recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kipras arābu valoda** jeb **Kipras maronītu arābu valoda** (arābu: العربية القبرصية) ir viens no visvairāk atšķirīgajiem arābu valodas dialektiem. Kiprā to lieto maronītu kopiena.

Izcelsme
--------

Kipras arābu valoda ir viena no maronītu arābu dialektiem, kuri 8.-9. gadsimtā lielā skaitā migrēja uz Kipru, jo arābu musuļmaņi iekaroja viņu dzimteni, tagadējās Libānas teritoriju. Vēlāk šis dialekts ne tikai attīstījās gandrīz pilnīgi izolēti no pārējām arābu valodas diealektiem, bet to ietekmēja arī Kipras grieķu un sīriešu valodas.

Rakstība
--------

Agrāk tika izmantoti arābu un grieķu alfabēti, šodien ir izstrādāts latīņu alfabēts:

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| A | B | C | D | Δ | E | F | G | Ġ | Ċ | I | J | K | L | M | N | O | P | Θ | R | S | T | U | V | W | X | Y | Z | Ş |
| a | b | c | d | δ | e | f | g | ġ | ċ | i | j | k | l | m | n | o | p | θ | r | s | t | u | v | w | x | y | z | ş |

Mūsdienās
---------

2011. gada tautas skaitīšanas rezultāti liecina, ka no 3656 Kipras Republikas kontrolētajos rajonos dzīvojošajiem maronītiem neviens nav norādījis, ka viņu dzimtā valoda ir kipras arābu valoda. 2013. gadā valodu izmantoja 9 800 runātāju.

Atsauces
--------

1. ↑  Council of Europe (2014-01-16). "European Charter for Regional or Minority Languages. Fourth periodical presented to the Secretary General of the Council of Europe in accordance with Article 15 of the Charter. CYPRUS"

Ārējās saites
-------------
**Aru salas** (indonēziešu: *Kepulauan Aru*) ir salu grupa Indonēzijā. Administratīvi ietilpst Moluku provincē, veido atsevišķu Aru salu apriņķi. Ģeogrāfiski salas tiek pieskaitītas Moluku salām, ģeoloģiski — Austrālijas kontinentam, jo izvietojušās uz Austrālijas plātnes, bet etnogrāfiski pieskaitāmas Melanēzijai.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Indonēzijas dienvidaustrumos Arafuru jūrā. Sastāv no 95 salām; galvenās izvietojušās ciešā grupā, ko atdala dabiski meandrējoši šaurumi. Lielākās salas ir Tranana (2149 km²), Kobrora (1723 km²), Vokama (1604 km²), Maikoora (398 km²), Koba (386 km²) un Kola (270 km²). Austrumos un rietumos no galvenās grupas ir mazākas salas — Penambulai, Vorkai, Bauna, Apara, Udžira un citas. Vamaras salā Vokamas rietumu piekrastē atrodas apriņķa centrs un arhipelāga lielākā pilsēta Dobo. Salu reljefs līdzens. Valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži, sastopamas savannas, piekrastēs — mangrovju audzes.

Iedzīvotāji
-----------

Lielākā daļa iedzīvotāju ir jauktas austronēziešu un papuasu cilmes. 14 no arhipelāgā runātajām valodāsm ir aborigēnas Aru salām. Lielākā daļa iedzīvotāju ir kristieši (protestanti 59,8%, katoļi 9,3%), bet ap trešdaļu — musulmaņi (30%).

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 61. lpp.

Ārējās saites
-------------
Kipra Venēcijas Republikas sastāvā.
**Kipras vēsture** ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem Kipras salā.

Vēsture
-------

2. gadu tūkstotī p.m.ē. Kiprā izveidojās Mikēnu civilizācijas apmetnes, vēlāk salu pakļāva Asīrija, Senā Ēģipte un Persijas impērija. 333. gadā p.m.ē. to iekaroja Aleksandrs Lielais, tad Ptolemaju dinastija, Romas impērija, Austrumromas impērija un arābi. 

Pēc Krusta kariem pastāvēja Kipras karaliste (1192–1489), tad to nopirka Venēcijas Republika, bet 1571. gadā iekaroja Osmaņu impērija. 

1878. gadā Osmaņu impērija bija spiesta Kipru nodot Apvienotās Karalistes pārvaldībā, bet tā oficiāli kļuva par Britu impērijas daļu 1914. gadā. Kipras grieķu iedzīvotāji vēlējās panākt savienību ar Grieķijas valsti, bet Kipras turki sākotnēji iestājās par britu varas turpināšanu, pēc tam pieprasīja salas pievienošanu Turcijai. 

1960. gadā Kipra kļuva par neatkarīgu valsti. 1963.–1964. gadā uzliesmoja vardarbība starp abām kopienām, vairāk nekā 25 000 Kipras turku pārvietoja anklāvos. 1974. gada 15. jūlijā Kipras grieķu nacionālisti sarīkoja valsts apvērsumu, kas izraisīja turku iebrukumu Kiprā. Okupēto Ziemeļkipras teritoriju pameta vairāk nekā 150 000 Kipras grieķu. 1983. gadā izveidojās Kipras turku valsts salas ziemeļos, jauno valsti atzina vienīgi Turcijas valdība. 

2004. gadā Kipra kļuva par Eiropas Savienības dalībvalsti, bet 2008. gadā par Eirozonas dalībvalsti.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Eiropas valstu vēsture |
| --- |
|  |
| Ziemeļeiropa | 
* Apvienotā Karaliste
* Dānija
* Igaunija
* Īrija
* Islande
* Latvija
* Lietuva
* Norvēģija
* Somija
* Zviedrija

 |
|  |
| Rietumeiropa | 
* Austrija
* Beļģija
* Francija
* Lihtenšteina
* Luksemburga
* Nīderlande
* Šveice
* Vācija

 |
|  |
| Austrumeiropa | 
* Baltkrievija
* Čehija
* Kazahstāna†
* Krievija†
* Moldova
* Polija
* Rumānija
* Slovākija
* Ukraina
* Ungārija

 |
|  |
| Dienvideiropa | 
* Albānija
* Andora
* Bosnija un Hercegovina
* Bulgārija
* Grieķija
* Horvātija
* Itālija
* Kipra†
* Kosova
* Malta
* Melnkalne
* Monako
* Portugāle
* Sanmarīno
* Serbija
* Slovēnija
* Spānija
* Turcija†
* Vatikāns
* Ziemeļmaķedonija

 |
|  |
| Kaukāzs | 
* Armēnija†
* Azerbaidžāna†
* Gruzija†

 |
|  |
| 
* † Eirāzijas valstis, kas ģeopolitiski daļēji vai pilnīgi tiek pieskaitītas Eiropai

 |

 |
**Felikss Villards** (igauņu: *Feliks Villard*; 1908. gads — miršanas datums nav zināms) bija Igaunijas šahists.

