recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Viena no Ises kompleksa celtnēm
**Ises svētnīca** (japāņu: 伊勢神宮, *se Jingū*) ir Japānas karaliskā sintoistu svētnīca. Ises svētnīca atrodas meža vidū Honsju salas dienvidos Ises līča dienvidrietumu krastā, Mie prefektūras Ises pilsētas teritorijā. Tā ir viena no vecākajām sintoistu svētnīcām Japānā, kas glabā japāņu nacionālās reliģijas sintoisma - senās tradīcijas. Tomēr tās koka ēkas ar salmu jumtiem pieder pie jaunākajām celtnēm, jo reizi 20 gados tās tiek nojauktas un pēc tam tieši tādas pašas ēkas tiek uzbūvētas no jauna uz blakus esošā zemes gabala. Šis process simbolizē dzīves atjaunotni, līdzīgu dabas cikliskajai atdzimšanai. Tāpēc Isē svētas ir nevis atsevišķas celtnes, bet vieta kopumā.

Šī periodiskā ēku celšana, kas sākās jau 7. gadsimtā, Ises templim piešķir svaigumu un tradīciju pārmantojamības valdzinājumu. Tempļu komplekss ir slēgts apmeklētājiem. Tajā drīkst ieiet tikai priesteri un Japānas imperatora ģimenes locekļi. Parastie viesi var vienīgi slepus lūkoties caur ieejas vārtu balto zīda aizskaru, lai mēģinātu saskatīt noslēpumainās senatnīgās būves, ap kurām stiepjas mūžzaļi augi.

Atšķirībā no Eiropas milzīgajām katedrālēm, kuras izgaismo vitrāžām rotāti logi, vai apzeltītajiem budistu tempļiem un flīzēm apšūtajām mošejām Ises būves ir iespējami vienkāršas. Divu taisnstūra ēku starpā izvietotie būdām līdzīgie tempļi celti no gaiša koka honki - Japānas cipreses. Tie nav ne krāsoti, ne lakoti. Stāvie jumti rūpīgi pārklāti ar biezu brūnu niedru kārtu. No lieliski apstrādātajiem materiāliem celtie tempļi, ap kuriem aug milzīgas kriptomērijas un kuri pakļauti vējam, saulei un zvaigznēm, rada dievišķu sajūtu, kas harmonē ar Japāņu tautas reliģiju. 
Imperatora (iekšējais) templis veltīts Saules dievietei Amaterasu Omikami, no kuras cēlusies Japānas imperatoru cilts. Savukārt ārējais templis veltīts zemkopības un auglības dievietei Tojuko Okami.
Sintoisms ir sena japāņu tautas reliģija. Vārds sinto cēlies no ķīniešu vārda ar nozīmi „dievu ceļš". Sintoisma pamatā ir kami — kalnu, koku, klinšhu,avotu un un citu dabas parādību garu pielūgšana.

Japānā ir tūkstošiem kami veltītu svētnīcu. Tās parasti atrodas ļoti gleznainās vietās. Mistiskā dabas izjūta, kas ticīgā domas pievērš garīgai apcerei, jau izsenis raksturīga arī Ises svētnīcām. Ises svētnīca tiek uzskatīta par karaliskās ģimenes īpašo svētnīcu. Tomēr viduslaikos arvien pieaugošā nabadzība lika Ises sargiem meklēt tautas atbalstu svētnīcas uzturēšanai. Pamazām Ise kļuva par tautas svētvietu.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ises svētnīca***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 139569999
* LCCN: n81144026
* GND: 4307320-7
* SUDOC: 115793178
* NDL: 00629980
* NKC: kn20121121005

 |

 |
**Alpu glīvene** (latīņu: *Potamogeton alpinus*) ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama aukstos un kalnu apvidos Ziemeļu puslodē — Ziemeļamerikā, Āzijā un Eiropā, tostarp nereti visā Latvijas teritorijā. Augs veido grupas un blīvas audzes stāvošos un lēni tekošos ūdeņos.

Apraksts
--------

Alpu glīvene ir daudzgadīgs, liels (50—200 cm garš) lakstaugs. Tā stublāja garums variē atkarībā no augšanas vietas dziļuma. Augam ir tikai iegrimušas vai iegrimušas un peldošas lapas. Stublājs ir 0,2—0,3 cm plats, augšdaļā zarains, parasti iesarkans. Peldošās lapas ir izvietotas rozetveida pušķī, tās ir otrādi olveida vai lāpstveida (3-8 cm garas un 2—5 cm platas). Lapu kāts ir īsāks nekā puse plātnes garuma. Iegrimušās lapas ir lancetiskas (7—12 cm garas un 1—2,5 cm platas), tās ir gandrīz sēdošas, to mala ir gluda, gals strups, tās ir ļoti plānas, nedaudz ieliektas. Pielapes plēvjveidīgas (3—5 cm garas), brūnsārtas. Ziedi ir blīvā vārpveida ziedkopā (2—4 cm gara), ziedkopas kāts ir garāks nekā vārpa. Auglis ir šķautņains, gluds riekstiņš ar īsu knābi. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Alpu glīvene - Potamogeton alpinus Balb. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-07-25.
**Frīza glīvene** (latīņu: *Potamogeton friesii*) ir glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp nereti visā Latvijā, dažviet Āzijā un Ziemeļamerikā. Veido grupas dažādos iekšzemes ūdeņos seklās vietās uz smilšainas, dūņainas vai mālainas grunts.

Apraksts
--------

Frīza glīvene ir daudzgadīgs, 0,4-1 m garš ūdensaugs, kurš aug pilnīgi iegremdēts. Stublājs ir 0,1 cm tievs, nedaudz saspiests, zaro maz. Tas ir posmains un posmi ir īsi (ap 5 cm). Lapas ir sēdošas, 3-6 cm garas un 0,05-0,3 cm platas, ar 5 dzīslām, gals gari dzeloņsmails, augšējo lapu žāklēs veidojas lapainas īsvasas. Pielapes ir brīvas, 0,7-1,4 cm garas, šķeldrētas. Vārpas kāts galā ir resnāks, manāmi garāks nekā skrajā vārpa, aptuveni lapu garumā vai īsāks. Ziedu vārpā ir maz. Riekstiņš ir sīks, ap 0,2 cm garš, šķautņains, ar īsu knābi un gludu malu. Zied jūlijā, augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Frīza glīvene - Potamogeton friesii Rupr. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-07-30.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Frīza glīvene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Vineta Līce** (dzimusi 1955. gada 12. decembrī Rīgā) ir latviešu komponiste un mūzikas pedagoģe.

