recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Augstais gaiļpiesis**, arī **augstais zilausis** (*Delphinium elatum*) ir daudzgadīgs gundegu dzimtas lakstaugs.

Dažkārt tautas valodā un arī presē par "gaiļpiesi" vai "gaiļpiesīti" dēvē gaiļbiksītes, kuru dzeltenie puduri vietām grezno pavasara košo zāles zaļumu. Taču augstais zilausis ir ļoti indīgs un, jaucot šo abu augu nosaukumus, reizēm arī zāļu tējām un salātiem noderīgās gaiļbiksītes uzskata kā pārtikā nelietojamu augu.

Apraksts
--------

Augstums 1 — 2 m. Stublājs stāvs, dobs, kails vai apakšdaļa klāts ar retiem, uz leju noliektiem matiņiem. Stublāja augšdaļa ar nedaudziem īsiem zariem. Lapas kātainas, staraini šķeltas 3 — 7 daļās, uz stublāja pamīšus. Saknenis īss, ļoti spēcīgi veidots.

Ziedu krāsu variē no gaiši līdz tumši zilai. Izaudzētas dažādas šķirnes arī violetiem, baltiem un pildītiem ziediem. Ziedi sakārtoti garos ķekaros uz stublāja un zaru galos. Kauslapas 5, no tām augšējā veido garu piesi. Vainaglapas 4, no kurām augšējās divas veido piešus, bet apakšējās 2 ir brīvas, iegarenas.

Izplatība
---------

Suga izplatīta Eiropas daļas mežu joslā līdz Francijai rietumu virzienā un Serbijai dienvidos, Sibīrijas austrumos, Kazahstānā, Kirgizstānā, Siņdzjanas reģionā un Mongolijas ziemeļos.

Izplatība Latvijā
-----------------

Latvijā ļoti reti; lielākās populācijas Ogres un Lobes upju krastos, galvenokārt palienes baltalksnājos, arī skrajos, jauktos bērzu un priežu mežos, mežmalās, klajumos. Vietām pārgājis savvaļā. Zied jūnijā un jūlijā.

Izmantošana
-----------

Ilgi ziedošs krāšņumaugs. Gaiļpiesis ir indīgs, sevišķi jaunākie augi.

Galerija
--------

* 
* Savvaļas augstā gaiļpieša ziediSavvaļas augstā gaiļpieša ziedi
* Kultivēta augstā gaiļpieša ziediKultivēta augstā gaiļpieša ziedi
*

Atsauces
--------

1. 1 2  «Sugu enciklopēdija: Latvijas daba: Augstais gaiļpiesis Delphinium elatum L.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 13. maijā. Skatīts: 2016. gada 17. septembrī.
2. ↑  Integrated Taxonomic Information System (ITIS): *Delphinium elatum* L.
3. ↑  «The Plant List. A working list of all species: *Delphinium elatum* L.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 2. maijā. Skatīts: 2016. gada 17. septembrī.
4. 1 2  U.S. National Plant Germplasm System. Taxon: *Delphinium elatum* L.

Literatūra
----------

* Latvijas PSR Flora II. Prof. Dr. P. Galenieka redakcijā. Latvijas Valsts izdevniecība. Rīgā 1955.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Delphinium elatum*** |
Vīrietis ar tipiskajām Klainfeltera sindroma izpausmēm — ķermeņa disproporciju un hipogonādisma pazīmēm.
**Klainfeltera sindroms** (angliski: *Klinefelter's syndrome*) ir viena no ģenētiski iedzimtām vīriešu hromosomu aberācijām, ko raksturo papildus X hromosomas klātbūtne visās šūnās (47, XXY) vai, retāk, daļā no šūnām mozaīcisma gadījumā (mos 47, XXY/46, XY). Klainfeltera sindromam līdzīgas izpausmes ir arī daudz retākām polisomijām, kuru kariotips ir 48, XXXY vai 49, XXXXY.

Sindroma pazīmes
----------------

Tipiskās sindroma pazīmes var būt ļoti variablas un parasti diagnosticējamas pēc dzimumnobriešanas, kas bieži vien aizkavējas. To pamatā ir nepietiekama vīrišķo dzimumhormonu izdalīšanās no sēkliniekiem, kas ietekmē gan ķermeņa, gan psihes attīstību. Bieži novērojams garāks augums nekā abiem vecākiem, neproporcionāli garas rokas, kājas un pirksti. Pusaudžiem raksturīgs pazemināts muskuļu spēks un grūtības sacensties ar vienaudžiem sporta nodarbībās. Gandrīz vienmēr ir vērojama ginekomastija, kavēta sekundārā apmatojuma augšana, relatīvi platāki gurni un šaurāki pleci, mazi sēklinieki un fertilitātes problēmas. Parasti ir krasi samazināts funkcionāli aktīvo spermatozoīdu skaits (oligozoospermija), kas var nebūt mozaicisma gadījumā.
Klainfeltera sindroma gadījumā var būt aizkavēta runas spēju attīstība un grūtības apgūt svešvalodas, kaut arī intelekts var būt augsti attīstīts.

Sindroma sastopamības biežums
-----------------------------

Klainfeltera sindroms ir viena no visbiežākajām hromosomu aberācijām, kuras sastopamanība dažādās populācijās ir no 1:590 līdz 1:900 (t.i. 1 uz 590-900 jaundzimušajiem zēniem). Lielākā daļa tomēr netiek diagnosticēta un ārstēta.

Diagnostika un ārstēšana
------------------------

Visiem vīriešiem, kuriem ir Klainfeltera sindromam raksturībās pazīmes un fertilitātes problēmas, izdarāma kariotipa analīze ģenētiskajā laboratorijā. Pēc apstiprinošas atbildes saņemšanas nepieciešama endokrinologa konsultācija, lai izlemtu par vīrišķo dzimumhormonu aizstājterapiju.

Vēsture
-------

Šo sindromu zinātniskajā literatūrā pirmo reizi 1942. gadā aprakstīja amerikāņu ārsts Harijs Klainfelters (Harry F. Klinefelter). Sindroma pamatā esošās kariotipa izmaiņas pirmo reizi izskaidroja 1959. gadā kā traucētu dzimumhromosomu atdalīšanos gametoģenēzes procesā, kā rezultātā parādās papildus X hromosoma visās augļa šūnās vai arī daļā no tām (6% gadījumu).