Biogrāfija
----------

Pirmo lielāko panākumu šahā guvis 1931. gadā, kad Tallinas *Kalev* komandas sastāvā uzvarējis Igaunijas komandu šaha čempionātā. 1936. gadā kopā ar Pērnavas komandu *Maleselts* bijis otrais, bet 1938. gadā citas Pērnavas komandas *Kalev* sastāvā atkārtojis šo sasniegumu. 
Pārstāvējis Igaunijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē 1936. gadā, kur individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.
Pēc Otrā pasaules kara 1949. gadā kopā ar Tallinas pilsētas komandu uzvarējis Igaunijas PSR komandu šaha čempionātā. Trīs gadus pēc kārtas iekļuvis Igaunijas šaha čempionātu laureātu skaitā: 1950. un 1951. gadā izcīnījis bronzas medaļu, bet 1952. gadā bijis otrais. Divas reizes pārstāvējis Igauniju PSRS komandu šaha čempionātos (1953, 1958). Saglabājis sportisku ilggadību un 1971. gadā Viljandi piedalījies Ilmara Rauda memoriālā, kurā dalījis 4.-6. vietu.

Atsauces
--------

1. ↑  Feliks Villard[novecojusi saite]
2. ↑  «Sporditulemused - Sportlased - Feliks Villard». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 15. septembrī. Skatīts: 2016. gada 14. septembrī.
3. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Feliks Villard
4. ↑  Eesti meistrid males
5. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Feliks Villard
6. ↑  Memorial I.Raud - Viljandi 3-11.7.1971

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Edmunds Džozefs "Kotons" Minehens** (angļu: *Edmund Joseph "Cotton" Minahan*; dzimis 1882. gada 10. decembrī, miris 1958. gada 20. maijā) bija amerikāņu beisbolists un vieglatlēts, 1900. gada vasaras olimpisko spēļu dalībnieks.

Biogrāfija
----------

Minehens ir dzimis Springfīldas pilsētā Ohaio štatā 1882. gada 10. decembrī. Viņs bija viens no 10 bērniem savā ģimenē. Jaunībā viņa ģimene pārcēlās uz Oranžu, Ņūdžersiju. Izglītību ieguva Džordžtaunas Universitātē un Manhatanas koledžā. Bija vieglatlētikas komandas Džordžtaunas "Hoyas" biedrs.

1900. gada jūnijā Minehens kopā ar citiem kluba komandas biedriem, Viljamu Holandu un Artūru Dafiju, devās uz Angliju, lai startēju Anglijas Sporta amatieru asociācijas spēlēs.

Pēc šī pasākuma viņš devās uz Parīzi, kur startēja 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Olimpiskajās spēlēs viņš startēja divās vieglatlētikas sprinta skriešanas disciplīnās. 60 metru disciplīnā viņš, ar rezultātu 7.2. sekundes, ieguva 4. vietu. 100 metru skriešanā viņš ar 11.5 sekundes kvalifikācijas kārtā spēka kvalificēties pusfināla skrējieniem, taču pusfinālā ieņēma beidzamo, 4. vietu, un fināla skrējienam nekvalificējās.

Vienu sezonu, 1907. gadā, viņš bija labās puses metējs Sinsinati "Reds" beisbola komandā.

Minehens mira, 75 gadu vecumā, 1968. gada 20. maijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Edmund Minahan». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 11. novembris. Archived 2020. gada 18. Aprīlis *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «Paris 1900 Athletics — 60m men». Starptautiskā Olimpiska komiteja. Skatīts: 2020. gada 9. septembris.
3. ↑  «Athletics at the 1900 Paris Summer Games: Men's 100 metres». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 24. septembris. Skatīts: 2020. gada 24. septembris. Archived 2020. gada 17. Aprīlis *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Edmunds Minehens (SOK profils) (angliski)
* Edmunds Minehens (Olympedia.org) (angliski)
* Edmunds Minehens (Sports Reference profils) (angliski)
**Jūras pastaigas** (franču: *Longe Cōte*, vācu: *Wasserwanderer*) ir ūdens sporta veids, kurš radies Ziemeļfrancijā, Denkerkā.

Tas ietver pārvietošanos pa jūru paralēli krastam, izmantojot airus līdzsvaram. Kopš 2010. gada šis sporta veids ir strauji pieaudzis popularitātē Francijā un ir izveidoti vairāki klubi. Sporta veids ir izplatījies arī Vācijā un Latvijā. Jūras pastaigas ir pārgājiens jūrā līdz viduklim. Airi tiek izmantoti, lai veicinātu kustību un nodrošinātu līdzsvaru. Papildus tiek izmantoti hidrotērpi, kas šo nodarbi padara pieejamu visu gadu. Šim sporta veidam ir nodefinētas vairākas distances (100m; 4X100m utt) un Francijā norisinās sacensības. Par standarta distanci var nosaukt 3 km gājienu, kuru veic aptuveni 1,5 stundās.

Vēsture
-------

Pirmais Longe Cōte pārgājiens Latvijā, BernātosDisciplīnu 2015. gadā izveidoja Denkerkas airēšanas kluba treneris Tomass Valīns (*Thomas Wallyn*), kā papildus treniņu airētājiem. Pēc 2 gadus ilgiem izolētiem treniņiem, disciplīna tika piedāvāta Denkerkas reģionā. 2009. gada aprīlī pirmo ūdens pastaigas taku oficiāli atklāja Bernards Veisbekers (*Bernard Weisbecker*) — Lefrinkokas mērs. 2009. gadā tika izveidota asociācija "Zilās takas", kuras uzdevums ir veicināt un attīstīt šo disciplīnu. Šī asociācija kopš 2009. gada palīdzējusi izveidot struktūru, noteikt nolikumu un apmācīt uzraugus.

Ietekme uz veselību
-------------------

Ūdens pretestība nodrošina to, ka pat salīdzinoši vienkāršām kustībām ir nepieciešams pielikt lielāku slodzi, tādejādi tiek nodarbināts viss ķermenis. Notiek paralēlas darbības — gan kustība uz priekšu, gan balansēšana. Jūras pastaigām ir pozitīvs iespaids uz organismu, īpaši uz locītavām un asinsriti. Šie faktori, kā arī tas, ka šī kustība nav traumatiska, veicina to, ka ārsti un fizioterapeiti Francijā šo kustību iesaka saviem pacientiem.

Jūras pastaigas
---------------

Longe Cōte kustības aizsācēji Latvijā — Mārtiņš Finks & Turaids Šēfers2014. gada februārī Latvijā notika pirmais Jūras pastaigu gājiens. Tas norisinājās Bernātos, Baltijas jūrā, kur tika veikti pirmie 2km. Gājienu organizēja un šo kustību Latvijā aizsāka Mārtiņš Finks un Turaids Šēfers no "Sofijas laivas". Šobrīd notiek aktīva darbība pie Starptautiskas federācijas izveides.
**Ošas apgabals** (kirgīzu: *Ош облусу*) ir viena no Kirgizstānas pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Izvietojies valsts dienvidrietumos kalnainā apvidū. Rietumos robežojas ar Batkenas apgabalu, ziemeļrietumos — Uzbekistānas Andidžonas un Fergānas vilajetiem un Kirgizstānas Džalalabadas apgabalu, ziemeļaustrumos — ar Narinas apgabalu, austrumos — ar Ķīnas Siņdzjanas Uiguru autonomo reģionu un dienvidos — ar Tadžikistānas Kalnu Badahšānu un republikas pakļautības rajoniem. Apgabala centrs ir Ošas pilsēta, kas apgabalā neietilpst. Iedzīvotāju lielākā daļa ir kirgīzi (68,6%; 2009) un uzbeki (27,9%), kā arī uiguri (1%), turki (1%) u.c.

