recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Sergejs Dolmatovs** (krievu: *Сергей Викторович Долматов*; dzimis 1959. gada 20. februārī Kiseļovskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1982).

Biogrāfija
----------

Trenera Marka Dvorecka audzēknis. Divas reizes izcīnījis sudraba medaļu Eiropas junioru šaha čempionātos (1977, 1978). 1978. gadā Grācā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā. 1980. gados uzvarējis vairākos starptautiskos šaha turnīros, tajā skaitā Amsterdamā (1979), Bukarestē (1981), Frunzē (1983), Barselonā (1983), Paula Keresa memoriālā Tallinā (1985), Sočos (1988), Maskavā (1989), Reikjavikā (1990) un Hastingsā (Anglija, 1990). No 1979. līdz 1989. gadam sešas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos, kuros lielāko panākumu guvis 1989. gadā, kad dalījis 2.-5. vietu.

1990. gadā Manilā Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā izcīnījis tiesības piedalīties pretendentu mačos, kuros 1. kārtā zaudējis Arturam Jusupovam ar 5½:6½. Piedalījies arī Pasaules šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros 1999. gadā piekāpies 2. kārtā Viktoram Korčnojam, bet 2004. gadā zaudējis jau 1. kārtā.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 1992. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1993. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā Dolmatovam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1982. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pazīstams arī kā šaha treneris. 1987. gadā bijis Garija Kasparova sekundants mačā par Pasaules šaha čempiona nosaukumu pret Anatoliju Karpovu.

1980. gadā beidzis Maskavas Valsts universitātes Ekonomikas fakultāti.

Atsauces
--------

1. ↑  USSR Championship 1989
2. ↑  1990 Manila Interzonal Tournament
3. ↑  1991-93 Candidates Matches
4. ↑  1999 FIDE Knockout Matches
5. ↑  «2004 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 14. oktobrī.
6. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Sergei Dolmatov
7. ↑  OlimpBase :: World Men's Team Chess Championship :: Sergei Dolmatov

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Leonhards Peičs** (dzimis 1904. gada 12. oktobrī, miris 1984. gada 9. janvārī) bija latviešu jurists un šahists, 1940. gadā ievēlēts par Latvijas Šaha savienības priekšsēdētāju.

Dzīves gājums
-------------

No 1915. līdz 1917. gadam mācījies Priekuļu ministrijas skolā, pēc tam Priekuļu pamatskolā, no 1921. līdz 1925. gadam Bērzaines ģimnāzijā. No 1925. līdz 1930. gadam studējis tieslietas LU Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātē. Pēc studiju beigšanas strādājis par advokāta palīgu, no 1937. gada 15. septembra par zvērinātu advokātu Rīgas un Jelgavas apgabaltiesās. No 1941. gada kā advokāts Cēsīs.

Kara beigās 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju, Rāvensburgā vadījis latviešu komiteju. 1949. gadā pavasarī pārcēlies uz Austrāliju. Dzīvojis Sidnejā, bijis LAA vicepriekšsēdētājs. Sidnejā nodibinājis šaha klubu "Rīga" un bijis tā vadītājs. Piedalījies Austrālijas latviešu šaha sacensībās.

Atsauces
--------

1. 1 2  Cēsu Centrāla bibliotēka. Novadpētniecība.
2. ↑  «Stāsti un Romāni Nr. 15 (13.04.1940), 23. lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 06.04.2016. Skatīts: 22.12.2016.
3. ↑  L. Peiča studenta kartīte
4. ↑  «ALA Žurnāls Nr. 13 (01.11.1974), 55. lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 06.04.2016. Skatīts: 22.12.2016.
**Krišjānis Ķergalvis** (1856–1936) bija mūrnieku amata meistars, viens no lielākajiem Rīgas būvuzņēmējiem un rūpniekiem. 

Viņa tiešā vadībā uzcēla vairāk nekā 60 būvju - Rīgas Biržas komercskolu (tagadējo Latvijas Mākslas akadēmijas ēku), Latvijas Nacionālo teātri, Rīgas Galvenā pasta namu, Latvijas Dzelzceļu virsvaldes ēku, Rīgas Pilsētas 1. slimnīcu, Sarkanā Krusta slimnīcu, Centrālcietuma ēkas, Dubultu, Ķemeru un Rīgas Sv. Krusta baznīcas.

Rīgas Latviešu biedrības krājkases direktors un Latvijas Bankas Diskonta komitejas loceklis.

Ķergalvja lapene Rīgas Strēlnieku dārzā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1856. gada 25. oktobrī Jaunpilī. Mācījās Jaunpils skolā, pēc tam Rīgas Amatniecības skolā. 1890. gadā kļuva par Mazās ģildes mūrnieku amata meistaru. 1902. gadā Ķergalvi ievēlēja par Mazās Ģildes mūrnieku amata vecāko. Pirms Pirmā pasaules kara Krišjānis Ķergalvis bija viens no vadošajiem būvuzņēmējiem Rīgā un Jūrmalā.

Viņam piederēja arī viena no lielākajām Kalnciema ķieģeļu rūpnīcām.

Miris Rīgā 1936. gada 29. martā, apglabāts Lielajos kapos.

Sabiedriskā darbība
-------------------

Krišjānis Ķergalvis bija Rīgas Latviešu biedrības runas vīrs, Dziesmu svētku Rīcības komitejas loceklis.

Piemiņa
-------

Rīgas Strēlnieku dārzā atrodas Ķergalvja lapene, kuru mūrniekmeistars Krišjānis Ķergalvis dāvinājis Rīgas pilsētai tās 700 gadu jubilejā.

Atsauces
--------

1. ↑  «SIA "PEBO NAMI"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 3. martā. Skatīts: 2014. gada 26. janvārī.
**Leons Plāters** (poļu: *Leon Plater*, 1836—1863) bija Latgales muižnieks. Janvāra sacelšanās laikā vadīja poļu patriotu karaspēka vienības uzbrukumu krievu karaspēka ieroču transportam pie Krāslavas. Sagūstīts un nošauts Daugavpils cietoksnī.

Dzīvesgājums
------------

Leons Plāters cēlies no dižciltīgo Latgales (Livonijas) muižnieku Plāteru dzimtas. Dzimis 1836. gada 15. februārī Kombuļu muižā grāfa Jozefa Kazimira Plātera un viņa sievas Antoņinas, dzimušas Soltānes, ģimenē. Sakarā ar Novembra sacelšanās dalībnieku atbalstīšanu Jozefu Plāteru ar ģimeni izsūtīja uz Smoļensku, kur pagāja Leona Plātera bērnība. Mācījās ģimnāzijā Rīgā, dzīvoja pie vecākā brāļa Augusta Plātera, pabeidza Jelgavas ģimnāziju.

Pēc tam saimniekoja Kazanovas pusmuižā (tagad Krāslavas novada Ūdrīšu pagasts). 1863. gada janvārī, kad bijušās Polijas-Lietuvas kopvalsts teritorijā sākās sacelšanās pret pakļautību Krievijai, Leons Plāters iesaistījās pretošanās grupā.
Sākumā viņš gribēja doties uz Lietuvu un pievienoties Narbuta partijai, bet tad nolēma kopā ar citiem muižniekiem sākt pretdarbību Latgales teritorijā. 1863. gadā pavasarī no Dagdas Kazanovas muižā ieradās Zigmunds Buiņickis, kas bija izplānojis uz austrumiem no Krāslavas Baltiņu mežā uzbrukt krievu armijas transportam ar ieročiem un izdalīt tos sacelšanās dalībniekiem. Pirms tam cīnītāji nodeva zvērestu Krāslavas katoļu baznīcā, ko pieņēma Krāslavas vikārs Jans Bolcevičs.

