**Rizodontveidīgās** (*Rhizodontiformes*) ir viena no ripidistiju klases (*Rhipidistia*) kārtām. Kārtu izdalīja 1970. gadā britu paleontoloģe Šērlija Mahala Endrūsa un ģeologs Tomass Stenlijs Vestolls. Kārtā ir tikai viena dzimta *Rhizodontidae* Traquair, 1881 Šīs kārtas aizvēsturiskie pārstāvji dzīvoja paleozoja ērā, sākot ar vidusdevonu, un izmira viduskarbonā.

Apraksts
--------

Lielākā šīs kārtas pārstāvju daļa ir zināma pēc izolētiem postkraniālā skeleta kauliem, kas ir sastopami jūras un kontinentālajos nogulumos. Spriežot pēc *Strepsodus anculonamensis* ķermenim varētu būt pūdlīnijas forma ar lielām krūšu un mazām vēdera spurām. Acīmredzot tie bija plēsēji, kas izmantoja krūšu spuras lēnai kustībai. Mazās formas, kā, piemēram, *S. anculonamensis*, iespējams bija pedomorfas. Ķermeņa izmēri varēja variēt no 0,5 līdz 7 m garumā.

### Galvas uzbūve

Galvaskausu veido divi kaula, iespējams, kustīgi bloki. Ir paredzamas divas ārējās nāsis un ventrolaterāla atvere, kas, iespējams, pildīja hoānas funkciju. Purna priekšējo malu, acīmredzot, veido pāra *naso-rostro-premaxillare* ar dziļu iedobi priekš apakšžokļu ilkņiem. *Rostrale laterale* kaula, iespējams, nav. Spriežot pēc *Rhizodus*, deguna kapsulas ir mazas, nodalītas ar platu starpdeguna sienu. Acu orbītas, spriežot pēc sīkajiem pārstāvjiem, ir lielas (tā var būt arī juvenila īpatnība), apņemtas ar sklerotisko kaulu gredzenu un izvietotas uz galvas vairoga posterolaterāli. Uz galvas ir vaļējā tipa pineālā atvere. Savienojums starp priekšējo un aizmugurējo galvaskausa bloku, iespējams, bija kustīgs. To veido četri kaulu pāri: *parietale*, *postparietale*, *intertemporale* un *supratemporale* (x tipa savienojums). Mediānā *extrascapulare* ir vidēji liela un tam uzguļ sānu *extrascapulare*. *Extratemporale* kauls ir liels. Vaigu apgabalu veido plātne no dažāda skaita kauliem, ieskaitot *lacrimale*, *postorbitale*, viens vai vairāk *squamosum*, *quadratojugale* un vertikāls *preoperculum*. *Operculum* un *suboperculum*, izvietoti ādas krokā, ir ieapaļi un savā starpā nesaskaras. Submandibularā sērija atrodas ventrālā stāvoklī. *Gulare mediale* ir neliels. *Ceratohyalia* ir lieli un plati. Apakšžoklis priekšpusē ir šaurs ar spēcīgiem simfīzajiem ilkņiem, šķērsgriezumā horizontāli ovāls. Reizēm apakšžoklim ir lieli simfīzie kauli. Simfīzs ir nostiprināts ar savienojošajiem izaugumiem. Apakšžoklim ir trīs koronoīdās bedres, no kurām prekoronoīdā var būt vāji attīstīta. Zobu forma variē. To mikrostruktūra ir eistenodontā vai poliplokodontā tipa. Sensorā sistēma ir labi attīstīta, ar slēgtiem kanāliem un daudzām sīkām izvadporām. Gar galveno kanālu paralēli iet arī papildus sensorie kanāli. Konkrēti, no virsacu kanāla tabulārajā un supratemporālajā apgabalā atzarojoši kanāli iet uz *postparietalia*. Lemeši, acīmredzot, ir masīvi un mediāni saskaras cits ar citu, un ar parasfenoīdu. *Dermopalatinum* veido vairāku kaulu sērija.

### Ķermeņa uzbūve

Notohordu vietām pāržņaudz amficelie skriemeļi. Skriemeļi pārkaulojas dažādā pakāpē. Tie var būt gredzenveida, rostrokaudāli izstiepti, veidoti no diviem lieliem intercentriem un maza pleirocentra, vai arī vispār nepārkaulojas (*Rhizodus*). Neirālie un hemālie loki parasti pārkaulojas patstāvīgi. No mugurkaula, iespējams, atiet dorsālās ribas. Divas mediānās, ļoti mazas spuras ir satuvinātas ar dificerkālu astes spuru. Bazālo zvīņu to pamatnēs nav. Spuru stari ļoti zarojas un bieži ir savienoti savā starpā. Krūšu spuras parasti ir ar pagarinātu, gaļīgu pamatni. Demālo plecu joslu veido *interclavicula*, attīstīta *posttemporale*, *supracleithrum* un mazs subdermālais *anocleithrum*. *Cleithrum* ir ar lielu un platu ventrālo daļu un lielu priekšējo flangu, kas funkcionāli veido savienojumu starp joslas dorsālo un ventrālo atzaru. Augstais un izliektais klavikulas augšupejošais izaugums aptver *cleithrum* priekšējo malu. Skapulokorakoīds ir ar trim piestiprināšanās vietām pie *cleithrum*. Glenoīdā fasete ir dziļi ieliekta; *humerus* ir ar labi diferenciētu proksimālo galviņu. Plecu joslas šarnīrsavienojuma veids ar *humerus*, acīmredzot, nodrošināja šo zivju krūšu spuru paaugstinātu kustīgumu, līdzīgi, kā mūsdienu daudzspurēm. Kleitruma palielinātā ventrālā daļa nodrošināja ātrāku mutes atvēršanu. Krūšu spuru endoskelets ir universālā tipa ar daudzām variācijām distālo radiāliju skaita ziņā, un ar garām, nesegmentētām un zarojošām lepidotrihijām. Kosmīns uz segkauliem nav konstatēts. Apaļīgas, kaula zvīņas ir ar nelielu izcilni uz iekšējās virsmas.

Atsauces
--------

1. ↑  Татаринов Л.П. Новицкая Л.И. Бесчелюстные и древние рыбы. Справочник для палеонтологов, биологов и геологов, МОСКВА, ГЕОС, 2004. 338-339. lpp.