Ģeogrāfiski liela.u daļa apgabala teritorijas aizņem kalni. Ziemeļaustrumu daļa atrodas Tiaņšaņa Fergānas grēdas atzaros, vidusdaļā — Alaja grēda, dienvidos — Pamiram piederīgās Aizalaja grēdas ziemeļu nogāzes. Ziemeļrietumos apgabala teritorija piekļaujas Fergānas ielejas austrumu malai, dienvidos plešas reti apdzīvotā augstkalnu Alaja ieleja.

Apgabals pirmoreiz izveidots 1938. gadā kā Ošas apvidus (*Ошский округ*), bet 1939. gadā pārdēvēts par apgabalu. 1959. gadā apgabalam pievienoja likvidētā Džalalabatas apgabala rajonus. No 1962. līdz 1970. gadam Ošas apgabals bija vienīgais Kirgīzijas PSR, pārējā teritorija bija sadalīta republikas pakļautības rajonos. 1990. gadā no Ošas apgabala izdalīja Džalalabatas apgabalu, bet 1999. gadā — Batkenas apgabalu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 536. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ošas apgabals***.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kirgizstānas administratīvais iedalījums Valsts karogs: Kirgizstāna |
| --- |
|  |
| Apgabali | 
* Batkenas apgabals
* Čujas apgabals
* Isikula apgabals
* Džalalabadas apgabals
* Narinas apgabals
* Ošas apgabals
* Talasas apgabals

 |  |
|  |
| Republikas pilsētas | 
* Biškeka
* Oša

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 5146522267532390243
* LCCN: n80146351
* ISNI: 0000 0004 0382 9076

 |

 |
Cilvēkiem žoklis sastāv no augšžokļa (*Maxilla*) un apakšžokļa (*Mandibula*), kas ir savienoti ar skrimšļiem un locītavām.
**Žoklis** cilvēkiem ir kauli sejas apakšējā pusē, kas nodrošina aizsardzību pret traumām, kā arī ir iesaistīti runāšanā, elpošanā un pārtikas sakošanā. Žoklis sastāv no augšžokļa (M*axilla*) un apakšžokļa (*Mandibula*), kas ir savienoti ar skrimšļiem un locītavām. Augšžoklis ir fiksēts, bet apakšžoklis ir kustīgs un tiek kontrolēts ar dažādām muskuļu grupām.

Citiem dzīvnieku valsts pārstāvjiem par žokļiem tiek sauktas jebkuras stingras, bet artikulējamas, pie mutes novietotas struktūras, kuras var izmantot barības satveršanai un manipulēšanai ar to. Posmkāju žokļi ir no hitīna, un parasti ir izvietoti horizontāli, tos var veidot heliceras un mandibulas. To galvenā funkcija ir pārtikas iegūšana, nogādāšana mutē un/vai sākotnējā apstrāde.

Lielākajai daļai mugurkaulnieku žokļi ir no kaula vai skrimšļiem un atrodas vertikāli pretēji, veidojot augšējo žokli un apakšžokli.

Atsauces
--------

1. ↑  Dmitri Lev, Zvi Artzi. *The Anatomy of the Maxilla and the Mandible: Related Structures and Inserted Muscles* (1 izd.). Wiley, 2020-05-15. 1–16. lpp. ISBN 978-1-119-42784-1.
2. ↑  Zooloģija — 1. sēj. (Bezmugurkaulnieki), red. G. Abrikosovs un L. Levinsons — LVI, Rīga, 1964. g. 322.lpp.
**Bioloģiskā stacija «Villembarenca»** (krievu: *Биологическая станция «Виллем Баренц»*) ir Krievijas sezonālā pētnieciskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jeņisejas līča ziemeļaustrumos Medūzas līča krastā Taimiras pussalas rietumu piekrastē 18 km uz dienvidiem no Diksonas. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā. Stacija pieder Taimiras rezervāta administrācijai un izvietojusies rezervāta Medūzas līča iecirknī. Nosaukta par godu holandiešu Arktikas pētniekam un jūrasbraucējam Vilemam Barencam.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1995. gadā ar Nīderlandes Lauksaimniecības, dabas pārvaldes un zvejniecības ministrijas finansiālo atbalstu. Stacijas ēku kopējā platība ir ap 200 m² un tā vienlaicīgi var uzņemt 10-15 pētnieku. Stacijā nav stacionāro laboratoriju, elektroenerģija tiek nodrošināta ar dīzeļģeneratoru. Staciju izmanto vasaras periodā no maija līdz augustam, bet būvēta tā, lai varētu izmantot arī ziemā.

Krievijas Zinātņu akadēmijas iniciētie pētniecības darbi stacijas apvidū notiek kopš 1994. gada un kopš tā laika turpinās, tajā skaitā dažādu starptautisko programmu ietvaros. Galvenās pētniecības jomas ir ornitoloģija, bioloģija, zooloģija.

Atsauces
--------

1. ↑  WILLEM BARENTSZ BIOLOGICAL STATION
2. ↑  Willem Barentsz Biological Station
3. ↑  Международная биологическая станция «Виллем Баренц»

Ārējās saites
-------------

* Дальновидный голландец Баренц
* ЗАПОВЕДНИК «БОЛЬШОЙ АРКТИЧЕСКИЙ». АДМИНИСТРАТИВНОЕ ПОЛОЖЕНИЕ И РЕЖИМ ОХРАНЫ ЗАПОВЕДНИКА
**Žokļkājvēži** (*Maxillopoda*) — vēžveidīgo apakštipa klase. Pēc daudzu autoru domām žokļkājvēži ir polifilētiska organismu grupa.

Morfoloģija
-----------

Žokļkājvēžu galvas posmi ir saplūduši ne tikai savstarpēji, bet arī ar krūšu pirmo posmu un veido t.s. salikto galvu.
Pie galvas 2 pāri taustekļu. Pirmais no tiem ir bez zariem, parasti garāks par pārējām ekstremitātēm, otrais - divzarains. Mutes ekstremitātes ir labi attīstītas. Krūtis sastāv no 6 posmiem, retāk no 4-5. Pie katra posma ir 1 divzarainu kāju pāris, ko žokļkājvēži izmanto peldēšanai. Žaunu nav. Asinsrite stipri reducēta, vai arī tās vispār nav. Vēders slaids, posmots, bez kājām, sastāv no 4 segmentiem. Vēdera galā divzaraina dakšiņa - furka. Žokļkājvēžu attīstība notiek ar sarežģītu metamorfozi.

Ekoloģija
---------

Žokļkājvēži ir ļoti plaši izplatīti un dzīvo visdažādākajos apstākļos. Tie dzīvo jūrās un saldūdeņos, pazemes ūdeņos, daži — pat mitrajās liedaga smiltīs. Šie vēzīši ir sastopami gan bentosā, gan planktonā, gan okeāniskajos dziļumos. Daudzi žokļkājvēži ir parazīti.

Sistemātika
-----------

Apakšklasē >6000s. Latvijā ir pārstāvētas 3 kārtas - Airkājvēži (*Copepoda*), Tekostraki (*Thecostraca*) un Karputis (*Branchiura*).

