šahists (FIDE meistars šahā; 2020) un bokseris.

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējais Latvijas jauniešu šaha čempionātu dalībnieks, kuros labāko rezultātu sasniedzis 2015. gadā U12 vecuma grupā, kad ierindojies 4. vietā. 2018. gadā piedalījies Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā.

2019. gadā Latvijas komandu šaha čempionātā bijis komandas *Maxon&Co* kapteinis un kopā ar komandu izcīnījis 3. vietu kopvērtējumā.

2020. gadā debitējis Latvijas šaha čempionātā un izcīnījis augsto 6. vietu. Pēc šī panākuma kļuvis par 30. FIDE meistaru (FM) Latvijā.

2022. gada maijā izcīnījis 2. vietu Latvijas šaha čempionātā. 2022. gada jūlijā uzvarējis Latvijas čempionātā šaha ātrspēlē.

Pārstāvējis Latvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2022. gadā;
* Pasaules tiešsaites šaha olimpiādē piedalījies 2021. gadā;
* Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā piedalījies 2018. gadā.

Pazīstams arī kā bokseris, bijis trīskārtējs Latvijas jauniešu čempions boksā, divreiz piedalījos Eiropas junioru čempionātā. 2019. gadā kļuvis par Pasaules amatieru čempionu šahboksā (sporta veids, kas sastāv no divām disciplīnām — šaha un boksa).

2021. gadā Viļņā ierindojies 5. vietā starptautiskā boksa turnīrā *XVI International Danas Pozianas Youth Boxing tournament*, kā arī Polijā piedalījies Pasaules junioru boksa čempionatā svara kategorijā līdz 60 kilogramiem, kurā cietis zaudējumu pirmajā kārtā.

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 2020. gads — 6. vieta.
* 2022. gads — 2. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Šaha Federācija
2. ↑  Latvian Team Chess Championship Higher League 2019
3. ↑  Latvijas 2020. gada čempionāts šahā vīriešiem
4. ↑  Maksims Golubovskis kļuvis par 30. FIDE meistaru Latvijā
5. ↑  Latvijas 2022. gada vīriešu čempionāts
6. ↑  Latvijas 2022. gada čempionāts blicā Mežezers 03.07.
7. ↑  44th Chess Olympiad 2022 Open
8. ↑  2021 FIDE Online Olympiad Top Division Pool C
9. ↑  WORLD YOUTH UNDER-16 CHESS OLYMPIAD-2018
10. ↑  Daugavpilī noskaidroti Latvijas čempioni boksā dažādās vecuma grupās
11. ↑  Ar boksa cimdiem un šaha dēlīti
12. ↑  Petrovskis un Golubovskis kļuvuši par pasaules amatieru čempioniem šahboksā
13. ↑  Latvijas izlases bokseriem trīs Zelta un Sudraba medaļas!
14. ↑  Bokseris Golubovskis cieš neveiksmi junioru PČ pirmajā cīņā

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Okinotori** (japāņu: 沖ノ鳥島, *Okinotori-shima* — ‘tālā putnu sala’) ir koraļļu atols Klusā okeāna ziemeļrietumos. Pieder Japānai un administratīvi ietilpst Tokijas prefektūrā. Atolā jūras erozijas rezultātā nav saglabājušās dabiskās salas; bijušo klinšu vietā uzbūvētas trīs mākslīgas dzelzsbetona salas 60 m diametrā un uz pāļiem būvēts meteostacijas komplekss. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, ir tikai meteostacijas apkalpojošais personāls.

Iespējams, pirmais atolu 1543. gadā ieraudzīja spāņu jūrasbraucējs Bernardo de la Torre. 1565. gadā rifu apmeklēja cits spānis — Migels Lopess de Legaspi, un nosauca to par **Paresevelu** (spāņu: *Parece Vela* — ‘izskatās pēc buras’). 1789. gadā atolu apmeklēja britu kuģis *Iphigenia* un nosauca to par **Duglasa rifu** *(Douglas Reef)*. 1931. gadā, pārliecinājusies, ka citas valstis nepretendē uz šo rifu, Japāna pasludināja to par savu teritoriju. No 1939. līdz 1941. gadam tika sagatavoti pamati bākai un meteostacijai, bet darbus pārtrauca Otrais pasaules karš.

Pēc kara, saskaņā ar Sanfrancisko līgumu, atols nonāca amerikāņu kontrolē un tikai 1968. gadā tika atgriezts Japānas jurisdikcijā. No 1987. līdz 1993. gadam atolā tika izbūvēti tērauda viļņlauži un dzelzsbetona konstrukcijas, kam vajadzēja novērst atola turpmāku erodēšanos.

Atsauces
--------

1. ↑  Yukie Yoshikawa. 2005. "Okinotorishima: Just the Tip of the Iceberg Archived 2007. gada 28. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.". *Harvard Asian Quarterly*, Vol. 9, No. 4.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 257870985
* NDL: 00630850

 |

 |
Ģeostacionārā orbīta
**Ģeostacionārā orbīta** jeb **GEO** (no angļu: ***GE**ostationary **O**rbit*) ir ģeosinhronā orbīta, kurā ievadītais Zemes mākslīgais pavadonis kustas ar leņķisko ātrumu, kas vienāds ar Zemes rotācijas leņķisko ātrumu, un nemaina stāvokli attiecībā pret Zemes virsmu. Ģeostacionārā orbīta ir riņķveidīga un atrodas Zemes ekvatora plaknē aptuveni 35 786 kilometru augstumā.

Ar šīs orbītas specifisko īpašību, ka pavadonis visu laiku atrodas vienā punktā, skatoties no zemes, ir saistīts tas, ka ģeostacionārajā orbītā visbiežāk tiek izvietoti sakaru pavadoņi, meteoroloģiskie pavadoņi.

Orbītas augstuma aprēķināšana
-----------------------------

Saskaņā ar šādas orbītas mērķi, pavadonim jāgriežas sinhroni ar Zemi, t. i. jāizdara viens pilns apgrieziens ap Zemes centru diennaktī. Viens apgrieziens atbilst leņķim 2 \pi. Diennakts ilgst 23 stundas 56 minūtes un 04,1 sekundes (= 86 164,1 s). No tā izriet šāds leņķiskais ātrums:

 \omega = \frac {2\pi} {diennakts} = \frac {2\pi} {86164,1} ~ s^{-1}
Šādam leņķiskajam ātrumam atbilst šāds centrtieces paātrinājums:

a\_{\mathrm{ct}}=\omega^2 r
Vienīgais spēks, kas iedarbojas uz pavadoni ar izslēgtu dzinēju, ir gravitācijas spēks, galvenokārt no Zemes. Tāpēc centrtieces paātrinājums ir tieši šī spēka izraisīts paātrinājums:

a\_{\mathrm{ct}} = \frac {F\_{\mathrm{gr}}} {m} = \frac {GMm} {r^2m} = \frac {GM} {r^2}   (kur m ir pavadoņa masa, M ir Zemes masa, bet G ir Gravitācijas konstante).
Novienādojot divas iepriekšējās paātrinājuma izteiksmes:

\omega^2 r = \frac {GM} {r^2}
Izdalot r:

r = \sqrt[3]{\frac{G M}{\omega^2}}
Mūsdienu zinātnei reizinājuma GM skaitliska vērtība ir zināma ar daudz lielāku precizitāti, nekā katrs no reizinātājiem G un M atsevišķi. Reizinājumu GM sauc par ģeocentrisko gravitācijas konstanti un tās vērtība ir 398600,4418 \pm 0,0008 \cdot 10 ^{9} ~ m ^{3} s^{-2} .