Ārējās saites
-------------

* Visootsak J, Graham JM Jr (2006). Klinefelter syndrome and other sex chromosomal aneuploidies. *Orphanet J Rare Dis*, 24;1:42. PMID 17062147 (angliski)
* Fales, C. L. Knowlton, B. J. Holyoak, K. J. Geschwind, D. H. Swerdloff, R. S. & Gonzalo, I. G. (2003). Working memory and relational reasoning in Klinefelter syndrome. *Journal of the International Neuropsychology Society, 9,* 839-847. (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85072641
* GND: 4164211-9

 |

 |
Šis raksts ir par 1210. gada Rīgas aplenkumu. Par citām jēdziena **Rīgas aplenkums** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Kuršu uzbrukums Rīgai 1210. gadā (Voldemāra Vimbas glezna).
**Rīgas aplenkums 1210. gadā** bija turpinājums 1210. gada jūras kaujai Zundā, kad kurši sakāva krustnešus. Aģes līvi pārliecināja kuršus, ka tas ir īstais laiks ieņemt Rīgu, jo pilsētā palicis maz karavīru. 1210. gada 12. jūlijā liels kuršu karaspēks no Baltijas jūras ieradās Daugavas deltā un aplenca Rīgas mūrus. Atkārtoti uzbrukumi un sārtu iekuršana ap Rīgas mūriem nedeva rezultātus un pēc krustnešu papildspēku ierašanās kurši nolēma pārtraukt aplenkumu un pārcēlās Daugavas pretējā krastā, lai sadedzinātu savus mirušos. Turpmāk Rīgā tika svinēts 13.jūlijs - Svētās Margrietas diena, kurā Rīga tika atbrīvota no kuršu aplenkuma.

Poēma
-----

1934. gadā Vilis Plūdons par 1210. gada Rīgas aplenkumu sacerēja poēmu "Kūri pie Rīgas 1210. gadā".

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

Ārējās saites
-------------

* V.Vimbas gleznas "Kuršu uzbrukums Rīgai" attēls lapā www.skyforger.lv
**Ausainās pūces**, **ausaino pūču ģints** (*Asio*) ir pūču dzimtas (*Strigidae*) putnu ģints, kas apvieno 6 mūsdienās dzīvojošas sugas. Ausainās pūces dzīvo gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu un Austrāliju. Tās ir plaši izplatītas sugas Eiropā, Āzijā un Amerikā. Latvijā sastopamas 2 ausaino pūču ģints sugas: ausainā pūce (*Asio otus*) un purva pūce (*Asio flammeus*).

Izskats un īpašības
-------------------

Ausaino pūču ģints sugu galvenā pazīme ir galvas spalvu pušķi, kas atgādina ausis. Tās kopumā ir vidēji lielas pūces un apmēram visas sugas vienādi lielas. Lielākā ģintī var izaugt Madagaskaras ausainā pūce (*Asio madagascariensis*). Tās ķermeņa garums var sasniegt 50 cm, tajā pašā laikā mazākie indivīdi ir tikai 31 cm gari. Ausainajām pūcēm ir gari spārni, un tām ir pūcēm raksturīgie sejas diski.

Visas ausainās pūces ir aktīvas nakts laikā. Izņēmums ir purva pūce, kas kļūst aktīva jau krēslas stundās. Lielākā daļa ausaino pūču sugu ligzdo uz zemes, bet ausainā pūce (*Asio otus*) ligzdo pamestās vārnu un žagatu ligzdās, vai pat vanagu ligzdās. Ausainās pūces medī klajā vietā, pamatā barojoties ar grauzējiem, citiem maziem zīdītājiem un retu reizi ar putniem.

Sistemātika
-----------

* **Ausaino pūču ģints** (*Asio*)
	+ Abesīnijas pūce (*Asio abyssinicus*)
	+ Ausainā pūce (*Asio otus*)
	+ Dienvidamerikas ausainā pūce (*Asio stygius*)
	+ Kāpzemes pūce (*Asio capensis*)
	+ Madagaskaras ausainā pūce (*Asio madagascariensis*)
	+ Purva pūce (*Asio flammeus*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Owls, 2020
2. ↑  «Pūču dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 29. maijā. Skatīts: 2012. gada 30. maijā.
3. ↑  «Madagascar Long-eared Owl, Asio madagascariensis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 12. novembrī. Skatīts: 2012. gada 30. maijā.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ausainās pūces*** |

* Owls - Genus: Asio
* Asio
**Ibadana** (angļu: *Ibadan*, jorubu: *Ìbàdàn*) ir pilsēta Nigērijā, trežā lielākā pilsēta valstī pēc iedzīvotāju skaita, bet pēc teritorijas lielākā pilsēta Āfrikas kontinentā. Atrodas apmēram 100 kilometrus uz ziemeļiem no Lagosas un ir svarīgs transporta mezgls. Ojo štata galvaspilsēta. Iedzīvotāju vairums - jorubi.

Svarīgs kakao tirdzniecības centrs. Liels izglītības centrs (šeit atrodas viena no labākajām universitātēm un pētniecības centriem Āfrikā).

Pilsēta radās XIX gadsimta sākumā, kad šeit apmetās jorubi no citām pilsētām. Ap 1829. gadu Ibadana jau bija kļuvusi par spēcīgāko jorubu pilsētu. Tajā laikā no ziemeļiem jorubiem izbruka fulani, tomēr 1840. gadā jorubi apturēja fulanu iebrukumu. 1839. gadā Ibadana kļuva par Lielbritānijas protektorātu.

Cilvēki
-------

Ibadanā dzimuši:

* Sade Adu (*Sade Adu*, 1959-) - mūziķe
* Hugo Vīvings (angļu: Hugo Wallace Weaving, 1960) - britu aktieris.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ibadana***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 239467307
* GND: 4089309-1

 |

 |
**Ēdera grīslis** (latīņu: *Carex serotina*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā.

Apraksts
--------

Ēdera grīslis ir daudzgadīgs, 5-30 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir skaidri nodalīts, divzobains knābītis.

Augs ir gaiši dzeltenīgi zaļs un veido diezgan blīvu ceru. Stublājs ir strupi trīsšķautņains. Lapas ir 0,15-0,3 cm platas, īsākas nekā stublājs vai tikpat garas. Stublāja galā viena kātaina vīrišķo ziedu vārpiņa, tūlīt zem tās blīvi 2—3 iegarenas 0,6-1 cm garas sievišķo ziedu vārpiņas (vismaz augšējās sēdošas). Sievišķo ziedu seglapas ir ļoti garas, vismaz apakšējā pārsniedz ziedkopu; apakšējās seglapas plātne atliekta. Pūslītis ir dzeltenzaļš vai zaļš, mazliet uzpūsts, iegarens, 0,2-0,3 cm garš, knābītis taisns, 0,05-0,1 cm garš, divzobains. Segplēksne ir dzeltenbrūna, vidū ar zaļu svītru, īsāka nekā pūslītis. Riekstiņš (auglis) aizņem tikai daļu no pūslīša tilpuma. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Ēdera grīslis - Carex serotina Mérat - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-05.
**Upmalas madara** (*Galium rivale)* ir augu suga rubiju dzimtas madaru ģintī. Savvaļā tā sastopama Eiropas austrumos, tostarp nereti sastopama Latvijā, un Rietumāzijā. Šī madara aug upju un ezeru mitros krastos un palienes krūmājos.

Morfoloģija
-----------

Upmalas madara ir daudzgadīgs, 50—100 cm garš lakstaugs ar pacilu, četršķautņainu un izteikti zarojošu stublāju.

Lapas ir izvietotas neīstos mieturos pa 8, tās ir šauri lancetiskas vai lineāras, aptuveni 1,5—3,5 cm garas un 0,2—0,4 cm platas. Lapas plātnes virspuse ir spīdīga, tās mala ir ar asiem dzelonīšiem un lapas gals ir dzeloņsmails.