Biogrāfija
----------

V. Līce dzimusi 1955. gada 12. decembrī Rīgā. Mācījusies Rīgas 5. vidusskolā un JMMV (1963—1970), Rīgas 58. vidusskolā (1970—1971) un Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā (1971—1974), kur kompozīciju apguvusi pie Paula Dambja. Studējusi Latvijas Valsts konservatorijā (tag. Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmija) (1974—1979) un absolvējusi Ādolfa Skultes kompozīcijas klasi. 2011. gadā Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības akadēmijā (RPIVA) ieguvusi maģistra grādu mūzikas pedagoģijā.

Bijusi mūzikas daļas metodiķe Arodbiedrību Tautas daiļrades namā (1980—1984), lektore Daugavpils Pedagoģijas universitātē un mūzikas daļas vadītāja Daugavpils teātrī (1991—1996). Strādājusi par pedagogu Ogres mūzikas skolā (1983—2010). Kopš 2011. gada ir pedagoģe un teorijas nodaļas vadītāja K. Kažociņa Madlienas mūzikas un mākslas skolā, kā arī pedagoģe A. Dombrovska mūzikas skolā Rīgā.

Mūzika koncertos skan kopš 1974. gada. Darbi atskaņoti Vācijā, Zviedrijā, Itālijā, Krievijā, Francijā, Čehijā, Somijā, ASV un citur. Darbi prēmēti LKS, Cimzes biedrības un citos jaunrades konkursos. Kopš 1987. gada ir Latvijas Komponistu savienības (LKS) biedre.

Diskogrāfija
------------

Spēles pieciem saksofoniem / Rīgas Saksofonu kvartets (Gints Pabērzs, Artis Sīmanis, Ilze Lejiņa, Renārs Lācis) un Žans Pjērs Baralioli (soprāna saksofons, Francija) — 14’23" // Le Pont Mirabeau (Mirabo tilts). Le Quatuor de Saxophones de Riga avec Jean-Pierre Baraglioli — 2000, Rīgas skaņu ierakstu studija

Literatūra
----------

* B. Trumekalne, Es dzīvoju tepat starp jums. Personības Ogrē // Ogrēnietis 2010, 4. marts  Arhivēts 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «LMIC | Komponisti». *www.lmic.lv*. Skatīts: 2021-03-13.
**Matveida glīvene** (latīņu: *Potamogeton trichoides*) ir glīveņu dzimtas suga. Savvaļā tā ir nevienmērīgi sastopama visā Eiropā (atskaitot Skandināviju) un dažviet Āfrikā un Āzijā. Latvijā matveida glīvene ir sastopama ļoti reti, tikai valsts austrumu — dienvidaustrumu daļā, centrālajā daļā. Augs veido grupas stāvošos ūdeņos: ezeros un dīķos. Neparasta ir šīs retās sugas sastopamība arī visai piesārņotos ūdeņos. Daugavā aug lēni plūstošā ūdenī — galvenokārt HES ūdenskrātuvēs.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Apraksts
--------

Matveida glīvene ir daudzgadīgs, 10—70 cm garš lakstaugs, kurš aug pilnīgi iegremdēts. Stublājs ir ieapaļš, tievs un zarots. Lapas ir šauri lineāras, sarveidīgas, 2—5 cm garas, 0,05—0,1 cm platas, tās gals ir gari nosmailots. Lapai ir labi saskatāma vidējā (galvenā) dzīsla, mazliet sliktāk redzamas divas lokveidīgas sāndzīslas, kas lapas galā savienojas ar galveno dzīslu. Šķērsdzīslu nav. Pielapes ir brīvas, sīkas (garumā 0,5—1 cm), smailas. Ziedu vārpā, kura ir 0,5—0,8 cm gara, parasti ir 3—6 ziedi, vārpai ir 1—2 cm garš kāts. Auglis ir ieapaļš, aptuveni 0,2 cm garš riekstiņš ar īsu, taisnu knābi un paugurainu šķautni. Zied jūlijā, augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «matveida glīvene - Potamogeton trichoides Cham. et Schltdl. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-08-10.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Matveida glīvene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Neauglīgā jumtauza** (latīņu: *Anisantha sterilis*) ir graudzāļu dzimtas suga. Tā sākotnēji bija Viduseiropas, Vidusjūras reģiona un Rietumāzijas suga, kas vēlāk plaši ieviesās Eiropā un citos kontinentos. Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, neauglīgā jumtauza ir rets adventīvs augs.

Atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug uz dzelzceļiem un sausās nezālienēs.

Apraksts
--------

Neauglīgā jumtauza ir viengadīgs, 30—70 cm garš lakstaugs. Tam ir stāvs, kails, gluds stiebrs — parasti vairāki stiebri, un augs veido ceru. Lapas ir 0,3—0,6 cm platas, īsas, plakanas un apmatotas. Maksts slēgta. Skara plaša, 8—25 cm gara, skaras zari raupji, taisni un diezgan resni. Uz katra zara 1—3 nolīkstošas, 4—7 cm garas vārpiņas, katra ar 5—9 ziediem. Ārējā vārpiņas plēksne ar 1 dzīslu, iekšējā — ar 3 dzīslām. Ārējās zieda plēksnes gals ar 2 smailiem zobiņiem. Vārpiņas galā platākas, sākumā zaļas, nogatavojušās dzeltenbrūnas. Akots parasti ir līdz 3 cm garš — pusotras līdz divas reizes garāks nekā ārējā zieda plēksne. Auglis ir paliels plēksnenis (plēksnēs ieslēgts grauds), garumā ap 1 cm kopā ar plēksnēm. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «neauglīgā jumtauza - Anisantha sterilis (L.) Nevski - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-23.
**Žuburotā plaukšķene** (latīņu: *Silene dichotoma*) ir suga neļķu dzimtā. Tās dabiskais izplatības areāls ir austrumu un dienvidaustrumu Eiropā. Suga kā tīrumu nezāle ir plaši izplatījusies arī Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, taču pēdējā laikā strauji izzūd.

Latvijā atsevišķi eksemplāri un grupas aug sējumos, atmatās un gar dzelzceļiem. Pēdējos gados valsts teritorijā tiek atrasta ļoti reti.

