recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bora Kostičs** (serbu: *Бора Костић*; 1887. gada 24. februāris Vršaca - 1963. gada 3. novembris Belgrada) bija Dienvidslāvijas un Serbijas šahists, FIDE starptautiskais lielmeistars (1950).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt desmit gadu vecumā. Studiju laikā Austrumu tirdzniecības akadēmijā Budapeštā sasniedzis ievērojamu progresu šaha spēlē. Pēc akadēmijas beigšanas daudz laika pavadījis Vīnē, kas 20. gadsimta sākumā bijusi Eiropas šaha galvaspilsēta.

1910. gadā pārcēlies uz Ķelni, bet Pirmā pasaules kara laikā devies uz Ameriku, kur daudz spēlējis ar vietējiem šahistiem, kā arī uzstājies ar simultānspēles seansiem "neskatoties uz galdiņu" - 1916. gadā Ņujorkā spēlējis uzreiz ar 20 pretiniekiem, no kuriem 19 uzvarējis un vienu partiju noslēdzis neizšķirti.

Sekmīgi startējis arī nopietnos šaha turnīros: 1919. un 1920. gadā divas reizes izcīnījis otro vietu Ņujorkas turnīros ar Hosē Raula Kapablankas. 1921. gada Budapeštas šaha turnīrā bijis trešais (uzvarējis Aleksandrs Aļehins). 1919. gadā Havanā piedzīvojis neveiksmi mačā ar Kapablanku - 0:5.

Bijis pazīstams kā šaha spēles popularizators. No 1923. līdz 1926. gadam veicis ceļojumu apkārt pasaulei, kura laikā uzstājies ar lekcijām un simultānspēles seansiem dažādu valstu pilsētās. 1926. gada 11. maijā viesojies arī Rīgas šaha klubā, kur sniedzis simultānspēles seansu 32 šahistiem.

1932. gadā uzvarējis Rumānijas šaha čempionātā. 1935. gadā dalījis pirmo vietu Dienvidslāvijas šaha čempionātā, bet 1938. gadā kļuvis par vienīgo šī čempionāta uzvarētāju.

Pārstāvējis Dienvidslāviju gan oficiālajās (1927, 1931, 1935, 1937), gan neoficiālajās (1926, 1936) Pasaules šaha olimpiādēs. Lielākais panākums izcīnīts 1936. gada neoficiālajā olimpiādē Minhenē, kur Kostičs uzvarējis pie 6. galdiņa.

Otrā pasaules kara laikā atteicies piedalīties nacistiskās Vācijas rīkotajos šaha turnīros, par ko ticis ieslodzīts koncentrācijas nometnē. Pēc atbrīvošanas Kostiča šaha rezultāti vairs neatgriezās pirmskara līmenī.

1950. gadā FIDE piešķīra kā vienam no pirmajiem Kostičam starptautiskā šaha lielmeistara nosaukumu. 1962. gadā viņš guva savu pēdējo panākumu, kad uzvarēja šaha veterānu turnīrā Cīrihē.

Kopš 1964. gada Kostiča dzimtajā pilsētā Vršacā notiek viņa piemiņai veltīti šaha turnīri.

Atsauces
--------

1. ↑  New York (1918)
2. ↑  Hastings (1919)
3. ↑  Budapest (1921)
4. ↑  Campionati nazionali della Yugoslavia
5. ↑  «Bora Kostic Memorial». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 26. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Bora Kostičs šahista profils vietnē chessgames.com
* Bora Kostičs šahista profils vietnē 365chess.com
* Bora Kostičs šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Bora Kostičs šahista profils vietnē olimpbase.org (neoficiālās Pasaules šaha olimpiādes)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 281998531
* ISNI: 0000 0003 8878 9167
* SUDOC: 204712866

 |

 |
**Ābrams Blass** (poļu: *Abram Blass*; 1895. gads Lomža — 1971. gads) bija Polijas un Izraēlas šahists.

Biogrāfija
----------

1911. gadā kopā ar ģimeni devies uz ASV, no kurienes atgriezies Polijā 1924. gadā un dzīvojis Varšavā. Piedalījies pilsētas šaha turnīros, kuros uzvarējis 1926. un 1928. gadā. Polijas šaha čempionātu finālā 1926. gadā Varšavā dalījis 8.-9. vietu, bet 1927. gadā Lodzā ieņēmis 8. vietu. Pārstāvējis Polijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1928. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu. 1929. gadā Polijas komandu šaha čempionātā izcīnījis pirmo vietu Varšavas pilsētas komandas sastāvā, uzvarot visās savās partijas.

1935. gadā pārcēlies uz dzīvi Palestīnā un uzvarējis pirmajā Palestīnas šaha čempionātā. 1936. gadā bijis otrais Telavivas pilsētas šaha čempionātā un dalījis 2.-3. vietu otrajā Palestīnas šaha čempionātā. Vēlākajos gados šaha turnīros piedalījies reti.

Atsauces
--------

1. ↑  «I Szachowe Mistrzostwa Polski Warszawa 1926». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 8. martā. Skatīts: 2016. gada 9. jūnijā.
2. ↑  II Szachowe Mistrzostwa Polski Łódź 1927[novecojusi saite]
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Abram Blass
4. ↑  OlimpBase :: Polish Team Chess Championship :: Abram Blass

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Anau ezers** (angļu: *Lake Te Anau*, no maoru: *Te Ana-au* — ‘virpuļojošā ūdens ala’) ir ezers Jaunzēlandes Dienvidsalas dienvidrietumu daļā. Otrs lielākais Jaunzēlandes ezers aiz Taupo ezera, lielākais ezers Dienvidsalā. Ezeru veidojis ledājs.

Ezera galvenā daļa stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā 65 km garumā. Rietumu pusē ezerā iestiepjas trīs lieli fjordi: Ziemeļu fjords, Vidus fjords un Dienvidu fjords. Vidus fjorda ieejas daļā atrodas vairākas nelielas saliņas. Ezers atrodas 210 metrus virs jūras līmeņa, taču tā maksimālais dziļums ir vismaz 417 metri — tas ir kriptodepresija. Pirmie eiropieši ezeru sasniedza 1852. gadā.

Ezerā ietek vairākas upes, no kurām lielākā ir Eglintonas upe, kas ietek austrumos, iepretīm Ziemeļu fjordam. Izteka Vaiau pēc vairākiem kilometriem ietek Manapouri ezerā. Anau ezera dienvidaustrumu krastā, netālu no Vaiau iztekas, atrodas Anau pilsētiņa. Bez Anau ezera krastā ir tikai vēl viena ferma. Vienlaikus ezera krastos labi attīstīta tūrisma industrija.

Dabas pieminekļi
----------------

Jahta Anau ezerā
Lielākā daļa ezera atrodas Fjordlendas nacionālajā parkā un Vāhipounamu UNESCO Pasaules mantojuma pieminekļa teritorijā. Ezera krasti ir kalnaini, rietumu krastā Keplera kalni un Mērčisona kalni paceļas 1400 metrus virs ezera līmeņa. Ezera ziemeļu galā sākas Milforda taka. Tikai austrumu krasti vietām ir mazāk kalnaini; šeit vietām ir lauksaimnieciski apstrādāta zeme.