**Klase** Žokļkājvēži (*Maxillopoda*)

* apakšklase Tekostraki (*Thecostraca*)
* apakšklase Mēleņi (*Pentastomida*)
* apakšklase Mistakokarīdi (*Mystacocarida*)
* apakšklase Airkājvēži (*Copepoda*)
* apakšklase Karputis (*Branchiura*)
* apakšklase Tantulokarīdi (*Tantulocarida*)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Maxillopoda*** |
Baržas Temzā, Londonā
**Barža** ir plakandibena metāla ūdens transportlīdzeklis, ar kura palīdzību tiek pārvadātas dažādas kravas upēs, kanālos, lielos ezeros, jūras un ostu akvatorijās. Ir divi baržu tipi — pašgājēji, kuriem ir savs motors, dzenskrūve un kapteiņa kajīte, kā arī stumjamās baržas, kuru pārvietošanai nepieciešami velkoņi. Baržas veids ir atkarīgs no darbības teritorijas un pārvadājamo kravu specifikas — tās var būt upju baržas vai jūras baržas, baržas ar bortiem vai platforma tipa. Ar baržām pārsvarā pārvadā smagas kravas lielos apjomos — smiltis, ogles, kokmateriālus, metāllūžņus, graudus, lielgabarīta kravas, konteinerus un daudz ko citu. Šī transportlīdzekļa priekšrocība ir spēja pārvadāt smagas kravas lielos apjomos ar mazāku degvielas patēriņu, viegli stumjot baržu pa ūdens virsmu nepieciešamajā virzienā. Svarīgi ir saprast likumsakarību — jo vairāk baržā tiek iekrauta krava, jo tā veido lielāku iegrimi ūdenī. To pārvietošanai izmanto divas pieejas — baržu var stumt no pakaļgala vai arī vilkt no priekšgala. Pārvietošanas veids ir atkarīgs no laikapstākļiem un ūdens ceļa. Baržas latviešu valodā agrāk tika sauktas arī par upes liellaivām.

Baržu kapacitāte ir atkarīga no tās garuma, platuma un iegrimes spējas. Upju baržas vidēji spēj pārvietot no 300-2000 tonnām kravas, veidojot attiecīgu iegrimi līdz 2 metriem vai nedaudz vairāk. Savukārt jūras baržas kapacitāte var sasniegt no 20000-30000 tonnām kravu, arī veidojot attiecīgu iegrimi līdz pat 5 un vairāk metriem. Upju baržas pārsvarā izmanto upēs, ezeros un ostu teritorijās. Tās parasti ir platformas tipa un ar mazāku kravas ietilpību un iegrimi. Savukārt jūras baržas izmanto tikai jūrās un ostu teritorijas. Tās parasti ir slēgta tipa platformas ar bortiem, kas spēj uzņemt lielas kravas masas, veidojot dziļāku iegrimi. Šīs baržas ir vairāk aizsargātas pret laikasptākļiem — vilņiem, vēju un lietu.

Pirmās baržas pasaulē parādījās 13. gadsimtā Francijā no vārda *barge* — liellaiva. Sākotnēji vārds attiecās uz jebkuru kravas liellaivu, kas spēj veikt kādas kravas pārvadājumus. Vēlāk tai gan noteica tipu un minimālo kravas pārvadāšanas spēju. Šīs liellaivas parādījās laikā, kad Francijā lielos apjomos pa Sēnas upi tika pārvadātas vīnogas un citas kravas. Taču kā otro uzplaukumu atzīmē tieši rūpniecības un tehnisko revolūciju laikā Eiropā no 18. līdz 19. gadsimtam. Īpaši tās tika izmantotas Lielbritānijā, nodrošinot lētākos un apjomīgākos pārvadājumus valstī.
Livonijas atskaņu hronikas titullapa (K. Hēlbauma izdevums, 1872).
**Bartolomejs Hēneke** (*Bartholomäus Hoeneke*, pirms 1300—pēc 1348) bija Vācu ordeņa priesteris, rakstvedis un diplomāts. Livonijas ordeņa kapelāns laikā pēc Livonijas pilsoņu kara, kad valdīja mestri Eberhards fon Monheims, Burhards fon Dreilēbens un Gosvins fon Hērike. Jaunākās atskaņu hronikas autors (1346-1348), kas vēsta par notikumiem Livonijas konfederācijas valstīs un kaimiņzemēs 1315.-1348. gadā.

Dzīvesgājums
------------

Cēlies no Osnabrikas Vestfālenes zemē. Livonijas pilsoņu kara laikā ieradās Livonijā, kļuva par Livonijas ordeņa mestra Monheimas Eberharda kapelānu (1328-1340) un galma priesteri. Domājams, ka šajā laikā viņš dzīvoja Vīlandes pilī, kas no 1297. gada līdz 1340. gadam kalpoja par Livonijas ordeņa mestru rezidenci un ordeņa pārvaldes centru.
Šajā laikā Livonijas ordeņa mestrs aplenca Rīgu un piespieda to padoties 1330. gadā, pēc kaujām Žemaitijā tika noslēgts miers arī starp Livonijas ordeni un žemaišiem. 

Saglabāja savu amatu arī mestra Dreilēbenas Burharda valdīšanas laikā (1340-1345) piedalījās Harijas, Vīkas un Sāmsalas igauņu Jurģa nakts sacelšanās apspiešanā (1343-1344) un aprakstīja igauņu zemnieku mēģinājumu ieņemt Vīlandes pili.

Domājams, ka pēc mestra rezidences pārcelšanas uz Rīgas pili 1346. - 1348. gadā uzrakstīja savu hroniku kā Vecākās atskaņu hronikas turpinājumu, slavinot mestra Gosvina 1345.-1348. gada karus ar Lietuvas dižkunigaitiju. Piedalījās sarunās ar Dānijas ķēniņu Valdemāru IV, kas 1346. gadā pārdeva Harijas un Virijas provinces Livonijas ordenim par 10 000 markām.
Hronikas vēstījums pārtrūkst 1348. gadā, kas uzskatāms par Bartolomeja Hēnekes nāves gadu.

Viņa rakstītās hronikas pārlikumu Brēmenes arhīvos atrada tikai 1870. gadā, K. Hēlbaums rekonstruēja hronikas sākotnējo tekstu un izdeva to 1872. gadā.

Literatūra
----------

* Konstantin Höhlbaum. *Die jüngere livländische Reimchronik des Bartholomäus Hoeneke 1315–48.* Leipzig : Duncker & Humblot, 1872. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2018. gada 17. martā.
* Sulev Vahtre. *Liivimaa noorem riimkroonika (1315–1348)*. Tallina : Eesti Riiklik Kirjastus, 1960. 171 lk. lpp.
* Uku Masing. *1343. Vaskuks ja vikaaria Lohult*. Tallina : Ilmamaa, 2002. 240 lk. lpp. ISBN 9985-77-031-5.
* Matthias Thumser. *Geschichtsschreibung im mittelalterlichen Livland*. Berlīne : LIT Verlag, 2011.

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 6166149544607500490002
* GND: 101525621

 |

 |
**Žaks Bermons Vebsters II** (dzimis 1991. gada 30. aprīlī), labāk pazīstams ar savu skatuves vārdu **Treviss Skots** (*Travis Scott*), ir amerikāņu reperis, dziedātājs, dziesmu autors un ierakstu producents. Viņa skatuves vārds ir mīļākā onkuļa vārdamāsa, kas apvienota ar viena no viņa iedvesmas devēja *Kid Cudi* (kura īstais vārds ir Skots Meskudi) vārdu.