Apraksts
--------

Žuburotā plaukšķene ir viengadīgs, 20—60 cm garš lakstaugs. Ar matiņiem klātais stublājs ir stāvs un ziedkopā dakšveidīgi zaro. Lapas ir lancetiskas 3—5 cm garas un 0,8—1,6 cm platas, klātas ar matiņiem, sēdošas, ar gludu malu un smailu galu. Apakšējās lapas ir platākas. Ziedi ir divdzimumu. Raksturīgs, ka riedkopa ir dakšveidīgi zarots ķekars. Zarojuma vietā ir 1 zieds ar diezgan garu kātu. Kauss ir blīvi klāts ar matiņiem, saaudzis un zvanveidīgs, ar 10 izcilnām un blīvi apmatotām garendzīslām. Vainags ir balts un vainaglapas šķeltas pāri pusei. Ir īss vainadziņš. Auglis ir kaila, iegareni olveidīga (ga 1—1,5 cm) pogaļa. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «žuburotā plaukšķene - Silene dichotoma Ehrh. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-05-28.
**Fīrvaldšteterezers** (vācu: *Vierwaldstättersee* — ‘četru mežaino kantonu ezers’), arī **Lucernas ezers**, ir liels ezers Šveices centrālajā daļā, ceturtais lielākais valstī. Ezera nosaukums cēlies no tā krastos esošajiem četriem "mežu kantoniem" — Ūrī, Untervaldenes, Švīces un Lucernas. Ezeram sarežģīta konfigurācija ar daudz šauriem, upēm līdzīgiem kanāliem, kas tālu iestiepjas starp kalnu grēdām. Kopumā ezers atgādina fjordu. Ezera krasti stāvi, paceļas līdz 1500 m virs ezera līmeņa. Ezera krastos daudz ļoti ainavisku skatu punktu; sarežģītās konfigurācijas dēļ tas nav pārredzams no viena gala līdz otram. Ūdens apmaiņas periods — 3,4 gadi.

Fīrvaldšteterezera pārskata karte
Ezera krastos atrodas daudzas no vecākajām Šveices pašvaldībām. Ezera dienvidaustrumu krastā atrodas Ritli (*Rütli*) pļava — tradicionālā Šveices konfederācijas dibināšanas vieta 1291. gadā.

Apkārt ezeram iespējams apbraukt, taču ceļš ir līkumains un daudzviet iet pa tuneli. Ezerā kursē daudz kuģu, 34 piestātnes. Pirms ceļa izbūves šo Šveices reģionu varēja šķērsot tikai ar kuģi. Populārs tūrisma objekts gan šveiciešiem, gan ārvalstniekiem — ezera krastos daudz viesnīcu. Ezera ūdens kopumā ir tīrs, pārsvarā dzerams. Vasarās ūdens iesilst līdz 22 °C.

1601. gada zemestrīce ezerā izraisīja lielus viļņus — cunami.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 209. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fīrvaldšteterezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Tūrisma ceļvedis pa ezeru (vāciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 243437017
* GND: 4063511-9
* SUDOC: 035444193
* BNF: cb13189770p (data)
* HDS: 008666

 |

 |
**Kontaktu komiteja** ir Eiropas Savienības augstāko revīzijas iestāžu (ARI) un  Eiropas Revīzijas palātas (*European Court of Auditors* – ECA) apvienojoša sadarbības platforma. Sadarbības platforma ietver tiešos Kontaktu komitejas pārstāvjus – augstāko revīzijas iestāžu vadītājus, ECA pārstāvjus – un darba grupas, kā arī sadarbības koordinatorus, kas nodrošina aktīvu profesionālās sadarbības tīklojumu platformas ietvaros. Latvijas Republikas Valsts kontrole ir Kontaktu Komitejas locekle kopš 2004. gada 1. maija.

Darbības mērķi
--------------

Kontaktu komiteja ir Eiropas Savienības dalībvalstu augstāko revīzijas iestāžu vadītāju un Eiropas Revīzijas palātas vadītāja autonoma un neatkarīga apvienība, kuras darbības mērķis ir stiprināt Eiropas Savienības finanšu vadību un labu pārvaldību. 

Kontaktu komiteja veicina un atbalsta sadarbību starp Eiropas Savienības dalībvalstīm, kandidātvalstīm un potenciālajām kandidātvalstīm ar dažādu sadarbības iniciatīvu palīdzību, galvenokārt ar sadarbības tīklojuma palīdzību

Vēsture
-------

Pirmā Eiropas Ekonomiskās Savienības augstākās revīzijas iestāžu (tagad – Kontaktu komitejas) tikšanās notika jau 1960. gadā. Līdz ar neatkarīga finansējuma piešķiršanu Eiropas Savienības budžeta formā 1960. gadu beigās arvien acīmredzamāka kļuva nepieciešamība izveidot neatkarīgu ārējās kontroles revīzijas iestādi. Kontaktu komiteja līdzdarbojās Eiropas Revīzijas palātas izveides procesā, kā arī kodificēja tās pilnvaras Briseles līgumā 1975. gadā, kā rezultātā 1977. gadā tika nodibināta ECA. Jau 1978. gadā Kontaktu komitejā tika iekļauta arī ECA.

Atsauces
--------

1. 1 2  European Court of Auditors / Contact Committee / about:  Archived 2014. gada 18. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  LRVK starptautiskā sadarbība  Archived 2015. gada 6. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  European Court of Auditors / Contact Committee / mission  Archived 2014. gada 18. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* LRVK oficiālā mājaslapa
* ECA official homepage Archived 2007. gada 12. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Kovārņi** jeb **kovārņu ģints** (*Coloeus*) ir vārnu dzimtas (*Corvidae*) ģints, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas sugas. Sastopamas Eiropā, Āzijā un Ziemeļāfrikā. Mongolijā abu sugu izplatības areāls pārklājas, bet tās savstarpēji nehirbidizējas.

Latvijā
-------

Latvijā mājo viena kovārņu ģints suga — kovārnis (*Coloeus monedula*), kas ir parasts ligzdotājs un nometnieks pilsētās un apdzīvotās vietās, kā arī to apkārtnē.

Kopīgās īpašības
----------------

Daurijas kovārņi (*Coloeus dauuricus*)
Kovārņi ir vieni no mazākajiem vārnu dzimtas putni. Abas sugas ir apmēram vienādi lielas: kovārņa lielāko īpatņu ķermeņa garums sasniedz 39 cm, svars 265 g, bet Daurijas kovārņa lielāko īpatņu ķermeņa garums ir 36 cm, svars 275 g.

Abu sugu apspalvojums ir pelēks ar melnu: galvas virsa, spārni un aste melni, pārējais ķermenis tumši pelēks vai gaiši pelēks, gandrīz balts (atkarībā no pasugas). Acis kovārnim ir tumši pelēkas, bet Daurijas kovārnim gaiši pelēkas.

Uzvedība
--------

Uzvedība un ieradumi abām sugām ir ļoti līdzīgi. Tie mājo gan lauku vidē, gan apdzīvotās vietās. Kovārņi ir sabiedriski, ļoti gudri un inteliģenti putni, kas ātri viens no otra mācās gan savvaļā, gan nebrīvī. Tiem var iemācīt dažādus sarežģītus trikus.

Ligzdo kolonijās, koku dobumos, alās, putnu būros, ēku konstrukciju nišās un citās pasargātās vietās, pat skursteņos. Ligzda tie sakrauta no zariem, pēc tam izklāta ar vilnu. Veido ilgstošus monogāmus pārus. Kovārņi ne tikai ligzdo kolonijās, bet arī guļ un barojas lielos baros. Reizēm barojas vienotā barā ar karuķiem un melnajām vārnām. Barojas galvenokārt ar sēklām, augļiem un bezmugurkaulniekiem. Barojas arī ar maitu, uz braucamajiem ceļiem nogalinātiem dzīvniekiem un citu putnu olām.