Ezera krastos dzīvo vairāki retu sugu putni, no kuriem plašāk pazīstama ir takahe (*Notornis hochstetteri*). Šo nelidojošo putnu uzskatīja par izmirušu, taču 1948. gadā to atklāja nelielā ielejā ezera krastā. Takahes aizsardzībai izveidota īpaša dabas aizsargājamā teritorija starp Vidus un Dienvidu fjordiem.

Ezera rietumu krastā atrodas Anau alas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anau ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315530395
* SUDOC: 203069129

 |

 |
**Reinzeme-Pfalca** (vācu: *Rheinland-Pfalz*) ir viena no sešpadsmit Vācijas federālajām zemēm, atrodas valsts rietumos. Robežojas ar Franciju, Luksemburgu, Beļģiju, kā arī Ziemeļreinas-Vestfālenes, Hesenes, Bādenes-Virtembergas un Zāras federālajām zemēm.

Iedalās 3 reģionos (*Regierungsbezirk*), 24 apriņķos (*Kreis*) un 13 neatkarīgās pilsētās (*kreisfreien Städte*).

Lielākās pilsētas: Mainca, Ludvigshāfene, Koblenca, Trīre, Kaizerslauterne.

Lielākās upes: Reina, Mozele, Lāna.

Kalni un augstienes: Eifels (*Eifel*), Reinas Šīferkalni (*Rheinisches Schiefergebirge*), Taunuss (*Taunus*), Vestervalde (*Westerwald*).

Saimniecība
-----------

20. gadsimta otrajā pusē Reinzeme-Pfalca bija Vācijas reģions ar augstāko militāro koncentrāciju, kas maksimumu sasniedza 1987. gadā, kad 7,6% no reģiona teritorijas bija aizņemti ar militāriem objektiem. Pēc 1990. gada 491 militārais objekts tika atdots vai plānots atdot civilajai pārvaldei, 8 no 11 kara aviācijas bāzēm tika slēgtas. Reģionā atgriezās vairākas civilās nozares pasta un dzelzceļa privatizācijas rezultātā, kā arī militāro ražojošo firmu slēgšanas rezultātā.

Atsauces
--------

1. ↑  Clearingstelle Konversion Rheinland-Pfalz

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Reinzeme-Pfalca***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vācijas federālās zemes Valsts karogs: Vācija |
| --- |
|  |
| 
* Bādene-Virtemberga
* Bavārija
* Berlīne
* Brandenburga
* Brēmene
* Hamburga
* Hesene
* Lejassaksija
* Mēklenburga-Priekšpomerānija
* Reinzeme-Pfalca
* Saksija
* Saksija-Anhalte
* Šlēsviga-Holšteina
* Tīringene
* Zāra
* Ziemeļreina-Vestfālene

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 123162663
* LCCN: n81035110
* GND: 4049795-1
* SUDOC: 026399792
* BNF: cb11939336g (data)
* NKC: ge134436

 |

 |
**Ābolskābe** (hidroksidzintarskābe, 2-hidroksibutāndiskābe, НООС−СН(ОН)−СН2−СООН) pieder pie divvērtīgajām hidroksikarbonskābēm. Ābolskābe ir bezkrāsaina kristāliska viela ar skābu garšu. Labi šķīst ūdenī. Ābolskābes sāļus sauc par **malātiem** (no latīņu: *malum* — 'ābols').

Izomēri
-------

Ābolskābei ir spoguļizomēri, jo tā satur asimetrisko oglekļa atomu. Dabā sastopama L-ābolskābe, kas gaismas polarizācijas plakni griež pa kreisi. Interesanti, ka, palielinoties L-ābolskābes šķīduma koncentrācijai, gaismas griešanas spēja samazinās, 34% ābolskābe vispār nav optiski aktīva, bet vēl koncentrētāki šķīdumi polarizācijas plakni sāk griezt pa labi.

Paula Valdena piemiņas zīme Rīgā, Kronvalda bulvārī, kas attēlo ābolskābes stereoizomērus
Ābolskābei ir arī struktūrizomērs — izoābolskābe jeb 2-metiltartronskābe.

Vēsture
-------

Ābolskābi pirmo reizi tīrā veidā izdalījis zviedru ķīmiķis Šēle 1785. gadā no negataviem āboliem.

Atrašanās dabā
--------------

Ābolskābe ir daudzu augļu un ogu, sevišķi pīlādžu un bārbeļu ogu sastāvā, no kurām to arī iegūst. Tā atrodama rabarberu stublājos, vīnā. Ābolskābe piešķir raksturīgo skābo garšu negataviem āboliem.

Ābolskābei ir liela nozīme bioķīmijā, jo malāta jons ir svarīga trikarbonskābju cikla sastāvdaļa.

Iegūšana
--------

L-ābolskābi iegūst no dabiskām izejvielām.

D-ābolskābi var iegūt, reducējot D-vīnskābi ar jodūdeņradi, vai arī no L-ābolskābes, izmantojot Valdena apgriezenības reakciju (L-ābolskābi hlorējot ar PCl5, iegūst D-hlordzintarskābi, kurai reaģējot ar AgOH, rodas D-ābolskābe).

Pievienojot ūdeni maleīnskābei vai fumārskābei, rodas racēmiskā D,L-ābolskābe. Ābolskābes racemāts rodas arī, reducējot D,L-vīnskābi (vīnogskābi). Šīs sintēzes pierāda ābolskābes uzbūvi.

Īpašības
--------

Reducējot ābolskābi, rodas dzintarskābe.

Karsējot ābolskābe pārvēršas par maleīnskābes anhidrīdu.

Uzmanīgi oksidējot, no ābolskābes var iegūt skābeņetiķskābi:

НООС−СН(ОН)−СН2−СООН → НООС−С(ОН)=СН−СООН

Izmantošana
-----------

Pārtikas rūpniecībā ābolskābi izmanto kā skābuma regulētāju (**E296**).

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās hidroksikarbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Glikolskābe
* Pienskābe
* Oksisviestskābe
* Tartronskābe
* Ābolskābe
* Skābeņetiķskābe
* Vīnskābe
* Citronskābe
* Salicilskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85080149
* GND: 4205751-6
* BNF: cb131915367 (data)

 |

 |
Pirca (Ufimceva) aizsardzība

**Anatolijs Ufimcevs** (krievu: *Анатолий Гаврилович Уфимцев*; 1914. gada 11. maijs, Omska — 2000. gada 2. jūlijs, Kostanaja) bija PSRS un Kazahstānas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Sībīrijā, taču 1937. gadā ticis represēts viņa tēvs, un ģimene bijusi spiesta pārcēlties uz Kazahstānu. Pēc profesijas bijis ekonomists. Bijis viens no labākajiem Kazahstānas šahistiem un vienpadsmit reizes uzvarējis republikas šaha čempionātā (1947-1957, 1970). Piedalījies arī PSRS šaha čempionātos. Lielākais panākums sasniegts 1947. gadā, kad čempionāta finālā, kurā uzvarējis Pauls Keress, dalīta 13.-15. vieta. 1949. gadā kopā ar Tigranu Petrosjanu uzvarējis Taškentas šaha turnīrā. 1959. un 1967. gadā pārstāvējis Kazahstānas šaha izlasi PSRS komandu čempionātos, spēlējot pie 1. galdiņa. 1946. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1994. gadā apbalvots ar Kostanajas pilsētas goda pilsoņa nosaukumu. Godinot viņa piemiņu, Kostanajā 2000. gadā tika atvērts Ufimceva vārdā nosauktais šaha klubs.