2012. gadā Skots parakstīja savu pirmo lielo izdevniecību līgumu ar *Epic Records* un izdevējdarbības līgumu ar Kanje Vesta grupu *GOOD Music*. 2013. gada aprīlī viņš parakstīja kopīgu ierakstīšanas līgumu ar *Epic* un *T.I.'s Grand Hustle imprint*. Skota pirmais pilna garuma projekts miksteips *Owl Pharaoh* tika izdots 2013. gadā. Tam sekoja otrs miksteips *Days Before Rodeo* 2014. gadā. Viņa debijas studijas albumu *Rodeo* (2015) pavadīja singls "Pretlīdzeklis". Viņa otrais albums *Birds in the Trap Sing McKnight* (2016) kļuva par viņa pirmo albumu pirmajā vietā Billboard 200. Nākamajā gadā Skots izdeva sadarbības albumu ar *Quavo* ar nosaukumu *Huncho Jack, Jack Huncho* ar grupas nosaukumu *Huncho Jack*.

2018. gadā viņa trešais studijas albums *ASTROWORLD* tika izdots, izpelnoties kritiķu atzinību, un producēja savu pirmo *Billboard Hot 100* singlu pirmajā vietā "Sicko Mode" (kurā piedalās *Drake*). 2019. gada beigās Skota ierakstu kompānija *Cactus Jack Records* izdeva kompilācijas albumu *JackBoys*, kas ieņēma *Billboard 200* augšgalu. Pēc sava singla "Franchise" (kurā piedalās *Young Thug* un *M.I.A.*) izdošanas 2020. gadā Skots kļuva par pirmo izpildītāju *Hot 100* sarakstā. mazāk nekā gada laikā pirmajā vietā debitēt trīs dziesmas.

Diskogrāfija
------------

* *Rodeo* (2015)
* *Birds In The Trap Sing McKnight* (2016)
* *ASTROWORLD* (2018)
* *Utopia* (2023)
**Jūrascūciņu dzimta** (*Caviidae*) ir jūrascūciņveidīgo (*Caviomorpha*) grauzēju dzimta, kas apvieno 21 mūsdienās dzīvojošas sugas 6 ģintīs. Pazīstamākās sugas ir kapibara un domesticētā jūrascūciņa.

Jūrascūciņu dzimtas sugas ir sastopamas visā Dienvidamerikas kontinentā, tās mājo gan atklātos, zālainos līdzenumos, mitrās savannās, akāciju mežos un tuksnešu krūmājos.

Izskats un ipašības
-------------------

Izņemot maras, kuras ir līdzīgas trušiem, lielākajai daļai jūrascūciņu dzimtas sugu ir nelieli, smagnēji veidoti ķermeņi un lielas galvas. Lielākajai daļai astes ir ļoti īsas un gandrīz nesaskatāmas. Mazākā dzimtā ir Andu kalnu jūrascūciņa (*Microcavia niata*), kuras mazākās mātītes var svērt tikai 81 g, bet lielākā ir kapibara (*Hydrochoerus hydrochaeris*), kas ir arī lielākais grauzējs pasaulē. Tās ķermeņa garums var sasniegt 134 cm, svars 66 kg.

Jūrascūciņu dzimtas sugas ir zālēdāji un atkarībā no sugas barojas ar zāli vai dažādu augu lapām. Savstarpējās attiecības atkarībā no sugas var būt ļoti dažādas. Ir sugas, kuras veido īslaicīgus barus, ir sugas, kuru tēviņi veido harēmus ar divām vai vairākām mātītēm, bet maras veido monogāmus pārus. Toties kapibaras veido baru (10 vai vairāk dzīvnieki), kuru vada dominants tēviņš. Barā ir gan mātītes, gan citi tēviņi un jaunie dzīvnieki.

Sistemātika
-----------

Jūrascūciņu dzimta (*Caviidae*)

* Jūrascūciņu apakšdzimta (*Caviinae*)
	+ ģints: Dzeltenzobu jūrascūciņas (*Galea*)
	+ ģints: Jūrascūciņas (*Cavia*)
	+ ģints: Kalnu jūrascūciņas (*Microcavia*)
* Kapibaru apakšdzimta (*Hydrochoerinae*)
	+ ģints: Kapibaras (*Hydrochoerus*)
	+ ģints: Moko (*Kerodon*)
* Maru apakšdzimta (*Dolichotinae*)
	+ ģints: Maras (*Dolichotis*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Natural History of Microcavia niata in the High Andean Zone of Northern Chile». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2013. gada 12. jūlijā.
2. ↑  «ARKive: Capybara (Hydrochoerus hydrochaeris)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 3. janvārī. Skatīts: 2013. gada 12. jūlijā.
3. ↑  Herrera, E. Lacher, T.E. Macdonald, D. & Taber, A.B. (1984). Macdonald, D. ed. The Encyclopedia of Mammals. New York: Facts on File. pp. 690–699. ISBN 0-87196-871-1.
**Vērtība** jeb **valence** (latīņu: *valentia* — 'spēks, spēja') ir ķīmisko elementu atomu spēja pievienot noteiktu skaitu cita elementa atomu (pieņemtā valences vienība ir ūdeņraža vērtība, kas vienmēr ir 1).

Vēsture
-------

Valences jēdzienu zinātnē ieviesa ķīmiķis Edvards Frenklends 1852. gadā. Tika noskaidrots, ka dažiem elementiem ir pastāvīga, bet citiem — mainīga vērtība. 1907. gadā Džozefs Tomsons pirmais ieteica vērtības būtības izskaidrošanai izmantot elektronu īpašības. Sākumā tika uzskatīts, ka vērtību nosaka ārējo elektronu skaits Tomsona statiskajā atoma modelī.   

Vēlāk, attīstoties Rezerforda—Bora atoma teorijai, Nilss Bors mēģināja izskaidrot ķīmisko saiti ar elektronu kustību pa orbītu, kuras plakne perpendikulāra līnijai, kas savieno saistīto atomu kodolus. Eksperimenti šo pieņēmumu tomēr neapstiprināja.   

1916. gadā Gilberts Lūiss izteica ideju, ka ķīmisko saiti veido atomiem kopīgi elektronu pāri, kas ir arī mūsdienu kovalentās ķīmiskās saites elektronu teorijas pamatā. Tātad vērtība ir atoma spēja dot noteiktu skaitu elektronu kopīgu pāru veidošanai. Lūisa teoriju attīstīja Ērvings Lengmīrs.  

Savukārt jonu tipa savienojumos saite veidojas, pievelkoties pretēji lādētiem joniem — šo teoriju tajā pašā 1916. gadā izvirzīja vācu fiziķis Valters Kosels. Tas tika izskaidrots ar atomu tieksmi veidot astoņu elektronu konfigurācijas (oktetus) ārējās elektronu čaulās — šādi okteti atbilst cēlgāzu elektronu struktūrai un ir enerģētiski visizdevīgākie. Piemēram, nātrija atoma elektronu struktūra veidojas, pievienojot vienu elektronu iepriekšējā elementa — neona — elektronu čaulai, tādēļ šis "liekais" elektrons viegli tiek atdots (nātrija atomam ir maza jonizācijas enerģija). Savukārt fluora elektronu apvalkam viena elektrona pietrūkst, lai veidotos tā pati neona čaula un tas viegli elektronu pievieno (fluoram piemīt liela elektrontieksme). Tādējādi veidojas nātrija pozitīvs jons un fluora negatīvs jons, kas savā starpā pievelkas, bet vērtība šajā gadījumā ir pievienoto vai atdoto elektronu skaits.

Lai raksturotu atomu spēju savienoties vienam ar otru, izmanto ne tikai vērtības, bet arī oksidēšanas pakāpes un koordinācijas skaitļa (jonu kristāliem) jēdzienus.