Sistemātika
-----------

**Kovārņu ģints** (*Coloeus*)

* Daurijas kovārnis (*Coloeus dauuricus*)
* Kovārnis (*Coloeus monedula*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Crows, mudnesters & birds-of-paradise, 2020
2. 1 2 3  Madge, Steve; Burn, Hilary (1994). Crows and Jays: A Guide to the Crows, Jays and Magpies of the World. A & C Black. ISBN 0-7136-3999-7.
3. ↑  «Ornitofaunistika: Kovārnis Corvus monedula». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 7. novembrī. Skatīts: 2017. gada 4. jūnijā.
4. 1 2 3 4 5  7 jackdaw facts you need to know
5. ↑  Alive: Eurasian Jackdaw (Corvus monedula)
6. ↑  Alive: Daurian Jackdaw (Corvus dauuricus)

Ārējās saites
-------------

* Xeno-Canto: Coloeus
1808. gada 2. maija sacelšanās Madridē, Fransisko Goja, 1814
**Madrides sacelšanās** (spāņu: *Dos de Mayo*) bija 1808. gada 2. maija Madrides iedzīvotāju sacelšanās pret Francijas imperatora Napoleona Bonaparta karaspēka okupāciju, kas bija ievirze ilgstošam partizānu karam. Brutālā sacelšanās apspiešana un tai sekojošā Napoleona brāļa Žozefa pasludināšana par Spānijas karali izraisīja nemieru izplatīšanos visā Spānijā.

Madridē sacelšanās varoņiem tika uzstādīti vairāki pieminekļi, tostarp kritušo par Spāniju piemineklis.

Vēsture
-------

1808. gada 23. martā Napoleona karaspēks ieņēma Madridi. Karalim Karlosam IV nācās atteikties no troņa par labu savam dēlam Fernando VII, bet Napoleons abus ievilināja Francijas teritorijā un aizturēja. Franču komandiera Joahima Mirata mēģinājums izraidīt no valsts Karlosa IV meitu un jaunāko dēlu izraisīja tautas sacelšanos Madridē, kas tika apspiesta pēc vairāku stundu sīvām ielu cīņām. Vāji apbruņotie pilsētnieki iesaistījās ielu kaujās ar franču karaspēku. Mirats izsludināja karastāvokli un lielāko daļu karaspēka ieveda pilsētā, kur sākās sīvas kaujas. Pakāpeniski Francijas karaspēks ieguva kontroli pār pilsētu, un kaujās gāja bojā simtiem iedzīvotāju.

Pēc sacelšanās apspiešanas sekoja bargas represijas. 2. maija vakarā Mirats izveidoja militāro tribunālu. Tribunāls piesprieda nāvessodus visiem, kas tika sagūstīti ar ieročiem. Tajā pašā dienā izdotajā rīkojumā Mirats rakstīja: "*Madrides iedzīvotāji, kas ļāvuši sevi maldināt, ir nodevušies sacelšanās un slepkavībām. Ir izlietas franču asinis. Tas prasa atriebību. Visi tie, kas tika arestēti nemieru laikā ar ieročiem rokās, tiks nošauti.*" Visas publiskās sapulces tika aizliegtas, tika izdots rīkojums nodot ieročus Francijas iestādēm. Desmitiem sagūstīto pilsētnieku 2. un 3. maijā izpildīja nāvessodu.

Francijas okupācijas iestādes cerēja, ka viņu straujās un brutālās represijas parādīs iedzīvotājiem, ka viņi ir Spānijas saimnieki, taču patiesībā sacelšanās deva spēcīgu stimulu pretestībai. Turpmākajās nedēļās un mēnešos bruņotu demonstrāciju skaits pret frančiem sāka pieaugt. Ar 2. maiju sākās Pireneju karš.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Madrides sacelšanās***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* BNE: XX4358918

 |

 |
Šis raksts ir par Sarkanās armijas virsnieku. Par citām jēdziena **Kalniņš** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Frīdrihs Kalniņš** (1887. gada 23. jūlijs — 1938. gada 25. augusts) bija latviešu strēlnieks un vēlāk Sarkanās armijas virsnieks, pasniedzējs.
Latviešu sarkano strēlnieku divīzijas komandieris (1919. gada 20. oktobrī — 1920. gada 4. jūlijā), vienlaikus Sarkanās armijas trieciengrupas komandieris.

Biogrāfija
----------

Dzimis zemnieku ģimenē Ternejas pagastā (tagadējā Vilpulkas pagastā). Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gadā F. Kalniņu iesauca Krievijas impērijas armijā. 1915. gadā viņš pabeidza praporščiku skolu. 1917. gada novembrī nokļuva 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulkā.

Kopā ar latviešu strēlnieku pulkiem aizgājis uz Krieviju pēc vāciešu pilnīgas ienākšanas Latvijas teritorijā. 1919. gadā tika iecelts par 8. latviešu strēlnieku pulka komandieri. Vēlāk kļuva par latviešu strēlnieku padomju divīzijas 1. brigādes komandieri, bet Orlas-Kromu operācijas laikā 20. oktobrī tika iecelts par latviešu strēlnieku padomju divīzijas priekšnieku un Dienvidu frontes trieciengrupas komandieri. No 1920. gada jūnija viņš bija 15. un 24. divīzijas priekšnieks, piedalījās cīņās Perekopā.

Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām bija 35. strēlnieku divīzijas komandieris. 1923. gadā absolvēja Sarkanās armijas Kara akadēmiju. Laika posmā no 1929. līdz 1937. gadam strādāja Ļeņingradas Kara politiskajā akadēmijās un arī Harkivas Kara saimnieciskajā akadēmijā, kur bija priekšnieka palīgs. 1935. gadā bija arī brigādes komandieris. No 1937. līdz 1938. gadam bija docētājs Frunzes Kara akadēmijā (taktikas pasniedzējs). Vienlaikus izpildīja arī divīzijas komandiera pienākumus.

NKVD "Latviešu operācijas" ietvaros 1938. gada 8. februārī viņu apcietināja un 25. augustā notiesāja par dalību latviešu kontrrevolucionārā teroristiskā organizācijā. Nāvessodu izpildīja 1938. gada 25. augustā Komunarkas masu kapos pie Maskavas. 1956. gada 4. augustā reabilitēts.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  Расстрельные списки Коммунарки. \\ Общество «Мемориал».: Кальнин Фридрих Карлович. Род.1887, усадьбе Жуле (Латвия); латыш, б/п, обр. высшее, преподаватель тактики Военной Академии им.Фрунзе, комбриг, прож. в Москве: ул.Фрунзе, д.8/13, кв.4. Арест. 8.02.1938. Приговорен ВКВС СССР 25.08.1938 по обв. в участии в к.-р. террористической организации. Расстрелян 25.08.1938. Реабилитирован 4.08.1956.
2. ↑  Komdivu uzskaitījums ar personīgo informāciju (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Ударники против Ударников (biogrāfija) (krieviski)
Šis raksts ir par latviešu strēlnieku virsnieku. Par Krievijas miljardieri skatīt rakstu Pjotrs Avens.