r = \sqrt[3]{\frac{398600,4418 \cdot 10^{9} \cdot 86164,1^2}{(2\pi)^2}} = 4,2164 \cdot 10^{7} ~ m = 42 164 ~ km
Lai uzzinātu orbītas augstumu, t. i. attālumu no Zemes virsmas, no orbītas rādiusa ir jāatņem Zemes ekvatoriālais rādiuss:

h = r - R\_{\mathrm{Zeme}} = 42 164 - 6378 = 35 786 ~ km

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ģeostacionārā orbīta***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Kaltenes kalvas** ir aizsargājams ģeoloģiskais un ģeomorfoloģiskais dabas piemineklis Talsu novadā pie Kaltenes. Iekļauts pieminekļu sarakstā 1962. gadā 85,7 ha platībā ar nosaukumu «Velna kalva». Dabas piemineklis ietver laukakmeņu sakopojumus un vaļņveida krāvumus bijušā Baltijas ledus ezera abrāzijas līdzenumā. Teritorijā ir vairāki līdz 1 km gari, 10—100 m plati un līdz 6 m augsti vaļņi. Akmeņu krāvumos tie uzguļ cits citam un telpu starp tiem aizpilda oļi, grants, smilts, bet dažreiz šī telpa ir tukša. Nogāzes asimetriskas ar lēzeno pusi pret jūru. Laukakmeņu sakopojumu veidošanās notikusi, kad, ledus mēlei atkāpjoties, tās malas joslu sāka apskalot Baltijas ledus ezera ūdeņi.

Kaltenes kalvas ietilpst Latvijas Valsts mežu apsaimniekotajā teritorijā. Dabas piemineklī gar vienu no akmeņu krāvumiem ierīkota dabas taka.

Atsauces
--------

1. ↑  «Velna kalva». *Latvijas daba*. 6. sējums. Rīga : Preses nams. 1998. 53. lpp.
2. ↑  «Kaltenes kalvas. Teritorijas apsaimniekošanas plāns». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 27. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 15. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kaltenes kalvas***.
* Kaltenes Velna kalvas
**Jānis Vilerts** (1943. gada 1. oktobris Alšvangas pagasts — 2001. gada 11. janvāris Kuldīga) bija Latvijas šahists un treneris.

Biogrāfija
----------

1949. gada marta deportācijās kopā ar ģimeni izvests uz Omskas apgabalu, kurā atradies līdz 1956. gada februārim. Pēc atbrīvošanas ģimene atgriezusies Latvijā.

1961. gadā uzvarējis Kazdangas šaha turnīrā un Kuldīgas komandas sastāvā debitējis Latvijas komandu šaha čempionātā. 1971. gadā beidzis Daugavpils Pedagoģisko institūtu un uzvarējis Daugavpils pilsētas šaha čempionātā. Tajā pašā gadā Kuldīgas rajona komandas sastāvā uzvarējis sporta biedrības "Vārpa" komandu čempionātā.

1970. un 1980. gados bijis vadošais Kuldīgas šahists, daudzkārtējais Kuldīgas šaha čempionātu uzvarētājs. 1974. gadā piedalījies Latvijas šaha čempionāta finālā. Vēlākajos gados trenera darbs liedzis regulāri piedalīties šaha turnīros, taču Vilerts sekmīgi pārstāvējis Kuldīgas komandu Latvijas komandu šaha čempionātos, kur bijis nopietns pretinieks vadošajiem Latvijas šahistiem. Šajā turnīrā 1977. gadā kopā ar Inesi Budovski uzvarējis, bet 1981. gadā kopā ar Igoru Ždanovu dalījis 3.-4. vietu pie 1. galdiņa. 1983. gadā Latvijas komandu šaha čempionātā savstarpējā partijā uzvarējis Alvi Vītoliņu.

Devis lielu ieguldījumu Kuldīgas rajona sporta skolas šaha nodaļas attīstībā un šaha popularizēšanā Kuldīgā. Viņa vadībā Kuldīgas jaunie šahisti kļuvuši par dažādu Latvijas šaha sacensību laureātiem, kā arī par pastāvīgiem Latvijas skolēnu, jauniešu un junioru šaha izlašu dalībniekiem. Trenera Vilerta audzēkņu vidū ir arī Latvijas sabiedriskajā dzīvē labi pazīstamie Dana Reizniece-Ozola un Aivis Ronis. Par savu veikumu saņēmis Kuldīgas novada "Goda balvu". Atzīmējot Jāņa Vilerta nopelnus, katru gadu Kuldīgā tiek rīkoti viņa vārdā nosauktie piemiņas turnīri.

Jāņa Vilerta māsas ir kļuvušas par Latvijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētājām: 1966. gadā uzvarēja Benita Vēja, bet 1973. gadā 1.-2. vietu dalīja Tamāra Vilerte, kura pēc uzvaras 2008. gada Pasaules senioru čempionātā sievietēm saņēma starptautiskā lielmeistares nosaukumu.

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 1974. gads — 10.-11. vieta.
* 1990. gads — 64.-88. vieta.
* 1991. gads — 28.-40. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  Nekropole: Jānis Vilerts[novecojusi saite]
2. ↑  «1949. gada 25. martā aizvestie - suitunovads.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 5. Augustsss. Skatīts: 2017. gada 27. Februāris.
3. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 3, 1971
4. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 7, 1971
5. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 10, 1978
6. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 6, 1982
7. ↑  Žurnāls "Šahs" Nr. 6, 1983
8. ↑  «Šahs Kuldīga sports». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 10. janvārī. Skatīts: 2017. gada 27. februārī.
9. ↑  Goda balva, Kuldīgas novads, Kuldīga novada Dome[novecojusi saite]

Literatūra
----------

* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.
**Tumes jauktais koris** tika dibināts 1995. gada rudenī un īsā laikā sevi pieteica kā spilgtu un atraktīvu kolektīvu Tukuma novadā. Pirmos 15 gadus kora mākslinieciskais vadītājs bija Andris Pundurs. Kopš 2010. gada kora mākslinieciskais vadītājs ir Rūdolfs Bacāns, diriģente Sanita Apine un vokālā pedagoģe Ritma Zāģere. Kopš 2022. gada kora mākslinieciskā vadītāja ir Marta Staķe. Īpaši jāatzīmē Tumes jauktā kora sadarbība ar latviešu komponistiem — Annu Ķirsi, Jēkabu Nīmani, Jēkabu Jančevski un Paulu Dambi. Aizvadītajos gados koris vairākkārt piedalījies "Žaņa Katlapa" balvas pasniegšanas ceremonijās, kā arī citos novada rīkotajos pasākumos. 2020. gada rudenī Tumes jauktais koris un fotogrāfs Valdis Ošiņš izveidoja koncertizstādi "Meklētāji", ar kuru tika atzīmēta kora 25 gadu jubileja.

