recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Bārdaino grifu apakšdzimta** (*Gypaetinae*) ir vanagu dzimtas (*Accipitridae*) apakšdzimta. Šajā apakšdzimtā ir 3 mūsdienās dzīvojošas plēsīgo putnu sugas, no kurām katra veido atsevišķu ģinti. Vēl nesenā pagātnē bārdaino grifu apakšdzimtas sugas tika sistematizētas grifu apakšdzimtā (*Aegypiinae*), līdz 2005. gadā saskaņā ar DNS pētījumiem vanagu dzimtā tika veiktas ievērojamas sistemātikas izmaiņas. Bārdaino grifu apakšdzimtai pievienota arī viena no čūskērgļu sugām — Madagaskaras čūskērglis (*Eutriorchis astur*).

Kopīgās īpašības
----------------

Visas bārdaino grifu apakšdzimtas sugas ir Vecās pasaules sugas un to izplatības areāli nav lieli. Tās kopumā ir mazākas augumā nekā pārējie grifi, un tām ir īpatnēji barošanās, vokalizācijas un ligzdošanas ieradumi. Ārēji ļoti līdzīgi ir palmu grifi un baltie grifi. Kopumā visas apakšdzimtas sugas gan ģenētiski, gan morfoloģiski ir ļoti atšķirīgas, bet tās savstarpēji ir daudz līdzīgākas nekā ar pārējām vanagu dzimtas sugām. To kopīgā ģenētika ir apmēram 87%.

Sistemātika
-----------

* **Bārdaino grifu apakšdzimta** (*Gypaetinae*)
	+ ģints: Baltie grifi (*Neophron*)
		- Baltais grifs (*Neophron percnopterus*)
	+ ģints: Bārdainie grifi (*Gypaetus*)
		- Bārdainais grifs (*Gypaetus barbatus*)
	+ ģints: Madagaskaras čūskērgļi (*Eutriorchis*)
		- Madagaskaras čūskērglis (*Eutriorchis astur*)
	+ ģints: Palmu grifi (*Gypohierax*)
		- Palmu grifs (*Gypohierax angolensis*)

Atsauces
--------

1. ↑  «IOC World Bird List: Hoatzin, New World vultures, Secretarybird, raptors, 2020». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 24. aprīlī. Skatīts: 2020. gada 23. martā.
2. 1 2 3 4 5  Phylogeny of eagles, Old World vultures, and other Accipitridae based on nuclear and mitochondrial DNA
3. ↑  «Madagascar Serpent Eagle». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2014. gada 29. novembrī.
**Hermans Jons Mandls** (vācu: *Hermann John Mandl*; dzimis 1856. gadā, miris 1922. gada 6. martā) bija austriešu ebreju biznesmenis un jātnieks. Startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Viņš ātri iepazinās ar ķīniešu paražām un brīvi pārvaldīja ķīniešu valodu. Pamatojoties uz to, viņam bija veiksmīga karjera Eiropas un Amerikas uzņēmumos Ķīnā. 1888. gadā viņš nodibināja savu uzņēmumu *H. Mandl & Co.* ar birojiem Hamburgā, Šanhajā un Tiaņdzjiņā, kas veiksmīgi pārstāvēja tādus lielākos Vācijas uzņēmumus kā *Krupp* un *Siemens*. 1896. gadā viņš dažus gadus devās uz Parīzi, pēc tam atgriezās Ķīnā un galu galā savā dzimtajā pilsētā Vīnē. Viņš bija arī Nīderlandes konsuls Tiaņdzjiņā, un viņam piederēja slavena ķīniešu mākslas kolekcija.

1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē viņš startēja vairākās jāšanas disciplīnās. Viņš startēja visās trīs jāšanas "olimpiskajās" disciplīnās — konkūrā, augstlēkšanā un tāllēkšanā, kā arī "ne-olimpiskajās" disciplīnās jāšanas medībās un pasta piegādēs. Diemžēl nevienā no disciplīnām nav zināms precīzi viņa iegūtais rezultāts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Hermann Mandl». Olympedia. Skatīts: 2021. gada 24. decembris.
2. ↑  «Hermann Mandl». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 24. decembris. Skatīts: 2021. gada 24. decembris.

Ārējās saites
-------------

* Hermans Mandls (Olympedia profils) (angliski)
* Hermans Mandls (Sports Reference profils) (angliski)
**Ķiploku sīpols** (latīņu: *Allium scorodoprasum*) ir amariļļu dzimtas suga. Tā galvenokārt ir sastopama Eiropā — biežāk sastopams teritorijā uz dienvidiem no Latvijas. Skandināvijas dienvidu daļā un Baltijā suga izplatīta nevienmērīgi. Latvijā sastopama tikai valsts rietumu un centrālajā daļā.

Apraksts
--------

Ķiploku sīpols ir daudzgadīgs, 40-90 cm garš lakstaugs. Augam ir viens vai daži tumšsarkani, 1—2 cm lieli sīpoliņi. Sīpola apvalks ir pelēkbrūns, matēts. Stublājs ir stāvs, uz tā ir 3—5 aptuveni 8—20 cm garas un 0,6—1,3 cm platas, plakanas lapas, kas sniedzas apmēram līdz stublāja vidum. Lapas mala, dažreiz arī vidusdzīsla raupja. Lapas piestiprinājums stublājam ir nolaideni makstveidīgs. Ziedēšanas laikā lapas jau ir atmirušas. Ziedu čemurā ir gan ziedi, gan vairvasiņas. Dažreiz ir tikai vairvasiņas vai tikai ziedi. Vīkala lapas ir divas, vīkals paliekošs, garāks nekā čemurs. Apziednis ir tumši purpursārts, iekšējā gredzena putekšņlapu kātiņš ir plats, ar īlenveida zobiņu katrā pusē. Ziedi čemurā ir dažāda garuma, stāvos ziedkātos. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «ķiploku sīpols - Allium scorodoprasum L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-28.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ķiploku sīpols***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Bunges Zeme** (krievu: *Земля Бунге*, jakutu: *Бунге сирэ*) ir Koteļnijas salas vidējā daļa, ko lielākoties veido smilšu līdzenums. Administratīvi ietilpst Krievijas Federācijas Sahas Republikas Bulunas ulusā. Zemes teritorija uz austrumiem no 140° meridiāna kopš 2018. gada 2. marta ietilpst valsts dabas liegumā «Jaunsibīrijas salas».

Vēsture
-------

Pirmie no eiropiešiem Koteļnijas salas galveno rietumu daļu 1773. gadā atklāja krievu rūpnieki Ivana Ļahova vadībā. 1805. gadā tirgoņa Sirovatska arteļa vadītājs Jakovs Saņņikovs austrumos no Koteļnijas atklāja jaunu cietzemi, kuru vēlāk nodēvēja par Fadejeva salu. Teritoriju starp Koteļniju un Fadejeva salu ilgi uzskatīja par aizsalušu jūras šaurumu, jo apsnigušo smilšu līdzenumu sākotnēji nevarēja atšķirt no jūras ledus klajuma. Tikai 1811. gadā, atkārtoti apsekojot Fadejeva salu, Saņņikovs atklāja, ka tā ziemeļos ir savienota ar šo smilšu līdzenumu un tas savukārt ar Koteļnijas salu. Teritorija starp Koteļniju un Fadejeva salu vēlāk tika nodēvēta par Bunges Zemi par godu Sagastiras ekspedīcijas ārstam, zoologam Aleksandram Bungem.