**Pēteris Avens** (1882—1951) bija latviešu strēlnieku un vēlāk Sarkanās armijas virsnieks. Latviešu sarkano strēlnieku divīzijas komandieris (1918. gada 25. jūlijā — 1919. gada 11. janvārī).

Dzīvesgājums
------------

Pirmā pasaules kara laikā Avens bija 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulka virsnieks. Par varonību Ziemasvētku kaujās apbalvots ar Sv. Jura ordeni un zobenu. Pēc Februāra revolūcijas kļuva par 8. Valmieras latviešu strēlnieku pulka komandieri apakšpulkveža pakāpē.

1918. gada 6. aprīlī pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem Krievijas Padomju valdība izdeva rīkojumu par latviešu strēlnieku pulku demobilizāciju un latviešu strēlnieku divīzijas izveidi Sarkanās armijas sastāvā. 1918. gada aprīlī—jūnijā Avens bija 2. latviešu strēlnieku brigādes komandieris. 1918. gada 25. jūlijā viņu iecēla par latviešu strēlnieku divīzijas komandieri. Pēc Padomju Latvijas armijas izveides 1919. gada 6. janvārī Avenu iecēla par armijas pavēlnieka Jukuma Vācieša palīgu. Pēc Rīgas zaudēšanas viņš 31. maijā šo amatu zaudēja un kļuva par Padomju Krievijas 14. armijas komandiera palīgu, vēlāk par kājnieku karaspēka inspektora palīgu.

Pēc Krievijas pilsoņu kara atgriezās Latvijā. Bija 1. Talsu aizsargu pulka saimniecības priekšnieks, vēlāk turpat komandēja 3. bataljonu, bija pulka komandiera palīgs.
1928. gadā apbalvots ar Aizsargu Nopelnu krustu.

Miris 1951. gadā Anglijā.

Literatūra
----------

* Latvju revolucionārais strēlnieks, II daļa. Maskava: «Prometejs», 1935.

Atsauces
--------

1. ↑  АВЕН Петр Яковлевич, кап. 8-й латыш. Вольмарский стр. п. ГО — Приказ по 12-й армии от 31.05.1917 № 548. Ф.400. Оп.12. Д.27616. Л.64-72 (1917); Ф.409. Оп.1. п/с 909 а (1916).
2. ↑  Mārtiņš Peniķis. Pasaules karš 1914. 1915. un 1916. gadā, un Latviešu strēlnieku bataljonu-pulku cīņas. — Rīga: Militārās literatūras apgādes fonds, 1939. — 911 lpp.
**Zālainā glīvene** (latīņu: *Potamogeton perfoliatus*) ir mainīga izskata glīveņu dzimtas suga, kā ietvaros nodala 3 pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Tā ir bieži sastopama visā Latvijas teritorijā — augs veido lielas audzes ūdensbaseinu piekrastes joslā, seklākās vietās — visā platībā ezeros, dīķos, upēs un jūras piekrastē. Nākamā biežākā glīveņu suga Latvijā pēc peldošās glīvenes (*Potamogeton natans*).

Apraksts
--------

Zālainā glīvene ir daudzgadīgs 0,6—2 m garš lakstaugs ar pilnīgi iegremdētu, zarainu stublāju. Peldošu virsūdens lapu nav. Lapas ir olveidīgas vai ieapaļas, 2—8 cm garas un 1,5—4 cm platas, uz stublāja pamīšus, skaujošas. Plātnes mala ir sīkzobaina. Pielapes nelielas (garumā līdz 1 cm), ātri nokrīt, tādēļ pieauguši augi ir bez pielapēm. Ziedkopa — līdz 3 cm gara, blīva vārpa, kas atrodas stublāja un zaru galā diezgan 2—5 cm īsā kātā un ziedēšanas laikā mazliet paceļas virs ūdens. Auglis ir sāniski plakans, ieapaļš riekstiņš (garumā ap 0,3 cm) ar īsu, knābjveidīgu galu. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «skaujošā glīvene - Potamogeton perfoliatus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-08-09.
**Voldemārs Luste** (dzimis 1915. gada 6. novembrī Arhangeļskā, miris 1984. gada 8. septembrī Rīgā), Latvijā pazīstams ar pseidonīmu **Valdis Klīvers**, bija latviešu izcelsmes padomju rakstnieks, prozaiķis un literatūrkritiķis.

Biogrāfija
----------

Dzimis Arhangeļskā latviešu kara bēgļu ģimenē. 1919. gadā ar ģimeni atgriezās no bēgļu gaitām Liepājā. Mācījies pamatskolā, Liepājas Valsts ģimnāzijā, izstājās no pēdējās klases. Izglītojies pašmācībā. Pirmā literārā publikācija – tēlojums "Bezdarbnieka jaungada nakts" tika publicēts 1934. gada 14. janvārī Liepājas laikrakstā "Strādnieku Avīze". 

1943. gadā nokļuva Salaspils koncentrācijas nometnē. Pēc kara, no 1945. līdz 1948. gadam, bija laikraksta "Cīņa" literārais līdzstrādnieks. Kopš 1946. gada bija Rakstnieku savienības biedrs. Viņa darbi un viņa darbu recenzijas regulāri tika publicētas Literatūras un mākslas sabiedriski politiskajā žurnālā "Karogs".

Miris 1984. gada 8. septembrī Rīgā, apbedīts Raiņa kapos.

Daiļrade
--------

Valdis Klīvers bija īsu stāstu un tēlojumu autors, kuros okupācijas varai glaimojošos toņos attēlota "padomju cilvēka" dzīve okupētajā Latvijā. 