Atsauces
--------

1. ↑  J. Eiduss, U. Zirnītis. Atomfizika. Rīga, "Zvaigzne", 1978.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000170513
* LCCN: sh85141821
* GND: 4187347-6
* NDL: 00562375
* NKC: ph348282

 |

 |
**Drēzdenes apgabals** (vācu: *Bezirk Dresden*) bija viena no Vācijas Demokrātiskās Republikas administratīvā iedalījuma vienībām. Izvietojusies valsts dienvidaustrumos un robežojās ar Poliju austrumos, Čehoslovākiju dienvidos, Karlmarksštates un Leipcigas apgabaliem rietumos un Kotbusas apgabalu ziemeļos. Apgabala administratīvais centrs un lielākā pilsēta bija Drēzdene. Administratīvi iedalījās divos pilsētapriņķos (Drēzdene un Gerlica) un 15 apriņķos. Izveidots 1952. gadā, likvidēts 1990. gadā, lielāko daļu apgabala teritorijas iekļaujot Saksijas federālajā zemē, bet daļu — Brandenburgā. 2008. gadā Saksijas administratīvās reformas laikā bijušajā apgabala teritorijā izveidots Drēzdenes direkcijapgabals *(Direktionsbezirk Dresden)*.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 180. lpp.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vācijas Demokrātiskās Republikas administratīvais iedalījums  |
| --- |
|  |
| 
* Berlīne (pilsēta)
* Drēzdene
* Erfurte
* Frankfurte
* Gēra
* Halle
* Karlmarksštate
* Kotbusa
* Leipciga
* Magdeburga
* Neibrandenburga
* Potsdama
* Rostoka
* Šverīne
* Zūla

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 167028402
* LCCN: n88116476
* GND: 4012996-2

 |

 |
*Linga* mācībās Gdaņskas līcī 2002.g. novembrī
**Linga** (borta numurs P03) bija Latvijas Jūras spēku Storm klases patruļkuģis. Tas uzbūvēts Norvēģijā 1968. gadā un ar nosaukumu *KNM Gnist* ("dzirkstele") bijis Norvēģijas Karaliskās Karaflotē.

Kopš 1990. gadu vidus *Gnist* atradās konservācijā Tromsē, Norvēģijā. Pēc Latvijas un Norvēģijas valdību vienošanās tika sākta *GNIST*, kā arī *HVASS* un *KJEKK* (tagad P-02 LODE un P-01 ZIBENS) gatavošana kuģa iekļaušanai Latvijas Jūras spēku sastāvā.

2001. gada 9. jūnijā Liepājā ieradās pieci *Storm* klases kuģi (no tiem divi Lietuvai). Nākamajā dienā tie devās uz Rīgu, kur 11. jūnijā Rīgas pasažieru ostā uz tiem pacēla Latvijas Jūras spēku kara kuģu karogu. Kuģus svinīgi nodeva Norvēģijas karalisko Jūras spēku Štāba priekšnieks kontradmirālis Olssens.

2012. gada 25. maijā Linga izgāja pēdējo reizi jūrā. Pēc atgriešanās no jūras, uz kuģa notika karoga nolaišanas ceremonija. Pēc nepilnu 11 gadu dienesta Latvijas Jūras spēkos, uzsākts kuģa norakstīšanas process.

Tehniskie taktiskie dati
------------------------

*Linga P03* emblēma
Klase - Storm

Tips: patruļkuģis

Būves gads, vieta: 1968. gads, Norvēģija

Iepriekšējais nosaukums: *Gnist* (Dzirkstele)

Latvijas Jūras spēkos 2001. gada 11. jūnijs - 2012. gada 25. maijs

Garums: 36,5 m

Platums: 6,2 m

Iegrime: 1,8 m

Dzinēji: MTU MD 16 V538 TB90, kopējā jauda 7200 ZS

Ātrums mezglos: līdz 30

Apbruņojums: *Bofors* 76 mm, 40 mm

Kuģa krustmāte Elena Kulberga.

*Linga* dokošanas laikā Liepājā
Kuģa komandieri:

* Artis Tirzmalis
* Pēteris Subbota
* Tālis Dzērve
* Kristaps Sīpols

Uzdevumi
--------

* Uzturēt kuģi un kuģa komandu noteiktā kaujas gatavības pakāpē;
* Veikt valsts jūras robežas apsardzību un ekonomiskās zonas kontroli uzdotajā rajonā;
* Veikt sprādzienbīstamu priekšmetu meklēšanas un iznīcināšanas operāciju rajonu slēgšanu un apsardzi;
* Nodrošināt kuģošanas drošību Latvijas Republikas jurisdikcijai pakļautajos ūdeņos;
* Gatavot kuģi un personālu pildīt uzdevumus starptautiskajās operācijās, mācībās un pasākumos;
* Piedalīties meklēšanas un glābšanas operācijās uz jūras;
* Piedalīties Latvijas valsts, Nacionālo bruņoto spēku un Jūras spēku svētku nodrošinājumā un militārās parādēs.

Linga piedalījies starptautiskās un nacionālās militārās mācībās:
"STORMEX", "STRONG RESOLVE", "BALTIC SWIFT", "BALTOPS" u.c.

Pieraksta osta: Rīga

* 76 mm Bofors lielgabals
* 40 mm Bofors pretgaisa lielgabals
* Latvijas karakuģu karoga pacelšana uz Lingas 2001. gada 11. jūnijā, Rīgas Pasažieru ostā
* Linga šaušanas mācību laikā Gdaņskas līcī

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Jūras spēku mājas lapa
* videoklips ar kuģi
* Pēdējā iziešana jūrā, karoga nolaišana uz Lingas
**Regresijas analīzes** galvenais uzdevums ir pētīt sakarības starp rezultatīvo pazīmi *y* un faktoriālo pazīmi *x* un novērtēt šīs sakarības funkciju.
Regresijas analīze nosaka, pēc kādas likumsakarības mainās rezultatīvā pazīme, ja mainās faktoriālās pazīmes vērtība.
Pilnīgi lineārajām funkcionālām sakarībām ir raksturīgs, ka katrai {\displaystyle x\_{i}} vērtībai atbilst viena noteikta {\displaystyle y\_{i}} vērtība, tātad attiecības ir pilnībā prognozējamas.

Termins
-------

Terminu *regresija* ir ieviesis Frānsiss Goltons. Savā rakstā viņš atzīmēja, ka, lai gan garākiem vecākiem ir tendence piedzimt garākiem bērniem un īsākiem otrādi, tomēr abiem vecāku veidiem bērnu augumam ir tendence virzīties jeb *regresēt* uz vidējo augumu visā populācijā. Galtona likumu apstiprināja Karls Pīrsons, kas savāca vairāk nekā tūkstoti ierakstu par cilvēku augumiem. Tātad ar parastās viena faktora regresijas palīdzību ir iespējams prognozēt dēla augumu, ja ir zināms viņa tēva augums.

Lineārā regresija
-----------------

Korelācijas diagramma un regresijas taisne
Lineāro regresijas modeli vispārīgā veidā var pierakstīt šādi:

{\displaystyle Y={\hat {\alpha }}+{\hat {\beta }}X.}
kur {\displaystyle Y} — rezultatīvā pazīme, {\displaystyle X} — faktoriālā pazīme, {\displaystyle {\hat {\alpha }},{\hat {\beta }}} — modeļa parametri, kuri jāaprēķina.