No 1953. līdz 1987. gadam Bunges Zemes dienvidos darbojās Zemļa Bunges polārstacija.

Ģeogrāfija
----------

Pirms tam Jaunsibīrijas salas bija daļa no kontinenta, iekams pirms aptuveni 9000 gadiem jūras transgresijas rezultātā lielākā daļa sauszemes netika appludināta. Tikai pirms aptuveni 2000 gadiem jūras līmenis bija mūsdienu līmenī. Aptuveni 8.—9. gadsimtā jūras līmenis paaugstinājās par 6—7 m, appludinot lielāko daļu Bunges Zemes. Mūsdienu Bunges Zemes apveids izveidojies pirms ne vairāk kā 800 gadiem, kad atkal pazeminājās jūras līmenis.

Lielākā daļa Bunges Zemes teritorijas ir tuksnesim līdzīgs smilšu līdzenums ar ļoti vāji izteiktu reljefu. Augstākā vieta ir lēzenā Eksekubulguņņaha augstiene zemes ziemeļdaļā ar augstāko punktu 58 m vjl. Pārējā teritorijā virsmas augstums ir 3—7 m vjl. Krasti ļoti lēzeni un pie jūras līmeņa nelielām izmaiņām ievērojamas teritorijas applūst.

Bunges Zeme rietumos robežojas ar Koteļnijas galveno daļu; pa robežu uz jūru noplūst Baliktāhas (dienvidos) un Dragocennajas (ziemeļos) upes. Ziemeļu daļā starp Koteļniju un Bunges Zemi sauszemē iestiepjas Dragogocennajas līcis. Rietumos Bunges zemi no Fadejeva pussalas atdala 110 km garais un 4-18 km platais Hedenštrēma līcis. Ziemeļos Bunges Zeme savienojas ar Fadejeva pussalas Anžū strēli. Dienvidos krastus apskalo Saņņikova šaurums, pie kura atrodas Bunges Zemes augstiene — vienīgā vieta, kur smilšu vietā ir tundras augsne.

Atsauces
--------

1. ↑  «"Новосибирские острова" - государственный природный заказник федерального значения». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 26. janvārī. Skatīts: 2021. gada 11. februārī.
2. ↑  Travellersa.ru ЯКОВ САННИКОВ
3. ↑  Определение "Бунге земля" в Большой Советской Энциклопедии
4. ↑  Анисимов М. А. Пушина З. В. Иванова В. В. Павлова Е. Ю. Питулько В. В. «Изменения уровня моря на арктическом шельфе в районе Новосибирских островов в голоцене (стр. 18-20)». *www.evgengusev.narod.ru* (krievu). Изд-во ЮНЦ РАН, 2009. Skatīts: 2020-01-29.

Ārējās saites
-------------

* Росатом: ритэги целесообразно разбирать на «Маяке»
**Bārija hlorīds** (BaCl2) ir balta, higroskopiska, kristāliska viela, kas šķīst ūdenī. Tas ir viens no nozīmīgākajiem šķīstošajiem bārija savienojumiem.

Iegūšana
--------

Bārija hlorīdu var iegūt, bārija hidroksīdam vai karbonātam reaģējot ar sālsskābi. Rūpnieciski bārija hlorīdu iegūst divu stadiju procesā no bārija sulfāta:

BaSO4 + 4 C → BaS + 4 CO
Pirmajai stadijai nepieciešamas augstas temperatūras:

BaS + CaCl2 → BaCl2 + CaS
Otrajā stadijā izejvielas sakausē. Bārija hlorīdu no reakcijas maisījuma atdala, izskalojot ar ūdeni.

Īpašības
--------


Ūdens šķīdumos bārija hlorīds ir stiprs elektrolīts un tā šķīdumiem pH ir 7. Bārija hlorīds reaģē ar sulfātjoniem, veidojot bārija sulfātu:

BaCl2 + SO42− → BaSO4 + 2 Cl−
Bārija sulfāts ir mazšķīstošs, tāpēc izgulsnējas. Analoga reakcija notiek arī ar oksalātjoniem, jo bārija oksalāts arī ir mazšķīstošs.

Izmantošana
-----------

Bārija hlorīdu retumis lieto pirotehnikā, jo tas nokrāso liesmu zaļā krāsā. Tomēr parasti izmanto tādus pirotehniskos sastāvus, kuros bārija hlorīds veidojas degšanas gaitā no skābekli saturošiem bārija savienojumiem (nitrāta vai hlorāta) un hloru saturošām organiskām vielām (piemēram, heksahlorbenzola vai polivinilhlorīda). Radies bārija hlorīds augstā temperatūrā disociē līdz bārija monohlorīdam BaCl, kas dod sevišķi spilgtu zaļu liesmu. Bārija hlorīdu lieto arī par citu bārija sāļu izejvielu. Bārija hlorīda reakciju ar sulfātjoniem lieto analītiskajā ķīmijā sulfātu noteikšanai (gan kvalitatīvai, gan kvantitatīvai). Šo reakciju dažreiz lieto arī, lai attīrītu šķīdumus no sulfātiem (sārmu ražošanai). Bārija hlorīda pielietojumus ierobežo tā indīgums.

Atsauces
--------

1. ↑  Быстров И. Краткий курс пиротехники.- М.: Изд-во оборонной промышленности, 1939, 99. lpp. (krieviski)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bārija hlorīds*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4144036-5

 |

 |
**Pauls Šulce-Naumburgs** (vācu: *Paul Schultze-Naumburg*; dzimis 1869. gada 10. jūnijā, miris 1949. gada 19. maijā) bija vācu arhitekts, gleznotājs, publicists un politiķis. 1930. gadā iestājās NSDAP. Viens no nacistu arhitektūras teorētiķiem, modernisma arhitektūras noliedzējiem. 

No 1900. līdz 1917. gadam publicēja populāru grāmatu sēriju "Kultūras darbs" (*Kulturarbeiten*). No 1914. līdz 1917. gadam radīja, iespējams, savu pazīstamāko būvi - *Cecilienhof* Potsdamā, nākamo Potsdamas konferences vietu. 1922. gadā Pauls Šulce-Naumburgs apprecējās ar Margareti Derru. 1934. gadā pāris izšķīrās, bet Margarete dažas nedēļas pēc tam kļuva par Vilhelma Frika sievu. Pauls Šulce-Naumbergs darbojās valdībai tuvajā organizācijā "Vācu arhitektu un inženieru kaujas savienība" (*Kampfbund deutscher Architekten und Ingenieure*). 1944. gadā kā viens no četriem arhitektiem Pauls Šulce-Naumburgs tika iekļauts Gebelsa sastādītajā īpaši svarīgo kultūras darbinieku sarakstā (*Gottbegnadeten list*).