Darbi apkopoti vairākos krājumos:

* "Traktoru stacijas mazā saimniece" (1949)
* "Bīstamie sēkļi" (1956)
* "Cilvēki un garāmgājēji: stāsti un noveles" (1961)
* "Upe maina gultni" (1963)
* "Sirdsapziņa spogulī" (1965)
* "Rūgtais vīns" (1967)
* "Kamēr saule pie debesīm: stāsti" (1977)

Krievu valodā tulkota stāstu izlase "Upe maina gultni". Klīvera darbi iekļauti arī citās padomju okupācijas laika latviešu stāstu izlasēs krievu valodā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Valdis Klīvers». timenote.info/lv. Skatīts: 2018. gada 6. novembrī.
2. ↑  «Pirms 30 gadiem miris rakstnieks, prozaiķis Valdis Klīvers». irliepaja.lv. Skatīts: 2018. gada 6. novembrī.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 48832163
* LCCN: no97036215
* ISNI: 0000 0000 5328 3519
* BNF: cb12781418q (data)

 |

 |
**Jaunolaine** (agrāk arī **Olaine**, **Vecolaine**) ir apdzīvota vieta Olaines novada Olaines pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Olainītes krastos pie Rīgas—Jelgavas dzelzceļa un autoceļa A8 4 km no novada centra Olaines un 21 km no Rīgas centra.
Jaunolainē atrodas pagasta pārvalde (Meža ielā 2), bērnudārzs «Magonīte», kultūras nams, bibliotēka, pasts, Olaines luterāņu baznīca (celta 1749-1753), dzelzceļa pieturas punkts Jaunolaine.
Ciema teritorijā iekļauta savrupmāju apbūve Lubauši un bijusī Padomju Armijas pilsētiņa Birznieki.

Vēsture
-------

Olaines baznīca un ciems pie Jelgavas-Rīgas lielceļa (18. gadsimta karte).
Apdzīvotā vieta izveidojusies 16. gadsimtā Jelgavas - Rīgas lielceļa malā kā robežsardzes garnizona vieta pie Olaines luterāņu baznīcas. Pie Olaines upītes (vācu: *Olein Bach*) ietekas robežupē Misā iekārtoja Rīgas pilsētai piederošu Olaines muižiņu (*Landgut Oley*) ar krogu. 19. un 20. gadsimtā ciemā atradās Olaines pagasta valdes nams.

Pēc Otrā pasaules kara te atradās padomju saimniecības «Olaine» centrs.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 873 | —     |
| 1979 | 1 663 | +90.5% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 2 851 | +71.4% |
| 2000 | 2 905 | +1.9% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 3 053 | +5.1% |
| 2021 | 3 101 | +1.6% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Jaunolaini». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  OSP

Ārējās saites
-------------

* Olaines novada pašvaldība. Vēsture Archived 2011. gada 29. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Olaines pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Apšukalni
* Birzuļi
* Blijas
* Damradi
* Dāvi
* Ezītis
* Galiņi
* Grēnes
* Ielejas
* **Jaunolaine**
* Jāņupe
* Kalmes
* Klāvi
* Medemciems
* Pārolaine
* Pēternieki
* Rājumi
* Stīpnieki
* Stūnīši
* Uzvaras Līdums
* Vaivadi
* Veismaņi
* Virši

 |

 |
17. gadsimta lukarna Parīzē
**Lukarna** (no franču: *lucarne*, no latīņu: *lux* — "gaisma") ir jumta izbūve, parasti neliela, lielākoties ar logu vai atvērumu. Tā var atrasties vienā plaknē ar fasādi, pārtraucot jumta pārkari, vai tai paralēlā plaknē jumta vidū. Visbiežāk lukarnas logs atrodas fasādei paralēlajā plaknē, retāk to papildina logi sānos.

Lukarnas attīstījās no erkeriem ar trīsi ēkas zelminī, ko izmantoja smagu priekšmetu pacelšanai uz tās augstāko stāvu. Pirmoreiz lukarnas parādījās vēlās gotikas perioda Francijā (14. gadsimtā). Lukarnu būvniecību popularizēja franču arhitekts Fransuā Mansārs, kurš tās, līdztekus mansarda jumtiem, bieži pielietoja savos 17. gadsimta Parīzes namu projektos. Vēlāk lukarnas kļuva par vienu no baroka un rokoko piļu un rezidenču arhitektūru raksturojošajiem elementiem. Nereti lukarnas iegūst ļoti dekoratīvu un ažūru izveidojumu ar izsmalcinātām aplodām, stukas elementiem, volūtām un citiem dekoriem.

Mūsdienās lukarnas izmanto, lai uzlabotu gaisa apmaiņu vai palielinātu izsauļojumu vai lietderīgo platību bēniņos vai loftā, un ir bieži sastopamas ēkās ar slīpu jumtu.

Lukarnu tipoloģija
------------------

Divslīpju lukarnaLukarna ar divslīpju jumtu, kas pretskatā veido zelmini.
Nošļauptā lukarnaLukarna ar trim jumta slīpnēm, kas paceļas katra no savas lukarnas sienas, pretskatā veidojot jumtu ar nošļauptu galu.
Vienslīpju lukarnaLukarna ar vienu jumta slīpni, kas paceļas tajā pašā virzienā, kurā celtnes galvenais jumts, taču šaurākā leņķī. Vienslīpju lukarnai jumts var būt plakans, tādēļ tām mēdz pielietot no pārējā jumta atšķirīgu seguma materiālu.
Sienas lukarnaLukarna, kas atrodas vienā plaknē ar fasādi un pārtrauc jumta pārkari. Pēc būtības šī lukarna ir fasādes turpinājums virs pārkaru līmeņa.
Acsveida lukarnaZema un plata lukarna ar zvanveidā izliektu jumtu pār to.
Arkveida lukarnaLukarna ar arkveida jumtu.
Aklā lukarnaJumta izbūve, kas pilda estētisku funkciju ēkas eksterjerā, bet nenodrošina telpu izsauļojumu un nepalielina to lietderīgo platību.
* Divslīpju lukarnasDivslīpju lukarnas
* Divas nošļauptas lukarnasDivas nošļauptas lukarnas
* Vienslīpju lukarnaVienslīpju lukarna
* Sienas lukarnaSienas lukarna
* Acsveida lukarnaAcsveida lukarna
* Arkveida lukarnaArkveida lukarna

Skatīt arī
----------

* Zelminis
* Jumta logs
* Virsgaisma

Atsauces
--------

1. ↑  R. Paris, E. End. Kunsti leksikon. Stockholm, 1986
2. ↑  Peter Barr. «Illustrated Glossary - 19th Century Adrian Architecture». Sienaheights.edu. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 8. augustā. Skatīts: 2016. gada 23. maijs.
3. ↑  «Dormer Types: Gabled». *ThisOldHouse.com*. 2006. gada 7. jūlijs. Skatīts: 2023. gada 13. novembrī.
4. ↑  «Dormer Types: Hipped». *ThisOldHouse.com*. 2006. gada 7. jūlijs. Skatīts: 2023. gada 13. novembrī.
5. ↑  Dictionary of Architecture & Construction, C.M.Harris.
6. ↑  «Eyebrow». Buffaloah.com. Skatīts: 2023. gada 13. novembrī.
Četri objekti ar vienādām masām un rādiusiem ripo bez slīdēšanas.* Lodes čaula,
* Pilna lode,
* Cilindrisks gredzens, un
* Pilns cilindrs.
Laiks, kurā finišē, ir atkarīgs no inerces momenta.
**Inerces moments** ir inerces mērs rotācijas kustībai. Rotācijas kustībā ķermeņa inerce nav atkarīga tikai no tā masas, bet arī no attāluma līdz rotācijas asij. 