Atsauces
--------

1. ↑  «Tumes jauktais koris». *kulturasdati.lv*. Skatīts: 2021-03-03.
2. ↑  «Anna Kirse (Composer)». *SoundCloud* (angļu). Skatīts: 2021-02-24.
3. ↑  «Pauls Dambis». *garamantas.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-02-24.
4. ↑  «Žaņa Katlapa balva». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-02-24.
5. ↑  «Tiek pasniegta Žaņa Katlapa balva» (lv-lv). Skatīts: 2021-02-24.[novecojusi saite]
6. ↑  «Žaņa Katlapa balva / Diena». *www.diena.lv*. Skatīts: 2021-02-24.
7. ↑  «DigitalGuru» (angļu). Skatīts: 2021-02-24.
8. ↑  «Tumes kora 25. dzimšanas diena – pagaidām video». *NTZ* (lv-LV). 2020-10-23. Skatīts: 2021-02-24.
9. ↑  Valdis Ošiņš. «Meklētāji». *Ik Dienas Foto Grāmata* (lv-LV), 2020-10-31. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-03-01. Skatīts: 2021-02-24.

Ārējās saites
-------------

* Tumes jauktais koris (mājas lapa)
*
**Krasimirs Gandevs** (bulgāru: *Красимир Гандев*; dzimis 1946. gada 21. martā) ir bulgāru šaha problēmists.

Dzīves gājums
-------------

Gandevs dzimis 1946. gada 21. martā Stara Zagora. Viņa vecāki pārcēlās tur dzīvot pēc Sofijas bombardēšanas 1944. gada 10. janvārī. Pēc divpadsmit gadiem viņi atgriezās galvaspilsētā. 1965.gadā Gandevs absolvēja elitāru tehnisko skolu Sofijā ​​un 1974.gadā pabeidza ekonomikas augstskolu. Daudzus gadus viņš strādāja par finanšu inspektoru, ekspertu, vecāko ekspertu, vecāko finanšu inspektoru, nodaļas vadītāju un revidentu Bulgārijas Nacionālajā bankā.

Šaha kompozīcija
----------------

Spēlēt šahu viņu iemācīja tēvs, kad viņam bija tikai trīsarpus gadi, bet vēlāk, kad viņš bija 15 gadus vecs, arī bridžu, kurā viņš sasniedza ļoti augstu līmeni.

Šaha kompozīcijā Gandevs pirmos soļus spēra 1966. gadā, kad Sofijā viņš satikās ar bulgāru problēmistu Petko Petkovu, un šī aktīva sadarbība un kontakti, kurus viņš uzturēja ar citiem slavenajiem bulgāru problēmistiem un arī ārzemju žurnālu redaktoriem, sekmēja viņa ātro izaugsmi šajā mākslā. Viņa sastādītiem uzdevumiem bija panākumi, tos labprāt publicēja Rietumvācijas žurnāli, piemēram, *"Schach Echo"*, *"Feenschach"* un *"Die Schwalbe"*. 

Viņa problēmista stilam raksturīga ir ideju oriģinalitāti un perfektu forma. Viņam patīk, izmantot pasaku šaha variantu "Circe" un viņa mīļākā tēma ir *"Allumwandlung"*.

1988. gadā viņam tika piešķīrts starptautiskā meistara tituls. FIDE albumos publicēti daudzi viņa uzdevumi un albumos iegūto punktu skaits tuvojas lielmeistara normai — 59,33.

### Piemērs

**Krasimirs Gandevs**  
 *Шахматна мисъл*, 1980  
1. godalga**Palīgmats 3 gājienos**  
4 risinājumi
**Uzdevuma risinājums:**

1. f1Z Kg2 2. Zxd2 Tb1 3. Zc4 Tb5#
1. f1T Kg2 2. Tc1 Th1 3. Zc4 Th5#
1. f1D Ze6 2. Da1 Tc1 3. De5 Zc7#
1. f1L Zc6 2. Lh3 Tc1 3. Le6 e4#
Uzdevumam ir varianti ar visām četrām iespējamām bandinieka pārvēršanām (tēma *Allumwandlung*).

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «IM Krassimir Gandev» (angļu). KoBulChess.com. Skatīts: 2018-03-26.
2. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 26. martā.
3. ↑  «Album points» (angļu). WFCC. Skatīts: 2018-03-26.

Ārējās saites
-------------

* Krasimira Gandeva šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* Krasimira Gandeva profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
**Hondas sporta balva** (angļu: *Honda Sports Award*) ir ikgadēja balva Amerikas Savienotajās Valstīs, ko piešķir labākajai koledžas sportistei katrā no divpadsmit sporta veidiem. Katrā sporta veidā uz balvu tiek izvirzītas četras nominantes. Savukārt, uzvarētājas — divpadsmit Honda sporta balvas ieguvējas automātiski pretendē uz Hondas-Broderika kausu, kas tiek pasniegts koledžu labākai gada sportistei. Trīs citas katra veida sportistes tiek godinātas kā Gada otrā sportiste, Gada trešā sportiste un Iedvesmas balvas ieguvēja.

Balvas vēsture
--------------

Balvas tika izveidotas 1976. gadā, kad Ontārio štata pilsētas Fērgusas apģērbu veikala īpašnieks Toms Broderiks, nolēma sadarboties ar UCLA vecāko sieviešu administratori Džūdiju Holandu un sporta žurnālistu, mārketinga speciālistu un mediju konsultantu Irvu Grosmanu, lai izveidotu balvas, ar ko apbalvot ASV koledžu labākās sportistes.

Pirmās balvas tika pasniegtas 1977. gadā labākajām sportistēm, sākotnēji desmit sporta veidos, bet vēlāk paplašināja līdz 12 sporta veidiem:

* Basketbolā
* Distanču slēpošanā
* Lauka hokejā
* Golfā
* Vingrošanā
* Softbolā
* Peldēšanā un daiļlēkšanā
* Tenisā
* Vieglatlētikā
* Volejbolā
* Futbolā (pievienots 1990. gadā)
* Lakrosā (pievienots 2001. gadā)

Skatīt arī
----------

* Hondas-Broderika kauss

Atsauces
--------

1. ↑  Ernestine G. Miller. *Making her mark : firsts and milestones in women's sports*. Chicago : Contemporary Books, 2002. 395. lpp. ISBN 0-07-139053-7. OCLC 49225770.
2. ↑  aassimon. «AIAW greats to be honored at halftime of championship game». *NCAA.org*, 2013-04-05. Skatīts: 2020. gada 25. marts.
3. ↑  «'Bitten' bouncer sues Pacman». *nydailynews.com*. Skatīts: 2020-03-25.
4. ↑  «The History of the Collegiate Women Sports Awards (CWSA)». *CWSA*. Skatīts: 2020. gada 25. marts.

Ārējās saites
-------------

* Honda Award oficiālā mājaslapa.
**Ežens Emanuels Violē le Diks** (franču: *Eugène Emmanuel Viollet-le-Duc*; dzimis 1814. gada 27. janvārī, miris 1879. gada 17. septembrī) bija franču arhitekts un arhitektūras teorētiķis. Pazīstams kā Parīzes Dievmātes katedrāles un Karkasonas viduslaiku pilsētas restaurācijas autors. Restaurācijas gaitā celtnes tika ne tikai atjaunotas, bet arī papildinātas ar jauniem elementiem.