Krievijā un citviet bijušajā Padomju Savienībā Ufimceva vārdā tiek saukta viena no mūsdienās popularākajām atklātnēm, kas citur pasaulē pazīstama kā Pirca aizsardzība: 1. e4 d6 2. d4 Zf6 3. Zc3 g6. Tiek uzskatīts, ka Ufimcevs to ir pētījis neatkarīgi no Vasjas Pirca, taču šīs analīzes nav bijušas pieejamas ārzemju šahistiem. Iespējams, ka šo atklātni jau ir popularizējis Ufimceva tēvs, kas pats ir bijis labs šahists.

Atsauces
--------

1. ↑  Championships of Republics
2. ↑  USSR Championship (1947)
3. ↑  «National tournament- Tashkent 1949». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 23. septembrī.

Ārējās saites
-------------

* Anatolijs Ufimcevs šahista profils vietnē chessgames.com
* Anatolijs Ufimcevs šahista profils vietnē 365chess.com
* Anatolijs Ufimcevs šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 285278155
* ISNI: 0000 0003 9143 5351

 |

 |
**Buļļu** jeb **Daugavgrīvas sala** ir sala starp Rīgas līci un Buļļupi pie Daugavas un Lielupes ietekas jūrā. Tā ir lielākā sala Latvijā. Administratīvi ietilpst Rīgas pilsētā un uz tās izvietojušās Daugavgrīvas (austrumos), Rītabuļļu (vidusdaļā) un Vakarbuļļu (rietumos) pilsētas daļas.

Ģeogrāfija un ģeoloģija
-----------------------

Sala ir 8,5 km gara, 1—2 km plata, vidējais augstums ir 2—4 m vjl, lielākais — 14 m. Izvietojusies Rīgas jūras līča dienviddaļā starp Daugavas ieteku austrumos, Lielupes ieteku rietumos un Buļļupi dienvidos. Salas pamatā ir smilšainie Litorīnas un Pēclitorīnas jūras, lagūnas un aluviālie nogulumi, virspusē vēja pārpūstas eolas smiltis. Gar jūras krastu ir 30—80 m plata, smilšaina pludmale un 250—400 m plata vaļņveida kāpu josla. Salas centrālā un rietumu daļa lielākoties apmežota, austrumu daļā — apbūve. Daugavgrīvas dabas liegums.

Vēsture
-------

Sala izveidojusies 1755.—1757. gados, Lielupei pavasara palos pārraujot šauro un garo no Kauguriem līdz Vecāķiem akumulatīvo strēli un izveidojot jaunu ieteku līcī. Līdz tam Lielupe ietecēja Daugavā pa tagadējo Buļļupi.

1679. gada pavasara palos Lielupe pārrāva kāpu joslu Buļļu salas vidū, izveidojot jaunu gultni (tagadējā Ziemeļupe), pa kuru tā ieplūda Rīgas līcī.[*nepieciešama atsauce*] Arī 1709. un arī 1759. gadā Lielupe izveidoja pārrāvumu starp Rītabuļļiem un Daugavgrīvu.[*nepieciešama atsauce*] Ar laiku jaunā grīva aizsērēja un tika daļēji aizbērta.

Izveidojot tagadējo ieteku līcī, Lielupe divās daļās sadalīja Buļļu muižu (*Bullenhof*), no kā ir cēlies viens no salas nosaukumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze
2. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 222. lpp.
**Jāns Einasto** (*Jaan Einasto*), līdz 1933. gadam **Jāns Eizenšmits** (*Jaan Eisenschmidt*; dzimis 1929. gada 23. februārī) ir igauņu astrofiziķis.

Jāns Eizenšmits piedzima 1929. gada 23. februārī Tartu. 1933. gadā, kad Igaunijas vadība igauņus mudināja mainīt vācu izcelsmes uzvārdus, patriotiski noskaņotais tēvs nomainīja ģimenes uzvārdu uz Einasto, ko viņš izgudroja kā permutāciju no vārda *Estonia*.

1947. gadā Jāns Einasto pabeidza Tartu 1. vidusskolu un iestājās Tartu Universitātē, ko absolvēja 1952. gadā. Pēc tam viņš sāka strādāt Tartu observatorijā.
1955. gadā Einasto ieguva fizikas un matemātikas zinātņu kandidāta grādu.
1972. gadā Einasto ieguva fizikas un matemātikas zinātņu doktora grādu.
1977. gadā viņš kļuva par Tartu observatorijas kosmoloģijas nodaļas vadītāju.
No 1992. līdz 1995. gadam viņš bija kosmoloģijas profesors Tartu Universitātē.

1963. gadā Jāns Einasto piedāvāja matemātisku funkciju, kas ataino, kā sfēriskas zvaigznes sistēmas blīvums variē attālumā no tās centra. Tagad šis modelis zināms kā Einasto profils.

Jāns Einasto pievērsās galaktikas, ārpusgalaktikas un kosmoloģijas pētījumiem. Izpētot Visuma struktūru, viņš secināja, ka galaktikām un galaktiku kopām ir tendence grupēties superkopās, kas veido telpiskas šūnu struktūras.
Einasto arī darbojās astronomisko novērojumu tehnoloģiju uzlabošanas jomā. Viņš izstrādāja astronomisko torņu un kupolu optimāla siltuma režīma izveides metodiku. Viņš attīstīja automātisko un pusautomātisko teleskopu teoriju, kā novērot Zemes mākslīgos pavadoņus.

Jāns Einasto ir publicējis vairāk nekā 190 zinātnisko darbu.
Viņa vārdā nosaukts asteroīds *11577 Einasto*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jāns Einasto***.
* Jāns Einasto mājaslapa
* Jaan Einasto CV Eesti Teadusinfosüsteem
**Jānošs Balogs** (ungāru: *Balogh János*; 1892. gada 10. septembris Tirgusekujeska — 1980. gada 12. septembris Budapešta) bija Rumānijas un Ungārijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Austroungārijai piederošajā Transilvānijā, kas pēc Pirmā pasaules kara nonākusi Rumānijas sastāvā. Līdz 1934. gadam dzīvojis Rumānijā, bet pēc tam pārcēlies uz savu etnisko dzimteni Ungāriju. Pēc profesijas bijis advokāts.

No 1920. gadu vidum līdz 1930. gadu beigām bijis viens no vadošajiem Rumānijas un vēlāk arī Ungārijas šahistiem. Vairākkārtējais Rumānijas šaha čempionātu laureāts, kuros izcīnījis zelta (1930), 2 sudraba (1929, 1931) un 2 bronzas (1926, 1934) medaļas.

Pārstāvējis Rumānijas un Ungārijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1928-1931);
* neoficiālajās Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1926-1936). 1926. gadā Rumānijas izlases sastāvā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā, bet 1936. gadā Ungārijas izlases sastāvā izcīnījis zelta medaļu komandu vērtējumā un bronzas medaļu individuālajā vērtējumā.

Pēc Otrā pasaules kara trīs reizes piedalījies Ungārijas šaha čempionātu finālos (1946, 1947, 1950). Vēlāk nopietni pievērsies korespondencšaham. Piedalījies pirmajos divos Pasaules čempionātos korespondencšahā (1950–53, 1956–59). Par sasniegumiem korespondencšaha turnīros Starptautiskā Korespondencšaha federācija (ICCF) 1953. gadā Balogam piešķīrusi starptautiskā meistara nosaukumu korespondencšahā (IMC).