### Pauls Šulces-Naumburga darbi Latvijā

Pēc 1905. gada revolūcijas postījumiem Manteifeļa pasūtījumā pēc Paula Šulces-Naumburga projekta no 1907. līdz 1914. gadam tika veikta Kazdangas pils atjaunošana.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pauls Šulce-Naumburgs***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 3269092
* LCCN: n87890966
* ISNI: 0000 0001 0949 1908
* GND: 118891987
* SELIBR: 361775
* SUDOC: 151796254
* BIBSYS: 1043266
* ULAN: 500065830
* NKC: jn20010316185
* BNE: XX1440990

 |

 |
**Gustavs Rogmans** (vācu: *Gustav Rogmann*; 1909. gada 8. maijs — 1947. gada jūlijs) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija
----------

No 1930. gadu beigām līdz 1940. gadu vidum bijis viens no Berlīnes šaha meistariem. 1937. gadā Veidenavas šaha turnīrā ieņēmis 2. vietu aiz Vilhelma Ernsta, bijis 9. vietā Bohumas šaha turnīrā, dalījis 6.-7. vietu Berlīnes *BSG* šaha turnīrā (uzvarējis Frīdrihs Zēmišs). 1938. gadā Krēfeldes šaha turnīrā dalījis 4.-7. vietu (uzvarējuši Erihs Eliskazess un Ludvigs Engelss).

Otrā pasaules kara laikā piedalījies šaha turnīros tagadējās Polijas teritorijā. 1940. gadā dalījis 3. vietu Pozenes šaha turnīra (uzvarējuši Kārlis Ahuess un Rūdolfs Elstners), Dancigas šaha turnīrā bijis 2. vietā aiz uzvarētāja Valtera Jona, kā arī uzvarējis četru šahistu turnīrā Pozenē. 1943. gadā Pozenes šaha turnīrā bijis 3. vietā (uzvarējis Pauls Keress). Pēc kara 1947. gada Limburgas šaha turnīrā ieņēmis 3. vietu.

Atsauces
--------

1. ↑  Berlin BSG 1937
2. ↑  Krefeld 1938

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Pauls Teodors Kerkoviuss** (vācu: *Paul Theodor Kerkovius*; dzimis 1868. gada 17. septembrī Rīgā, miris 1940. gada 8. augustā Magdeburgā) bija vācbaltu žurnālists, redaktors un šahists.

Biogrāfija
----------

Mācījies Rīgas pilsētas ģimnāzijā. Pēc tās beigšanas strādājis H. Štīdas un J. Hammera tirdzniecības uzņēmumos. Strādājis par žurnālistu vācu laikrakstā "Rigasche Rundschau", vēlāk pārgājis uz "Rigaer Tageblatt" redakciju. 1903. gadā kļuvis šīs avīzes līdzīpašnieks, redaktors un izdevējs.

Šaha aktivitātes
----------------

No 1899. gada līdz 1921. gadam bija Rīgas Šaha biedrības priekšsēdētājs. "Paula Kerkoviusa laikā, biedrība piedzīvoja savas vēstures vislielāko uzplaukumu un lika pamatakmeni savai labai slavai, kas Rīgas Šaha biedrību padarīja pazīstamu visā pasaulē".
No 1902. gada P. Kerkoviuss kopā ar K. Bētiņu turpina almanaha "Baltische Schachblätter" izdošanu un laika periodā līdz 1912. gadam papildus F. Amelunga izdotajām 8 burtnīcām iespiež vēl četras. P. Kerkoviuss arī pats piedalās šaha turnīros. 1924.gada Rīgas turnīrā viņš bija trešais aiz H. Matisona un F. Apšenieka.

Atsauces
--------

1. ↑  Datubāze „Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam"
2. ↑
3. ↑  Bētiņš, Kārlis, Šahs Latvijā līdz 1940. gadam / Kārlis Bētiņš, Arv[īds] Kalniņš un V. Petrovs. Rīga : Valters un Rapa, 1940.- 8. lpp. 315 lpp.
4. ↑   Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.

Ārējās saites
-------------

* P. Kerkoviusa šaha partijas
**Pauls fon Mēdems** (vācu: *Paul Graf von Medem*, krievu: *Павел Иванович Медем*; 1800—1854) bija vācbaltiešu diplomāts, Elejas muižas īpašnieks (no 1838), slepenpadomnieks (1844).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1800. gada 9. janvārī Jelgavā Kristofa Johana Frīdriha fon Mēdema un viņa sievas Luīzes, dzimušas fon der Pālenas, ģimenē. No 1818. gada studēja tiesības Berlīnē, no 1819. līdz 1820. gadam — Heidelbergā.
No 1822. gada viņš darbojās Krievijas Impērijas sūtniecībā Romā (1822—1823), tad Parīzē (1826—1829), Vīnē (1829—1830) un Londonā (1834—1835).

1840. gadā Paulu fon Mēdemu iecēla par Krievijas Impērijas sūtni Štutgartē un Darmštatē, no 1841. gada viņš vadīja Krievijas Impērijas sūtniecību Vīnē, no 1848. gada decembra bija Krievijas Impērijas ārkārtas sūtnis un pilvarotais ministrs Vīnē. 1850. gadā atvaļinājās no diplomātiskā dienesta un atgriezās dzimtenē.

Miris 1854. gada 10. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* 

*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 3896153596637051900000
* GND: 1165695405

 |

 |
**Bārija karbonāts** (BaCO3) ir cieta, balta, kristāliska, ūdenī nešķīstoša viela.

Atrašanās dabā
--------------

No bārija karbonāta sastāv samērā rets minerāls - viterīts. Bārija karbonāts lēnām reaģē ar sulfātus saturošiem ūdeņiem, veidojot bārija sulfātu, tāpēc dabā sastopamais bārija karbonāts no ārpuses mēdz būt pārklāts ar bārija sulfātu.

Īpašības
--------

Bārija karbonāts reaģē ar daudzām skābēm, veidojot šķīstošos sāļus (piem. sālsskābi un slāpekļskābi, attiecīgi veidojot bārija hlorīdu un bārija nitrātu). Reakcija ar sērskābi notiek lēni, jo bārija sulfāts ir mazšķīstošs. Bārija karbonātu apdedzinot pie 1300 °C atmosfēras spiedienā, iegūst bārija oksīdu.

Izmantošana
-----------

Bārija karbonāts ir galvenā visu pārējo bārija savienojumu izejviela.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bārija karbonāts*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85011855
* GND: 4353070-9

 |

 |
Skats uz Čiraganas pili no Bosfora
**Čiraganas pils** (turku: *Çırağan Sarayı*) agrāk bija Osmaņu sultāna pils Bosfora jūras šauruma Eiropas krastā Stambulā. Tagad pilī ierīkota pieczvaigžņu viesnīca.

Pili būvēt pavēlēja sultāns Abdulazizs un to projektēja armēņu arhitekts Nigogajos Baljans, bet būvniecību uzraudzīja viņa dēli Hagops Baljans un Sarkis Baljans. Pils tika celta no 1863. līdz 1867. gadam un šis laiks atšķiras ar to, ka sultāni būvē sev jaunas pilis, lai nebūtu jālieto vecās priekšgājēju pilis. Pēdējais jauno piļu būvniecības laikmeta darbs ir Čiraganas pils. Pils iekšējās sienas un pārsegumi bija no koka, bet ārsienas no krāsaina marmora. Skaists marmora tilts savieno šo pili ar Jildizas pili, kas atrodas uz paugura pils aizmugurē. Pili no ārpasaules norobežoja ļoti augsta dārza siena.