1863. gada 13. maijā Leons ar pieciem bruņotiem muižas kalpiem (kalpu Zablocki, kučieri Janu Bansu, stārastu Citoviču, šļahtiču Niececki un Antoniju) devās uz noteikto vietu un gaidīja transportu, kas no Daugavpils pa pasta traktu virzījās caur Krāslavu. Vēlāk ziņojumā bija teikts, ka Baltiņu mežā bija 50 bruņoti vīri. Uzbrukumā krita daži karavīri, daži tika ievainoti, bet vienam virsniekam izdevās aizbēgt uz Krāslavu.

Leona Plātera apģērbs, kuru viņš valkāja nošaušanas dienā, Polijas kara muzeja ekspozīcijā
Leons Plāters un viņa biedri tika sagūstīti un ieslodzīti Dinaburgas cietoksnī, kur 1863. gada 9. jūnijā Plāteram izpildīja nāvessodu. Vienos avotos minēts, ka pēc nošaušanas viņš apglabāts turpat smiltājā pie cietokšņa, netālu no Rīgas-Dinaburgas šosejas, bet pēc tam naktī slepeni pārapbedīts nezināmā vietā. Citos, ka viņš apbedīts turpat cietokšņa 3. bastionā.

Priesteri Bolceviču notiesāja uz 20 gadiem ieslodzījumā. Zigmunds Buiņickis aizbēga uz ārzemēm.

Piemiņa
-------

Plātera nāvi Rainis apdziedājis krājuma "Saules gadi" dzejolī "Svētdiena un grāfs Plāters".

Daugavpils katoļu kapos iekārtota Leona Plātera piemiņas vieta, kurā 1923. gada 9. jūnijā uzstādīja melnā granīta plāksne ar uzrakstu: "Grāfam Leona Broel Plāteram — poļu sacelšanās organizētājam (nogalināts 1863. gada 9. jūnijā)". Plāksni atjaunoja 2002. gadā, tai līdzās atrodas piemiņas plāksne poļu sabiedriskajiem darbiniekiem un skolotājiem, kas gājuši bojā staļiniskajās koncentrācijas nometnēs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Grāfa Leona Plātera piemiņas vieta Daugavpils katoļu kapos». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 7. maijā. Skatīts: 2013. gada 7. maijā.
**Aleksandrs Saričevs** (krievu: *Алекса́ндр Васи́льевич Са́рычев*; dzimis 1909. gada 2. augustā, miris 1986. gada 7. decembrī) bija padomju šaha problēmists.

Pamatprofesija: tehnikuma pasniedzējs. Bijis Azerbaidžānas PSR Šaha federācijas Kompozīcijas komisijas priekšsēdētājs un laikraksta Baku šaha nodaļas redaktors.

Šaha kompozīcija
----------------

Šaha kompozīcijai pievērsies 1926. gadā. Līdz karam biežs A. Saričeva līdzautors bija brālis Kirils (ap 15 kopējas kompozīcijas), pēc kara sastādījis bez līdzautoriem. Kopumā publicējis vairāk nekā 100 etīdes un 20 uzdevumus, 50 no tiem ieguvuši atzinības, tai skaitā 9 — pirmās godalgas. Piecu PSRS individuālo šaha kompozīcijas čempionātu dalībnieks: 2. vieta 5. čempionātā (1959), 4. vieta 6. čempionātā (1962).

14. šaha olimpiādei (Leipciga, 1960) veltītā konkursā apbalvots ar sudraba medaļu. No 1979. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.

### Uzdevumu piemēri

**A. un K. Saričevi**  
*Шахматный листок*, 1928**Neizšķirts**
**Etīdes risinājums:**

**1. Kc8! b5 2. Kd7 b4 3. Kd6 Lf5 4. Ke5! Lc8 5. Kd4**=

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 350. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 28. februārī.

Papildu literatūra
------------------

* Ф. С. Бондаренко. *Триумф советского шахматного этюда* (krievu). Киев : Здоров’я, 1984. 37.—38. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Brāļu Saričevu šaha kompozīcijas vietnē PDB
* A. Saričeva īsa biogrāfija vietnē *ChessComposers* (angliski)
| **Либерально-демократическая партия России** |
| --- |
|  |
| **Valsts** | Krievijas Federācija |
| **Darbības laiks** | no 1992 (1989) |
| **Ideoloģija** | Labēji šovinistiska |
| **Vadība** | Leonīds Sluckijs |
| **Parlamentā** | *Valsts Dome* - 40 no 450 |
| **Statuss** |  |
| **Mājaslapa** |  |
| **Skat. arī** | Krievijas politisko partiju uzskaitījums |

**KLDP — Krievijas Liberāli demokrātiskā partija** (krievu: *ЛДПР — Либерально-демократическая партия России*) ir Krievijas Federācijas nacionāli populistiska politiskā partija. Dibināta 1989. gadā kā Padomju Savienības Liberāli demokrātiskā partija.

Kopš partijas dibināšanas līdz pat 2022. gadam partijas vadītājs bija Vladimirs Žirinovskis. Pēc Krievijas Tieslietu ministrijas datiem  tajā ir 185 573 partijas biedru.

Vēsture
-------

1989. gadā kopā ar Vladimiru Bogačovu Žirinovskis izveidoja iniciatīvas grupu Padomju Savienības Liberāldemokrātiskās partijas izveidei. Par tās pamatdoktrīnu kopumu kalpoja jau pieminētā programma topošajai sociāldemokrātiskajai partijai. Pēc Aleksandra Jakovļeva ziņām šīs it kā opozicionārās partijas dibināšanu organizēja VDK un šiem nolūkiem piešķīra 3 miljonus PSRS rubļu.
Padomju Savienības Liberāldemokrātiskās partijas (*ЛДПСС*) dibināšanas kongresā par tās vadītāju kļuva Žirinovskis. 1990. gada 6. oktobrī Žirinovskis tika izslēgts no paša radītās partijas, sakarā ar ciešajiem sakariem ar VDK, kas diskreditējot PSRS Liberāli Demokrātisko partiju. 20. oktobrī Žirinovskis sasauca savu atbalstītāju konferenci, un tā tika nodēvēta par PSRS Liberāldemokrātiskās partijas II kongresu. Tika nomainīta partijas vadība, par līderi atkal kļuva Žirinovskis.

1991. gada 14. aprīlī Žirinovskis tika izvirzīts par kandidātu Krievijas PFSR prezidenta amatam, bet vēlēšanās ieguva tikai 7,8% balsu. 1992. gada 11. augustā Krievijas Federācijas Justīcijas ministrija anulēja Padomju Savienības Liberāldemokrātiskās partijas reģistrāciju, taču 1992. gada decembrī tika reģistrēta Krievijas Liberāli demokrātiskā partija.
1993. gada Krievijas Domes vēlēšanās KLDP izraisīja sensāciju, iegūstot 22,9% balsu.