Atstājis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Baloga vārdā ir nosaukts aizsardzība, kura dažādā gājienu kārtībā var izveidoties gan no Pirca aizsardzības — 1. e4 d6 2. d4 f5, gan no Stauntona gambīta — 1. d4 f5 2. e4 d6. Tāpat viņa vārdā ir nosaukts Budapeštas gambīta variants — 1. d4 Zf6 2. c4 e5 3. dxe5 Zg4 4. e4 d6.

Atsauces
--------

1. ↑  «Federația Română de Șah: Prezentare». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 17. martā. Skatīts: 2016. gada 13. septembrī.
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: János Balogh
3. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: János Balogh
4. ↑  1st World Correspondence Chess Championship (1950)
5. ↑  2nd World Correspondence Chess Championship (1956)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 283573654
* ISNI: 0000 0003 9004 6258

 |

 |
Konglomerāts
**Drupieži**, arī **klastiskie** jeb **terigēnie ieži** ir nogulumieži, kas pilnībā vai pārsvarā sastāv no dažādu iežu un minerālu lauskām (daļiņām). Izšķir cementētus un necementētus (irdenus) drupiežus. Cementētajos drupiežos par saistvielu kalpo karbonāti (kalcīts, dolomīts), krama oksīdi (opāls, kalcedons, kvarcs), dzelzs oksīdi (limonīts, getīts u.c.), māla minerāli un virkne citu. Drupieži bieži vien satur organiskās paliekas: veselas čaulas vai to fragmentus (molusku, koraļļu, krinoideju u.c. detrītu, koku stumbrus un zarus u.t.t.).

Klasifikācija
-------------

Drupiežu klasifikācijas pamatā ir ņemta tāda pamatpazīme, kā drupu izmērs. Izšķir:

* rupjos drupiežus jeb psefītus ar drupu izmēriem virs 1 mm (necementēti — laukakmeņi, oļi, šķembas, zvirgzdi, grants; cementēti — konglomerāti, brekčijas, gravelīti u.c.),
* smilšu iežus jeb psammītus ar daļiņu izmēriem 1-0,05 mm (pēc citām klasifikācijām 1-0,1 mm vai 2-0,05 mm) (smiltis un smilšakmeņi),
* putekļainos iežus jeb aleirītus ar daļiņu izmēriem 0,05-0,005 mm (aleirīti un aleirolīti)
* māla iežus jeb pelītus ar daļiņu izmēriem zem 0,005 mm (pēc citas klasifikācijas 0,01 mm). Māla ieži var būt kā ķīmiskie, tā arī ar terigēnu izcelsmi.

Pastāv arī jaukta sastāva drupieži, kas sastāv no dažāda izmēra daļiņām (smilšu, aleirīta un māla). Pie tādiem tiek pieskaitīti dažādi smilšmāli un mālsmiltis.

Tālākā drupiežu klasifikācija strukturālajos apakštipos tiek veikta pēc drupu minerālā sastāva u.c. īpašībām. Pie drupiežiem tiek pieskaitīti arī vulkāniskās darbības produkti: vulkāniskās bumbas, pelni (irdenie ieži un cementētās varietātes — tufi), tufobrekčijas, un pārejas ieži starp drupiežiem un efuzīvajiem iežiem (tufīti, tufogēnie ieži).

Veidošanās
----------

Nelīdzena reljefa apstākļos un pie lieliem denudācijas un pārneses ātrumiem veidojas rupjie drupieži, bet līdzenumu un nelielu pārneses ātrumu apstākļos ūdenī un gaisā veidojas smilšu, aleirītu un mālu ieži. Māla daļiņas nogulsnējas pārsvarā mierīgā ūdenī. Jūru un okeānu piekrastes daļā, pludmalēs un selgā nogulsnējas oļi un grants. Tālāk no krasta tos nomaina smiltis, tad aleirīti un visbeidzot dziļumā zem viļņu darbības zonas arī māls. Taču oļus un smiltis var sastapt arī lielos dziļumos (kā dažādu zemūdens straumju rezultātu), un savukārt aleirītu-pelītu nogulumus piekrastes zonā (kur ūdenstilpes neskar jūras viļņu darbība)

Latvijā venda, kembrija, apakšdevona un vidusdevona, triasa un juras nogulumi sastāv galvenokārt no smilšainiem un mālainiem iežiem, bet kvartāra ledāja nogulumos ir arī liels grants, oļu un akmeņu īpatsvars.

Izmantošana
-----------

Drupiežus plaši izmanto kā celtniecības materiālu (šķembas, granti), bet smiltis stikla ražošanā un metalurģijā. Savukārt māli tiek lietoti keramikā, pie krāšņu mūrēšanas, urbšanas darbos u.c. Un vēl upju un jūru smiltīs ir sastopami zelta, platīna, dārgakmeņu, minerālu u.c. cēlmetālu un citu retzemju elementu kliedņi.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 6. sējums. Rīga : Preses nams. 1998. 409. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Drupieži***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Mazziedu grīslis** (latīņu: *Carex pauciflora*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tas ir plaši sastopams Eiropas ziemeļu un kalnu apvidos, kā arī Ziemeļpolam tuvās teritorijās. Reti sastopams visā Latvijas teritorijā, kur tas aug pārejas un sūnu purvos.

Apraksts
--------

Mazziedu grīslis ir daudzgadīgs, 8-30 cm garš vienmājnieku lakstaugs, kurš pieder vienvārpas grīšļu grupai.

Vīrišķie ziedi ir vārpiņas augšdaļā, sievišķie ir apakšdaļā. Augam ir ložņājoši pazemes dzinumi un augs ceru neveido. Stublājs ir trīsšķautņains. Lapas stublāja apakšdaļā ir īsas un šauras. Vārpiņai ir 2—5 iegareni, ļoti slaidi, 0,6-0,8 cm gari, nosmailoti, dzelteni pūslīši, kas veido vārpiņas sievišķo daļu un kas no vārpiņas ass atstāv slīpi lejup. Segplēksne ir lancetiska, īsāka nekā pūslītis. Augam ir 1—2 vīrišķie ziedi, kas ir novietoti vārpiņas galā īsā, vālesveida daļā virs sievišķo ziedu pūslīšiem. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «mazziedu grīslis - Carex pauciflora Lightf. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-30.
**Šaļa** (slovāku: *Šaľa*) ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Šaļas apriņķa centrs pie Vāhas upes.

Vēsture
-------

Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1002. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Šaļa līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Vāgšelje** (*Vágsellye*). Līdz 1927. gadam pilsētas nosaukums bija Šaļa pie Vāhas. No 1663. līdz 1686. gadam apdzīvotā vieta atradās Osmaņu impērijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. No 1993. gada - Slovākijā.

Ekonomika
---------

Pilsēta ir ķīmiskās rūpniecības centrs - pie tās atrodas *Duslo, a.s. Šaľa* ķīmiskā rūpnīca, kas ražo minerālmēslus, sintētisko gumiju un citus ķīmijas izstrādājumus.

Cilvēki
-------

2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (79,72 %), dzīvoja arī ungāri (17,88 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (66,63 %), nereliģiozi (23,62 %) un luterāņi (4 %).