Pēdējie darbi un interjera dekorēšana tika pabeigta 1872. gadā. Kad pils bija gatava, sultāns Abdulazizs vairs nevarēja dzīvot šajā burvīgajā vietā. 1876. gada 30. maijā viņu atrada mirušu pilī uzreiz pēc tam, kad viņš bija gāzts no troņa. Viņa pēctecis, brāļadēls sultāns Murads V ienāca Čiraganas pilī, bet paspēja būt tronī tikai 93 dienas. Viņu no troņa gāza viņa brālis sultāns Abdulhamids II un, tā kā viņam bija konstatēta garīga slimība, viņš šajā pilī nodzīvoja mājas arestā līdz savai nāvei 1904. gada 29. augustā.

Otrās konstitūcijas laikā sultāns Mehmeds V Rešads atļāva šajā pilī pulcēties parlamentam. Tikai divus mēnešus vēlāk, 1910. gada 19. janvārī pili nopostīja milzīgs ugunsgrēks.

1991. gadā pili restaurēja un blakus pilij tika uzbūvēts moderns viesnīcas komplekss. Pilī tagad atrodas dārgākie luksusa numuri un divi viesnīcas restorāni.

Pils atjaunošana tika uzskatīta par farsu, jo liela daļa uzskatīja, ka valdībai nevajadzēja atdot Turcijai piederošu kultūrvēsturisku pieminekli privātās rokās par mazu cenu, ignorējot pils vēsturisko nozīmību.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čiraganas pils***.


|  |  |
| --- | --- |
| Portal icon | Turcijas portāls |
|

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 237459492
* GND: 4654965-1

 |

 |
**Kļims Šipenko** (*Клим Алексеевич Шипенко*, dzimis 1983. gada 16. jūnijā) ir Krievijas kinorežisors, kinoproducents, scenārists, aktieris, kosmonauts.
Viņš ir ieguvis Krievijas kino un televīzijas balvu "Zelta ērglis" kategorijā "Labākā spēlfilma" 2018. gadā ("Saļut-7", *Салют-7*) un 2020. gadā ("Teksts", *Текст*). Šipenko režisētā 2019. gadā izlaistā filma "Kalps" (*Холоп*) kļuva par Krievijas ienesīgāko filmu.
2021. gada oktobrī viņš kosmosa kuģī *Sojuz MS-19* devās kosmosā, lai uzņemtu filmu "Izsaukums" (*Вызов*).

Biogrāfija
----------

Kļims Šipenko piedzima Maskavā. Viņa tēvs ir aktieris, režisors, dramaturgs Aleksejs Šipenko.

16 gadu vecumā Kļims Šipenko pārcēlās uz Losandželosu ASV. 2002. gadā viņš iestājās Kalifornijas universitātē Nortridžā (kinoražošanas fakultātē). Diploma filmu Šipenko filmēja kā operators. Viņš mācījās aktieru studijā *Sal Dano Professional Actors Workshop*.

2004. gadā Šipenko atgriezās Maskavā. Viņš neilgu laiku strādāja Krievijas televīzijas "Pirmajā kanālā", bija raidījuma par automašīnām "Ceļteka" (*Подорожник*) režisors.
2006. gadā tika izlaista pirmā viņa filma "Nakts ekspresis" (*Ночной экспресс*, īsfilma, ko viņš režisēja, producēja un bija scenārija autors).

2021. gada sākumā Šipenko piedāvāja kosmosā uzņemt filmu "Izsaukums". 14. martā viņš apstiprināja, ka iziet medicīnas komisiju, lai varētu doties kosmosā. 14. maijā Šipenko tika apstiprināts kosmosa kuģa *Sojuz MS-19* apkalpē kopā ar aktrisi Jūliju Peresiļdu un komandieri Antonu Škapļerovu.
2021. gada 5. oktobrī Kļims Šipenko sāka lidojumu kosmosā kosmosa kuģī *Sojuz MS-19*. Starptautiskajā kosmosa stacijā tika uzņemta filma. 17. oktobrī Šipenko atgriezās uz zemes kosmosa kuģī *Sojuz MS-18*.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums:

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums | Piezīmes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Sojuz MS-19* | 05.10.2021. |  | Antons ŠkapļerovsJūlija Peresiļda | Lidojuma dalībnieks | 11 d 16 h 13 min |  |
| *Sojuz MS-18* |  | 17.10.2021. | Oļegs NovickisJūlija Peresiļda |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kļims Šipenko***.
* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315193720
* LCCN: no2015044773
* ISNI: 0000 0004 4753 9679
* GND: 1162982950
* SUDOC: 225812509
* BNF: cb17781594s (data)
* BNE: XX5809887

 |

 |
**Utrehtas Universitāte** (nīderlandiešu: *Universiteit Utrecht*) ir 1636. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte Nīderlandes pilsētā Utrehtā, viena no senākajām un slavenākajām valstī. Universitātes darbība organizēta septiņās fakultātēs. 

Ar universitāti saistīta 12 Nobela prēmijas laureātu darbība. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami fiziķis Nikolāss Blūmbergens (*Nicolaas Bloembergen*), fiziķis Pīters Bodērts (*Pieter Boddaert*), ķīmiķis Kristoforuss Beiss Ballots (*C. H. D. Buys Ballot*), fiziķis Peters Debajs, ārsts Kristiāns Eijkmans (*Christiaan Eijkman*), ārsts Villems Eindhovens (*Willem Einthoven*), ārsts Renjē de Grāfs (*Regnier de Graaf*), fizikālķīmiķis Jakobs van't Hofs, fiziķis Gerarts 't Hofts (*Gerard 't Hooft*), astronoms Hendriks van de Hulsts (*Hendrik C. van de Hulst*), astronoms Jakobuss Kapteins (*Jacobus Kapteyn*), matemātiķis Tjallings Kopmanss (*Tjalling Koopmans*), ķīmiķis Pauls Krutzens (*Paul J. Crutzen*), fiziķis Pīters van Mušenbrūks (*Pieter van Musschenbroek*), ķīmiķis Leopolds Ružička (*Leopold Ružička*), primatologs Franss de Vāls (*Frans de Waal*), fiziķis Martinuss Veltmans (*Martinus J. G. Veltman*).

Ārējās norādes
--------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Utrehtas Universitāte***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 147168872
* LCCN: n79023007
* ISNI: 0000 0001 2179 9606
* GND: 36950-0
* SUDOC: 026601389
* BNF: cb11881781b (data)
* NKC: ko2003183545
* BNE: XX90602

 |

 |
**Pauls van der Sterrens** (nīderlandiešu: *Paul van der Sterren*; dzimis 1956. gada 17. martā Venlo) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1989).

Biogrāfija
----------

Starptautiskajos šaha turnīros debitējis 1974. gadā, kad Groningenā pārstāvējis Nīderlandi Eiropas junioru šaha čempionātā. Vēlākajos gados kļuvis par daudzu starptautisko šaha turnīru laureātu, tajā skaitā Veikanzē *B* turnīrā bijis 2. vietā (1979), dalījis 1.-2. vietu Londonā (1980), uzvarējis Ostendē (Beļģija) un dalījis 1.-2. vietu ar Jerunu Piketu Minhenē (abi 1989), bijis 2. vietā Altenšteigā (Vācija, 1991), dalījis 1.-2. vietu Netetālē (Vācija, 1992) un uzvarējis Antverpenē, apsteidzot Viktoru Korčnoju (1993). Divas reizes uzvarējis Nīderlandes šaha čempionātos (1985, 1993).

Piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklos. 1993. gadā Briselē kopā ar Lūku van Veli uzvarējis zonas turnīrā, bet starpzonu turnīrā Bīlē izcīnījis 2. vietu aiz Borisa Gelfanda, iekļūstot pretendentu mačos. 1994. gadā Veikanzē pretendentu 1. kārtās mačā piekāpies Gata Kamskim ar 2½:4½. 1997. gadā Groningenā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas turnīrā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā piekāpies Mihailam Krasenkovam.

Pārstāvējis Nīderlandes komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 8 reizes (1982-1984, 1988-1996, 2000). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1988) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1983. gadā;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1979. gadā van der Sterrenam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1989. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Schaakkampioenen van Nederland». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. septembrī. Skatīts: 2016. gada 5. augustā.
2. ↑  1993 Biel FIDE Interzonal Tournament
3. ↑  1994-96 FIDE Candidates Matches
4. ↑  «1997 FIDE Knockout Matches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 18. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 4. oktobrī.
5. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Paul Van der Sterren
6. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Paul Van der Sterren
7. ↑  OlimpBase :: World Men's Team Chess Championship :: Paul Van der Sterren

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Sfēriskā koordinātu sistēma** ir koordinātu sistēma ģeometrisku figūru attēlošanai trīs dimensijās, kurā tiek izmantoti parametri (*r*, *θ*, *φ*). To iegūst, polārajai koordinātu sistēmai (*r*, *φ*) pieliekot papildus parametru *θ*, kas raksturo stara leņķi ar *z* asi un ļauj tam pārvietoties trīsdimensiju telpā. Savukārt parametrs *φ* raksturo leņķi stara projekcijai *xy* plaknē ar *x* asi. Virsma, kas veidojas, mainot leņķus *θ* un *φ* (bet nemainot *r*), ir sfēra. Ja maina arī *r*, tad iegūst lodi.

Saistība ar Dekarta koordinātu sistēmu
--------------------------------------

### Pāreja uz Dekarta koordinātu sistēmu

| Nosacījums | Nosaukums |
| --- | --- |
| {\displaystyle \theta =0\,} | Ziemeļpols |
| {\displaystyle \theta <\pi /2\,} | Ziemeļu puslode |
| {\displaystyle \theta =\pi /2\,} | ekvators |
| {\displaystyle \theta >\pi /2\,} | Dienvidu puslode |
| {\displaystyle \theta =\pi \,} | Dienvidpols |
| {\displaystyle \varphi =0\,} | Griničas meridiāns |

Pāreju no sfēriskās koordinātu sistēmas uz trīsdimensiju taisnleņķa koordinātām apraksta vienādojumi:

{\displaystyle \,x=r\sin \theta \,\cos \varphi ,}
{\displaystyle \,y=r\sin \theta \,\sin \varphi ,}
{\displaystyle \,z=r\cos \theta ,}
kur parametri *θ* un *φ* atbilst attiecīgi platuma un garuma grādiem un tie apmierina nevienādības

{\displaystyle \,0\leq \theta \leq \pi } un {\displaystyle 0\leq \varphi <2\pi },
kur \pi \, = 180°.

Parametra *θ* vērtības 0, \pi \,/2 un \pi \, atbilst attiecīgi Ziemeļpolam, ekvatoram un Dienvidpolam. Ja pie fiksēta *φ* maina parametra *θ* vērtību, tad punkts (*x*, *y*, *z*) pārvietojas pa meridiānu. Līdzīgi, mainot *φ*, tas pārvietojas pa paralēli. Polos parametra *φ* vērtībai nav nozīmes.

### Pāreja no Dekarta koordinātu sistēmas

Zinot Dekarta koordinātas (*x*, *y*, *z*), sfēriskās koordinātas (*r*, *θ*, *φ*) var atrast šādi:

{\displaystyle {\begin{aligned}r&={\sqrt {x^{2}+y^{2}+z^{2}}},\\\varphi &=\operatorname {atan2} \,(y,x),\\\theta &=\operatorname {atan2} \,({\sqrt {x^{2}+y^{2}}},z)=\arccos {\bigl (}z{\big /}{\sqrt {x^{2}+y^{2}+z^{2}}}{\bigr )},\end{aligned}}}
kur atan2(*y*, *x*) ir arktangensa funkcijas modifikācija, kas atgriež leņķi starp staru caur punktu (*x*, *y*) un *x* ass pozitīvo virzienu.

Pielietojumi
------------

Sfērisko koordinātu sistēmu lieto, lai aprakstītu Zemes punktu koordinātas. Šajā gadījumā koordinātu sākumpunkts atrodas zemes centrā, un *r* ir konstants (vienāds ar Zemes rādiusu), bet atrašanās vietu apraksta leņķi *θ* un *φ*. Ģeogrāfiskais garums atbilst leņķim *φ* un var būt robežās no -180° līdz 180°, bet ģeogrāfiskais platums *θ'* = 90° − *θ* ir atkarīgs no leņķa *θ* un var būt robežās no -90° līdz 90°.

Ārējās saites
-------------

* Eric W. Weisstein, Spherical Coordinates, MathWorld.
* Spherical coordinates Archived 2009. gada 20. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. PlanetMath.
* Polar Coordinates, Kwon3D.
* Frank Wattenberg, Spherical Coordinates.
**Jošiharu Habu** (japāņu: 羽生 善治; dzimis 1970. gada 20. septembrī Tokordzavā) ir Japānas FIDE meistars šahā (2004) un japāņu tradicionālā šaha veida šogi meistars.

Biogrāfija
----------

Drīz pēc dzimšanas kopā ar ģimeni pārcēlies uz Tokijas priekšpilsētu. 1985. gadā kļuvis par šogi spēles profesionāli. No 1993. gada nepātraukti atrodas Japānas augstākajā šogi līgā. 1994. gadā saņēmis 9. danu šogi spēlē. Savas šogi spēlētāja karjeras laikā ir piedalījies pāri par 130 finālos un ieguvis aptuveni 100 titulus.

Paralēli nodarbojis arī ar šahu, kurā sasniedzis FIDE meistara spēles līmeni. 2001. gadā izpildījis vienu starptautiskā šaha meistara normu. 2014. gada 28. novembrī nospēlējis divu partiju šaha maču ar bijušo Pasaules šaha čempionu Gariju Kasparovu, kurās abās cietis zaudējumus.

1995. gadā apprecējies ar aktrisi Rie Hatadi. 1997. gadā ģimenē piedzimusi pirmā meita, bet 1999. gadā - otrā..

Atsauces
--------

1. ↑  NSR: Habu profile
2. ↑  When a shogi champion turns to chess
3. ↑  Kasparov vs Habu, Chess vs Shogi legend
4. ↑  «Raju Thakrar, "Yoshiharu Habu: Japan’s king of the board"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 3. decembrī. Skatīts: 2017. gada 6. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Nezināma vērtība "vecāki"

**Andris Ērglis** (dzimis 1983. gada 16. janvārī Aizputē) ir latviešu dziedātājs un mūziķis.

Biogrāfija
----------

Andris Ērglis dzimis Aizputē, bet 15 gadu vecumā pārcēlies uz Liepāju. Beidzis Emīla Melngaiļa Liepājas Mūzikas koledžu, kurā apguvis sitamo instrumentu specialitāti. Trīs gadus spēlējis Liepājas Simfoniskajā orķestrī. 2001. gadā kopā ar Jāni Strazdu izveidojis poproka grupu "Berm", kurā darbojies līdz 2006. gadam. Kopā ar grupu "Berm" Andris Ērglis 2003. gadā ieguva 1. vietu festivālā "Liepājas Dzintars".