Dzimis Parīzē, ierēdņa ģimenē. Apzināti atteicās teorētiski mācīties arhitektūru, tā vietā praktizējās pie arhitektiem. Pēc ceļojuma uz Itāliju 1836.-1837. gadā pieņēma Prospēra Merimē (tolaik vēstures pieminekļu valsts inspektora) piedāvājumu restaurēt romānikas abatiju Vezlē. Pēc tam Violē le Diks veica restaurācijas darbus daudziem objektiem četrdesmit gadu garumā. No 1853. gada - Francijas baznīcu celtņu ģenerālais inspektors. Projektējis arī jaunas baznīcas. Darbi arī militārajā teorijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ežēns Violē le Diks***.
* Violē le Diks *archinform* (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 95213556
* LNB: 000052848
* LCCN: n50058877
* ISNI: 0000 0001 2144 192X
* GND: 118804715
* SELIBR: 200368
* SUDOC: 027187713
* BNF: cb119285028 (data)
* BIBSYS: 90332119
* ULAN: 500017148
* HDS: 019962
* NLA: 36199965
* NDL: 00459789
* NKC: mzk2005266468
* Léonore identifikators LH//2728/54 nav derīgs.
* SBN identifikators CFIV016911 nav derīgs.
* BNE: XX1071023
* CiNii: DA01779529
* KulturNav: id

 |

 |
**Serafino Dibuā** (itāļu: *Serafino Dubois*; 1817. gada 10. oktobris Roma — 1899. gada 15. janvāris) bija Itālijas šahists.

Biogrāfija
----------

19. gadsimta vidū bijis viens no Itālijas vadošajiem šahistiem. 1846. gadā nospēlējis divus mačus ar Anglijas šahistu Marmadjūku Vaivilu. Pirmajā, kurā abiem spēlētājiem bijis vienāds figūru skaits, uzvarējis ar 55:26, bet otrajā, kurā Dibuā devis priekšā savam pretiniekam bandinieku un gājienu, minimāli zaudējis ar 30:39. 1855. gadā uzvarējis mačā franču šaha meistaru Žilu Arnu de Rivjēru ar 23½:9½ (+22, -8, =3). 1862. gadā piedalījies Londonas starptautiskajā šaha turnīrā, kurā palicis 5. vietā. Tajā pašā gadā zaudējis maču nākamajam Pasaules šaha čempionam Vilhelmam Steinicam ar 3½:5½.

Bijis viens no Itālijas šaha skolas tradīciju turpinātājiem. No 1868. līdz 1873. gadam izdevis šaha atklātņu teorijai veltītu grāmatu trijos sējumos: "Šaha spēles sākums pēc divām galvenajām sistēmām, itāļu un franču" (itāļu: *Le principali apertura del gioco degli scacchi secondo i due diversi sistemi, italiano e francese*).
1859. gadā izveidojis Itālijas šaha žurnālu *La Rivista degli Scacchi*, bet 1898. gadā bijis viens no Itālijas šaha savienības izveides iniciatoriem.

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 118. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  Steinitz - Dubois (1862)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Bez spoguļattēla un rotācijas simertrijas, pastāv 108 septamino.
**Septamino** jeb **7-mino** ir polimino, kurš sastāv no septiņiem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv 108 unikāli septamino. Saskaitot visas iespējamās pozīcijas iegūst 760 septamino pozīcijas.

Simetrija
---------

Attēlā parādīti visi 108 iespējamie sekstamino, kas iekrāsoti atbilstoši to simetrijām:

* 84 pelēkajiem septamino nepiemīt simetrijas.
* 9 sarkanajiem septamino piemīt spoguļattēla simetrija.
* 7 zaļajiem septamino piemīt 45 grādu simetrijas ass.
* 4 zilajiem septamino piemīt rotācijas simetrija pie 180 grādiem.
* 3 vijolētajiem septamino piemīt spoguļattēla simetrija un rotācijas simetrija pie 180 grādiem.
* 1 oranžajam septamino piemīt divas 45 grādu simetrijas asis.

Telpas un laukuma pārklāšana
----------------------------

No 108 unikālajiem septamino, 101 atbilst Konveja kritērijam un 3 no atlikušajiem var savā starpā izveidot bez caurumiem un savienojamu visapkārt figūru, piepildot kritēriju. Līdz ar to, tikai 4 no septamīno nespēj aizpildīt plakni.

 Visi septamino, kuri nespēja aizpildīt plakni, tostarp septamino ar caurumu.
Pilnā kopa ar septamino sastāv no 108 unikāliem septamino, aizņemot 756 lauciņus. Šī kopa nespēja aizklāt taisnstūri ar 756 lauciņiem. Pierādījums ir primitīvs, jo viens septamino izveido caurumu sevī. Ir arī neiespējami aizpildīt 757 lauciņu taisnstūri ar vienu caurumu, jo 757 ir pirmskaitlis(nevar izveidot taisnstūri, kas nav 1\*757). Turpretīm kopa ar 107 unikāliem septamino, izņemot ārā septamino ar caurumu, var aizklāt 7\*107 taisnstūri(749 rūtiņas).
**Hidrohlortiazīds** ir diurētiska (urīndzenoša) viela no tiazīdu grupas.

Hidrohlortiazīda tirdznieciskie sinonīmi: *Dichlothiazidum*, *Dichlotride*, *Dichydran*, *Dihydrochlorthiazid*, *Disalunil*, *Esidrex*, *Esidrix*, *Hidrosaluretil*, *Hydrex*, *Hydril*, *Hydro-Diuril*, *Hydro-Saluric*, *Hydrothide*, *Hypothiazide*, *Nefrix*, *Novodiurex*, *Oretic*, *Panurin*, *Unazid*, *Urodiazin*, *Vedidrex*.

Ķīmiskās īpašības
-----------------

Hidrohlortiazīds ir balts vai dzeltenīgi balts kristālisks pulveris. Ļoti vāji šķīstošs ūdenī, vāji šķīstošs etilspirtā, labi šķīstošs stipri sārmainos šķīdumos.

Pēc ķīmiskās uzbūves pieder benzotiadiazepīnu atvasinājumu grupai, kura C(7) pozīcijā satur sulfonamīdu grupu. Šīs grupas esamība padara hidrohlortiazīdu radniecisku diakarbam.

Darbības mehānisms
------------------

Hidrohlortiazīda diurētiskā darbība pamatojas uz nātrija un hlora jonu reabsorbcijas samazināšanas nieru līkumoto kanāliņu proksimālajā daļā, daļēji arī distālajā daļā. Kālija un bikarbonātu reabsorbcija arī tiek pavājināta, taču mazāk. Sakarā ar nozīmīgu nātrijurēzes paaugstināšanos ar vienlaicīgu hlorīdu pastiprinātu izdali hidrohlortiazīdu uzskata par aktīvo salurētisko vielu. Nātrijs un hlors izdalās no organisma vienādos daudzumos.

Preparāts dod urīndzenošu efektu kā pie alkalozes, tā arī pie acidozes. Ilgstoši lietojot, preparāta iedarbība nekļūst vājāka.

Bezcukura diabēta gadījumos hidrohlortiazīds, kā arī citi benzotidiazepīnu grupas diurētiķi, rada "paradoksālu" efektu, mazinot poliūriju (pārmērīgu urīna izdali). Novēro arī slāpju sajūtas mazināšanos. Ievērojami samazinās palielināts asins plazmas osmotiskais spiediens, kas pavada šo slimību. Šīs darbības mehānisms nav skaidrs.