Ziedi ir skarveidīgā ziedkopā. Zieda vainags ir dzeltenbalts un dalīts 4 daļās. Vainaga stobriņš ir īsāks nekā apmale. Auglis ir kails, aptuveni 0,12—0,15 cm liels divu skaldeņu (riekstiņu) kopauglis. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «upmalas madara - Galium rivale (Sibth. et Sm.) Griseb. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Upmalas madara***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Groningenas Universitāte** (nīderlandiešu: *Rijksuniversiteit Groningen*) ir 1614. gadā dibināta universitāte Nīderlandes pilsētā Groningenā, valsts ziemeļos. Otra vecākā universitāte valstī. Groningenas Universitāte parasti ietilpst pasaules simts labāko universitāšu skaitā dažādos rangos.

Groningenas Universitātē ietilpst 11 fakultātes, 9 aspirantūras, 27 pētniecības centri un institūti un vairāk nekā 175 apmācības programmas. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami matemātiķis Johans Bernulli (*Johann Bernoulli*), astronoms Barts Boks (*Bart Bok*), fiziķis Frics Cernike (*Frits Zernike*), politiķis Vīms Deisenbergs (*Wim Duisenberg*), vēsturnieks Ubo Emmijs (*Ubbo Emmius*), ķīmiķis Bens Feringa (*Ben Feringa*), politiķis Pīms Forteins (*Pim Fortuyn*), vēsturnieks Johans Heizinga (*Johan Huizinga*), rakstnieks Villems Frederiks Hermanss (*Willem Frederik Hermans*), ārste Aleta Jakobsa (*Aletta Jacobs*), politiķis Jobs Kohens (*Job Cohen*), kosmonauts Vibo Okelss (*Wubbo Ockels*), astronoms Jans Orts (*Jan Oort*), fiziķis Heike Kamerlings Oness (*Heike Kamerlingh Onnes*), matemātiķis Villems de Siters (*Willem de Sitter*).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Groningenas Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 127394541
* LCCN: n79054013
* ISNI: 0000 0004 0407 1981
* GND: 36948-2
* SUDOC: 02642004X
* BNF: cb11867058x (data)
* BIBSYS: 90335774
* NLA: 35153208
* NKC: ko2002103188

 |

 |
**"Šaha māksla" ("Šacha māksla")** ir Latvijā izdots šaha žurnāls, tas bijis Latvijas Šaha savienības (1924—1940) oficiāls izdevums. Iznāca divreiz mēnesī laika posmā no 1937. gada aprīļa līdz 1939. gada augustam. Pavisam iznāca 52 žurnāla numuri, katrs 16 lappušu biezs. Žurnāla atbildīgais redaktors bija advokāts Alberts Melnbārdis, bet galvenie redaktori Laimons Mangalis, Aleksandrs Koblencs (līdz 24. numuram) un Jānis Frīde (no 30. numura). Žurnālam bija vairākas pastāvīgās nodaļas: Partiju nodaļa, nodaļas "Problēmas" un "Hronika". Žurnālā regulāri tika atspoguļoti šaha notikumi ārzemēs, Rīgā un Latvijas provincēs. Tajā regulāri aprakstus par šaha vēsturi publicēja žurnālists Kārlis Knauts. Tur varēja atrast spēcīgāko ārzemju un mūsu meistaru rakstus.

Žurnāli Nr. 1—41 ir digitalizēti un pieejami LNB digitālās bibliotēkas periodikas nodaļā.

Atsauces
--------

1. ↑  Žurnāls *Šacha māksla* Nr. 1—52
2. ↑  «Šaha māksla, 1937—1939». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 3. februārī. Skatīts: 2015. gada 21. novembrī.
Šis raksts ir par dārznieku. Par citām jēdziena **Kārlis Barons** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kārlis Barons** (1912. gada 5. jūnijs Drustu pagastā - 1996. gada 17. marts Rīgā) bija daiļdārznieks un ainavu arhitekts.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1912. gadā. 1933. gadā beidza Bulduru dārzkopības vidusskolu, strādāja Rīgas dārzu pārvaldē par jaunāko zīmētāju. Bija Valdeķu muižas parka rekonstrukcijas dabu vadītājs. 

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā sāka strādāt Rīgas dārzu un parku trestā. 1967. gadā kļuva par galveno speciālistu projektēšanas institūtā "Komunālprojekts". Publicēja rakstus par dārzu arhitektūru un mākslu.

Miris 1996. gadā Rīgā.

Darbi
-----

* Dārzu māksla (1960)
* Apstādījumi laukos (līdzautors, 1969)

Piedalījās Kronvalda parka, Ziedoņdārza, Esplanādes, Latgales dārza un Uzvaras laukuma projektēšanā. Projektēja komplekso labiekārtojumu Rīgas kvartāliem, apstādījumus Daugavmalā, Uzvaras parkā, Filharmonijas skvērā, parkus Cēsīs, Kuldīgā, Smiltenē, Uļjanovskā.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Latvijas PSR Nopelniem bagātais agronoms (1972)
* PSRS Darba Sarkanā Karoga ordenis
* Andreja Zeidaka prēmija.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 186869785
* LCCN: no2011162400
* ISNI: 0000 0003 5712 5931

 |

 |
**Parastais miežabrālis** (latīņu: *Phalaris arundinacea*) - daudzgadīgs 50 - 200 cm augsts lakstaugs. Diezgan bieži sastopams stāvošu vai lēni tekošu ūdeņu malās, mitrās pļavās. Stumbrs tievs, ložņājošs, ar gariem pazemes dzinumiem. Stumbrs spēcīgs, taisns, gluds. Lapas pamīšus, vienkāršas, veselas, plati lineāras, līdz 2 cm platas, zilganzaļas, gar malām ļoti skarbas. Lapu makstis gludas, mēlīte līdz 0,6 cm gara, dažreiz šķelta. Zied jūnijā un jūlijā. Ziedkopa - zaraina, ļoti skarba skara, katrs tās zars pie pamatnes ar atzarojumu, ar daudzām satuvinātām vārpiņām. Vārpiņas 0,5 cm garas, ar 1 ziedu, iegareni lancetiskas, ar īsu kātu, bālas vai gaiši violetas. Vārpiņas plēksnes 4, no tām 2 augšējās (2 neattīstītu ziedu atliekas) sīkas, lineāri īlenveida, ar matiņiem. Zieda plēksnes 2, biezas, spīdīgas, apakšējā daļā kailas, augšējā - ar baltiem, piespiestiem matiņiem; zieda ārējās plēksnes šķautne bez spārna vai tas ļoti šaurs, dzīslas 5, iekšējai plēksnei 2 dzīslas. Auglis - 0,3 - 0,4 cm garš grauds. Vērtīgs lopbarības augs, mājdzīvnieki to ēd labprāt. Attīstās agri un, vēlāk pļauts, dod rupju un grūtāk sagremojamu lopbarību. Dod labu atālu.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* *chrastice rákosovitá Phalaris arundinacea L.*. BioLib.cz
**Kārlis Dzenītis-Zeniņš** (dzimis 1892. gada 18. februārī, miris 1979. gada 17. maijā) bija Latvijas Bruņoto spēku un Latviešu leģiona virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Biogrāfija
----------

Kārlis Dzenītis-Zeniņš dzimis 1892. gada 18. februārī Aizputes apriņķī, Durbē. 1910.g. beidzis Liepājas reālskolu. Strādājis firmas "Gerhard & Hey" nodaļā Maskavā.