Atsauces
--------

1. ↑  Яковлев А. Сумерки. Москва: Материк 2003 — c. 574 (krieviski)

Ārejās saites
-------------

* Partijas mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129296448
* LCCN: no94003333
* ISNI: 0000 0001 1010 3853
* GND: 5126894-2
* SUDOC: 121841626
* NKC: ko2003186544

 |

 |
**Caurspīdīgā zebrzivtiņa** (*Danionella translucida*) ir sīciņa zebrzivju dzimtas (*Danionidae*) saldūdens zivs, kas sastopama Pegu kalnu pakājes upēs Mjanmas ziemeļrietumos (piemēram, Sitaunas upes baseinā). Tās plaši izmanto kā akvārija zivtiņas.

Izskats
-------

Caurspīdīgā zebrzivtiņa ir ļoti maziņa, tā ir viena no mazākajām karpu dzimtas zivīm, kā arī tā ir viens no mazākajiem mugurkaulniekiem pasaulē. Tās garums ir 9—11 mm, lielākajiem īpatņiem reizēm sasniedzot 12 mm. Par to mazākas ir tikai kūdras purvu zivtiņas (*Paedocypris*).

Caurspīdīgā zebrzivtiņa ir gandrīz pilnībā caurspīdīga, izņemot acis. Cauri miesai var redzēt mugurkaulu un iekšējos orgānus, tai nav zvīņu, nav taustekļu un nav sānu līnijas. Caurspīdīgajai zebrzivtiņai ir tikai šai sugai raksturīgs liela izmēra melanoforu (ādas dziļāko slāņu melni pigmentētu šūnu) punktējums. Tās ir uz galvas, nosedzot smadzeņu aizmugurējo daļu, uz astes stumbra sānu viduslīnijas, kā arī melanoforas ir uz sāniem un vēdera (melnu punktiņu dubultrinda, kas sākas pie žaunu vāku sadures trīsstūrīša un beidzas pie vēdera spurām).

Uzvedība un barība
------------------

Caurspīdīgā zebrzivtiņa mājo vienmērīgi un lēni plūstošās, platās zemieņu upēs, ar maksimālo dziļumu 1 metrs. Ūdeņi šajās upēs ir duļķaini, bagāti ar augu substrātu un dūņām, grunts smilšaina. Tā uzturas kopā ar nelielām karpu un kalnu samu dzimtas (*Sisoridae*) zivīm. Neskatoties uz savu trauslo izskatu, caurspīdīgā zebrzivtiņa ir plēsīga un barojas ar zooplanktonu. Lielākais dzīvais organisms, kuru tā spēj norīt, ir artēmija (*Artemia*).

Vairošanās
----------

Caurspīdīgās zebrzivtiņas mātīte dzimumbriedumu sasniedz 2—3 gadu vecumā, kad tās garums ir 10—11 mm. Tā nērš 3—10 ikrus (parasti 3—8). Salīdzinot ar zivs ķermeņa lielumu, ikri ir lieli, 0,3—0,6 mm. Mazuļi ir 2 mm gari un bez mikroskopa nav ieraugāmi.

Atsauces
--------

1. 1 2  FishBase: Danionella translucida Roberts, 1986
2. ↑  IUCN: Danionella translucida
3. 1 2 3 4  Seriously Fish: Danionella translucida
4. 1 2  Danionella translucida: A Micro Glassfish
5. ↑  Kottelat, Maurice; Britz, Ralf; Heok Hui, Tan; Witte, Kai-Erik (2005). "Paedocypris, a new genus of Southeast Asian cyprinid fish with a remarkable sexual dimorphism, comprises the world's smallest vertebrate" Proceedings of the Royal Society B. The Royal Society. 273: 895–899. doi:10.1098/rspb.2005.3419. PMC 1560243 PMID 16627273
6. 1 2 3  Roberts, Tyson R. (1986). "Danionella translucida, a new genus and species of cyprinid fish from Burma, one of the smallest living vertebrates". Environmental Biology of Fishes. 16 (4): 231–241. doi:10.1007/BF00842977
7. ↑  Chromatophore
8. 1 2 3  Danionella translucida, a new genus and species of cyprinid fish from Burma, one of the smallest living vertebrates
9. 1 2  Blue Planet Aquarium: Aquarium manages to breed one of the world's smallest fish

Ārējās saites
-------------

* Danios and Devarios: Danionella translucida
* Danionella translucida: A New Fish Model for Systems Neuroscience
*Solitaire* - viens no pasaulē lielākajiem cauruļu licējiem
**Cauruļu licējs** ir jūras kuģis, kuru izmanto zemūdens infrastruktūras izbūvē. Kuģi izmanto, lai savienotu naftas ieguves platformas jūrā ar rafinēšanas rūpnīcām krastā. Lai izpildītu šādu uzdevumu, tipiskam cauruļu licējam ir smagsvara kravu celtnis, kuru izmanto, lai uzstādītu sūkņus un vārstus, kā arī aprīkojums, lai guldītu cauruli starp zemūdens konstrukcijām.

Izšķir cauruļu J un S guldīšanas metodes. Abos gadījumos caurule var tikt padota no spoles vai sametināta pa posmiem. Caurules likšanas laikā, lai noturētu cauruļu licēju vajadzīgajā pozīcijā un uzturētu nepieciešamo ātrumu, izmanto dinamiskās pozicionēšanas sistēmu vai enkurus, kuri iznesti no kuģa dažādos virzienos.

Tehnikas attīstība ir devusi iespēju ieguldīt caurules vairāk nekā 2 500 m dziļi zem ūdens.

Terminu "cauruļu licējs" vai "cauruļu licējkuģis" attiecina uz visiem kuģiem, kuri spēj guldīt caurules okeāna dibenā. Tas var ietvert arī "divējāda pielietojuma" kuģus. Šie kuģi ir spējīgi likt caurules okeāna dibenā papildus savam pamata uzdevumam. Divējāda pielietojuma cauruļu licēju piemēri ir baržas, modificēti balkeri, modificēti urbšanas kuģi, daļēji iegremdējamie smagsvara kravu pārvadātāji - cauruļu licēji, kā arī citi kuģi.

Vairākiem valsts naftas uzņēmumiem pieder un tie ekspluatē cauruļu likšanas baržas naftas ieguves projektiem jūrā. *HYSY 202* bija pirmā Ķīnā uzbūvētā cauruļu likšanas barža.

Atsauces
--------

1. ↑  Pipelayer / Pipelaying Vessels GlobalSecurity.org. Skatīts: 2020. gada 8. augustā
2. ↑  New Record. World Largest Modified Semi-Submersible Vessel "Innovation Way" Float-On China first independently Designed Pipe Laying Barge CCCC International Shipping CORP 2018. gada 26. oktobris. Skatīts: 2020. gada 8. augustā
**Cedēšana** apdrošināšanā attiecas uz saistību daļām apdrošināšanas sabiedrības polišu portfelī, kas tiek nodota pārapdrošinātājam. Risku var nodot pārapdrošinātājam divos veidos — proporcionāli vai neproporcionāli. Proporcionāla pārapdrošināšana ir vienošanās, kurā apdrošinātājs un pārapdrošinātājs dala noteiktu prēmiju un zaudējumu procentuālo daļu. Neproporcionāla pārapdrošināšana ir sistēma, kurā pārapdrošinātājs maksā tikai tad, kad zaudējumi pārsniedz iepriekš noteiktu summu.[1]

**Cedents** ir apdrošināšanas līguma puse, kas nodod apdrošinātājam finanšu saistības par konkrētiem iespējamiem zaudējumiem. Apmaiņā pret to, ka cedents uzņemas noteiktu zaudējumu risku, tas maksā apdrošināšanas prēmiju. Termins cedents visbiežāk tiek lietots pārapdrošināšanas nozarē, lai gan termins varētu attiekties uz jebkuru apdrošināto pusi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Finanšu termini». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 19. septembrī. Skatīts: 2019. gada 2. martā.