Liels inerces moments piemīt cilindriskām čaulām, tādā formā ir, piemēram, spararati, lai uzkrātu griezes kustības enerģiju un līdzsvarotu rotācijas kustību.

Matemātiskais pieraksts
-----------------------

Inerces momentu var aprēķināt kā katra materiāla punkta inerces momentu, kas ir tā masas reizinājums ar attāluma līdz rotācijas asij kvadrātu:

{\displaystyle I=mr^{2}}, kur {\displaystyle I}-inerces moments; m- masa; {\displaystyle r^{2}}-attālums līdz rotācijas asij.

Vispārīgā gadījumā, ja ir zināms ķermeņa blīvums, inerces momentu var pierakstīt kā integrāli: {\displaystyle I=\int \_{V}\rho r^{2}dV}, kur {\displaystyle \rho V}- masa mazā tilpumā, {\displaystyle r^{2}}-attālums līdz rotācijas asij.

Inerces momentu var saistīt arī ar impulsa momentu un leņķisko ātrumu: {\displaystyle I={\frac {L}{\omega }}}.

Inerces momenti dažādām formām
------------------------------

Formulas inerces momentiem dažādiem ķermeņiem
Ķermeni nevar uzskatīt par masas punktu, jo vienam ķermenim var būt dažādi inerces momenti atkarībā no rotācijas ass izvēles. Lai iegūtu ķermeņa inerces momentu, ir jāsaskaita visu ķermeņa punktu inerces momenti: {\displaystyle I=\sum \_{i=1}^{N}m\_{i}r\_{i}^{2}}

### Inerces moments cilindram

Inerces momenta formula cilindram ir: {\displaystyle I={\frac {1}{2}}mr^{2}}.

Ja cilindrs ir homogēns un tā blīvums ir \rho , tad {\displaystyle dm=\rho dV=\rho h2\pi rdr} - tikai cilindra rādiuss.r ir vienīgais cilindra tilpuma parametrs, kurš maina masas attālumu no rotācijas ass. 

Saskaņā ar formulu {\displaystyle I=\int \_{V}\rho r^{2}dV=2\pi \rho h\int \_{R}r^{3}dr}, integrējot robežās {\displaystyle [0;R]} iegūst {\displaystyle I={\frac {1}{2}}\pi h\rho r^{4}}, tā kā cilindra tilpums ir {\displaystyle \pi r^{2}h}, tad tā masa ir {\displaystyle \pi r^{2}h\rho } un inerces moments ir {\displaystyle I={\frac {1}{2}}mr^{2}}.

Atsauces
--------

1. ↑  Fizmix. «Fizikas tēma - Inerces moments». *Fizmix* (latviešu). Skatīts: 2023-11-13.
2. ↑  «Fizikas rokasgrāmata». *gramatas.lndb.lv*. 1988.gads. 87.–88. lpp. Skatīts: 2023-11-13.
3. ↑  «1.3. Cieta ķermeņa dinamika». *estudijas.rtu.lv*. 3.–4. lpp. Skatīts: 2023-11-14.
**Dejsi Kori** (spāņu: *Deysi Cori*; dzimusi 1993. gada 2. jūlijā Limā) ir Peru starptautiskā lielmeistare šahā (2010).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējusi Peru Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījusi četras medaļas: 2 zelta (2009. gadā U16 vecuma grupā, 2011. gadā U20 vecuma grupā) un 2 sudraba (2009. gadā U20 vecuma grupā, 2010. gadā U18 vecuma grupā). Piecas reizes uzvarējusi Panamerikas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās (2003 - U10, 2004 - U12, 2007 - U14, 2008 - U16, 2008 - U20).

2009. gadā Kali izcīnījusi 2. vietu Amerikas kontinenta šaha čempionātā sievietēm. 2011. gadā uzvarējusi Amerikas sieviešu šaha čempionātā. 2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Alinai Kašlinskai. 2018. gadā uzvarējusi Panamerikas sieviešu šaha čempionātā. 2018. gadā Hantimansijskā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Jekaterinai Atalikai. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 12. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Pārstāvējusi Peru komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (2004, 2010-2018).

Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Kori piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2010. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. Bijusi pirmā peruāņu šahiste, kas saņēmusi lielmeistares nosaukumu.

Personīgā dzīve
---------------

Dejsi brālis Horhe Kori arī ir šaha lielmeistars.

Atsauces
--------

1. ↑  World Youth Championship 2009 in Antalya
2. ↑  SDAT - Ramco 29th World Girls U-20 Chess Championship 2011
3. ↑  World Junior Chess Championships 2009
4. ↑  World Youth Chess Championships 2010 Girls Under 18
5. ↑  Brasilbase: Panamericanos
6. ↑  Deysi Cori, subcampeona continental de ajedrez
7. ↑  6° Campeonato Continental Feminino 2011
8. ↑  «FIDE Women's World Chess Championship 2017». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. februārī. Skatīts: 2017. gada 13. februārī.
9. ↑  Dipl.Ing. Heinz Herzog -. «Chess-Results Server Chess-results.com - Campeonato Continental Femenino». *chess-results.com*.
10. ↑  Women’s World Championship 2018
11. ↑  2021 FIDE Chess.com Women's Grand Swiss
12. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Deysi Estela Cori Tello

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Divja Dešmuka** (marathu: दिव्या देशमुख; dzimusi 2005. gada 9. decembrī Nāgpurā) ir Indijas starptautiskā lielmeistare šahā (2021).

Biogrāfija
----------

Pasaules jauniešu šaha čempionāta uzvarētāja dažādās meiteņu vecuma grupās: U10 (2014), U12 (2017). 2016. gadā ieņēmusi 3. vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 meiteņu vecuma grupā.

2020. gadā Indijas izlases sastāvā uzvarējusi FIDE tiešsaistes šaha olimpiādē.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 46. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

2022. gada novembrī izcīnījusi bronzas medaļu Āzijas individuālajā šaha čempionātā sievietēm. 2023. gada jūnijā Almatī uzvarējusi Āzijas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.

Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 2021. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  World Youth Chess Championships 2014 u10 Girls
2. ↑  World Cadets Chess Championship 2017 U12 girls
3. ↑  World Cadets U8, U10, U12 Championships 2016 Girls U12
4. ↑  2020 FIDE Online Olympiad Final Duel XI
5. ↑  2021 FIDE Chess.com Women's Grand Swiss
6. ↑  Asian Continental Women Chess Championship-2022
7. ↑  Asian Continental Women Chess Championship 2023
8. ↑  Divya Deshmukh is India’s 22nd WGM

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Nodirbeks Abdusatorovs** (uzbeku: *Nodirbek Abdusattorov*; dzimis 2004. gada 18. septembrī, Taškentā) ir Uzbekistānas starptautiskais lielmeistars šahā (2018).