Sākoties Pirmajam pasaules karam tiek iesaukts Krievijas impērijas armijā. Beidzis Viļņas kara skolu kurā ieguvis leitnanta dienesta pakāpi. Cīnījies Galīcijas frontē pret Austro-Ungāriju. Divas reizes ievainots. Apbalvots ar Annas III, IV šķ. un Staņislava III, IV šķiras ordeņiem.

1918. gadā demobilizējies un atgriezies Latvijā. Tā paša gada decembrī brīvprātīgi iestājas Latvijas armijā. Komandējis Grobiņas bataljonu. 1919.g. janvārī piekomandēts Kalpaka bataljonam un iedalīts kapteiņa Zolta rotā. Piedalījies dramatiskajā kaujā Kaugurciemā kurā krita kapteinis Zolts. Pēc tam pārskaitīts uz 7.Siguldas kājnieku pulku. Vēlāk turpinājis dienestu 12.Bauskas kājnieku pulkā.

1924. g. 18. novembrī paaugstināts par pulkvežleitnantu. Ieņēmis bataljona komandiera, saimniecības un štāba priekšnieka amatus. 1935. g. 11. septembri paaugstināts par pulkvedi. Iecelts par 12.Bauskas kājnieku pulka komandieri. 1937. gadā beidzis Latvijas Augstāko kara skolu un vienu gadu komandējis Bruņoto vilcienu pulku. Vēlāk atgriezies 12.Bauskas kājnieku pulkā. Nozīmēts par docentu pie Latvijas Universitātes militārās katedras.
1940. gada 24. decembrī atvaļināts no aktīvā dienesta piemērota amata trūkuma dēļ, apmeties Jēkabpilī. 

34. ieroču SS grenadieru pulka komandieris pulkvedis Dzenītis-Zeniņš ierakumos austrumu frontē. 1944.g.
1941. gadā ienākot vācu karaspēkam Dzenītis-Zeniņš skaitās civilpārvaldes rīcībā. 1943. gadā ieskaitīts Latviešu leģiona ģenerālinspektora štābā pulkveža (štandartenfīrera) pakāpē. 1944. gada janvārī austrumu frontē pārņēmis leģiona 15.divīzijas 34.grenadieru pulka komandēšanu. Komandējis pulku smagajās atkāpšanās kaujās no Veļikajas upes pozīcijām uz Latvijas teritoriju. 1944. gada vasarā nosūtīts uz virsnieku kursiem Prāgā. Pēc tam dienests dažādās aizmugures daļās. Kara beigas sagaida Lībekā. Pavadījis vairākus mēnešus no sākuma karagūstekņu un pēc tam bēgļu nometnēs Vācijā.

1952. gadā ieceļojis ASV. Darbojies latviešu virsnieku apvienībā un bija Lāčplēša Kara ordeņa kavalieru biedrības priekšnieks no 1967 līdz 1979. gadam. 1966. gadā Ņujorkā uzņemts par jaunākās latviešu studentu korporācijas Fraternitas Vanenica goda filistru. Pēdējos mūža gadus dzīvojis Floridā, Sanktpēterburgas pilsētā, kur strādājis pie būvuzņēmēja J.Risberga.

Kārlis Dzenītis-Zeniņš miris 1979. gada 17. maijā. Apbedīts Katskiļu brāļu kapos Ņudžersijas štatā.

Atsauces
--------

1. ↑  L.k.o.k. biogrāfija
**Biržas nams** bija ēka Liepājā, kas atradās Biržas laukumā 14-15 (tagadējā Kārļa Zāles laukumā). Biržas nams bija viena no respektablākajām celtnēm gan saimnieciskās, gan sabiedriskās nozīmības dēļ — tā apkalpoja kravu tranzīta operācijas caur Liepājas ostu un pa Liepājas—Romnu dzelzceļu. Jau 1890. gadā tajā apkalpoja 40 aģentūras, 20 komisiju kantorus, 4 mākleru un notāru kantorus, kā arī eksporta ekspedīcijas. 1926. gadā Liepājas birža ieguva jaunus statūtus, kuros noteica, ka Biržas komiteja ir oficiāla likumā paredzēta iestāde tirdzniecības interešu aizstāvībai. Par biržas sabiedrības biedriem varēja kļūt tirdzniecības un kuģniecības uzņēmumi, kredītiestādes, apdrošināšanas biedrības, kooperatīvās sabiedrības un ekspedīciju kantori, kuri izpirkuši 1. 2. vai 3.kategorijas tirdzniecības zīmes.

Vēsture
-------

Ēka celta laikā no 1885. līdz 1887.gadam pēc Paula Maksa Berči projekta. Ēkai bija tikai divi stāvi, bet tā izcēlās ar greznajiem dekoriem, un drīz vien kļuva par vienu no Liepājas pilsētas simboliem. Biržas nams pieskaitāms Berči itāļu renesanses celtnēm, bet tam bija arī ievērojama līdzība Drēzdenes biržas namam, kurš vairāk sekoja vācu stilam. Ap 1909. gadu tika izstrādāts projekts, kas paredzēja divu spārnu piebūvi Biržas namam, jo ap to laiku sāka aptrūkties telpas daudzajiem ēkā esošajiem uzņēmumiem un iestādēm, bet Pirmā pasaules kara dēļ šis projekts tālāk par skicēm un metu netika. Pirmā pasaules kara laikā ēkā īslaicīgi ierīkoja bēģļu patversmi, bet jau 1915. gadā ēka tika pārvērsta par vācu karaspēka kazarmām. Pēc kara ēkā atgriezās aģentūras, un kantori un pēc ēkas fasādes atjaunošanas tajā sāka rīkot balles. 1940. gadā, pēc Latvijas okupācijas, ēku pārņēma padomju vara, un tā kļuva par mītni, gan PSRS Iekšlietu Tautas komisariātam (NKVD), gan vairākām komitejām.

1941. gada 27. jūnija rītā, kad vācu karaspēks bija vairs tikai dažus metrus no Biržas ēkas, NKVD vai strādnieku gvardes biedri pirms atkāpšanās Biržas nama pirmo stāvu aizdedzināja, un naktī uz 28. jūniju jau daļēji izdegušo ēku pilnībā izdedzināja vācu artilērijas apšaude, kas pāri atstāja tikai ēkas lielos mūrus. Jaunizveidotā pagaidu pilsētas valde ēku atzina par atjaunojamu, tāpēc atšķirībā no blakus ēkām tās mūrus nenojauca. Pēc padomju varas atgriešanās 1945. gadā ēku tomēr izlēma neatjaunot, un līdz 1946. gada pavasarim tās mūrus pilnībā nojauca.