Ārējas saites
-------------

* Cedent
**"Laika tilti"** ir Latvijas, Lietuvas un Igaunijas dokumentālā filma, kura iznākusi 2018. gadā. Filmas režisori ir Kristīne Briede un Audrjus Stonis.

Filma saņēma Lielā Kristapa balvu nominācijā "Labākā pilnmetrāžas dokumentālā filma".

Sižets
------

Filmā stāstīts par Baltijas poētisko dokumentālo kino, par Baltijas jaunā viļņa kino poētu paaudzi. Filmā parādīti kadri no nozīmīgām dokumentālām filmām, ko 20. gadsimta 60. gados veidoja jauni dokumentālisti, kas strādāja PSRS Baltijas republikās — Latvijā, Lietuvā un Igaunijā. Kaut arī viņi strādāja padomju cenzūras apstākļos, tomēr spēja parādīt savu laikmetu ar dokumentālā kino palīdzību, meklējot atbildes uz mūžīgajiem jautājumiem.

Filmā iekļauti Baltijas poētiskā dokumentālā kino režisoru un operatoru monologi. Jau no mūsdienu skatījuma viņi pauž savas pārdomas par toreizējo darbību, savu pieeju dokumentālo filmu veidošanā, izsakās par dzīves laikā gūto radošo pieredzi. Filmā parādīti tādi Baltijas valstu dokumentālā kino meistari kā Hercs Franks, Uldis Brauns, Henriks Šablevičus, Andress Sēts, Aivars Freimanis, Ivars Seleckis, Roberts Verba un Marks Sosārs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Paziņoti Nacionālās kino balvas "Lielais Kristaps" laureāti». lielaiskristaps.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 16. novembrī. Skatīts: 2018. gada 13. novembrī.
2. ↑  «LAIKA TILTI». splendidpalace.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 7. septembrī. Skatīts: 2018. gada 10. septembrī.
3. 1 2  «Laika tilti». filmas.lv.

Ārējās saites
-------------

* Bridges of Time IMDb
**Kristofs Gutavs Aleksandrs fon Meijendorfs** (vācu: *Christoph Gustav Alexander von Meyendorff*, krievu: *Александр Казимирович Мейендорф*; dzimis 1798. gada 15. aprīlī, pēc citām ziņām 1796. gada 13. janvārī, miris 1865. gada 12. janvārī) bija Rīgā dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas valsts darbinieks un ekonomists. Finanšu ministra padomes biedrs, īstenais slepenpadomnieks, kambarsulainis.

Dzīves gājums
-------------

Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Rīgā, Rīgas vietniecības pārvaldnieka, ģenerāļa Kazimira fon Meijendorfa ģimenē. No 1812. līdz 1816. gadam mācījās Ceļa inženieru institūtā Sanktpēterburgā. No 1817. līdz 1824. gadam - militārā dienestā. No 1829. gada - Finanšu ministrijas dienestā. No 1850. līdz 1855. gadam darbojās Kaukāzā.

Ārējās saites
-------------

* Aleksandrs fon Meijendorfs Baltisches Biographisches Lexikon Digital[novecojusi saite]
* Aleksandrs fon Meijendorfs Erik-Amburger-Datenbank[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 152035170
* GND: 142003026

 |

 |
**Aleksandrs Zaicevs** (krievu: *Александр Николаевич Зайцев*; 1935. gada 15. jūnijs Vladivostoka — 1971. gada 31. oktobris Vladivostoka) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1967).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt četrpadsmit gadu vecumā. Pirmos panākumus šahā guvis 1953. gadā, kad uzvarējis Krievijas jauniešu šaha čempionātā. No 1962. līdz 1969. gadam četras reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos. Lielāko panākumu guvis 1968. gadā Alma-Atā, kad kopā ar Ļevu Polugajevski dalījis 1.-2. vietu, bet papildu mačā Vladimirā par čempiona nosaukumu piekāpies savam pretiniekam ar 2½:3½. 1967. gadā Sočos kopā ar Leonīdu Šamkoviču, Vladimiru Simaginu, Nikolaju Krogiusu un Borisu Spaski dalījis 1.-5. vietu Mihaila Čigorina memoriālā. Par panākumiem turnīros FIDE 1965. gadā Zaicevam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1967. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Beidzis Tālo Austrumu politehnisko institūtu Vladivostokā. Pēc izglītības bijis inženieris-elektriķis. 

1971. gada augustā Polaņicazdroja piedalījies Akibas Rubinšteina memoriālā, kurā ierindojies 7. vietā. Divus mēnešus vēlāk neveiksmīgas pēdas operācijas rezultātā pāragri miris no komplikācijām.

Atsauces
--------

1. ↑  USSR Championship 1968/69
2. ↑  Memorial M.Chigorin Sochi 8-28.9.1967
3. ↑  «IX Memoriał Akiby Rubinsteina Polanica Zdrój 1971». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 22. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 1. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**The Need for Speed**, zināma arī kā **Road & Track Presents: The Need For Speed**, ir 1994. gada braukšanas datorspēle, kuru izstrādāja Electronic Arts Canada un publicēja Electronic Arts. Tā ir pirmā spēle no Need For Speed sērijas, kurā ir vairāk kā 15 spēļu. Spēlē var braukt sacensībās ar sporta mašīnām, eksotiskiem modeļiem un japāņu konceptauto. Electronic Arts apvienojās ar auto žurnālu Road & Track, lai mašīnu vadība un uzvedība uz ceļa būtu pēc iespējas tuvāka istenībai. Kad apskata mašīnas, spēlētājam ir iespēja par mašīnu noklausīties īsu aprakstu.

Mašīnas
-------

Spēlē ir astoņas mašīnas no Japānas, Eiropas un ASV. Mašīnas sadalītas trīs klasēs, tās sakārtotas pēc to ātrumiem, lai katrā klasē būtu apmēram vienāda ātruma mašīnas. Spēlē ir šādas mašīnas:

### A klase

* Lamoborghini Diablo VT
* Ferrari Testarossa 512TR

### B klase

* Chevrolet Corvette ZR-1
* Dodge Viper
* Porsche 911 Carrera

### C klase

* Acura NSX
* Mazda RX-7
* Toyota Supra

Spēlē arī ir bonusa mašīna "Warrior PTO E/2". Mašīnai ir liels ātrums un ļoti jutīga vadība, kā arī īpatnēja taures skaņa.