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šaļa***.
* Duslo, a.s. Šaľa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 143254552
* LCCN: n99282412
* GND: 7714758-3
* NKC: ge131530

 |

 |

1. ↑  Q31927054.
Shēma rāda vienu no veidiem, kā apkalpe un ekipējums tiktu pārvietots no STS-125 uz STS-400
**STS-401** (agrāk **STS-400**) bija Space Shuttle Discovery iespējamā glābšanas ekspedīcija gadījumam, ja radītos nopietnas problēmas STS-125 (Atlantis) lidojumā, kas paredzēts Habla kosmiskā teleskopa remontam 2009. gada maijā. Tā kā STS-125 misija noritēja bez problēmām, tad STS-401 netika veikta.

Ta kā Habla teleskops atradās citā orbītā, nekā Starptautiskā kosmiskā stacija, tad bojāto kosmoplānu nevarētu novirzīt uz staciju kosmonautu glābšanai. Vienīgā iespēja būtu sūtīt citu kosmoplānu, kas uzņemtu apkalpi un atvestu atpakaļ uz zemes. Šim glābšanas kuģim būtu jāstartē desmit dienu laikā pēc trauksmes izsludināšanas, jo apkalpe kosmoplānā maksimāli var uzturēties 23 dienas. Šī iemesla dēļ abi kosmoplāni startam bija jāgatavo paralēli. Ja *Atlantis* starts bija paredzēts no starta kompleksa *LC-39A*, tad *Endeavour* tika gatavots uz *LC-39B*. Pēc STS-125 misijas beigām starta laukums *LC-39B* tika pārbūvēts nesējraķešu Ares I un Ares V palaišanai.

Šī misija sākotnēji bija plānota kosmoplānam Endeavour ar nosaukumu STS-400. Tā kā Habla teleskops sabojājās 2008. gada 27. septembrī un līdz STS-125 startam oktobrī teleskopu nespēja salabot, misija tika pārcelta uz 2009. gada maiju. Tā kā *Endeavour* bija jādodas uz SKS 2008. gada novembrī misijā STS-126, tad tika pārplānota misija STS-401 ar kosmoplānu *Discovery*.

Apkalpe
-------

| Kosmonauts | Virz.¹ | Amats | Lidojums pēc skaita | Valsts |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Dominiks Gorijs (*Dominic Gorie*) | ↑↓ | komandieris | 5. | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASV |
| Gregorijs H. Džonsons (*Gregory H. Johnson*) | ↑↓ | pilots | 2. | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASV |
| Roberts Bēnkens (*Robert L. Behnken*) | ↑↓ | misijas speciālists 1 | 2. | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASV |
| Maikls Formens (*Michael Foreman*) | ↑↓ | misijas speciālists 2 | 2. | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASV |
| ¹ — lidojuma virziens: ↑ (augšup) vai ↓ (lejup) |

Apkalpe šai misijai ir tāda pati, kāda tā bija misijā STS-123 uz lidojuma klāja.

Gatavošanās lidojumam
---------------------

Pēc STS-123 misijas beigām *Endeavour* tika nogadāts uz Orbitalā aparāta sagatavošanas korpusu. 2008. gadā to pārvietoja uz starta laukumu 39B. Tā kā STS-125 misija tika pārcelta, tad 20. oktobrī *Endeavour* tika argriezts atpakaļ Montāžas ēkā. 23. oktobrī kosmoplāns tika pārvietots uz starta laukumu 39A, kur tas startēja misijā STS-126 2008. gada 14. novembrī.

Skatīt arī
----------

* Habla kosmiskais teleskops
* STS-125

Ārējās saites
-------------

* NASA Evaluates Rescue Options for Hubble Mission nasaspaceflight.com
Šis raksts ir par 20. gadsimta politiķi. Par 18. gadsimta diplomātu skatīt rakstu Kārlis fon Brēverns.

**Karls fon Breverns** (vācu: *Alexander Hermann Karl von Brevern*, 1880—1943) bija vācbaltiešu politiķis, Jēgalas muižas (vācu: *Jaggowal*, igauņu: *Jägala mõis*) īpašnieks. Baltijas Apvienotās Zemes padomes valdes loceklis (1918).

Dzīvesgājums
------------

Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotās Zemes padomes prezidijs (1918). Sēž: E. Delingshauzens (vidū), H. Štriks, K. Breverns, A. Rehenkampfs, T. Hāns. Stāv: V. Bulmerinks, A. Krastkalns, E. Dehio, P. Tarasks, J. Valdmanis, G. Nurms, Otass.
Dzimis 1880. gada 24. septembrī Viru apriņķa Altenhofas muižā (igauņu: *Vanamõisa mõis*) tās īpašnieka Jūliusa fon Breverna un viņa sievas Annas, dzimušas fon Ikšķilas-Gildenbrandas (*Uexküll-Güldenband*), ģimenē. Studēja Pēterburgas Ķeizariskajā tieslietu skolā, pēc kuras beigšanas 1903. gadā dienēja lebgvardes ulānu pulkā. 1904. gadā strādāja Viļņas gubernatora K. Pālena kancelejā, 1905. gadā bija Ļidas apriņķa zemstes priekšnieks, 1905. gada revolūcijas laikā bija Tallinas apriņķa zemnieku lietu komisārs (1905-1906), vēlāk šī apriņķa muižniecības delegāts un muižniecības priekšstāvis (1910—1918). Līdztekus bija Krievijas impērijas Valsts Domes deputāts no Igaunijas guberņas (1912-1917). 

Vācu okupācijas laikā 1918. gada 12. aprīlī viņu ievēlēja par Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotās Zemes padomes valdes locekli Rīgā. 
Latvijas un Igaunijas brīvības cīņu laikā viņš devās bēgļu gaitās uz Berlīni. 

Miris 1943. gada 7. decembrī Štefansdorfas ciemā (*Stephansdorf*, tagad *Szczepanów*) Sroda Slonskas apriņķī Lejassilēzijā.

Literatūra
----------

* Carola L. Gottzmann, Petra Hörner: *Lexikon der deutschsprachigen Literatur des Baltikums und St. Petersburgs.* Berlin 2007, S. 355-356

Ārējās saites
-------------

* 

*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
**Karls Rubens** (dāņu: *Karl Ruben*; 1903. gada 4. augusts — 1938. gada 28. oktobris) bija Dānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Lielākos panākumus šaha turnīros sasniedzis 1927. gadā, kad dalījis 2.-3. vietu Dānijas šaha čempionātā un ieņēmis 2. vietu Kopenhāgenas šaha turnīrā. Pārstāvējis Dānijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 4 reizes (1927-1931) un 1927. gadā komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. 1930. gada aprīlī simultānspēles seansā pie 10 galdiņiem ar laika kontroli vienīgais no visiem dalībniekiem pārspējis toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Karl Ruben
2. ↑  Alexander Alekhine vs Karl Ruben Clock simul, 10b (1930)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 290779987
* ISNI: 0000 0003 9596 5392

 |

 |
Ādolfa fon Bekera glezna "Mākslas eksperts"
**Speciālists** (no franču: *spécialiste*), arī **eksperts** (no latīņu: *expertus* — 'pieredzējis'), ir cilvēks, kura zināšanas, kvalifikācija un pieredze ļauj tam izdarīt pamatotus spriedumus, secinājumus, ieteikumus u.tml. kādā noteiktā teorētiskā vai praktiskā jomā. Minētās spējas speciālistam parasti piemīt lielākā mērā, nekā vairumam citu cilvēku. Tādēļ speciālistus bieži pieaicina kādu sarežģītu problēmu risināšanā, kur nepieciešamas īpaša sagatavotība, specifiskas zināšanas un pieredze.