* Biržas Nama spārna metsBiržas Nama spārna mets
* Biržas Nams 1910. gadāBiržas Nams 1910. gadā
* Izdegušais Biržas Nams (1941—1944)Izdegušais Biržas Nams (1941—1944)
Šis raksts ir par virsnieku. Par citām jēdziena **Karlis Barons** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Kārlis Barons** (1900-1919) bija Latvijas Bruņoto spēku leitnants, Krišjāņa Barona mazdēls. Kārlis Barons līdz ar 9 citiem latviešu atsevišķā bataljona kareivjiem krita varoņa nāvē durkļu cīņā Bateru kaujā 1919. gada 22. martā.

Dzīvesgājums
------------

Kārlis Barons dzimis Rīgā Krišjāņa Barona dēla, pazīstamā zobārsta Kārļa Barona ģimenē, vidējo izglītību ieguva Rīgas reālskolā, to beidzot ar labām sekmēm, pēc tam Pirmā pasaules kara dēļ ar ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Petrogradu.
Kārlis Barons ar ģimeni 1918. gada nogalē atgriezās Latvijā un Latvijas brīvības cīņu pirmajās dienās 1919. gada 2. janvārī brīvprātīgi stājās jaunizveidotās Latvijas Republikas dienestā Atsevišķās studentu rotas rindās. Tās sastāvā Barons piedalījās cīņās pret lielinieku spēkiem Kurzemē un Zemgalē, tostarp Saldus un Jaunpils ieņemšanā. 1919. gada 17. februārī līdz ar Atsevišķo studentu rotu tika ieskaitīts 1. latviešu atsevišķā bataljona 3. rotas IV vadā.

1919. gada 22. martā 1. latviešu atsevišķais bataljons, pārvietojoties pa ceļu purvainā apvidū, nonāca zem negaidītas ienaidnieka ložmetēja uguns no Bateru mājām, kur pozīcijas bija ieņēmuši 10. Padomju Latvijas strēlnieku pulka karavīri. K. Barona komandētais IV vads tika nošķirts no pārējām latviešu vienībām un palika ceļa kreisajā pusē kopā ar jaunveidoto kapteiņa Graudiņa rotu. IV vada kareivjiem izdevās atturēt no bēgšanas nepieredzējušos Graudiņa rotas vīrus un abu vienību karavīri, tostarp arī Barons, izvērsās ienaidnieka pozīciju apiešanai kreisajā flangā, kamēr pārējās vienības turpināja frontālo apšaudi. Apiešanas manevrs notika biezā mežā un, kā drīz izrādās, līdzīgu manevru paredzējis arī ienaidnieks - tikai tuvā distancē IV vads un Graudiņa rota pamanīja ienaidnieku un uzsāka durkļu cīņu. Viens no pirmajiem tajā metās Barons un cīnījās priekšējās rindās. Trieciens kreisajā flangā iedrošināja arī pārējās vienības pāriet uzbrukumā un ienaidnieks tiks padzīts. Leitnants Barons kopā ar latviešu atsevišķā bataljona 8 karavīriem krita kaujā, lielinieku pusē bija ap 40 kritušo.

1920. gada 11. janvārī viņu pārapbedīja Rīgas Brāļu kapos, un pēc nāves par varonību 1921. gadā apbalvoja ar Lāčplēša Kara ordeņa III šķiru.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «LKOK nr.3/676 : Barons, Kārlis». Skatīts: 2013. gada 11. novembris.
2. ↑  Latvijas kareivis, 1936. gada 19. maij. (Nr. 112),3. lpp
**Ustjordinskas Burjatu apvidus** (krievu: *Усть-Ордынский Бурятский округ*, burjatu: *Усть-Ордагай Буряадай тойрог*) ir Krievijas Irkutskas apgabala administratīva vienība ar sevišķu statusu tā dienvidaustrumos. Izveidots 2008. gada 1. janvārī, likvidējot Ustjordinskas Burjatu autonomo apvidu kā federācijas subjektu un tā vietā izveidojot Irkutskas apgabala administratīvi teritoriālo vienību ar sevišķu statusu.

Ģeogrāfija
----------

Apvidus izvietojies Ļenas-Angaras plato uz rietumiem no Baikāla ezera. Apvidus teritorija ir anklāvs apgabala teritorijā. Galvenās upes ir Angaras pietekas Unga, Osa, Ida un Kuda. Raksturīgs krasi kontinentāls klimats ar aukstām un sausām ziemām un mēreni siltām un lietainām vasarām.

Vēsture
-------

1922. gadā Irkutskas guberņas dienviddaļā izveidoja Mongoļu-Burjatu autonomo apgabalu ar centru Irkutskā, kas veidojās no trijiem teritoriāli nodalītiem nogabaliem. 1923. gadā to iekļāva jaunizveidotajā Burjatu-Mongoļu APSR ar centru Verhņeudinskā. 1937. gadā, sadalot Austrumsibīrijas apgabalu Irkutskas un Čitas apgabalos, trīs Burjatu-Mongoļu APSR aimaki tika atdalīti un iekļauti Irkutskas apgabalā kā Ustjordinskas Burjatu-Mongoļu (no 1958. gada — Burjatu) nacionālais apvidus. 1978. gadā to reorganizēja par Ustjordinskas Burjatu autonomo apvidu. 1990. gadā tas kļuva par patstāvīgu Krievijas federācijas subjektu. 2006. gada 16. aprīlī notika referendums par Irkutskas apgabala un Ustjordinskas Burjatu autonomā apvidus apvienošanu vienā federācijas subjektā, kā rezultātā 2008. gada 1. janvārī autonomais apvidus tika likvidēts.

Atsauces
--------

1. ↑  История Усть-Ордынского Бурятского автономного округа

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Kārlis Alfrēds Brants** bija Latvijas brīvību cīņu dalībnieks, Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa III šķiras kavalieris, advokāts un akadēmiskās vienības Austrums biedrs.

Biogrāfija
----------

Kārlis Alfrēds Brants piedzima 1895. gada 10. novembrī Lugažu pagasta lauksaimnieku ģimenē un sākotnējo izglītību ieguva Valkas reālskolā.

Krievijas Impērijas armijā iestājās 1915. gada beigās. Tās sastāvā pabeidza Pāvila karaskolu Petrogradā un tika ieskaitīts sākotnēji 159. rezerves pulkā Atkarskā, 1916. gada vidū tika pārcelts uz Rezerves latviešu strēlnieku pulku, bet no tā uz 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku pulku. Piedalījies kaujās 1917. gadā.

Latvijas armijā iestājies brīvprātīgi 1918. gada 9. decembrī Valkā. Pēc lielinieku iebrukuma palika Valkā, kur ievāca svarīgas ziņas par pretinieku, un ar tām ieradās pie Latvijas armijas. Tur tika iedalīts Cēsu rotā un piedalījies visās tās kaujās. Vēlāk tika paaugstināts par kapteini. 1919. gada rudenī tika iecelts par Valkas apriņķa komandantu, bet vēlāk par Vidzemes un Latgales rajonu komandantu. No armijas tika atvaļināts 1920. gada 9. oktobrī. Lāčplēša Kara ordeni nopelnīja 1919. gada 6. martā pie Skrundas, uzbrukumā Skudru mājām, kad Cēsu rota nokļuva spēcīgā lielgabalu un ložmetēju ugunī, K. Brants devās ienaidnieka aizmugurē un ar labi mērķētu patšautenes uguni pa lielinieku bateriju izraisīja apjukumu, kā rezultātā pretinieks bija spiests atkāpties un padoties. Ordenis tika piešķirts 1920.