Ārējās saites
-------------

* Profils mājaslapā GameSpot (angliski)
***The Office*** ir videospēle, kas veidota, balstoties uz kanāla NBC seriālu "Ofiss". Spēli izstrādāja uzņēmums *Reveille*, bet spēles izdevēji ir *MumboJumbo*. Videospēlē seriāla varoņi tiek attēloti kā *Bobblehead* lelles. Spēle tika izdota 2007. gada 28. novembrī. Spēlētājs veic darbības kā seriāla tēls Džims Helperns, sacenšoties ar Dvaitu Šrūtu. Spēlētājs tiek izaicināts pildīt dažādus uzdevumus un veikt jokus ar spēles varoņiem. Darbība *The Office* notiek līdzīgi kā spēlē *Diner Dash* — spēlētājam tiek likts atnest dažādas biroja lietas pie spēles varoņiem. Katrs līmenis spēlē ir attēlots kā viena darba diena. Katras darba dienas beigās spēlētājs saņem algu par dienas laikā izdarīto darbu.

Kad spēle bija izstrādes stadijā, bija iecerēts spēli izdot arī septītās paaudzes konsolēm *PlayStation Portable*, *Wii*, *Xbox 360*, *Nintendo DS*, izņemot *PlayStation 3* un iekļaujot sestās paaudzes konsoli *PlayStation 2*. Šī ideja netika realizēta, tāpēc spēle ir pieejama tikai operētājsistēmas *Microsoft Windows* lietotājiem.

Atsauces
--------

1. ↑  'Office' sets videogame deal: MumboJumbo licenses rights to NBC sitcom variety.com
2. ↑  Spēles video un recenzija rebrn.com
3. ↑  Spēles recenzija gamezone.com

Ārējās saites
-------------

* *MumboJumbo* mājaslapa
* Spēles recenzija ign.com
* Spēles recenzija metacritic.com

Skatīt arī
----------

* Ofiss (ASV seriāls)
**Juris Monvīds Skalbergs** (1935–2022) bija latviešu modernisma arhitekts. Projektēšanas institūta "Agroprojekts" galvenais arhitekts (1975–1991).

Baltijas Arhitektu savienības (BAUA) prezidents.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1935. gada 11. jūnijā. 1960. gadā absolvēja studijas Rīgas Politehniskā institūta Celtniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā un strādāja Latvijas PSR Kultūras ministrijas celtniecības, restaurācijas projektēšanas uzņēmumos (1960-1975). Projektēja Rīgas pareizticīgo katedrāles pārbūvi par Zinību namu (1964), kinoteātri "Blāzma" (1964), Rīgas Krievu drāmas teātra rekonstrukciju (1967), muzikālo klubu "Allegro" (1970) u.c. Projektēja Viļa Lāča pieminekli Rīgas Meža kapos (tēlnieks Aivars Gulbis, 1974). 

1975. gadā Skalbergs kļuva par projektēšanas institūta "Agroprojekts/Latgiprokolhozstroj" galveno arhitektu, projektēja Rendas administratīvās ēkas (1987), apvienības "Lauku celtnieks" tehniskā centra ēku Peldu ielā Vecrīgā (1987), institūta "Agroprojekts" ēku Maskavas ielā (1988), kā arī saliekamu ūdenstorni lauku ciemiem.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas Juris Monvīds Skalbergs bija Baltijas Arhitektu savienības (BAUA) prezidents, 1993. gadā panāca tās uzņemšanu Starptautiskajā Arhitektu savienībā (UIA). Līdztekus vadīja projektēšanas biroju "Arbi", vēlāk bija SIA "JS & Partneri" valdes priekšsēdētājs.
Projektēja kultūras pils "Ziemeļblāzma" pārbūvi un skatu torņa rekonstrukciju (2011–2013).
2015. gadā Latvijas Arhitektūras muzejā notika izstāde "Juris Monvīds Skalbergs. Starp modernismu un postmodernismu."
Miris 2022. gada 3. augustā.

Balvas
------

* Latvijas PSR Ministru Padomes prēmija (1989) par Lodes ciema sabiedriskā centra projektēšanu (kopā ar Ivaru Martinsonu)
* J.F. Baumaņa prēmija, Būvindustrijas Lielā balva

Literatūra
----------

* Jānis Lejnieks. Juris Monvīds Skalbergs, Divkāršais kūlenis. Modernisms – Postmodernisms. Rīga: 2018.

Atsauces
--------

1. ↑  Juris Monvīds Skalbergs (11.06.1935.-03.08.2022.) Latvijas Mākslinieku savienība
2. ↑  Juris Skalbergs [1935—2022]

Ārējās saites
-------------

* Jura Skalberga arhitektūras izstāde

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 19152079061607110605
* LCCN: n2019051619
* ISNI: 0000 0004 9616 7349
* GND: 115432799X

 |

 |
**Laila Robiņa** (dzimusi 1959. gada 14. martā), pazīstama kā ***Laila Robins***, ir latviešu izcelsmes ASV teātra, TV un kino aktrise. Viņu uzskata par pazīstamāko latviešu aktrisi Holivudā.

Dzīves gājums
-------------

Dzimusi 1959. gada 14. martā Sentpolā, Minesotas štatā, ķīmiķa Jāņa Robiņa un viņa sievas Brigitas (dzim. Švarcas) četru bērnu ģimenē. Viņai ir trīs māsas Daina, Baiba un Zaiga. Kopā ar vecākiem apmeklēja Latviju jau 1982. gadā.

Viņa mācījās Jeila Universitātes drāmas skolā un Viskonsinas Universitātē Oklērā. Debitēja filmā *A Walk on the Moon* (1987), lielākās lomas filmās *An Innocent Man* (1989), *Welcome Home, Roxy Carmichael* (1990), *Trial: The Price of Passion* (1992), *Oxygen* (1999). Lielākos panākumus guvusi ar savām teātra lomām izrādēs "Venēcijas tirgonis" (*Joe A. Callaway Award*, 1995), *Mrs. Klein* un *Frozen*. TV seriālā "Soprano ģimene" (*The Sopranos*) viņa tēloja Līviju Soprāno jaunībā (epizodēs 1999, 2001). 2004. gadā piedalījusies vienā seriāla "Sekss un lielpilsēta" sērijā. 2014. gadā tēlojusi Martas Boidas lomu divpadsmit TV seriāla "Svešais starp savējiem" sērijās.

2022. gadā Robiņa pievienojās AMC drāmas seriāla Staigājošie miroņi dalībniekiem, Sadraudzības gubernatores Pamelas Miltones lomā.

Balvas
------

* *Actors' Equity Foundation Joe A. Callaway Award* (1995)
* *Jefferson Award*
* *Drama League Award*
* *Helen Hayes* balva (nominācija; 1997)
* *Lucille Lortel* balva (nominācija; 2004)

Atsauces
--------

1. ↑  Varbūt tāpēc, ka esmu latviete SestDiena
2. ↑  «`Summer' star Robins has deep state roots.(VARIETY) — Star Tribune (Minneapolis, MN) — HighBeam Research». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 17. maijā. Skatīts: 2012. gada 22. jūlijā. Archived 2011. gada 17. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  Laila Robins Biography (1959-)
4. ↑  Latvian lady Laila. I.Lūsiņa *diena.lv*, 2007. gada 2. jūnijā
5. ↑

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *Internet Broadway Database* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* List of stage credits and other information (angliski)
* Varbūt tāpēc, ka esmu latviete. Dita Rietuma, Sestdiena, *diena.lv* 2012. gada 20. jūlijā (foto)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 165553862
* LNB: 000293842
* LCCN: no2011010245
* ISNI: 0000 0001 1483 520X
* BNF: cb14052970w (data)

 |

 |
**Aleksandrs Tolušs** (krievu: *Александр Казимирович Толуш*; 1910. gada 1. maijs, Sanktpēterburga, Krievijas impērija - 1969. gada 2. marts, Ļeņingrada, Krievijas PFSR) bija starptautiskais lielmeistars šahā (1953).