Kvalifikācijas kritēriji, kas raksturo speciālistu, var atšķirties plašā diapazonā. Piemēram, labs kamīnu meistars (mūrnieks) vai galdnieks varētu būt aizguvis savas prasmes no sava priekšteča vai strādājot par mācekli pie vecāka meistara. Mūsdienu uzņēmumi vai publiskas iestādes nereti sludina speciālistu konkursus kādas problēmas risināšanai vai projekta attīstīšanai, kur tām nav attiecīgu iekšējo cilvēkresursu. Konkursu nolikumos tad parasti tiek uzskaitītas kvalitatīvas prasības pret piesaistāmiem speciālistiem, to agrākā pieredze līdzīgās jomās, citu personu, institūciju vai uzņēmumu atsauksmes, ieteikumi un tml. Piemēram, augstākās kvalifikācijas speciālistiem (vecākiem konsultantiem, projektu vadītājiem u.c.) nereti tiek prasīta vismaz desmit gadus ilga pieredze.

Izšķir arī iekšējos un ārējos speciālistus. Iekšējie ir speciālisti, kuri pastāvīgi nodarbināti institūcijas vai uzņēmuma darbinieku sastāvā. Savukārt ārējie speciālisti parasti tiek piesaistīti dažādu epizodisku jautājumu risināšanā vai atsevišķu projektu īstenošanā. Viņi sniedz savus pakalpojumus ierobežotā laikā. Ārējie speciālisti bieži tiek piesaistīti arī tādu funkciju veikšanai, kuras neatbilst uzņēmuma vai institūcijas pamata profilam, bet ir tam nepieciešamas (ārpakalpojumi).
Apzeltītās bronzas maskas
**Saņsjindui kultūra** (ķīniešu: 三星堆; piņjiņs: *Sānxīngduī*; tulkojumā: trīs zvaigžņu pakalns) ir Bronzas laikmeta kultūra, kas no 2800 g.p.m.ē pastāvēja Kīnas Sičuanas provincē, līdz beidza pastāvēt 1100-1200 g.p.m.ē.

Tiek pieņemts, ka saņsjindui kultūras beigas pienāca pēc masīvas zemestrīces, kas izmanīja upju tecējumu un lika iedzīvotājiem ūdens meklējumos pārcelties uz jaunu dzīvesvietu 40 km attālajā Jinša, kur atrastie priekšmeti atgādina saņsjindui kultūras priekšmetus.[1]

Saņsjindui civilizācija tiek saistīta ar seno Šu valsti, kas beidza pastāvēt 316. g.p.m.ē.

Jau 1929. gadā vietējais zemnieks, rokot aku, atrada vairākus šīs kultūras akmens un nefrīta priekšmetus, taču toreiz tika uzskatīts, ka ķīniešu civilizācija ir attīstījusies gar Huanhe valsts centrālajos reģionos, kur šajā laikā pastāvēja Šanu dinastijas valsts.

Lielākā daļa no saņsjindui kultūras objektiem 1986. gadā tika atrasti divās ziedojumu bedrēs, kurās tie bija rituāli salauzti un aprakti. Kopš šiem atklājumiem ir ievērojami mainījušies arheologu un vēsturnieku uzskati par Senās Ķīnas vēsturi. Tagad tiek atzīts, ka Ķīnas civilizācija paralēli radusies vairākos valsts reģionos.

* Bronzas koks
* Bronzas skulptūra
* Bronzas maska
* Bronzas maska
* Bronzas maska
* Bronzas maska
* 
* Dzīvnieka maska

1986. gadā atrastās bedres ir pildītas ar bronzas un zeltītas bronzas priekšmetiem kā arī izstrādājumiem no ziloņkaula — maskām, dzīvnieku figūrām, cilvēku statujām u.c. priekšmetiem. Visi priekšmeti veidoti stilā, kas ir pilnīgi atšķirīgs no pārējās Ķīnas kultūras.

Atsauces
--------

1. ↑  «Seismic Shift». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 23. septembrī. Skatīts: 2015. gada 2. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Unmasking China´s Sanxingdui Ruins

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 248292371
* NKC: ge195768

 |

 |
**Emma Rīboma** (zviedru: *Emma Ribom*; dzimusi 1997. gada 29. novembrī) ir zviedru distanču slēpotāja.

Karjera
-------

2013. gadā uzvarēja *Ungdomsvasan*, kas ir *Vasaloppet* jauniešu sacensības. 2016. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja zelta medaļu stafetē. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2019. gada 10. martā ar 26. vietu 30 km distancē klasiskajā stilā. 2020. gada Pasaules U-23 čempionātā izcīnīja trīs medaļas: zeltu sprintā un divas bronzas (10 km distancē klasiskajā stilā un 15 km brīvajā stilā ar kopēju startu).

Pirmo reizi vietu uz goda pjedestāla Pasaules kausā izcīnīja 2021. gada 9. janvārī sprinta sacensībās Itālijā vienā no *Tour de Ski* posmiem. Savā pirmajā Pasaules čempionātā 2021. gadā Oberstdorfā labāko vietu ieguva 30 km distancē klasiskajā stilā ar kopēju startu, finišējot 14. Piedalījās arī skiatlonā, kurā ieņēma 18. vietu.

2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Pekinā labāko rezultātu sasniedza sprintā, iekļūstot finālā un ieņemot 6. vietu. 10 km distancē klasiskajā stilā ierindojās 19. vietā. Startēja arī 30 km distancē ar kopēju startu un finišēja 29. vietā. Pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos izcīnīja 2022. gada 25. novembrī sprinta sacensībās Rukā, Somijā. Tā paša gada 3. decembrī uzvarēja arī sprintā Lillehammerē. 2023. gada Pasaules čempionātā Planīcā izcīnīja sudraba medaļu sprintā, kurā visu goda pjedestālu aizņēma Zviedrijas sportistes. Komandu sprintā kopā ar Jonnu Sundlingu ieguva zeltu.

Atsauces
--------

1. ↑  «New Season, Same Swedes: Ribom Notches First Career World Cup Win, Kern Strong into Semis». *fasterskier.com* (angļu). 2022. gada 25. novembrī. Skatīts: 2023. gada 24. februārī.
2. ↑  «Lillehammer (NOR): Emma Ribom strikes again». *fis-ski.com* (angļu). 2022. gada 3. decembrī. Skatīts: 2023. gada 24. februārī.
3. ↑  «Sundling defends her world title as Sweden secure women’s sprint sweep». *fis-ski.com* (angļu). 2023. gada 23. februārī. Skatīts: 2023. gada 24. februārī.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FIS profils (distanču slēpošana) (angliski)
**Bordena pussala** (angļu: *Borden Peninsula*) ir mazapdzīvota pussala Kanādas Arktikā, Bafina salas ziemeļrietumos. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas reģionam. Vienīgā pastāvīgā apdzīvotā vieta ir Arktikbeja pussalas ziemeļrietumos, bet netālajās bijušajās Nanisivikas cinka raktuvēs ierīkota jūras spēku bāze.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Bafina salas ziemeļrietumos pie Lankastera šauruma. Rietumos Admiralitātes līcis to atdala no Brodēra pussalas, bet austrumos Neiviborda šaurums pussalu atdala no Bailota salas. Pussalas lielāko daļu aizņem saposmots plato, kas augstākajā ziemeļrietumu daļā Harca kalnos paceļas līdz 1300 m vjl. Ainavā dominē arktiskais tuksnesis, augstākajās vietās saglabājušies ledāji.