Pēc kara strādāja par ierēdni Centrālajā Zemes ierīcības komitejā. 1924. gadā pabeidza LU Juridisko fakultāti. Pēc tam bija Rīgas pilsētas valdes Tirdzniecības nodaļas sekretārs, zvērināta advokāta palīgs Rīgā un zvērināts advokāts Valmierā. Viņam tika piešķirta jaunsaimniecība Pilslugažu muižā. Nomira 1950. gadā Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  LKOK nr.3/288 : Brandts-Brants, Kārlis Alfrēds
*Free box* Berlīnē. Ja kādam ir priekšmeti, no kuriem viņš vēlas atbrīvoties, bet kuri varētu noderēt citam cilvēkam, tos izliek un nodod tam, kam tie ir vajadzīgi
**Ziedojums** ir resursu dāvinājums vai brīvprātīgs naudas pārskaitījums organizācijai vai personai. 

Tā ir darbība, kuras ietvaros īpašnieki brīvprātīgi piešķir publiskos un privātos resursus, lai palīdzētu noteiktām sociāli neaizsargātām iedzīvotāju grupām, risinātu sociālās problēmas un uzlabotu sabiedriskās dzīves apstākļus. Šāds atbalsts tiek sniegts ne tikai nabadzībā dzīvojošajiem, bet arī tiem cilvēkiem (sabiedrības aktīvistiem, profesionāļiem, radošo profesiju pārstāvjiem, skolēniem un studentiem) un bezpeļņas un nepolitiskām organizācijām, kurām trūkst līdzekļu vai citu resursu vai īpašuma, lai apmierinātu individuālās, profesionālās, kultūras un sociālās vajadzības. 

Ziedojumus internetā paretam apzīmē kā **donāts** (no angļu: *donate*).

Politiskie ziedojumi
--------------------

Dažu valstu tiesību akti politikā var aizliegt vai ierobežot to, cik lielā mērā politiķi var pieņemt dāvanas vai ziedojumus lielās naudas summās, jo īpaši no uzņēmējiem vai lobiju grupām.

Latvijā 2014. gadā notikušajām pašvaldību vēlēšanām partijām kopuma saziedoti 2,2 miljoni eiro. Neatļauto ziedojumu apmērs bija 29 891 eiro.

Anonīmi ziedojumi
-----------------

Pastāv gadījumi, kad cilvēki vēlas ziedot līdzekļus, neatklājot savu vārdu. Daudzi ziedotāji, piemēram, sabiedrībā pazīstami cilvēki vai filantropi, vēlas palikt anonīmi, vienlaikus veicot ziedojumus saskaņā ar savām vēlmēm. Daudzi ziedotāji vēlas palikt anonīmi savas reliģiskās pārliecības dēļ.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pašvaldību vēlēšanām partijām saziedoti 2,2 miljoni eiro; neatļauti ziedojumi četrām». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-05-02.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ziedojums***.
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
**Virsāja grīslis** (latīņu: *Carex ericetorum*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, sausos priežu mežos, mežmalās un izcirtumos.

Apraksts
--------

Virsāja grīslis ir daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītis ir ar ļoti īsu knābīti. 

Auga cers ir skrajš. Lapas ir pacietas, 0,2-0,4 cm šauras, divreiz līdz trīsreiz īsākas nekā stublājs un ir novietotas tikai stublāja apakšdaļā. Ziedkopas galotnē ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa un tai blīvi piespiestas 1 vai 2 olveidīgas, 0,4-0,7 cm garas sievišķo ziedu vārpiņas. Seglapa ir ļoti īsa, brūna, ar plēvjainu gala daļu un akotainu dzeloņsmaili. Augļa pūslīša segplēksne ir brūna, strupa, ar plēvjainu malu. Pūslītis ir brūns, lodveidīgs, ar īsu knābīti, apmatots un aptuveni segplēksnes garumā vai garāks. Zied maijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «virsāja grīslis - Carex ericetorum Pollich - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-12.
**Plateļu ezers** (IPA: [platæʎu]; lietuviešu: *Plateliai*) ir ezers Lietuvas ziemeļrietumu daļā. Lielākais ezers Žemaitijā, centrālais Žemaitijas nacionālā parka objekts. Astotais lielākais ezers Lietuvā.

Austrumu pusē krastu augstums sasniedz 20—30 m augstumu. Ezerā septiņas salas ar kopējo platību 20,5 ha. Uz vienas no tām atradās pilskalns (atrastas divu piļu atliekas), tāpēc tagad to sauc par Pilssalu (*Pilies sala*). Pie ezera niršanas un burāšanas klubi. Ezera rietumu krastā Plateļu miests. Jau 25 gadus ezerā notiek peldēšanas maratons.

Pirmoreiz minēts 1440.—1447. gadā. Ezers ir interesants ar zemūdens arheoloģiskajiem pieminekļiem. Uzskata, ka agrāk ezera līmenis bijis zemāks un pašlaik zem ūdens atrodas vairākas agrākās salas. 2002. gadā nirēji atklāja akmeni, kurā iekalts burtam "L" līdzīgs simbols — ap šo akmeni izvietoti mazāki akmeņi. Tajā pašā gadā ezera gultnē atrastas trīs 5,5 metrus garu, senu laivu atliekas.

Ārējās saites
-------------

* Žemaitijas nacionālais parks - ezeri
* Kluba "Octopusas" piedāvājums - niršanas maršruti, attēli Archived 2006. gada 3. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Virsotne** ģeometrijā ir ģeometriskas figūras īpašs punkts, kas pieder figūras robežai. Piemēram, daudzstūra virsotne ir punkts, kurā saiet kopā divas tā malas (daudzstūra stūris), daudzskaldņa virsotne ir punkts, kurā saiet kopā vairākas tā šķautnes utml.

Definīcijas
-----------

### Leņķim

Leņķa virsotne ir punkts, no kura iziet leņķi veidojošie stari, vai arī punkts, kurā krustojas divas taisnes (kas veido leņķus).

### Daudzstūrim

Daudzstūra virsotnes ir punkti, kuros saiet kopā tā malas, daudzstūra virsotņu skaits ir vienāds ar tā malu skaitu. Tā piemēram, jebkuram taisnstūrim ir četras virsotnes.

### Daudzskaldnim

Daudzskaldņa virsotne ir punkts, kurā saiet kopā tā šķautnes.

### Līknei

Par līknes virsotni sauc tādu līknes punktu, kurā līknes liekuma rādiuss pieņem maksimālu vai minimālu vērtību. Tā, piemēram, jebkurai parabolai ir viena virsotne (kas atrodas uz parabolas simetrijas ass).

Virsotnes jēdziens citur
------------------------

Virsotnes jēdzienu lieto arī grafu teorijā (to attiecina uz grafiem) un datorgrafikā.