Šahista karjera
---------------

Aleksandrs Tolušs ir četras reizes uzvarējis Ļeņingradas šaha čempionātā - 1937. 1938. 1946. un 1947. gadā. Desmit reizes viņš ir piedalījies PSRS šaha čempionātā finālos. Labākais sasniegums bija 2. vieta 1950. gada čempionātā. 1957. gadā tikai zaudējums pēdējā kārtā Mihailam Tālam liedza uzvarēt turnīrā, un Tolušam bija jāsamierinās ar dalītu 4.-5. vietu. Starptautiskajās sacensībās lielākais Toluša panākums ir uzvara 1953. gada Bukarestes šaha turnīrā, kā arī divas uzvaras Eiropas komandu šaha čempionātos PSRS izlases sastāvā (1957, 1961).

Treneris
--------

Aleksandrs Tolušs bija pazīstams arī kā lielisks šaha treneris. Viņa sadarbība ar Borisu Spaski no 1952. gada līdz 1960. gadam ļāva Spaskim izstrādāt aktīvu un agresīvu spēles stilu. Tikai dažus mēnešus Tolušs nenodzīvoja līdz sava bijušā audzēkņa triumfam, kad Spaskis 1969. gadā kļuva par Pasaules čempionu šahā.

Sacensības Latvijā
------------------

Aleksandrs Tolušs bija biežs viesis šaha sacensībās Latvijā. 1945. gadā viņš bija otrais Baltijas republiku turnīrā Rīgā, bet 1959. gadā piedalījās Rīgas starptautiskajā šaha turnīrā, kur izcīnīja 3. vietu. Tolušs ir ārpus konkursa piedalījies arī 1962. gada Latvijas šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  «12 Championship of Leningrad- 1937». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 4. maijā. Skatīts: 2013. gada 8. maijā.
2. ↑  13 Championship of Leningrad- November 1938
3. ↑  20 Championship of Leningrad- 24.3-17.4.1946
4. ↑  «21 Championship of Leningrad- 1947». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2013. gada 8. maijā.
5. ↑  18 Championship of USSR Moscow 12.11-12.12.1950
6. ↑  «24 Championship of USSR Moscow 20.1-24.2.1957». Arhivēts no oriģināla, laiks: 03.10.2011. Skatīts: 08.05.2013.
7. ↑  Bucharest 1953
8. ↑  «Championship of Baltic Republics- Riga 26.10-20.11.1945». Arhivēts no oriģināla, laiks: 28.12.2017. Skatīts: 08.05.2013.
9. ↑  «International tournament Riga 5-21.12.1959». Arhivēts no oriģināla, laiks: 09.09.2014. Skatīts: 08.05.2013.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Eiropas komandu šaha čempionāts) (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 30929211
* LCCN: n84020737
* ISNI: 0000 0000 2662 2829

 |

 |
Senās Igaunijas zemes 13. gadsimta sākumā.
Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā (Matīss Siliņš, 1890).
**Vaiga** jeb **Vaijamā**, (latīņu: *Wayga*; igauņu: *Vaiga, Vaiamaa*, vācu: *Wegele*) bija neliela seno igauņu zeme līdz 13. gadsimta Livonijas krusta kariem Igaunijas austrumos (tagadējais Jegevas apriņķis) starp Ugaunijas un Viruzemes teritorijām. Galvenais pilskalns atradās Riolē, ko identificē ar Punameģa kalnu pie Ripukas.

Kristīšana
----------

Indriķa hronikas tekstā minēts, ka 1220. gadā Līvzemes bīskaps Alberts norīkoja Pēteri Kaikevaldi no Somijas un letu priesteri Indriķi no Imeras tagadējās Igaunijas austrumu daļas kristīšanai. Viņi izgāja cauri jau agrāk kristītajai Ugaunijas dienvidu daļai un aiz Emajegi upes sāka savu misionāru darbu, kristījot Ugaunijas ziemeļu daļu, **Vaigu** un Viruzemi.

Pievienošana Tērbatas bīskapijai
--------------------------------

1223.-1224. gada igauņu sacelšanās laikā Vaigu mēģināja pakļaut savai varai Tērbatas kņazs Vjačko, bet pēc uzvaras Tērbatas kaujā tās teritoriju pēc 1224. gada 23. jūlija līguma uz pusēm sadalīja Igaunijas bīskaps Hermanis fon Bukshēvdens (ieguva austrumu daļu) un Zobenbrāļu ordenis (ieguva rietumu daļu līdz ar Normegundi un Mehu). Igaunijas bīskapija vēlāk pazīstama kā Tērbatas bīskapija.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Igaunijas senās zemes |
| --- |
|  |
| 
* Alempoisa
* Harija
* Jerva
* Jogentagana
* Ridala
* Mehu
* Nurmegunde
* Rēvele
* Sakala
* Sontagana
* Sobolica
* Sāmsala
* Ugaunija
* Vaiga
* Viruzeme

 |

 |
Baltzilibaltais karogs
**Krievijas baltzilibaltais karogs** (krievu: *Бело-сине-белый флаг*) ir karogs, ko izmanto protestētāji pret Krievijas iebrukumu Ukrainā. Karogs kļuva plaši izplatīts neilgi pēc iebrukuma sākuma 2022. gada februārī.

To izmanto arī militārā vienība leģions "Krievijas Brīvība", kas karo Ukrainas pusē.
Tas ir pārveidots Krievijas karogs, kurā sarkanā svītra aizstāta ar baltu un zilā ir ievērojami gaišāka.

Karogs protestu laikā Tbilisi 2022. gada 2. martā

Karoga vēsture
--------------

Ideja par savu opozīcijas karogu, kas atšķirtos no Krievijas valsts karoga, radās aktīvo protestu laikā Baltkrievijā. Aktīvisti norāda uz līdzību ar Baltkrievu nacionālo karogu, ko izmanto Baltkrievijas politiskā opozīcija, tādējādi paužot solidaritāti ar baltkrievu protestētājiem.

Pēc kara sākuma Ukrainā 2022. gadā sociālajos medijos parādījās priekšlikumi noņemt sarkano krāsu, kas simbolizē asinis un karu.
Karogu izmantoja pretkara demonstrācijās Tbilisī, kā arī Kiprā, Ņujorkā, Krakovā, Londonā, Rīgā, Prāgā, Toronto, Berlīnē, Diseldorfā, Helsinkos, Madridē, Telavivā, Viļņā un Jekaterinburgā. Karogam nav oficiālas krāsu interpretācijas. Krāsas, kā uzskata tie, kas to izmanto, raksturo mieru un tīrību (baltā), kā arī patiesību un taisnīgumu (zilā).

Krievijas Pretkara komiteja izmanto karogu kā pretkara simbolu ar proporciju 2:3. 2022. gada 7. martā Brīvās Krievijas foruma pretkara konferencē tika izteikta ideja par karoga kā "Krievijas pretkara un pretdiktatoriskās kustības virspartijas un virsfrakcijas simbola" izmantošanu.