Pussalas ziemeļrietumos izveidota putniem nozīmīga vieta Belarža līcis, bet dienvidaustrumos — Berlingē līcis. Pussalas ziemeļaustrumu daļa ietilpst Sirmilikas nacionālā parka teritorijā.

Pussalā darbojas vairāki kalnrūpniecības uzņēmumi, tajā skaitā dimantu ieguve.

Atsauces
--------

1. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Borden Peninsula
2. ↑  IBA Canada. Baillarge Bay
3. ↑  IBA Canada. Berlinguet Inlet

Ārējās saites
-------------

* International Map of the World 1:1,000,000 Lancaster Sound NS-15/16/17
**Niedru ciesa** (latīņu: *Calamagrostis arundinacea*) ir daudzgadīgs 60 - 120 cm augsts lakstaugs. Bieži sastopams mežos, izcirtumos, mežmalās un krūmājos. Kalcifobs augs. Veido irdenus cerus. Saknenis īss, ar pazemes dzinumiem. Stumbri taisni, tievi, gludi, zem ziedkopas raupji. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, lineāras, plakanas, spilgti zaļas, ar izteiktu bālganu vidusdzīslu, gar malām un no abām pusēm raupjas, virspusē ar gariem, bālganiem izklaidu matiņiem. Lapu makstis skarbas, galotnē bieži ar diviem baltu, garu matiņu pušķiem, mēlīte īsa, galotnē strupa, ziedēšanas laikā izplesta. Zied no jūnija līdz augustam. Ziedkopa - iegarena, ziedēšanas laikā izplesta skara. Vārpiņu daudz, tās smailas, zaļganas vai citādā krāsā, ar 1 ziedu. Vārpiņas plēksnes gludas, vienādas, olveidīgi lancetiskas, ar nelielu šķautni. Zieda plēksnes dažādas: ārējā plēksne garumā līdzīga vārpiņas plēksnēm, bez šķautnes, ar garu, cietu, līku akotu, kas ievērojami pārsniedz plēksnes garumu, iekšējā plēksne ar šķautni. Vārpiņas ass ar īsiem matiņiem, turpinās matainas stiegriņas veidā. Auglis - līdz 0,25 cm garš grauds. Pavasarī sāk augt ļoti agri un saaug kupliem ceriem. Nopļaujot agri, iegūst diezgan labu lopbarību.
*Emporis* logo

***Emporis GmbH*** ir nekustamo īpašumu informācijas kompānija, kuras vadība atrodas Darmštatē, Vācijā. Kompānija uzkrāj un publicē pasaules ēku informāciju un attēlus. Kompānija piedāvā ticamu un pārbaudītu informāciju publiskā datubāzē, kuras interneta vietne ir www.emporis.com. Dažādi informācijas avoti un oficiālas ziņu aģentūras *Emporis* datubāzi bieži citē un uzskata par autoritatīvu un oficiālu ēku informācijas avotu.

Katru gadu *Emporis* žūrija, kura sastāv no vecākajiem fotogrāfiem, pasniedz "*Emporis* Augstceltņu balvu" (angļu: *Emporis Skyscraper Award*). Piemērotas ēkas šai balvai tiek atlasītas no visām tajā gadā pabeigtajām ēkām, kuras ir vismaz 100 metrus augstas.

2005. gadā Emporis parakstīja sadarbības līgumu ar *Council on Tall Buildings and Urban Habitat* jeb CTBUH, tādējādi kļūstot par šīs organizācijas augstceltņu datubāzi.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  «Corporate». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 10. novembrī. Skatīts: 2008. gada 18. septembrī. Teksts "EMPORIS "ignorēts
2. ↑  «In the Press / Emporis Corporate». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 10. novembrī. Skatīts: 2008. gada 18. septembrī.
3. ↑  «Emporis Awards Home / Emporis Awards». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 11. novembrī. Skatīts: 2008. gada 18. septembrī.
4. ↑  «CTBUH: High-Rise Buildings Database». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 3. februārī. Skatīts: 2007. gada 3. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājas lapa (angliski)/(vāciski)/(franciski)
* *Emporis* augstceltņu tops Archived 2008. gada 15. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
**Džordžs Salmons** (angļu: *George Salmon*; 1819. gada 25. septembris Dublina — 1904. gada 22. janvāris Dublina) bija īru matemātiķis, anglikāņu teologs un šahists.

Biogrāfija
----------

Mācījies matemātiku un teoloģiju Dublinas Trinitijas koledžā. 1863. gadā ticis ievēlēts par Karaliskās biedrības biedru. 1866. gadā kļuvis par teoloģijas profesoru Dublinas universitātē. Par saviem pētījumiem algebriskajā ģeometrijā 1868. gadā ticis apbalvots ar Karalisko medaļu (angļu: *Royal Medal*) "par saviem pētījumiem analītiskajā ģeometrijā un virsmas teorijā". 1871. gadā kļuvis par Dublinas Svētā Patrika katedrāles kancleru. 1889. gadā apbalvots ar augstāko britu apbalvojumu par ieguldījumu zinātnes attīstībā - Koplija medaļu (angļu: *Copley Medal*). Pēdējos mūža gados bijis pazīstams teologs. Savos teoloģiskajos darbos pievērsies Romas Katoļu baznīcas kritikai, apšaubījis Romas pāvesta nekļūdīgumu, pētījis Jaunās Derības interpretācijas problēmas.

Džordža Salmona piemineklis blakus Trinitijas koledžai Dublinā

Šahists
-------

Bijis pazīstams arī kā šahists. Bijis Dublinas universitātes šaha kluba patrons un Dubilnas šaha kluba prezidents (1890–1903). 1858. gadā Birmingemā piedalījies 2. Britu šaha kongresā. Pēc kongresa piedalījies šaha simultānspēles seansā pret Polu Morfiju. Atsevišķās partijās parādījis labus rezultātus, tā piemēram, uzvarējis vienu no sava laika vadošajiem šahistiem Danielu Harvicu.

Darbi
-----

* A treatise on conic sections (1848);
* A treatise on higher plane curves: Intended as a sequel to a treatise on conic sections (1852);
* Lessons introductory to the modern higher algebra (pirmais izdevums 1859. gadā, otrais izdevums 1866. gadā, trešais izdevums 1876. gadā, ceturtais izdevums 1885. gadā, piektais izdevums 1964. gadā);
* A treatise on the analytic geometry of three dimensions (pirmais izdevums 1862. gadā, piektais izdevums 1895. gadā);
* The eternity of future punishment (1864);
* The reign of law (1873);
* Non-miraculous Christianity (1881);
* Introduction to the New Testament (1885);
* The infallibility of the Church (1888);
* Thoughts on the textual criticism of the New Testament (1897);

Atsauces
--------

1. ↑  Royal Medals
2. ↑  Copley Medal
3. ↑  Paul Morphy vs George Salmon, Birmingham, 27 August 1858

Ārējās saites
-------------

* Džordža Salmona biogrāfija (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)

* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Klariče Benini** (itāļu: *Clarice Benini*; 1905. gada 8. janvāris Florence — 1976. gada 8. septembris Florences province) bija Itālijas starptautiskā meistare šahā (1950).

Biogrāfija
----------

Divkārtējā Itālijas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāja (1938, 1939). 1937. gadā Stokholmā guvusi lielāko panākumu savā šahistes karjerā, izcīnot otro vietu Pasaules sieviešu šaha čempionātā aiz Veras Menčikas. Pēc Otrā pasaules kara 1950. gadā Maskavā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā, kur ierindojusies 9. vietā.

Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte, tajā skaitā 1936. gadā bijusi otrā Zemmeringā (Austrija), 1954. gadā uzvarējusi Opātijā (tagad Horvātija), 1956. gadā uzvarējusi Gardonē (Itālija), 1957. gadā uzvarējusi Amsterdamā un 1958. gadā bijusi otrā Beverveikā (Nīderlande).

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Benini kā vienai no pirmajām piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Campeona del Mundo Estocolmo 1937
2. ↑  1949-50 Title Tournament

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
|  |
| --- |
|  Leopard 1A5 |
| Leopard 1A5 |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 4 |
| Garums | 7,090 m |
| Platums | 3,41 m |
| Augstums | 2,764 m |
| Masa | 42 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | - |
| Pamatbruņojums | 105 mm lielgabals |
| Sekundārais bruņojums | 2x7,62 mm ložmetēji |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | Dīzeļdzinējs 830 zs (610 kW) |
| Ātrums uz ceļa | 65 km/h |
| Jauda/masa | 20 zs/t |
| Maks. attālums | 600 km uz ceļa |

**Leopard 1** ir kaujas pamattanks izstrādāts un ražots Rietumvācijā, tā sērijveida ražošana sākās 1965. gadā. 

Tanka izstrāde sākās kā sadarbības projekts starp Vāciju un Franciju piecdesmitajos gados, bet līdzdalība beidzās un tanka izstrādi pabeidza Bundesvērs, tā ražošana sākās 1965. gadā. Kopumā no 6485, neskaitot 80 prototipus un izmēģinājuma transportlīdzekļus, Leopard tankiem, kas tika uzbūvēti, 4744 bija kaujas tanki un 1741 bija derīgi kā pretlidmašīnu tanki.
Leopard ātri vien kļuva kā Eiropas spēku standarta tanks, un kalpoja kā galvenais kaujas tanks vairāk nekā divpadsmit valstīs visā pasaulē. Kopš 1990. gada, Leopard 1 pakāpeniski ieņēma otro vietu vairākumā armiju. 

  

Sērijveida mašīnu pirmās partijas bija paredzētas Bundesvēram. Vēlāk arī Beļģija, Dānija, Grieķija, Itālija, Čīle, Kanāda, Nīderlande, Norvēģija, Turcija un Austrālija lietoja Leopard 1.

Leopard 1 ražošana turpinājās līdz 1979 gadam, jo 1978. gadā sāka ražot *Leopard 2* tankus.

Dzinējs bija 10-cilindru MTU dīzeļdzinējs ar 610 kW.

Modifikācijas
-------------

* Leopard 1
* Leopard 1A1
* Leopard 1A1A1
* Leopard 1A2
* Leopard 1A3
* Leopard 1A4
* Leopard 1A5

Mašīnas, kas izveidotas uz Leopard 1 bāzes
------------------------------------------

* Pionierpanzer
* Bergepanzer
* Gepard (dubulta 35 mm pašgājējzenīartilērija)
* Leguan

Atsauces
--------

1. ↑  , militaryfactory.com, 30.04.2013.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Leopard 1*** |

* Danish Army Vehicles: Leopard 1 family
**Furāns** (no latīņu *furfur* - klijas; furānu var iegūt no furfurola) (oksols, furfurāns, diviniloksīds, C4H4O) ir heterociklisks skābekli saturošs organisks savienojums. Tas ir bezkrāsains, gaistošs, degtspējīgs šķidrums ar hloroformam līdzīgu smaržu.

Atrašanās dabā
--------------

Furāna atvasinājumi plaši sastopami dabā. Piemēram, daudzi ogļhidrāti veido tautomēro formu, kuras pamatā ir skābekli saturošs pieclocekļu cikls - šādus ogļhidrātus sauc par furanozēm.

Iegūšana
--------

Furānu var iegūt koksnes sausās pārtvaices procesā. Laboratoriski tīru furānu iegūst no α-furānmonokarbonskābes (pirogļotskābes) vai dehidrogļotskābes, atšķeļot CO2 bāziskā vidē vara sāļu klātienē.

Īpašības
--------

Hidrogenējot furānu, var iegūt tetrahidrofurānu, ko arī lieto par šķīdinātāju. Tomēr furāns ir visai grūti reducējama viela (uz to neiedarbojas pat nātrija amalgama) un to var hidrogenēt tikai visai augstā temperatūrā katalizatoru (pallādija oksīda, niķeļa vai osmija) klātienē. Tas izskaidrojams ar to, ka furāna molekulas uzbūve ir līdzīga benzola molekulas uzbūvei, jo skābekļa atoma brīvais elektronu pāris kopā ar četru oglekļa atomu π elektroniem veido tādu pašu delokalizētu 6 π elektronu sistēmu kā benzola molekulā. Tādējādi furāna molekula pieder pie benzolam līdzīgām aromātiskām struktūrām.   
Furāna molekulā skābekli var aizvietot ar sēru, iegūstot tiofēnu, vai slāpekli, iegūstot pirolu.


 Svarīgākie heterocikli

| Heteroatomi | Trīslocekļu cikli | Četrlocekļu cikli | Pieclocekļu cikli | Sešlocekļu cikli | Septiņlocekļu cikli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie |
| O | Oksirāns | Oksirēns | Oksetāns | Oksets | Tetrahidrofurāns | Furāns | Tetrahidropirāns | Pirāns | Oksepāns | Oksepīns |
| S | Tiirāns | Tiirēns | Tietāns | Tiets | Tetrahidrotiofēns | Tiofēns | Tiāns | Tiīns | Tiepāns | Tiepīns |
| N | Aziridīns | Azirīns | Azetidīns | Azets | Pirolidīns | PirolsPirolīnsIndols\*\*\*Karbazols\*\*\*\* | PiperidīnsHinuklidīns\* | PiridīnsHinolīns\*\*\*Izohinolīns\*\*\*Akridīns\*\*\*\* | Azepāns | Azepīns |
| 2O |  |  | Dioksetāns |  | Dioksolāns |  | Dioksāns |  |  |  |
| 2N |  |  |  | Diazets | PirazolidīnsImidazolidīns | PirazolsImidazolsPirazolīnsImidazolīns | Piperazīns | Pirazīns PirimidīnsPiridazīns | Diazepāns | Diazepīns |
| 3N |  |  |  |  |  | TriazolsBenztriazols\*\*\* |  | Triazīns |  |  |
| 4N |  |  |  |  |  | Tetrazols |  | Tetrazīns |  |  |
| 5N |  |  |  |  |  | Pentazols\*\* |  |  |  |  |
| S + N |  |  |  |  | Tiazolidīns | TiazolsIzotiazols | Tiomorfolīns | Tiazīns |  |  |
| O + N | Oksaziridīns |  |  |  |  | IzoksazolsOksazols | Morfolīns | Oksazīns |  |  |
| O + 2N |  |  |  |  |  | Furazāns |  | Oksadiazīns |  |  |

\*divi sajūgti sešlocekļu cikli    \*\*cikls sastāv tikai no slāpekļa atomiem    \*\*\*satur kondensētu benzola gredzenu    \*\*\*\*satur 2 kondensētus benzola gredzenus

 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85052502
* GND: 4539288-2
* BNF: cb13185611x (data)
* NDL: 00563686

 |

 |