Pielietošana medicīnā
---------------------

Kā diurētisku preparātu nozīmē pie lielā un mazā asinsrites loka sastrēguma, saistīta ar sirds-asinsvadu nepietiekamību; aknu cirozes ar portālo hipertensiju; nefozes un nefrīta (izņemot smagas progresējošas formas ar kamoliņu filtrācijas mazināšanos); grūtnieču toksikozes (nefropātija, tūskas, eklampsija); premenstruālos stāvokļos, ko pavada sastrēguma parādības.

Hidrohlortiazīds neļauj aizkavēties nātrijam un ūdenim organismā kortikosteroīdu lietošanas gadījumos, tāpēc to izmanto pie tūskas, kas parādās no virsnieru garozas hormonu un hipofīzes adrenokortikotropā hormona iedarbības. Hidrohlortiazīds pazemina šo hormonu iedarbībā palielinātu arteriālo spiedienu.

Pielieto arī arteriālas hipertensijas, kuru pavada asinsrites nepietiekamība, bezcukura diabēta, glaukomas gadījumos.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Машковский М.Д. *Лекарственные средства*. — 16-е изд. перераб. испр. и доп. — М.:Новая волна, 2012. — 1216 с. ISBN 978-5-7864-0218-7
Hidrodinamikas simulācija (*Rayleigh–Taylor* nestabilitāte attēlota ) 
**Hidrodinamika** ir hidromehānikas nodaļa, kas aplūko nesaspiežamu šķidrumu kustību un to mijiedarbību ar cietiem ķermeņiem.

No hidrodinamikas viedokļa galvenās šķidrumu īpašības ir plūstamība un nepārtrauktība, un tiek pieņemts, ka šķidrumi nepretojas stiepei.

Hidrodinamikas uzdevumu risināšanai izmanto mehānikas pamatlikumus un galvenās metodes, ievērojot šķidrumu vispārīgās īpašības. Tā iegūst informāciju par ātrumu, spiedienu un tangenciālo spriegumu jebkurā telpas punktā šķidrumā; tas dod iespēju aprēķināt arī šķidruma un cieta ķermeņa mijiedarbības spēkus (hidrodinamiskā pretestība, hidrodinamiskais spiediens). Hidrodinamikas pamatvienādojumus iegūst, izmantojot vispārīgās fizikas likumus tādam šķidruma masas elementam, kura tilpums robežgadījumā tiecas uz nulli, nepārtrauktības vienādojumu iegūst no masas nezūdamības likuma, Bernulli vienādojumu ideālam šķidrumam — enerģijas nezūdamības likuma. Ideāla šķidruma kustību apraksta Eilera vienādojumi, reāla — Navjē-Stoksa vienādojumi. Viskoziem šķidrumiem hidrodinamikas pamatvienādojumu atrisinājumus var iegūt tikai robežgadījumos, ko nosaka Reinoldsa skaitļa (Re) vērtības; turklāt mazām Re vertībām atbilst lamināra plūsma, lielām - turbulentā plūsma.

Risinot dažus tehnikas uzdevumus par mazviskozu šķidrumu kustību, hidrodinamikas vienādojumus iespējams vienkāršot, izdalot aptekamā ķermeņa virsmai pieguļošo šķidruma robežslāni, kurā jāievēro viskozitāte; ārpus šī slāņa šķidrumu var uzskatīt par ideālu. Ja šķidruma kustībā galvenā nozīme ir smaguma spēkam, hidrodinamikas aprēķinos lieto Frūda skaitli. Hidrodinamikas atziņas izmanto kuģu un lidmašīnu projektēšanā, cauruļvadu, hidroturbīnu un sūkņu aprēķinos, gruntsūdeņu filtrēšanās pētīšanā.

Atsauces
--------

1. ↑  Shengtai Li, Hui Li "Parallel AMR Code for Compressible MHD or HD Equations" (Los Alamos National Laboratory)  Archived 2016. gada 3. martā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

* LPE, 4.sējums, 76.lpp.Galvenā enciklopēdiju redakcija, Rīgā, 1983. gadā.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
Klopmaņu dzimtas ģerbonis.
**Fon Klopmaņi** (vācu: *von Klopmann*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 15. gadsimtā ieceļoja Livonijas ordeņa valstī un pēc ordeņa sabrukuma kļuva par zemes īpašniekiem Kurzemes un Zemgales hercogistē, vēlāk Kurzemes guberņā. 1620. gadā dzimtu ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā.
Krievijas impērijas valdība 1862. gadā atzina Kurzemes fon Klopmaņu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu. 1907. gadā Jelgavā dzimta izveidoja savstarpējās palīdzības fondu "Baronu fon Klopmaņu dzimtas savstarpējās palīdzības iestādījums", kas darbojās līdz 1915. gadam.

Dzimtas locekļi
---------------

Frīdrihs Sigismunds Nikolajs fon Klopmanis.
* Johans Ernests fon Klopmanis, Kurzemes un Zemgales hercogistes landhofmeistars (1776–1786), hercoga virspadomnieks;
* Ēvalds fon Klopmanis, galma kambarjunkurs;
* Frīdrihs fon Klopmanis, vēsturnieks un ģenealogs.
* Frīdrihs Zigismunds Klopmanis (1787-1856), Kurzemes Provinces muzeja direktors, Kurzemes Literatūras un mākslas biedrības un Baltijas Vēstures un senatnes biedrības loceklis, rakstījis par Kurzemes vēsturi.

Klopmaņu muižas
---------------

* Lielvircavas muiža,
* Pāces muiža (*Pahzen*),
* Grāvendāles muiža (*Grafental*),
* Veclašu muiža (*Alt-Lassen*).

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu

Ārējās saites
-------------
Vepsu tautas karogs.
Senā vepsu (*Veps*) apdzīvotā teritorija.
**Vepsi** (pašnosaukums: *vepslaine, bepslaane*), senkrievu hronikās **vesi** (krievu: *весь*), ir neliela somugru tauta, kas izkaisīti dzīvo senās Ingrijas teritorijā, tagadējā Karēlijas Republikā, Ļeņingradas apgabalā un Vologdas apgabalā. Kopskaitu lēš uz 6000, no tiem Krievijas Federācijā dzīvo 5936 vepsi (2010). Runā vepsu valodā. 1932.–1937. gadā tika lietota ortogrāfija latīņu alfabētā, vēlāk kirilicā. Ticīgie galvenokārt pareizticīgi. 1994.-2004. gadā Karēlijas Republikas dienvidaustrumos pie Oņegas ezera pastāvēja Vepsu nacionālais pagasts (*Ве́псская национа́льная во́лость*), kurā 42% iedzīvotāju bija vepsi.

Atsauces
--------

1. ↑  Официальный сайт Всероссийской переписи населения 2010 года. Информационные материалы об окончательных итогах Всероссийской переписи населения 2010 года Archived 2020. gada 30. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)

Skatīt arī
----------

* Baltijas somi

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vepsi***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Hidenzē** (vācu: *Hiddensee*) ir Vācijai piederoša sala Baltijas jūras dienvidos. Izvietojusies rietumos no Rīgenes salas gar tās piekrasti, no kuras salu atdala Fites un Šaproderes līči. Stiepjas 17 km garumā ziemeļu—dienvidu virzienā. Salas ziemeļos līdz 72 m augstais Dornbušas mežainais pacēlums. Lielākās apdzīvotās vietas ir Fites un Klosteres ciemi. Ar Rīgeni salu savieno prāmju satiksme.