Demonstrācija Prāgā

Atsauces
--------

1. ↑  «У антивоенного движения появился новый символ протеста — бело-сине-белый флаг. «Медуза» рассказывает, кто и зачем его придумал». *Meduza* (krievu). Skatīts: 2023-05-22.
2. ↑  «https://twitter.com/pr\_yana\_/status/1356936948867334147». *Twitter* (angļu). Skatīts: 2023-05-22.
3. ↑  «FOTO un VIDEO ⟩ Latvijas krievvalodīgo kopienas pretkara protests pie Brīvības pieminekļa». *Sabiedrība un politika* (latviešu). 2022-04-23. Skatīts: 2023-05-22.
4. ↑  «Россиянам на митингах предлагают использовать бело-сине-белый флаг». *24 Канал* (krievu). 2022-03-06. Skatīts: 2023-05-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Krievijas baltzilibaltais karogs***.
**Aleksandrs Veingolds** (igauņu: *Aleksander Veingold*; dzimis 1953. gada 10. oktobrī Tapā) ir Igaunijas starptautiskais meistars šahā (1983).

Biogrāfija
----------

1976. gadā beidzis Tallinas Universitāti teorētiskās fizikas specialitātē. 2005. gadā beidzis Tartu Universitāti praktiskajā filozofijā.

1969. gadā uzvarējis Igaunijas junioru šaha čempionātā. 1979. gadā Tallinā uzvarējis nacionālajā šaha turnīrā un dalījis 5. vietu Paula Keresa memoriālā. 1980. gadā dalījis pirmo vietu Rīgas kausā šahā. 1983. gadā uzvarējis Igaunijas šaha čempionātā, kurā vēl četras reizes bijis otrais (1978, 1980, 1984, 1998) un sešas reizes bijis trešais (1975, 1977, 1979, 1982, 1999, 2004).
Pārstāvējis Igaunijas komandu PSRS komandu šaha čempionātos (1972, 1979-1983). Piecas reizes pārstāvējis Igauniju Pasaules šaha olimpiādēs (1992, 1994, 1998, 2002, 2004). Par panākumiem turnīros FIDE 1983. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Pazīstams arī kā šaha treneris un funkcionārs. Bijis Maijas Čiburdanidzes sekundants 1981. gada mačā par pasaules čempiones titulu. Bijis Jāna Elvesta treneris no 1986. līdz 1990. gadam. 2006. gadā saņēmis FIDE 4. līmeņa trenera nosaukumu. No 1998. līdz 2002. gadam bijis FIDE apakškomitejas "Šahs skolās" un FIDE Attīstības komitejas loceklis. Viņš ir Igaunijas šaha akadēmijas *Vabaettur* galvenais treneris.

Atsauces
--------

1. ↑  National Tournament - Tallinn 1979
2. ↑  Memorial P.Keres Tallinn 20.2-17.3.1979
3. ↑  Cup of Riga - 3-28.10.1980
4. ↑  Eesti meistrid 1923—2005 Archived 2012-01-18 *Wayback Machine* vietnē.
5. ↑  Soviet Team Chess Championship :: Aleksander Veingold
6. ↑  Men's Chess Olympiads :: Aleksander Veingold
7. ↑  VEINGOLD, ALEKSANDER

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Veingold Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par upi. Par pilsētu skatīt rakstu Poprada.

**Poprada** (slovāku: *Poprad*, poļu: *Poprad*) ir Dunajecas labā krasta pieteka Slovākijā un Polijā. Tās garums ir 174 kilometri, no tiem 100 kilometrus pa Slovākiju, 31,1 kilometru veido Slovākijas - Polijas robežu, bet atlikušo daļu tek Polijas teritorijā. Vienīgā lielā Slovākijas upe, kas atrodas Baltijas jūras baseinā.

Iztece - Tatru kalnos, satekot Hincova (*Hincov potok*) un Ļadova strautiem (*Ľadový potok*). Iesākumā tek austrumu virzienā, sasniedzot Polijas robežu, pagriežas uz ziemeļiem - ziemeļrietumiem. Ietek Dunajecā pie Stari Sončas. Popradas krastos atrodas Poprada, Kežmaroka, Stara Ļubovņa Slovākijā, kā arī Mušina, Pivņičnazdroja un Stari Sonča Polijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Poprada***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242733242
* NKC: ge881034

 |

 |
**Paštēls** vai garīgais attēls, parasti diezgan izturīgs pret izmaiņām, attēlo ne tikai detaļas, kuras, iespējams, ir pieejamas citu objektīvai izpētei, bet arī priekšmetus, ko cilvēki ir iemācījušies par sevi vai nu no personīgās pieredzes, vai internalizējot citu spriedumus.

Paštēlu var veidot:

* Paštēls, kas rodas no tā, kā indivīds redz sevi;
* Paštēls, kas izriet no tā, kā citi redz indivīdu;
* Paštēls, kas rodas no tā, kā indivīds uztver citus;

Tehnoloģija pielāgojas, nodrošinot mūs ar labākiem rīkiem sava paštēla atspoguļošanai, kameras iestatījumos atrodami filtri un rīki attēla uzlabošanai, mobilajos tālruņos iespējams instalēt lietotnes ar papildu rīkiem attēla uzlabošanai.

Viena no atšķirībām starp mūsu paštēlu reālajā dzīvē un tiešsaistē ir lielāka spēja mainīt savu izskatu un maskēt savu. Pat tad, kad persona sociālajos medijos ievieto jūsu fotoattēlu, jūs varat noņemt fotoattēla atzīmi, izdzēst vai modificēt to, lai sabiedriskā klātbūtne būtu atbilstošāka paštēlam, kuru vēlaties redzēt citiem.

Sevis prezentēšana ikdienas dzīvē
---------------------------------

Ērvings Gofmanis 1956. gadā socioloģijas grāmatu "Sevis prezentēšana ikdienas dzīvē", kurā autors izmanto teātra tēlus, lai attēlotu cilvēku sociālās mijiedarbības nozīmi.  

Gofmans redzēja saistību starp to, kā cilvēki parāda sevi ikdienas dzīvē ar teātra izrādēm. Sociālajā mijiedarbībā, tāpat kā teātra izrādē, ir frontes reģions, kurā izpildītāji (indivīdi) ir uz skatuves auditorijas priekšā.
"Priekšpuse" vai izrāde, ko spēlē aktieris, ietver "manieri" vai lomu izpildi, un "izskatu", ieskaitot izpildītāja kleitu un izskatu.

Sevis izrādīšana sociālajos medijos
-----------------------------------

Mūsdienu sabiedrībā sociālie mediji ļauj cilvēkiem izveidot publisku vai daļēji publisku profilu, sastādīt kopīgu draugu sarakstu, ar kuriem viņiem ir kopīgas attiecības, apskatīt un izveidoto saikni ar citiem sociālo mediju lietotājiem.

Profils — attēlo indivīdu kā, lietotājs pats nosaka, kā viņš vēlas sevi parādīt tiem, kuri var apskatīt šo izveidoto profilu. Profils ļauj cilvēkam parādīt sevi sociāli vēlamā un tīkamā veidā, šeit izriet cilvēku vēlme pēc citu uzmanības. Šī sociālā vēlamība iegūt vairāk sekotāju, iegūt atzinību no saviem draugiem, sekotājiem izriet no konkrētās kultūras vides kādā mēs dzīvojam.

Profila attēls ir veids, kā cilvēki var iepazīstināt ar sevi, kā arī ļauj personai kontrolēt savu paštēlu.