Plašākos pētījumos, kad vienā darbā jāaplūko vairāki modeļi ar dažādām rezultatīvām un faktoriālām pazīmēm, tās kodē ar skaitļiem. Sakarību starp divām pazīmēm sauc par korelatīvu, ja faktoriālās pazīmes izmaiņas ir saistītas ar rezultatīvās pazīmes vidējo vērtību izmaiņām.

Modeli statistikā un ekonometrijā sauc par vienkāršu (pāru) lineāru regresijas vienādojumu, tā koeficientu {\displaystyle {\hat {\beta }}} par regresijas koeficientu, bet {\displaystyle {\hat {\alpha }}} — par vienādojuma brīvo locekli. Lai modelis kļūtu konkrēts un atspoguļotu interesējošās sakarības, ir jānosaka, izmantojot statistikas datus, parametru {\displaystyle {\hat {\alpha }}} un {\displaystyle {\hat {\beta }}} vērtības. To, var izdarīt ar vairākām metodēm. Statistikā un ekonometrijā visplašāko pielietojumu ir guvusi mazāko kvadrātu metode.

Saskaņā ar to, {\displaystyle {\hat {\alpha }}} un {\displaystyle {\hat {\beta }}} jāizvēlas tā, lai noviržu kvadrātu summa faktiski novērotām un ar modeli aprēķinātām rezultatīvās pazīmes vērtībām būtu minimāla. Matemātiskajā statistikā pierāda, ka šīm prasībām atbilst taisne, kuras parametri *a* un *b* ir šādi:

{\displaystyle {\hat {\beta }}={\frac {n\sum {x\_{i}y\_{i}}-\sum {x\_{i}}\sum {y\_{i}}}{n\sum {x\_{i}^{2}}-(\sum {x\_{i}})^{2}}},\quad {\hat {\alpha }}={\overline {y}}-{\hat {\beta }}\,{\overline {x}}\ .}

Skatīt arī
----------

* Korelācija
* Lineāra funkcija
* Mazāko kvadrātu metode

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopedia of Mathematics* ieraksts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85112392
* GND: 4129903-6
* BNF: cb119445648 (data)
* NDL: 00564579

 |

 |
**Dabiskās valodas apstrāde** (angļu: *Natural language processing*, NLP) ir starpdisciplināra valodniecības, datorzinātņu un mākslīgā intelekta apakšnozare, kas saistīta ar datora un cilvēka valodas mijiedarbību. Dabiskās valodas apstrādes uzdevumu mērķis ir nodrošināt spēju datoriem saprast, ģenerēt un strādāt ar cilvēku valodu.

Par šīs nozares pirmsākumiem parasti tiek uzskatīti 1950. gadi, kad Alans Tjūrings publicēja rakstu ar nosaukumu "Datortehnika un intelekts" (angļu: *Computing Machinery and Intelligence*), kurā tika aprakstīts tests, kuru mūsdienās sauc par Tjūringa testu. Lai gan šajā rakstā dabiskās valodas apstrāde netika nodefinēta kā atsevišķa mākslīgā intelekta nozare, ievērojama daļa no aprakstītā testa ietver dabiskās valodas izprašanu un ģenerēšanu.

Mūsdienās par galvenajiem dabiskās valodas apstrādes uzdevumiem tiek uzskatīta runas atpazīšana, dabiskās valodas izpratne un dabiskās valodas ģenerēšana.

Atsauces
--------

1. ↑  «Introduction to Natural Language Processing (NLP)». *CleverTap* (angļu). Skatīts: 2023-03-25.
2. ↑  A.M. TURING. «I.—COMPUTING MACHINERY AND INTELLIGENCE». *academic.oup.com*, 01 October 1950. 433–460. lpp. Skatīts: 2023-03-25.
3. ↑  «Natural Language Processing (NLP) for Machine Learning». *Encora* (angļu). Skatīts: 2023-03-25.
**Lingula** ir pleckāju ģints no Lingulīdu kārtas. Ģints tika izdalīta 1792. gadā pēc mūsdienās dzīvojošās *Lingula anatina* sugas no Indonēzijas. Ģintī ir daudz fosilo sugu. Dzīvo no ordovika līdz mūsdienām. Izmirušās lingulas bija plaši izplatītas.

Morfoloģija
-----------

Šīs ģints pārstāvjiem ir dažāda izmēra saplacinātas, ovālas, reizēm gandrīz taisnstūrainas vai trīsstūrainas formas čaulas. Abi čaulas vāciņi ir vienāda izmēra. Čaulas virsma ar augšanas joslām, reizēm ar radiālu sīku krokojumu, retos gadījumos gandrīz pilnīgi gludas. Abu vāciņu galotnes vāji izbīdītas, atrodas vāciņu malā. Neīstās arejas ir mazas, ar garenisku švīkājumu; vēdera areja ar padziļinājumu kājas atverei. Lingulām ir seši muskuļu pāri. Daļai no tiem piestiprināšanās vietas ir apvienotas kopā. Kājas pamatne apliec nesadalītu aizmugurējo aizvērēju. Kāja ir labi attīstīta, izveidojusies par racējorgānu. Mantijas galā ir sariņi, kas veido it kā trīs atveres, no kurām vidējā kalpo ūdens izvadīšanai no mantijas dobuma, bet pa malējām ūdens ieplūst.

Ekoloģija
---------

Lingulu dzīvesveids.
Lingulas izplatītas dienvidu jūru litorālajā zonā. Tās dzīvo izveidotās vertikālās alās. Ārpusē atrodas tikai pleckāja čaulas daļa. Briesmu gadījumos kāja strauji saraujas un čaula ievelkas alā.

Sistemātika
-----------

Mūsdienās dzīvojošo *Lingula* ģints sugas:

* *Lingula adamsi* Dall, 1873
* *Lingula anatina* Lamarck, 1801
* *Lingula parva* Smith, 1871
* *Lingula reevei* Davidson, 1880
* *Lingula rostrum* (Shaw, 1798)
* *Lingula translucida* Dall, 1920
* *Lingula tumidula* Reeve, 1841
**Dubaijas Starptautiskā lidosta** (IATA: **DXB**, ICAO: **OMDB,** arābu: مطار دبي الدولي) ir galvenā starptautiskā lidosta, kas apkalpo Dubaiju, pilsētu Apvienotajos Arābu Emirātos un ir pasaules lielākā lidosta starptautisko pasažieru pārvadājumu kategorijā, trešā lielākā vietējo pasažieru pārvadājumu kategorijā, sestā lielākā kravas transporta kategorijā, kā arī lidosta ar vislielāko *Airbus A380* un *Boeing 777* satiksmi. Tā darbojas ar diviem skrejceļiem. 2017. gadā DXB reģistrēti 88 miljoni pasažieru, 2,65 miljoni tonnu kravas un 409 493 lidojumu. Lidosta atrodas *Al Garhoud* rajonā, 4,6 kilometrus uz austrumiem no Dubaijas un aizņem 2900 hektāru lielu teritoriju. Lidostas termināls 3 ir otra lielākā ēka pasaulē un lielākais lidostas termināls pasaulē.