Skatīt arī
----------

* Punkts
* Šķautne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4220666-2

 |

 |
**Kārlis Augusts Zenfs** (vācu: *Karl August Senff*; 1770—1838) bija vācu gleznotājs, grafiķis un gravieris. Tērbatas Universitātes profesors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1770. gada 11. martā (28. februārī pēc VS) luterāņu teologa Kārļa Frīdriha Zenfa (1739—1814) ģimenē. Mācījās zīmēšanu pie Ādama Frīdriha Ozera Leipcigas Tēlotājmākslas akadēmijā (1788—1793), tad papildinājās Drēzdenes Tēlotājmākslas akadēmijā pie profesora Kristiāna Leberehta Fogela.

1803. gadā Zenfu uzaicināja kļūt par jaunatvērtās Tērbatas Universitātes zīmēšanas un gravēšanas skolotāju. 1818. gadā viņam piešķīra ārkārtas profesora titulu.

Miris 1838. gada 14. (2.) janvārī Tērbatā.

Gleznas un portreti
-------------------

* Narva (1812)Narva (1812)
* Ģenerālis VitgenšteinsĢenerālis Vitgenšteins
* Barklajs de TolliBarklajs de Tolli
* Profesors ErdmansProfesors Erdmans
* Profesors EverssProfesors Everss

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 54926630
* LCCN: nr95008580
* ISNI: 0000 0000 6677 6603
* GND: 119131994
* SUDOC: 160228077
* ULAN: 500064042

 |

 |
**Aņ Janfena** (ķīniešu: 安艳凤, piņjiņs: *Ān Yànfèng*; dzimusi 1963. gada 1. septembrī) ir Ķīnas starptautiskā meistare šahā (1982).

Biogrāfija
----------

1980. gadu pirmajā pusē bijusi viena no vadošajām Ķīnas šahistēm. Piedalījusies 1985. gada starpzonu turnīrā Havanā, kurā dalījusi 8.-9. vietu ar Sūzanu Volkeri, un 1987. gada starpzonu turnīrā Smederevskā Palankā, kurā dalījusi 11.-12. vietu ar savu tautieti Vu Mincjaņu.

Četras reizes pārstāvējusi Ķīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (1980-1986).

Par panākumiem turnīros FIDE 1982. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  1985 Havana Interzonal Tournament
2. ↑  1987 Smederevska Palanka Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: An Yangfeng

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Aļina Hrušina** (tagad: **Akobija**) (ukraiņu: *Аліна Давидівна Грушина (Акобія)*; dzimusi 1999. gada 5. augustā) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2022. gada Eiropas čempione.

Biogrāfija
----------

Starptautiskajās sacensībās Aļina Hrušina sāka piedalīties 2015. gadā, kad Eiropas kadetu čempionātā izcīnīja bronzas medaļu. Gadu vēlāk, 2016. gadā, šajā turnīrā viņa kļuva jau par Eiropas kadetu čempioni. 2017. gadā viņa uzvarēja arī nākamajā vecuma grupā un kļuva par Eiropas junioru čempioni. Gada nogalē Polijas pilsētā Bidgoščā viņa, būdama 18 gadus veca, izcīnīja bronzas medaļu Pasaules U23 čempionātā. 2018. un 2019. gadā viņa ieguva divas sudraba medaļas Eiropas U23 čempionātos, kam pievienoja sudraba medaļu arī 2019. gadā pasaules U23 čempionātā Budapeštā.

2020. gada Eiropas pieaugušo čempionātā, kas notika Romā, viņa izcīnīja sudraba medaļu svara klasē 57 kg. Finālā viņa zaudēja pret Norvēģijas sportisti Greisu Bullenu.

2021. gada martā Eiropas kvalifikācijas turnīrā Akobija nopelnīja vietu dalībai 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Tokijā svara kategorijā līdz 57 kg. Aļinas traumas dēļ, šo iespēju, piedalīties svara kategorijas 57 kg sacensībās, izmantoja cita ukraiņu sportiste Tetjana Kita.

2021. gada maijā Ziemeļmaķedonijas galvaspilsētā Skopjē Akobija izcīnīja zelta medaļu Eiropas U23 čempionātā. 2021. gada novembrī viņa izcīnīja arī zelta medaļu 57 kg svara kategorijā 2021. gada U23 pasaules čempionātā, kas notika Belgradā, Serbijā.

### Galveno sacensību rezultāti

#### Eiropas čempionāti

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2020. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Ukraina Ukraina | līdz 57 kg | 2 ﻿2 |
| 2021. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Ukraina Ukraina | līdz 57 kg | 3 ﻿3 |
| 2022. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Ukraina Ukraina | līdz 57 kg | 1 ﻿1 |
|

Atsauces
--------

1. ↑  Daniel Etchells. «Cuban strikes gold as women's action concludes at UWW Under-23 World Championships». *InsideTheGames.biz*, 2019. gada 1. novembris. Skatīts: 2022. gada 11. aprīlis.
2. ↑  «2019 World U23 Wrestling Championship». *United World Wrestling*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 28. decembris. Skatīts: 2022. gada 11. aprīlis.
3. ↑  «Hristova beats last year's gold medallist Manolova at European Wrestling Championships» (angļu). insidethegames.biz. 2020. gada 14. februāris. Skatīts: 2022-04-09.
4. ↑  «Twelve more wrestlers secure Tokyo 2020 places as women’s action takes centre stage at European Olympic qualifier» (angļu). insidethegames.biz. 2021. gada 19. marts. Skatīts: 2022-04-09.
5. ↑  «Yepez Guzman makes history for Ecuador at UWW Under-23 World Championships» (angļu). insidethegames.biz. 2021. gada 5. novembris. Skatīts: 2022-04-09.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Kārlis Oskars Ahuess** (vācu: *Carl Oscar Ahues*; 1883. gada 23. decembris Brēmene — 1968. gada 31. decembris Hamburga) bija Vācijas starptautiskais meistars šahā (1950).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt astoņpadsmit gadu vecumā. 1907. gadā pārcēlies uz dzīvi Berlīnē, kur kļuvis par vietējā šaha kluba biedru. 1910. gadā kļuvis par Berlīnes pilsētas šaha čempionu. Pirmā pasaules kara laikā bijis iesaukts armijā un Rumānijas frontē nokļuvis gūstā. Pēc atgriešanās Vācijā turpinājis aktīvi piedalīties šaha dzīvē. No 1921. līdz 1953. gadam deviņas reizes piedalījies Vācijas šaha čempionātu finālos. Labākais rezultāts ticis sasniegts 1929. gadā Dīsburgā, kad Ahuess uzvarējis Vācijas 24. šaha čempionātā. Lielāko panākumu starptautiskajos šaha turnīros sasniedzis 1936. gadā, kad Hesenes kūrortā Badnauheimā ieņēmis 3. vietu aiz uzvarētājiem Aleksandra Aļehina un Paula Keresa, apsteidzot Jefimu Bogoļubovu.

Pārstāvējis Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1930, 1931). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1930) medaļu;
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1936. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.