Komunikācija notiek ne tikai privātās sarakstēs, bet arī zem profila attēlem, kā arī daloties ar dažādu informāciju, tā rezultātā dalībniekiem nav pilnīgas iespējas kontrolēt sava profila saturu un radīto iespaidu par cilvēku. Lai gan dalībniekiem ir iespējas ierobežot citu cilvēku iesaistīšanos sava profila aktivitātēs, vairums dalībnieku atzinīgi novērtē katru pievienoto attēlu, kurā tie attēloti, kā arī aktīvu iesaistīšanos komentāru sadaļā.

Atsauces
--------

1. 1 2   Study about "A Networked Self:Identity, Community, and Culture on Social Network Sites]
**Laikmetīgā deja** ir dejas tehnika, kas aizsākusies 1950. gados no modernās dejas. Laikmetīgajā dejā nav nekādu kustības ierobežojumu, vairāk brīvība ķermenī, dejā un dzīves uzskatos. Šajā deju stilā vairs nevienu stilu neatdala, visi stili tiek veiksmīgi apvienoti vietā, nepārtraukti meklējot jaunas kustības, eksperimentēt ar ķermeni un mūziku. Katra pasniedzēja horeogrāfija ir individuāla, kā arī katra dejotā ķermeniskā izpausme ir atšķirīga.

Laikmetīgās dejas priekšnesums

Vēsture
-------

Laikmetīgās dejas pamatā ir klasiskais balets un modernās dejas. Mers Kanighems (*Merce Cunningham*) tiek uzskatīts par pirmo šī stila horeogrāfu. 1944. gadā savai dejai viņš pievienoja Džona Keidža mūziku, kurš konstatēja, ka Kanighema deja vairs nebalstās uz lineāriem elementiem, kā arī tā nebalstās uz kustībām ap kulmināciju. Mers izveidoja 1953. gadā izveidoja deju kompāniju un izveidoja tai vairāk kā 150 deju priekšnesumus no kuriem daudzus izpildīja starptautiski izpildīja baleta un modernās dejas grupas

Veidi
-----

### Improvizācija

Caur improvizāciju dzimst jaunas lietas. Improvizācijas nozīme atmest jebkādus stereotipus par deju, nedomāt ne par ko, tikai ļaut savam ķermenim kustēties un ieklausīties mūzikā. Šeit tev nekas nav jāpierāda, galvenais esi tu pats. Nodarbībās tiek izmantoti dažādi uzdevumi, lai cilvēks pilnībā atbrīvotu ķermeni un prātu. Šis veids ir unikāls, jo atkārtot to nebūs iespējams.

### Kontaktimprovizācija

Kontaktimprovizācija radusies Stīva Pakstona izpētes rezultātā 1972. gadā Amerikā. Tās pamatā ir aikido cīņas māksla, kas apvienota ar laikmetīgo deju, sporta metodēm un rotaļām. Šis veids visbiežāk tiek dejots duetā. Saskaroties dejotāju ķermeņiem visdažādākajās vietās veidojās kontaktpunkti. Šajā dejā ir ļoti svarīgi ieklausīties sevī un savā partnerī, just to, ko jūt partneris.

### Kompozīcija

Kompozīcijā tiek izmantoti dažādi uzdevumi, kuros caur improvizāciju tiek radīta konkrēta deja, tas ir radošs process, kuru veic gan individuāli, gan grupās

Laikmetīgā deja Latvijā
-----------------------

Latvijā ir ļoti daudz pasākumi un laikmetīgo deju uzvedumi, kurus var iet un baudīt vai pats piedalīties. Ar katru brīdi laikmetīgā deja arvien vairāk ienāk Latvijas dejas dzīvē.

Izmantotā literatūra
--------------------

* 
* 
* "Deja, kustība ķermenis"
**Ādolfs Baiersdorfers** (vācu: *Adolf Bayersdorfer*; dzimis 1841. gada 7. jūnijā, miris 1901. gada 21. decembrī) bija vācu šaha problēmists, mākslas vēsturnieks un kritiķis.

Baiersdorfers bija mežziņa dēls. Pēc tēva nāves 1853. gadā kopā ar māti pārcēlies uz Minheni. Tur mācījies ģimnāzijā, pēc tam no 1862. gada studējis filozofiju un mākslas vēsturi. Ap 1870. gadu viņš bija pazīstams kā žurnālists un šahists. Turpmākajos gados Vīnes un Minhenes laikrakstos viņš rakstījis atsauksmes par teātri un glezniecību. Bijis pazīstams ar vairākiem tā laika vācu un franču gleznotājiem. Ar valsts stipendijas atbalstu no 1874. gada ticis komandēts uz Itāliju, lai pētītu itāļu gleznotāju darbus. Tur, galvenokārt Venēcijā, uzturējies sešus gadus. 1880. gadā viņš bijis Šleisheimas pils un 1884. gadā Minhenes (*Alte Pinakothek*) mākslas galeriju kurators. Ņēmis aktīvu dalību šo galeriju mākslas darbu katalogu izstrādē. Baiersdorfers bijis viens no Vācijas Mākslas vēstures institūta Florencē dibinātājiem. Bijis Goda doktors Leipcigas universitātē.

Šaha kompozīcija
----------------

Publicējis vairāk nekā 100 tiešā mata uzdevumus. No 1888. gada līdz mūža galam bija laikraksta "Münchner Neuesten Nachrichten" šaha nodaļas redaktors.

### Piemērs

**№ 1. Ā. Baiersdorfers**  
 *Deutsches Wochenschach*, 1900**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. Lg3-e5! draud: 2.Qg4-d4#**
**1. ... Kd5xe5 2. Kb6-c5 f6-f5 3. Dg4-d4#**
**1. ... f6xe5 2. Dg4-b4 e5-e4 3. Db4-c5#**

Bibliogrāfija
-------------

* Adolph Bayersdorfer. *Verzeichnis der in der Königlichen Gallerie zu Schleissheim aufgestellten Gemälde* (vācu). München : Knorr & Hirth, 1885.
* Adolph Bayersdorfer. *Ein elementarer Lyriker : Martin Greif* (vācu). Wien : Rosner, 1872.
* Adolph Bayersdorfer. *Carl Rottmann : Biographische Skizze* (vācu). München & Berlin : Fr. Bruckmann, 1871.

Atsauces
--------

1. ↑  Bavārijas cilvēku biogrāfijas[novecojusi saite] (vāciski)
2. ↑  Ādolfs Baiersdorfers vietnē Deutsche Bigraphie (vāciski)
3. ↑  Ā. Baiersdorfera īsa biorāfija vietnē *Chess Composers* (angliski)

Papildu literatūra
------------------

* Johannes Kohtz, Carl Kockelkorn: *Zur Kenntnis des Schachproblems. Kritiken und ausgewählte Aufgaben von A. Bayersdorfer.* A. Steins Verlagsbuchhandlung Potsdam. Potsdam 1902. (vāciski)

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ādolfs Baiersdorfers*** |

* Ā. Baiersdorfera šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Ādolfs Baiersdorfera biogrāfija mākslas vēsturnieku vārdnīcā. (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 5727878
* LCCN: n88083511
* ISNI: 0000 0001 2020 2521
* GND: 118827359
* SUDOC: 236968009
* BNF: cb10519981q (data)
* NKC: mub2011645767

 |

 |