Biogrāfija
----------

2012. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2015. gadā izcīnījis 4. vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2017. gadā Sanktpēterburgā izcīnījis 3. vietu Mihaila Čigorina memoriālā. 2019. gadā uzvarējis Centrālās Āzijas valstu junioru šaha čempionātā. 2021. gada maijā uzvarējis Āzijas zonas turnīrā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 56. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2021. gada decembrī Varšavā uzvarējis Pasaules ātrā šaha čempionātā, papildu mačā par 1. vietu uzvarot Krievijas lielmeistaru Janu Ņepomņaščiju.

Pārstāvējis Uzbekistānas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā uzvarējis komandu vērtējumā.

2023. gada oktobrī Katarā izcīnījis 2. vietu starptautiskajā šaha turnīrā *Qatar Masters Open*. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 12. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2018. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Lielmeistara nosaukumu ieguvis 13 gadu, 1 mēneša un 11 dienu vecumā, kas 2018. gadā bijis otrs agrākais sasniegums aiz Sergeja Karjakina. 2021. gada janvārī bijis piektais visu laiku jaunākais lielmeistars šaha vēsturē.

Atsauces
--------

1. ↑  Nodirbek Abdusattorov wins Zone 3.4 Open Championship
2. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
3. ↑  World Rapid Chess Championship 2021 — Open
4. ↑  44th Olympiad Chennai 2022 Open
5. ↑  Qatar Masters Open 2023
6. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
7. ↑  Abdusattorov second youngest GM ever
8. ↑  The Youngest Chess Grandmasters In History

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Aidins Sulejmanli** (azerbaidžāņu: *Aydın Süleymanlı*; dzimis 2005. gada 22. martā) ir Azerbaidžānas starptautiskais lielmeistars šahā (2021).

Biogrāfija
----------

Pārstāvējis Azerbaidžānu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Divas reizes uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: 2013. gadā U8 vecuma grupā, par šo panākumu saņemot FIDE meistara (FM) nosaukumu, un 2017. gadā U12 vecuma grupā. 2014. gadā Tallinā uzvarējis Eiropas jauniešu čempionātā ātrajā šahā un šaha ātrspēlē U10 vecuma grupā. 2019. gadā Indijā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā O14 vecuma grupā. 2020. gada februārī Maskavā uzvarējis starptautiskā šaha festivāla *Aeroflot Open* galvenajā turnīrā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 97. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2019. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 2021. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  23rd EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2013 - OPEN U8
2. ↑  European Youth Chess Championship 2017 Open U12
3. ↑  14th INDIVIDUAL EUROPEAN CHAMPIONSHIP - BLITZ, U10-BOYS 2014
4. ↑  14th EUROPEAN CHAMPIONSHIP – RAPID, U10-BOYS 2014
5. ↑  World Youth Chess Championship 2019 - Open U14
6. ↑  Айдын Сулейманлы выиграл главный турнир фестиваля "Аэрофлот Опен 2020"
7. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
8. ↑  2nd quarter PB 2019, 27-30 June, Baku, Azerbaijan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Tai Dai Van Ngujens** (čehu: *Thai Dai Van Nguyen*; dzimis 2001. gada 12. decembrī) ir vjetnamiešu izcelsmes Čehijas starptautiskais lielmeistars šahā (2018).

Biogrāfija
----------

Piedzimis vjetnamiešu biznesmeņa ģimenē. 2011. gadā uzvarējis Čehijas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā, bet divus nākamos gadus (2012, 2013) atkārtojis šo panākumu U12 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējis Čehiju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kur lielāko panākumu guvis 2019. gadā, kad Bratislavā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā O18 vecuma grupā.

2017. gadā divas reizes uzvarējis Budapeštas starptautiskajos šaha turnīros *First Saturday*.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 67. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 55. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā Tai Dai Van Ngujenam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2018. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Sešpadsmit gadu vecumā viņš kļuvis par jaunāko šaha lielmeistaru Čehijas šaha vēsturē.

Atsauces
--------

1. ↑  YOUNGEST CHESS GRANDMASTER ON HIS BIGGEST VICTORY AND THE SECRET TO SUCCESS
2. ↑  Mistrovstvi CR mladeze 2011 - H10
3. ↑  MČR mládeže 2012 - H12
4. ↑  Kategorie H12 Mistrovství České republiky mládeže 2013
5. ↑  European Youth Chess Championships 2019 Open U18
6. ↑  First Saturday GM August 2017
7. ↑  First saturday GM December 2017
8. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
9. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
10. ↑  Title Applications International Master (IM): Nguyen, Thai Dai Van
11. ↑  Title Applications Grand Master (GM): Nguyen, Thai Dai Van

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Benjāmins Gledura** (ungāru: *Gledura Benjámin*; dzimis 1999. gada 4. jūlijā, Egerā) ir Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016).

Biogrāfija
----------

Sekmīgi pārstāvējis Ungāriju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvis 2009. gadā Fermo, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. Trīs reizes (2013-2015) bijis Ungārijas izlases sastāvā Pasaules jauniešu šaha olimpiādēs U16 vecuma grupā, kurās izcīnījis zelta (2015) un sudraba (2014) medaļas individuālajā ieskaitē. Četras reizes (2012, 2014-2016) bijis Ungārijas izlases sastāvā Eiropas jauniešu komandu čempionātos U18 vecuma grupā, kuros komandu vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (2012, 2016), bet individuālajā vērtējumā sudraba (2016) un bronzas (2014) medaļas. Daudzkārtējais Eiropas jauniešu čempionātu uzvarētājs ātrajā šahā dažādās vecuma grupās: U10 (2009), U12 (2010), U14 (2015), U16 (2015). 2013. gadā ar simtprocentīgu rezultātu (9 no 9) uzvarējis Ungārijas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā.

2016. gadā Baku pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē.

Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā Gleduram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  European Youth Chess Championship 2009 Boys - 10
2. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Benjámin Gledura
3. ↑  OlimpBase :: European Boys' U18 Team Chess Championship :: Benjámin Gledura
4. ↑  European Youth rapid championship Boys - 10 2009
5. ↑  European Individual rapid Youth championship BOYS U-12 2010
6. ↑  14th European Youth Rapid Superfinal Boys 2015
7. ↑  15th European Youth Rapid Championship - Open U16 2015
8. ↑  HUN Youth Ch U14 Boys Final 2013
9. ↑  42nd Olympiad Baku 2016 Open
10. ↑  3rd quarter Presidential Board Meeting August 2014
11. ↑  87th FIDE Congress 2016, Baku, Azerbaijan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)