2006. gadā, pēc grupas "Berm" izjukšanas, Andris Ērglis kopā ar Jāni Strazdu, Liepājas Simfoniskā orķestra mūziķi Aivaru Meijeru, kā arī bijušo grupu "Līvi" un "Fomins & Kleins" ģitāristu Tomasu Kleinu izveidoja grupu "Cacao". Grupā "Cacao" Ērglis ir vienlaikus gan solists, gan bundzinieks. 2007. gadā Ērglis kļuva par vienu no sešiem apvienības "Bonaparti.lv" dalībniekiem, kas Eirovīzijas dziesmu konkursā pārstāvēja Latviju ar dziesmu "Questa Notte".

Par vienu no populārākajiem latviešu dziedātājiem Andris Ērglis kļuva 2007. gada vasarā, kad ieguva 2. vietu starptautiskajā dziesmu konkursā "Jaunais Vilnis". Pēc šī panākuma strauji palielinājās gan Andra Ērgļa, gan grupas "Cacao" panākumi. Septembrī tika izdots grupas albums "Ripoja akmens", bet albuma tituldziesma kļuva par grupas slavenāko dziesmu. Dziesma "Ripoja akmens" uzvarēja 2007. gada Muzikālajā bankā un Latvijas Muzikālajā līgā, sasniedza 1. vietu Latvijas Mūzikas Spicē, kā arī ieguva Gada balvu kā 2007. gada lielākais radio hits.

2007. gada nogalē Andris Ērglis nolēma pievērsties solo karjerai. Rudenī viņš kļuva par LNT šova "Divas zvaigznes" 2. vietas ieguvēju. 2008. gada sākumā ar dziesmu "Broken Lullaby" Ērglis ieguva 3. vietu Latvijas Eirovīzijas nacionālajā atlasē. Martā klajā nāca Andra Ērgļa pirmais solo albums "Sirdspuksti", kam 12. aprīlī sekoja viņa pirmais solo lielkoncerts. Albums mazāk nekā divu mēnešu laikā ar 10 000 pārdotām kopijām sasniedza Platīna statusu. Albuma pirmais singls "Pa paralēli", ko Ērglis izpilda duetā ar dziedātāju Kristīnu Zaharovu, maijā sasniedza 1. vietu Latvijas Mūzikas Spicē.

Privātā dzīve
-------------

Andra Ērgļa tēvs - Aivars Ērglis ( mūziķis, bundzinieks)

Andris Ērglis ir precējies ar sievu Kristīni, ir 2 bērni.

Diskogrāfija
------------

* *Sirdspuksti* (2008)

Atsauces
--------

1. ↑  «Andris Ērglis "Mikrofona Ierakstu" mājaslapā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 11. jūnijā. Skatīts: 2008. gada 23. maijā. Archived 2008. gada 11. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  Latvijas Mūzikas Spice. Sep 24 - Sep 30, 2007
3. ↑  Andra Ērgļa albums "Sirdspuksti" saņems Platīna disku! Archived 2008. gada 25. maijā, *Wayback Machine* vietnē. micrec.lv, raksts publicēts 2008. gada 23. maijā
4. ↑  Latvijas Mūzikas Spice. Apr 28 - May 4, 2008

Ārējās saites
-------------

* 

* *Myspace* profils (angliski)
* *Draugiem.lv* mūzikas profils[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305087188
* LNB: 000139816
* ISNI: 0000 0001 3105 9134

 |

 |
**Ernē Šūberts** (ungāru: *Ernő Schubert*; dzimis 1881. gada 4. jūnijā, miris 1931. gada 10. februārī) bija ungāru vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

17 gadu vecumā Šūberts bija Ungārijas čempions 100 jardu skrējienā un tāllēkšanā. Karjeras laikā viņš ne tikai labi startēja Ungārijā, bet arī ieguva vairākus nozīmīgus titulus Austrijā un Bohēmijā.

1900. gadā viņš startēja olimpiskajās spēlēs Parīzē. Labāko rezultātu šajās spēlēs viņš ieguva tāllēkšanā, kur izcīnīja 9. vietu ar rezultātu 6,050 metri. Viņš startēja arī 60 metru, 100 metru un 200 metru skriešanas disciplīnās, taču tikai kvalifikācijas skrējienos.

Laikā no 1904. līdz 1908. gadam Šūberts strādāja par *MÚE* futbola komandas tiesnesi Ungārijas pirmajā divīzijā un arī citos čempionātos. Pēc sportista karjeras un universitātes studijām viņš strādāja par ierēdni Budapeštā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ernő Schubert». *Sports-Reference.com* (angļu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 18. oktobris. Archived 2014. gada 21. Februāris *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «Paris 1900 Athletics — long jump men». Starptautiskā Olimpiska komiteja. Skatīts: 2020. gada 9. septembris.

Ārējās saites
-------------

* Ernē Šūberts (SOK profils) (angliski)
* Ernē Šūberts (*Olympedia* profils) (angliski)
* Ernē Šūberts (*Sports Reference* profils) (angliski)
**Piespiedu nosēšanās** ir lidaparāta nosēšanās lidostā vai ārpus lidostas tādu iemeslu dēļ, kas neļauj veikt lidojumu kā plānots. Nepieciešamība veikt piespiedu nosēšanos rodas tad, kad pilotam nav iespējams ietekmēt normālu lidojuma gaitu traucējošos faktorus, piemēram, dzinēju darbības traucējumus, lidaparāta sistēmu vai sastāvdaļu darbības traucējumus, ekstremālus laikapstākļus, kā rezultātā lidojumu turpināt nav iespējams. Šis termins apzīmē arī nosēšanos, kas saistīta ar pārtveršanu. Piespiedu nosēšanās ir viens no avārijas nosēšanās veidiem. 

Nosēšanās rezerves lidlaukā par piespiedu nosēšanos uzskatīta netiek.[1]

Pirms piespiedu nosēšanās avārijas frekvencēs tiek noraidīts trauksmes ziņojums, lidaparāta identifikācijas iekārtā un automātiskajā atbildētājā tiek ieslēgti signāli "Negadījums" un "Avārija", tiek ieslēgtas avārijas signālugunis.[2]

Lidaparāts var būt spiests veikt piespiedu nosēšanos, ja tas novirzījies no kursa un nokļuvis naidīgas valsts teritorijā, kura sakarā ar to pielietojusi vai draud pielietot spēku. Ierasta prakse šādos gadījumos ir militārās lidmašīnas pietuvošanās šādam lidaparātam no apakšas un kreisās puses, kur pārtvērējlidmašīna ir viegli redzama no pārtveramā lidaparāta kreisās puses sēdekļa, kurā sēž pilots. Pārtvērējlidmašīna sašūpo spārnus, tā parādot pieprasījumu veikt piespiedu nosēšanos.[3]

Starptautiskie likumi regulē izturēšanos šādu pārkāpumu gadījumos:

... lidmašīnas, kas nespēj sevi identificēt, iekļūst gaisa telpā bez nepieciešamās atļaujas, atsakās sekot noteiktajam maršrutam, dodas uz aizliegtu zonu vai pārkāpj lidojumu aizliegumu, var pārtvert, izmantojot pārtveršanu kā pēdējo līdzekli, stingri ievērojot attiecīgos standartus un procedūras, identificējot lidaparātu un to pavadot uz atbilstošu maršrutu vai ārpus aizliegtās zonas, vai arī piespiežot to nolaisties apdraudētās valsts teritorijā esošā militārā lidlaukā.[4]