Salas nosaukums cēlies no leģendārā norvēģu karaļa Hedina un minēts kā *Hidensey* jau Jaunākajā Edā un Dāņu darbos. Vēl 20. gadsimta pirmajā pusē vācu avotos dēvēta par *Hiddensjö* vai *Hiddensöe*.

Ietilpst Rietumpomerānijas Lagūnu nacionālajā parkā. Populārs tūrisma galamērķis. Salā ir aizliegts privātais autotransports; atļauts tikai lauksaimniecības un komunālais transports. Pasažieru un kravu pārvadājumiem plaši tiek izmantots zirgu transports.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 257. lpp.
2. ↑  Hiddenseer Hafen- und Kurbetrieb. Insel Hiddensee

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hidenzē***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 160296345
* LCCN: n84066464
* GND: 4024834-3

 |

 |
**Hidrohinons** (para-dihidroksibenzols, С6Н4(ОН)2) pieder pie divvērtīgajiem fenoliem. Hidrohinons ir bezkrāsaini prizmveidīgi kristāli, kas samērā labi šķīst ūdenī.

Hidrohinonam ir izomēri rezorcīns un pirokatehīns, kas atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

Vēsture
-------

Hidrohinons pirmo reizi tika iegūts, pārdestilējot hinonskābi (Kavents, Peltjē).

Atrašanās dabā
--------------

Hidrohinona glikozīds - **arbutīns** atrodams daudzos augos, piemēram, miltenēs (*Arctostaphylos*) un viršos. Hidrohinons ir viena no bombardētājvaboļu sekrēta sastāvdaļām.

Iegūšana
--------

Iegūst, reducējot hinonu ar ūdeņradi:

Var iegūt arī no acetilēna un oglekļa oksīda, karsējot katalizatoru klātienē:

2HC≡CH + 3CO + H2O → p-HOC6H4OH + CO2

Īpašības
--------

Viegli oksidējas atpakaļ par hinonu, tādēļ dzelzs(III) hlorīds hidrohinona šķīdumu nokrāso tumši zaļu, jo veidojas hinona un hidrohinona savienojums — hinhidrons. 

Viegli reducē sudraba sāļus.

Izmantošana
-----------

Tā kā hidrohinons ir labs reducētājs, to izmanto fotogrāfijā kā attīstītāju. Lieto arī krāsvielu sintēzēm, kā antioksidantu un polimerizācijas inhibitoru.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie fenoli |
| --- |
|  |
|  | 
* Fenols
* Krezoli
* Timols
	+ karvakrols
* Pirokatehīns
* Rezorcīns
* Hidrohinons
* Pirogallols
* Oksihidrohinons
* Floroglucīns
* Heksaoksibenzols
* Naftoli
* Pikrīnskābe
* Stifnīnskābe

 |

 |
**Skābeņetiķskābe** (ketodzintarskābe, oksobutāndiskābe, НООС–С(ОН)=СН–СООН jeb НООС–С(О)−СН2–СООН) pieder pie divvērtīgajām ketokarbonskābēm, bet tās enolforma - pie divvērtīgajām nepiesātinātajām hidroksikarbonskābēm. Labi šķīst ūdenī. Skābeņetiķskābes sāļus sauc par **oksālacetātiem**.

Izomēri
-------

Skābeņetiķskābe var eksistēt kā ketoformā, tā arī enolformā. Parasti vielu enolformas (savienojumi, kuros hidroksilgrupa atrodas tieši pie dubultsaites) ir nestabilas, taču skābeņetiķskābes enolforma ir pavisam stabila un tai pat var atdalīt *cis-trans*- izomērus. Šos izomērus var uzskatīt par hidroksimaleīnskābi un hidroksifumārskābi.

Atrašanās dabā
--------------

Skābeņetiķskābe ir vielmaiņas produkts ar lielu nozīmi, jo oksālacetāta jons ir svarīga trikarbonskābju cikla sastāvdaļa. Tā veidojas, oksidējoties malāta jonam.

Iegūšana
--------

Skābeņetiķskābes esteri iegūst, kondensējoties skābeņskābes un etiķskābes esteriem (no tā cēlies vielas nosaukums):

C2H5OOC−COOC2H5 + CH3−COOC2H5 → 
C2H5OOC−CO−CH2−COOC2H5 + C2H5OH

Īpašības
--------

Skābeņetiķskābei kā ketoskābei piemīt kā α, tā β ketoskābju īpašības.

Izmantošana
-----------

Skābeņetiķskābes etilesteri lieto organiskajā sintēzē.

  


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās hidroksikarbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Glikolskābe
* Pienskābe
* Oksisviestskābe
* Tartronskābe
* Ābolskābe
* Skābeņetiķskābe
* Vīnskābe
* Citronskābe
* Salicilskābe

 |

 |
**Gizela Kāna Gresere** (*Gisela Kahn Gresser*; 1906. gada 8. februāris Detroita — 2000. gada 4. decembris Ņujorka) bija ASV starptautiskā meistare šahā (1950).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt tikai 1930. gadu beigās, kad ceļojuma laikā no Ņujorkas uz Franciju kāds no kuģa pasažieriem parādījis viņai gājienus. Tomēr jau 1940. gadā Gresere pirmo reizi piedalījās ASV sieviešu šaha čempionātā, bet no 1940. gadu vidus līdz 1960. gadu beigām bija viena no spēcīgākajām ASV šahistēm. Deviņas reizes uzvarējusi ASV sieviešu šaha čempionātos (1944, 1948 - kopā ar Monu Meju Karfu, 1955, 1957, 1962, 1965, 1966, 1967, 1969). 1954. gadā kļuvusi par ASV atklātā sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju.

1950. gadā Maskavā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm, kurā dalījusi 12.-13. vietu, taču bijusi vienīgā turnīrā dalībniece, kas spējusi uzvarēt nākamo Pasaules čempioni Ludmilu Rudenko. Vēlākajos gados piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīros, kuros 1955. gadā dalījusi 10.-13. vietu, 1959. gadā ieņēmusi 11. vietu, 1961. gadā palikusi 13. vietā, 1964. gadā dalījusi 13.-15. vietu, bet 1967. gadā dalījusi 14.-15. vietu. 1971. gadā Ohridā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā palikusi 16. vietā.

Vairākkārt pārstāvējusi ASV izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1957-1966). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (1957) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Greserei kā vienai no pirmajai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 1963. gadā kļuvusi par pirmo sievieti, kas saņēmusi ASV nacionāla meistara nosaukumu šahā. 1992. gadā bijusi pirmā sieviete, kas uzņemta ASV šaha slavas zālē.

Atsauces
--------

1. ↑  U.S. Women's Champions
2. ↑  1949-50 Title Tournament
3. ↑  «1955 Candidates Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 3. augustā.
4. ↑  1959 Candidates Tournament
5. ↑  1961 Candidates Tournament
6. ↑  1964 Candidates Tournament
7. ↑  «1967 Candidates Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. martā. Skatīts: 2016. gada 3. augustā.
8. ↑  1971 Ohrid Interzonal Tournament
9. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Gisela Gresser
10. ↑  «U.S. Chess Hall of Fame». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 12. oktobrī. Skatīts: 2015. gada 6. septembrī. Teksts "World Chess Hall of Fame "ignorēts

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Klods Elvuds Šenons** (angļu: *Claude Elwood Shannon*, dzimis 1916. gada 30. aprīlī, miris 2001. gada 24. februārī) bija amerikāņu matemātiķis un elektroinženieris, informācijas teorijas pamatlicējs.