Pēc Otrā pasaules kara pārcēlies uz Šlēsvigu-Holšteinu un līdz pat sava mūža beigām regulāri spēlējis šaha turnīros. Trīs reizes ar Hamburgas komandām uzvarējis Vācijas šaha bundeslīgā: 1950. gadā ar *Hamburger Schachgesellschaft*, bet 1956. un 1958. gadā ar *Hamburger SK*.

Par vēsturiskajiem panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Ahuesam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Viņa dēls Herberts Ahuess (1922—2015) bija lielmeistars šaha kompozīcijā.

Atsauces
--------

1. ↑  24. Deutsche Schacheinzelmeisterschaft 1929 in Duisburg
2. ↑  Bad Nauheim (1936)
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Carl Ahues
4. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Carl Ahues

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 292072038
* ISNI: 0000 0003 9707 1157
* GND: 1050400372

 |

 |
**Aļaskas pussala** (angļu: *Alaska Peninsula*, aleutu: *Alax̂sxaq*) ir ap 800 km gara un no 10 līdz 170 km plata pussala Ziemeļamerikas ziemeļrietumos. Izstiepta ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā un atdala Beringa jūras Bristoles līci no Klusā okeāna Aļaskas līča. Administratīvi ietilpst Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstī. Dažkārt ar nosaukumu «Aļaskas pussala» literatūrā saprot visu Aļaskas štatā ietilpstošo Ziemeļamerikas kontinenta ziemeļrietumu izvirzījumu.

Lielāko daļu pussalas aizņem vulkāniski aktīvā Aleutu grēda, kas turpinās dienvidrietumu virzienā kā Aleutu salas. Pussalas augstākais punkts ir 2519 m augstais Pavlova vulkāns, galējais dienvidu punkts — Habuča rags. Krasti stipri roboti, daudz līču un sīku saliņu piekrastē. Ziemeļrietumu piekrastē līdzenums ar lielu daudzumu sīku ezeriņu. Pussalā izveidots Katmaja nacionālais parks un vairāki rezervāti. Pussalas nosaukums cēlies no aleutu valodas un apzīmē «Lielo zemi».

Atsauces
--------

1. ↑  The Aleut Language - Alaska Department of Education
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Aļaskas pussala

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aļaskas pussala***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 242236310
* LCCN: sh85003164
* GND: 4307607-5

 |

 |
**Melnie alki, melno alku ģints** (*Cepphus*) ir viena no alku dzimtas (*Alcidae*) kaijveidīgo putnu ģintīm, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās mājo ziemeļu puslodes arktiskajos ūdeņos, ligzdojot Ziemeļu Ledus, Atlantijas un Klusā okeāna krastos un salās. Latvijā sastopama viena melno alku suga — melnais alks (*Cepphus grylle*), kuru regulāri var novērot Latvijas rietumu piekrastē migrācijas laikā un ziemā.

Kopīgās īpašības
----------------

Ziemā apspalvojums kļūst melnbalti raibumots ar baltu pavēderi, attēlā melnais alks (*Cepphus grylle*)
Melnie alki ir vidēji lieli jūras putni. Visas trīs sugas ir apmēram vienādi lielas. To ķermeņa garums ir apmēram 30—38 cm, svars 450—550 g.

Lizgdošanas sezonā to apspalvojums ir koši melns ar baltām pazīmēm: divām sugām uz spārniem ir platas, baltas joslas, bet briļļainajam alkam (*Cepphus carbo*) ap acīm ir balti gredzeni. Kājas un pēdas ir sarkanas. Smalkie, smailie knābji melni. Ziemā apspalvojums kopumā kļūst pelēks: pavēdere balta, bet ķermeņa virspuse baltmelni raibumota.

Uzvedība
--------

Melnie alki ligzdo klinšainos jūras krastos. Ziemo galvenokārt ligzdošanas areālā, bet, ja nepieciešams, dodas uz neaizsalstošiem ūdeņiem nedaudz uz dienvidiem. Barību melnie alki meklē, ienirstot zem ūdens. Tie galvenokārt barojas ar zivīm, bet nelielos apjomos barojas arī ar vēžveidīgajiem, moluskiem, kukaiņiem un jūras augiem.

Sistemātika
-----------

Briļļainais alks (*Cepphus carbo*)
* **Melno alku ģints** (*Cepphus*)
	+ Baložu alks (*Cepphus columba*)
	+ Briļļainais alks (*Cepphus carbo*)
	+ Melnais alks (*Cepphus grylle*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Ornitofaunistika: Melnais alks Cepphus grylle». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 22. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 2. martā. Archived 2016. gada 22. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
2. 1 2  «Oiseaux: Pigeon Guillemot». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 23. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 3. martā.
3. ↑  Alive: Spectacled Guillemot (Cepphus carbo)
4. ↑  Alive: Black Guillemot (Cepphus grylle)
**Kristīna Radzikovska** (dzimusi Holuja; poļu: *Krystyna Radzikowska*; 1931. gada 5. februāris Ļviva — 2006. gada 29. novembris) bija Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1984).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt deviņu gadu vecumā, taču nopietni ar to sākusi nodarboties desmit gadu vēlāk, jo uzskatījusi, ka galvenais ir pabeigt izglītību. Pēc vidusskolas beigšanas Glivicē iestājusies Silēzijas Politehnikumā (*Politechnika Śląska*), kuru beigusi 1955. gadā ar inženiera maģistra grādu. Pēc augstskolas beigšanas daudzus gadus strādājusi Glivices Kalnu projektu birojā.

1951. gadā pirmo reizi kļuvusi par Polijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju. Vēlākajos gados kļuvusi par Polijas sieviešu šaha čempionāta rekordisti: finālos piedalījusies 24 reizes un izcīnījusi 17 medaļas, tajā skaitā 9 zelta (1951, 1952, 1953, 1955, 1956, 1957, 1959, 1966, 1969), 2 sudraba (1968, 1976) un 6 bronzas (1954, 1958, 1972, 1973, 1975, 1978).

1955. gadā Maskavā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā dalījusi 15.-16. vietu. 1971. gadā Ohridā Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā dalījusi 7.-8. vietu.

Vairākkārt pārstāvējusi Polijas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 5 reizes (1957-1972). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1957) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1955. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1984. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.

No 1975. gada piedalījusies korespondencšaha turnīros. 4. Korespondencšaha olimpiādē sievietēm (1992-1997) Polijas izlases sastāvā izcīnījusi bronzas medaļu, bet 6. Pasaules čempionātā korespondencšahā sievietēm (2000–2005) ieņēmusi 9. vietu.

Atzīmējot Kristīnas Radzikovskas nopelnus Polijas šaha attīstībā, kopš 2011. gada notiek viņas vārdā nosauktie starptautiskie piemiņas turnīri. Pirmie divi notika Varšavā, bet pārējie - Vroclavā. Turnīri notiek pēc riņķa sistēmas, un tajos parasti piedalās 10-12 dalībnieces.

Atsauces
--------

1. ↑  «1955 Candidates Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 3. augustā.
2. ↑  1971 Ohrid Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Krystyna Radzikowska
4. ↑  «Ladies World Championship VI - Final». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 3. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 286606442
* ISNI: 0000 0003 9252 9675

 |

 |