Atsauces
--------

1. ↑  «Федеральные авиационные правила «Производство полетов в гражданской авиации Российской Федерации»». Минтранс России. 1999-09-22. С. 4. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-03-06. Skatīts: 2014-08-31.
2. ↑  Наставление по авиационному поиску и спасанию в государственной и экспериментальной авиации (Приказ Министра обороны Российской Федерации и Министра промышленности и энергетики Российской Федерации от 12 июля 2004 г. N 206/37 г.) / опубликовано 8 сентября 2004 г, "Российская Газета" - Федеральный выпуск №3572. п. 41
3. ↑  ... the international requirements for making an intruding plane follow an air-force escort to the ground – moving in front and to the left, where the civilian pilot can see the escort, and waggling the fighter's wings. The Washingtonian November, 1985 – Page 153-154
4. ↑  «An Assessment of the Destruction of Rogue Civil Aircraft under International Law and Constitutional Law». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 24. oktobrī. Skatīts: 2007. gada 7. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* The Shooting down of Korean Airlines Flight 007 by the USSR and the Future of Air Safety for Passengers Farooq Hassan – The International and Comparative Law Quarterly, Vol. 33, No. 3 (Jul. 1984), pp. 712–725 (angliski)
**Pieškaļu** jeb **Pieškalnu ezers** ir neliels ezers Cēsu novada Priekuļu pagastā. Atrodas Gaujas nacionālā parka ainavu aizsardzības zonā, 6 km uz ziemeļiem no Cēsīm.

Raksturojums
------------

Atrodas Priekuļu pagasta rietumos, nepilnus 100 m uz austrumiem no valsts vietējās nozīmes autoceļa V292 (Cēsis—Pieškalni). Ezeram ir garena forma austrumu — rietumu virzienā. Ziemeļu un dienvidu krasts ir apdzīvots: ziemeļos no ezera atrodas Pieškalni, savukārt dienvidos — vairākas viensētas. Austrumu krasts ir purvains, ezers kā purvs turpinās arī tā dienvidrietumos, bet ziemeļrietumos no tā atrodas mežs.

Pieškaļu ezers ir privātīpašums.

Ezerā no zivīm sastopama pīkste, līnis, karūsa un līdaka.

Atsauces
--------

1. ↑  «LĢIA Topogrāfiskā karte». *balticmaps.eu*. Skatīts: 2021-02-26.
2. ↑  «Vietvārdu datubāze». *vietvardi.lgia.gov.lv*. Skatīts: 2021-02-26.
3. ↑  «BalticMaps». *balticmaps.eu*. Skatīts: 2021-02-26.
4. ↑  «VZD datu publicēšanas portāls». *www.kadastrs.lv*. Skatīts: 2021-02-26.
5. ↑  «Pieškaļu ezers». *www.ezeri.lv*. Skatīts: 2021-02-26.
**Jakobs Gudeils Lipmans** (angļu: *Jacob Goodale Lipman*, 1874—1939) bija Latvijā dzimis mikrobiologs un augsnes speciālists.

Dzīvesgājums
------------

Jakobs Lipmans dzimis 1874. gadā 18. novembrī Jaunjelgavas ebreju ģimenē. Pirmo izglītību ieguva pie privātskolotāja, pēc tam beidzis Orenburgas ģimnāziju. 1888. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi ASV, kur mācījās lauksaimniecības skolā Ņūdžersijas štatā, ieguva bakalaura grādu Ratgera universitātē un doktora grādu Kornelas universitātē (1903).

1901. gadā viņš nodibināja un vadīja Ratgera universitātes lauksaimniecības koledžu un no 1916. gada bija Ņūdžersijas eksperimentālās lauksaimniecības stacijas direktors līdz savai nāvei 1939. gadā.

1928. gadā D. Lipmans piedalījās Palestīnas ekonomisko perspektīvu ekspertīzē.
Miris 1939. gada 19. aprīlī Ņūdžersijas štata Ņubransvikā.

Zinātniskie nopelni
-------------------

Lipmana pētījumi par to kā augsnes baktērijas piesaista gaisā esošo slāpekli, deva ierosmi jaunas zinātņu disciplīnas - augsnes mikrobioloģijas, tapšanai, nodrošināja viņa laboratorijai starptautisku atzinību un autoritāti. Lipmana mikrobioloģiskā laboratorija bija sava veida inkubators dažādu virzienu pētījumiem. Tajā tika atklātas meteorītu materiālā esošās baktērijas. Organizēta pesticīdu un hidroponikas izpēte, radīta jauna tomātu šķirne; viena no grupām izvērsa darbu, kura rezultātā tika atklāta svarīgākā antibiotika - streptomicīns. 

Lipmans bija iniciators žurnāla *Soil Science* ("Augsnes zinātne") izdošanai.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 55857980
* LCCN: n95035102
* ISNI: 0000 0000 6707 2624
* SUDOC: 129102407
* CiNii: DA04614999

 |

 |
Gabro atlūza no Sjerranevadas kalniem, ASV
**Gabro** (no itāļu: *gabbro*) ir magmatisks intruzīvs iezis. Sastāv no bāziskajiem plagioklaziem (labradors, bitovnīts) un monoklīnajiem piroksēniem; piemaisījumā titanīts, apatīts, magnetīts, ilmenīts, titanomagnetīts. Gabro ir melns, retāk pelēks, rupjgraudains, masīvs. Latvijā gabro un gabronīti kopā ar anortozītiem veido daudzus prekembrija masīvus kristāliskajā pamatklintājā Kurzemes dienvidos, kā arī laukakmeņus. Gabro reizēm satur rūdu minerālus un var tikt izmantots kā vara, niķeļa un titāna rūda. Bieži izmanto būvniecībā, lielākoties kā pulētu apdares materiālu vai šķembu ražošanai. Tāpat gabro bieži izmanto kapa pieminekļu izgatavošanai. Nosaukums cēlies no Gabro ciema Toskānā.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gabro*** |

1. ↑  *Latvijas daba*. 2. sējums. Rīga : Preses nams. 1995. 81. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gabro***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85052652
* GND: 4155780-3
* BNF: cb122422777 (data)
* NKC: ph138411

 |

 |
**Hanss-Hilmārs Štaute** (vācu: *Hans-Hilmar Staudte*; 1911. gada 18. janvāris Netetāle — 1979. gada 21. janvāris Minstere) bija Vācijas jurists un šahists.

Biogrāfija
----------

1940. gadā Hamburgas universitātē aizstāvējis tiesību zinātņu doktora grādu. Otrā pasaules kara laikā strādājis par tiesnesi Minhenē. Pēc kara bijis sabiedroto apcietinājumā. 1948. gadā kā liecinieks piedalījies Nirnbergas procesā. Vēlākajos gados līdz savai aiziešanai pensijā 65 gadu vecumā strādājis Bonnā Federālajā Finanšu ministrijā. Miris pēc ilgstošas slimības.