Dzimis Mičiganas štata mazpilsētā. 1932. gadā iestājās Mičiganas Universitātē, kur 1936. gadā ieguva bakalaura grādu elektroinženierijā un matemātikā. Vēlāk studēja elektroinženieriju Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā. 1937. gadā publicēja maģistra darba tēzes *A Symbolic Analysis of Relay and Switching Circuits*, kuru psihologs Hauards Gārdners nosaucis par "iespējams, visietekmīgāko un slavenāko maģistra darbu 20. gadsimtā". Darbā tika parādīts, ka ar releju slēgumiem iespējams risināt bula algebras uzdevumus, t.i. tas lika pamatus mūsdienu datoriem un ciparu datu pārraidei.

1940. gadā Šenons sāka strādāt Padziļināto pētījumu institūtā Prinstonā. Otrā pasaules kara laikā strādāja Bell Labs, kur nodarbojās ar uguns vadības sistēmu izstrādi un kriptogrāfiju. 1949. gadā tika publicēta Šenona un Vorena Vīvera darbs *The Mathematical Theory of Communication*, kas lika pamatus mūsdienu informācijas teorijai. Tajā pašā gadā tika deklasificēts un publicēts Šennona darbs *Communication Theory of Secrecy Systems*, kas ir viens no pamatdarbiem mūsdienu kriptogrāfijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Klods Šenons***.
* Claude E. Shannon: *A Mathematical Theory of Communication*, Bell System Technical Journal, Vol. 27, pp. 379–423, 623–656, 1948.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 41924253
* LNB: 000110768
* LCCN: n92078142
* ISNI: 0000 0001 1442 6158
* GND: 119110792
* SUDOC: 079695612
* BNF: cb123963452 (data)
* BIBSYS: 90156152
* MGP: 42920
* NLA: 35492578
* NDL: 00456225
* NKC: xx0005672
* BNE: XX1035107
* CiNii: DA01117965

 |

 |
**Heresas trase** (spāņu: *Circuito Permanente de Jerez*) ir sacīkšu trase, kura atrodas netālu no Heresas pilsētas, Spānijā. Tā tika atklāta 1985. gadā. Tajā septiņas reizes notika Formula 1 sacīkstes, piecās no kurām tā bija Spānijas GP izcīņa, bet divās - Eiropas GP. Pašlaik tur notiek MotoGP sacensības. F1 piloti to joprojām izmanto kā testu trasi.

Slavenākā F1 sacīkste Heresā norisinājās 1997. gadā, kad par titulu sezonas pēdējā sacīkstē cīnījās Williams pilots Žaks Vilnēvs un Ferrari pilots Mihaels Šūmahers. Pirms sacīkstes šo duetu šķīra viens punkts. Kvalifikācijā viņi abi, kā arī Vilnēva komandas biedrs Frencens uzstādīja identiskus laikus, tomēr uz starta pirmais stājās Vilnēvs, jo viņš pirmais uzstādīja šādu laiku. Šūmahers bija otrais. Sacīkstes sākumā Šūmahers ieguva pārliecinošu vadību. Pēc pitstopiem Šūmahers zaudēja ātrumu un Vilnēvs viņu panāca. 48. apļa sākumā Vilnēvs bija nepilnas sekundes attālumā no Šūmahera. Pirmajā līkumā Williams pilots centās apdzīt Šūmaheru, tomēr pēdējais, tāpat kā 1994. gada Austrālijas GP, ietriecās savā konkurentā. Šūmahers, tāpat kā pirms trim gadiem, izstājās, tomēr Vilnēvs turpināja braukt. Pēdējā aplī viņš palaida garām abus McLaren pilotus un viņi svinēja dubultuzvaru, savukārt Vilnēvs - savu titulu. Vēlāk Šūmaheru diskvalificēja no visas sezonas, līdz ar to par vicečempionu kļuva Heincs Haralds Frencens.

Skatīt arī
----------

* F1 trašu saraksts

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski), (spāņu)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Trases Formula 1 pasaules čempionātā |
| --- |
|  |
| Pašreizējās (2022) | 
* Bahreina
* Baku
* Barselona
* Džida
* Hungaroringa
* Imola
* Interlaguša
* Jasmarina
* Maiami
* Marinas līcis
* Mehiko
* Melburna
* Monca
* Monreāla
* Montekarlo
* Ostina
* Pola Rikāra trase
* Red Bull Rings
* Silverstona
* Spā-Frankošampa
* Sudzuka
* Zandvorta

 |
|  |
| Bijušās | 
* Adelaida
* Buda
* Aida
* Anderstorpa
* AVUS
* Bremgartena
* Brendsheča
* Buenosairesa
* Celtvēga
* Cēzara Pils
* Dalasa
* Detroita
* Dižona
* Dienvidžeola
* Doningtona
* Eintrī
* Endiaba
* Eštorila
* Fīniksa
* Fudži
* Harama
* Heresa
* Hokenheimringa
* Indianapolisa
* Īstlondona
* Kajalami
* Sepanga
* Klemronferāna
* Lemāna
* Longbīča
* Maņikūra
* Monhuika
* Monsantu
* Montremblāna
* Mosportas trase
* Nirburgringa
* Nivela-Bolēra
* Oportu
* Pedralbesa
* Peskāra
* Rēma-Guo
* Riversaida
* Ruēna-Lezesāra
* Sebringa
* Sepanga
* Soči
* Šanhaja
* Valensija
* Votkinsglena
* Zoldera
* Žakarepagua

 |

 |
**Heriss Kirklands Handasaids** (angļu: *Harris Kirkland Handasyde*; 1877. gada 11. marts Skotija — 1935. gada 24. maijs Parīze) bija Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Skotijā Invereskas-Miselburgas rajonā. Jaunību pavadījis Britu kolonijās Austrumāfrikā, kurās Pirmā pasaules kara sākumā dienējis kā virsnieks. Vēlāk turpinājis dienestu dzimtenē. 1915. gadā Skotijas šaha čempionātā dalījis 1.—3. vietu, taču papildu turnīrā nav ieguvis čempiona nosaukumu. 1923. gadā dalījis 1.—3. vietu Edinburgas šaha kluba čempionātā, taču atkal papildu turnīrā nav ieguvis čempiona nosaukumu. Tajā pašā gadā kopā ar Edinburgas šaha kluba komandu uzvarējis Skotijas komandu šaha čempionātā *Richardson Cup*. 1924. gadā Parīzē pārstāvējis Apvienotās Karalistes komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē. 1926. gadā atvaļinājies no armijas un pārcēlies uz dzīvi Parīzē. Aktīvi iesaistījies Parīzes Britu šaha kluba dzīvē, kļūdams par tā pirmo prezidentu, kā arī vairākas reizes piedalījies Parīzes šaha čempionātos (1925, 1926, 1927, 1930). Miris no sirdstriekas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Scottish Championship 1915». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 15. janvārī. Skatīts: 2020. gada 15. janvārī.
2. ↑  «Richardson Cup 1922-1923». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 15. janvārī. Skatīts: 2020. gada 15. janvārī.
3. ↑  «Harris Kirkland Handasyde». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 15. janvārī. Skatīts: 2020. gada 15. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Četirjohstolbovoja** (krievu: *Четырёхстолбовой*, jakutu: *Четырёхстолбовой арыыта*) ir neapdzīvota sala Krievijas Federācijas galējos ziemeļos Austrumsibīrijas jūrā, Medvežju salu grupā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā. Visa salas teritorija kopš 2020. gada ietilpst Medvežju salu valsts dabas rezervātā. Cita starpā rezervāts paredzēts polārlāču vairošanās vietu aizsardzībai.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Medvežju salu austrumos, to trešā lielākā sala. Austrumos 20 km plats šaurums to atdala no Puškarjova un Ļeontjeva salām. Sala veidota galvenokārt no granīta un māla slānekļa. Reljefs paugurains, augstākais punkts ir 94 m vjl salas vidusdaļā. Ziemeļu krasts klinšains, stāvs, dienvidu krasts — lēzens. Salas rietumu galā Gribokas pussala, ko ar salas pamatdaļu savieno 0,4 km gara augstos viļņos pārplūstoša oļu strēle. Salā valda arktiskais klimats, dominē akmeņainas tundras ainava.

Vēsture
-------

Salu pirmais atklāja kazaks Jakovs Permjakovs 1710. gadā. Tagadējo nosaukumu salai piešķīra Ferdinands Vrangelis 1823. gadā pēc salā tajā laikā bijušajiem četriem akmens stabiem — kigiļahiem, no kuriem mūsdienās palikuši divi. No 1933. līdz 1995. gadam salas austrumu galā darbojās Četirjohstolbovojas polārā meteostacija. Vairāku ekspedīciju laikā salas rietumos un austrumos atklātas vairākas neolīta laikmeta eskimosu kultūras cilvēku apmetņu paliekas.

Atsauces
--------

1. ↑  «В ЯКУТИИ СОЗДАН ЗАПОВЕДНИК «МЕДВЕЖЬИ ОСТРОВА»». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 31. janvārī. Skatīts: 2021. gada 1. martā.
2. ↑  Определение "Медвежьи острова" в Большой Советской Энциклопедии
3. ↑  Загадка древних поселений на медвежьих островах (Иванов Юрий Андреевич, Чикачев Алексей Гаврилович)
4. ↑  Перечень выявленных объектов археологического наследия, расположенных на территории Республики Саха (Якутия)[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Портрет моря: Восточно-Сибирское Archived 2020. gada 28. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
**GIGO** (akronīms no angļu: *Garbage in, garbage out* - **Atkritumi iekšā – atkritumi ārā**) informātikā apzīmē datu apstrādes īpatnību, kad datorsistēmas, pēc noteikta algoritma apstrādājot kļūdainus ievaddatus, ģenerē bezjēdzīgus izvaddatus.

Vēsture
-------

Lielāka izplatība šim jēdzienam bija 1960. gados, bet tas ir pielietojams arī šobrīd, kad daudz jaudīgākas datorsistēmas, apstrādājot daudz lielākus datu apjomus, spēj ģenerēt lielu daudzumu kļūdainu un bezjēdzīgu datu. Pirmais pielietojums tiek datēts ar 1963. gada 1. aprīli Jēdziens kļuva populārs, jo to mīlēja lietot IBM 305 RAMAC tehniķis un eksperts Džordžs Fueksels (George Fuechsel). Iespējams, ka jēdziens ir atvasināts no LIFO un FIFO saīsinājumiem.

Pielietojums
------------

Digitalizācija
Jēdziens var tikt izmantots, lai aprakstītu digitalizēta audio vai video faila zemo kvalitāti. Digitalizācija gan ir pirmais solis audio vai video signāla uzlabošanas procesā, bet kā tāds tas kvalitāti neuzlabo. Oriģinālā analogā signāla kropļojumi tiek pārņemti digitālā formā, un tos papildus ir nepieciešams novērst.
Paļaušanās
angļu: *Garbage in, gospel out* (latviešu: *atkritumi iekšā, psalms ārā*) ir modernāks saīsinājuma atšifrējums un saprotams kā sarkastiska piezīme cilvēku naivai ticībai datorsistēmu izvaddatiem. 
> Lēmumu pieņēmējiem arvien biežāk jāsaskaras ar datorsistēmu ģenerētu informāciju, kuru savādākā veidā nebūtu iespējams iegūt. Šī iemesla dēļ, šī informācija netiek apšaubīta arī gadījumos, kad tam būtu pietiekami iemesli. Sekojoši, datorsistēmu ģenerēta informācija tiek uzskatīta ar patiesu, tā iemesla dēļ, ka šī informācija ir ģenerēta ar datorsistēmu, neskatoties uz ieejas datu slikto kvalitāti. 
> 
> 

Lēmumu pieņemšana
GIGO tiek lietots, lai aprakstītu kļūdainu lēmumu pieņemšanu, gadījumos, kad izejas dati ir kļūdaini vai neprecīzi.

Skatīt arī
----------

* FIFO

Atsauces
--------

1. 1 2  Quinion, Michael (5 November 2005), Garbage in, garbage out. Atjaunināts: 2012-02-26 (angliski)
2. ↑  Jill Butler, William Lidwell, Kritina Holden. *Universal Principles of Design* (2nd izd.). Gloucester, MA : Rockport Publishers, 2010. 112. lpp. ISBN 1-59253-587-9. Skatīts: 2011-04-26. (angliski)
3. ↑  Daniel T. Brooks, Brandon Becker and Jerry R. Marlatt, "Computer Applications in Particular Industries: Securities" appearing in Bigelow, "Computers & The Law", American Bar Association, Section of Science and Technology, Third Edition 1981 at 250, 253. (angliski)
Zilā raustītā līnija apzīmē sākotnējo krasta līniju. Stranda iela ir redzama zem un pa kreisi no tās. Pa labi no N2 iela beidzas un pārtop Jaunā tirgus ielā un Alberta ielā.
**Stranda iela** (angļu: *Strand street*) ir iela Dienvidāfrikā, Keiptaunā. Stranda ielā atrodas tādas ēkas kā Keiptaunas dzelzceļa stacija, luterāņu baznīca, Āfrikas Zelta muzejs, Kopmaņa māja, Labās Cerības pils.

Stranda iela ir viena no vecākajām un platākajām ielām Keiptaunā. Starp 1664. gadu un 1702. gadu to sauca par *Zee Straat*. Nīderlandes Austrumindijas kompānijas 1704. gada dokumentos uz to atsaucas kā *Breete Strand Straat* un *Breete Opgaande Straat no. I*. 1790. gadā to pārsauca par *Strand Straat*. Divus gadsimtus Stranda ielā dzīvoja Kāpas kolonijas iedzīvotāji.

Agrāk Stranda iela atradās pie krasta, afrikandu un nīderlandiešu valodā *Strand* nozīmē pludmale. Bet pilsētas paplašināšanās rezultātā jaunā osta atrodas vienu kilometru uz ziemeļaustrumiem tālāk.

Uz austrumiem no centra, Stranda iela beidzas zem N2 automaģistrāles, ar kuru savieno uzbrauktuves.

Skatīt arī
----------

* Keiptauna

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  *Tony Pinchuck*, *Rough Guides*. *Cape Town* (angļu). Rough Guides, 2002. 73—75, 81. lpp. ISBN 978-1-85828-841-3.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Stranda iela*** |

Koordinātas: 33°55′26″S 18°25′32″E﻿ / ﻿33.92389°S 18.42556°E﻿ / -33.92389; 18.42556