Šahists
-------

1925. gadā kļuvis par Āhenes šaha kluba biedru. 1935. gadā dalījis otro vietu Lejasreinas šaha federācijas čempionātā. 1941. gadā uzvarējis vienā no Bavārijas šaha kongresa blakus turnīriem. 1950. gadā dalījis otro vietu Vācijas šaha čempionātā ar Jefimu Bogoļubovu (uzvarējis Volfgangs Uncikers). Pārstāvējis Vācijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1950. gadā un gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļas. Sakarā ar aizņemtību pamatdarbā agri beidzis savu aktīvā šahista karjeru.

No 1951. līdz 1961. gadam bijis Vācijas šaha savienības sekretārs. Nopietni pievērsies šaha kompozīcijai. 1962. gadā kļuvis par FIDE starptautisko arbitru šaha kompozīcijā. Sarakstījis vairākas grāmatas par šaha galotnēm.

Literatūra
----------

* Staudte, Hans Hilmar: *Aus der Welt der Schachstudie.* Bad Nauheim, Loeffler, 1961
* Richter, Kurt; Staudte, Hans Hilmar: *Richtig und falsch* Berlin: de Gruyter, 1962, (2. Aufl. 1978, ISBN 3-11-007428-1)
* Staudte, Hans Hilmar; Milescu, Milu: *Das 1×1 des Endspiels* Berlin: de Gruyter, 1965 (2. Aufl. 1981, ISBN 3-11-007431-1)

Atsauces
--------

1. ↑  Archiv des Institut für Zeitgeschichte, München, Signatur ZS-1545 1948/56
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Hans-Hilmar Staudte
3. ↑  International judges for chess compositions

Ārējās saites
-------------

* Hanss-Hilmārs Štaute šahista profils vietnē chessgames.com
* Hanss-Hilmārs Štaute šahista profils vietnē 365chess.com
* Hanss-Hilmārs Štaute šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 34962625
* ISNI: 0000 0001 1441 5803
* GND: 107094215
* BNE: XX4868383

 |

 |
**Gabčīkovo** (slovāku: *Gabčíkovo*) ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala Dunajska Stredas apriņķī.

Vēsture
-------

Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1102. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Gabčīkovo līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Bēša** (*Bős*). Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, no 1938. līdz 1945. gadam pilsēta bija iekļauta Ungārijas sastāvā. 1948. gadā pilsēta tika nosaukta slovāku kaujinieka Jozefa Gabčīka vārdā, kurš piedalījās atentātā pret Reinhardu Heidrihu. No 1993. gada - neatkarīgās Slovākijas pilsēta. 2016. gadā Gabčīkovo tika atjaunotas pilsētas tiesības.

Gabčīkovo aizsprosts
--------------------

1977. gadā Čehoslovākija ar Ungāriju parakstīja līgumu par Gabčīkovo aizsprosta (*Vodné dielo Gabčíkovo*) celtniecību, kas atrastos uz Donavas pie Gabčīkovo. Laikam ritot, Ungārija ekoloģisku un ekonomisku apstākļu dēļ pameta projektu, bet Slovākija, pretēji Ungārijas iebildumiem, uzcēla savu aizsprosta daļu. Strīda izšķiršanas jautājums ir iesniegts Starptautiskajā tiesā Hāgā.

Cilvēki
-------

2011. gadā absolūtais vairākums (87,88 %) pilsētas iedzīvotāju bija ungāri, bet slovāku bija 10,8 %. Gabčīkovo ir Slovākijas pilsēta ar procentuāli visvairāk ungāru iedzīvotājiem.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gabčīkovo***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 160196242
* LCCN: n2002013838
* GND: 4386891-5
* NKC: ge1014746

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
**Sviedru dziedzeri** ir mazas tubulāras struktūras ādā, kas izdala sviedrus. Izšķir divus sviedru dziedzeru tipus, kas atšķiras uzbūves, funkcijas, anatomiskā novietojuma un sekrēta sastāva. Pirmais tips ir eksokrīni sviedru dziedzeri, kas ir sastopami gandrīz visā ķermeņa ādā un tā galvenā funkcija ir sviedru izdale, lai atdzesētu ķermeni. Ar sviedru palīdzību izdalās organisma vielmaiņas galaprodukti. Sviedru dziedzeri piedalās arī ūdens un minerālvielu maiņas regulācijā, tāpēc svīšana pastiprinās, ja lietots daudz šķidruma. Sviedru dziedzeru darbība tomēr nevar aizstāt nieru funkcijas un nodrošināt organisma iekšējās vides nemainīgumu. Ar 1 L sviedru cilvēka organisms zaudē 4—5 g vārāmā sāls, bet sāls daudzuma krasa samazināšanās slikti ietekmē daudzas ķermeņa funkcijas. Tos inervē simpātiskā nervu sistēma, tāpēc pastiprināta svīšana notiek daudzos emocionālos stāvokļos, kuros palielinās simpātiskās nervu sistēmas aktivitāte, piemēram, bailēs, sāpēs, dusmās dažkārt parādās «auksti» sviedri, jo reizē ar sviedru izdalīšanos simpātiskie nervi sašaurina ādas asinsvadus un āda atdziest. Uztraukumā visbiežāk svīst delnas.

Otrs tips ir apokrīnie sviedru dziedzeri, kas cilvēkam atrodas padusēs, zonā ap anālo atveri un tie nepilda dzesēšanas funkciju. Apokrīnie dziedzeri ir aktīvi tikai pēc pubertātes un to sekrētā ir feromoni.

Atsauces
--------

1. ↑  Kurosumi, Kazumasa; Shibasaki, Susumu; Ito, Toshiho (1984). "Cytology of the Secretion in Mammalian Sweat Glands". In Bourne, Geoffrey H.; Danielli, James F. Protein Diffusion in Cell Membranes: Some Biological Implications. Orlando, Florida: Academic Press. pp. 253–330. ISBN 9780123644879.
2. ↑  «Medicīnas terminoloģija». Skatīts: 11.12.2015.
**Vetulia** bija 1902.gadā, Rīgā izveidots ebreju studentu pulciņš ar korporatīvu raksturu.

Tās devīzes bija: *Freundschaft, Ehre, Volkstum* (vācu val. -draudzība, gods, tautiskums) un *Fac et spera* (latīņu val. - dari un ceri).

Vēsture
-------

Vetulia dibināta 1902. gada martā pie Rīgas politehniskā institūta.
1915. gadā kopā ar RPI evakuējas uz Maskavu kur turpina darbību.

1921. gadā atjauno darbību Rīgā pie Latvijas universitātes kā ebreju studentu biedrība-korporācija.
Starpkaru periodā vairākkārt centās pievienoties Latvijas studentu korporāciju Prezidiju Konventam (P!K!), tomēr lūgumi vienmēr tika atraidīti. Neskatoties uz to, Vetulia savu iekšējo dzīvi un organizāciju veidoja stingri pēc studentu korporāciju principiem un epizodiski veiksmīgi sadarbojās ar P!K!. Bija noslēgts kartelis (draudzības līgums) ar Tērbatas universitātes ebreju korporāciju *Limuvia*.
1939. gadā, pēc statūtu pārreģistrācijas, pieņemts nosaukums *LU žīdu studentu biedrība Vetulia*.
Slēgta 1940. gada 13. jūlijā padomju okupācijas laikā ar sabiedrisko lietu ministra lēmumu.

### Biedri

Vetulia savā pastāvēšanas laikā uzņēma tikai ebreju tautības studentus

### Literatūra

* V.Ščerbinskis, *Uzticīgi Draugam*, Rīga, 2010.