Lidostu apkalpo *Dubai Airports Company*, un tā ir starptautisko lidsabiedrību *Emirates* un *flydubai* galvenā bāze. Lidosta ir lielākā lidsabiedrību bāze Tuvajos Austrumos. Lidosta nodrošina 51% no visiem pasažieru pārvadājumiem. Lidosta ir arī lētās lidsabiedrības *flydubai,* kas apkalpo 13% pasažieru un 25% lidojumu lidostā, bāze. Lidostā uzturas aptuveni 90 miljoni pasažieru gadā. No 2016. gada janvāra lidosta nodrošina vairāk nekā 7700 lidojumu nedēļā uz vairāk nekā 270 vietām visos apdzīvotajos kontinentos, kurus veic 140 lidsabiedrības.

Lidosta sniedz nozīmīgu ieduldījumu Dubaijas ekonomikā, jo tajā strādā vairāk nekā 90 000 cilvēku, un tā netieši atbalsta aptuveni 400 000 dažādu darbavietu, dodot vairāk nekā 26,7 miljardus ASV dolāru lielu ieguldījumu ekonomikā, kas veido apmēram 27 procentus no Dubaijas IKP un 21% no darbavietām Dubaijā. Paredzams, ka līdz 2020. gadam aviācijas nozares ekonomiskais ieguldījums Dubaijā pieaugs līdz pat 37,5% no pilsētas IKP, un līdz 2030. gadam aviācijas ekonomiskā vērtība pieaugs līdz 88,1 miljardam un nodrošinās 1,95 miljonus darba vietu Dubaijā (44,7% no IKP un 35,1% no kopējā nodarbinātības līmeņa).

Vēsture
-------

Dubaijas civilās aviācijas vēsture sākās 1937. gada jūlijā, kad tika noslēgts līgums par bāzi *Imperial Airways* hidroplāniem ar nomas maksu 440 rūpijas mēnesī — tas ietvēra arī apsardzes algas. *Imperial Airways* lidmašīnas veica reisus reizi nedēļā, lidojot uz austrumiem līdz Karači un uz rietumiem līdz Sauthemptonai Anglijā. Līdz 1938. gada februārim tika veikti četri lidojumi nedēļā. 20. gadsimta 40. gados lidojumi no Dubaijas tika veikti ar hidroplāniem, ko apkalpo *British Overseas Airways Corporation* (BOAC).

Atsauces
--------

1. ↑  «Dubai remains world's busiest international airport – Emirates 24|7». Emirates247.com. 2017-01-24. Skatīts: 2017-08-31.
2. ↑  «Year to date». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 13. augustā. Skatīts: 2015. gada 1. jūnijs.
3. ↑  «Year to date». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 25. decembrī. Skatīts: 2015. gada 1. jūnijs. Archived 2018. gada 25. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  «Press Releases». Dubaiairports.ae. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-04-03. Skatīts: 2018-04-18.
5. ↑  *Assessment of Development Results - United Arab Emirates*. United Nations. 2013-05-02. 5–16. lpp. ISBN 9789210550024.
6. ↑  "Dubai International Airport". World Airport Guide.
**Lineārs trieciens** ir dāmas, torņa vai laidņa uzbrukums pretinieka figūrai aiz kuras uzbrukuma līnijā atrodas cita tādas pašas vai mazākas vērtības pretinieka figūra. Lineārā trieciena mērķis ir padzīt vērtīgāko figūru, lai iegūtu aiz tās esošo figūru.[1] Pēc būtības lineārais trieciens ir līdzīgs saistībai ar to atšķirību, ka saistības mērķis ir iegūt piesaistīto figūru, bet lineārā trieciena mērķis iegūt aiz vērtīgās figūras esošo figūru.

Lineārais trieciens var būt:

* absolūts — uzbrukums vērsts pret karali un tas spiest aiziet no apdraudētā lauciņa, atsedzot aiz tā esošo figūru;
* relatīvs — uzbrukums vērsts pret citu vērtīgu figūru un tā var arī neatkāpties.

Piemēri
-------

**1. piemērs**  
Absolūtais lineārs trieciensGājiens baltajiem.
**2. piemērs**  
Relatīvais lineārs trieciensGājiens melnajiem.
**Josefs Klings**  
Chess Weekly, 1849Baltie sāk un uzvar.
**1. piemērs**
Melno laidnis izdarījis absolūto lineāro triecienu pret pretinieka karali. Pēc tā atkāpšanās melnie iegūst balto dāmu.
**2. piemērs**
Baltie veikuši relatīvu lineāru triecienu pret melno dāmu. Pēc tās atkāpšanās baltie atgūst kvalitāti un panāk līdzīgu pozīciju (piemēram, 1. ...Db5 2. Lxb7 Dxb7=).
Lineārs trieciens bieži sastopams šaha kompozīcijā. J. Klinga etīde risinās šādi:

pēc **1. Ta4!** (draud 2. Th3#)
**1. ... Dxa4**, baltie spēlē **2. Th3+** un pēc **2. ... Kd4 (e4,f4)** ar **3. Th4+** veic lineāro trieciens un pēc karaļa atkāpšanās iegūst melno dāmu ar 4. Txa4,
bet pēc **1. ... Dc8 2. Th3+ Dxh3** seko lineārs trieciens **3. Ta3+** ar dāmas ieguvumu pēc 4. Txh3.

Atsauces
--------

1. ↑  Яссер Сейраван. *Шахматный учебник тактики* (krievu). М. : Астрель • АСТ, 2007. 54. — 56. lpp. lpp. ISBN 987-5-271-17670-8 Jāpārbauda `|isbn=` vērtība.

Ārējās saites
-------------

* Edward Winter's "The Chess Skewer". (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šaha taktika |
| --- |
|  |
| Šaha termini | Baterija • Drauds • Kombinācija • Lamatas • Motīvs • Pārskatīšanās • Temps • Upuris |  |
|  |
| Taktiskie paņēmieni | Aizsardzības likvidēšana • Aizvilināšana • Atklātais uzbrukums • Bandinieku caurrāviens • Bloķēšana • Dubultšahs • Dubultuzbrukums • Dzirnavas • Gājiena spaids • Ievilināšana • Lauciņa atbrīvošana • Lineārs trieciens • Līnijas atbrīvošana • Pats • Pārsegšana • Pārslodze • Rentgenuzbrukums • Saistība • Starpgājiens • "Trakojošā" figūra |

 |
Kārnegija zāle
**Kārnegija zāle** (angļu: *Carnegie Hall*) ir koncertzāle Ņujorkā, kas atrodas Septītās avēnijas un 57. ielas stūrī Manhatanā. Viena no prestižākajām klasiskās mūzikas koncertzālēm pasaulē. Šodien Kārnegija zālē notiek arī džeza un vieglās mūzikas koncerti.

Vēsture
-------

Kārnegija zāles ēku projektējis amerikāņu arhitekts Viljams Tathils.

Zāles atklāšana notika 1891. gada 5. maijā ar Ņujorkas simfoniskā orķestra koncertu, kuru diriģēja Pēteris Čaikovskis, izpildot viņa maršu, kas bija rakstīts Krievijas imperatora Aleksandra III kronēšanas ceremonijai 1883. gadā.

Līdz 1898. gadam koncertzāles nosaukums bija "Mūzikas zāle" (*Music Hall*), bet vēlāk tas tika nosaukts par godu Endrū Kārnegijam, kurš savulaik finansēja ēkas celtniecību.

Galvenā zāle

Ēka
---

Ēkā atrodas trīs zāles, no kurām galvenā kopš 1997. gada ir nosaukta Aizeka Šterna vārdā, kurš savulaik izglāba koncertzāli no nojaukšanas. Kopumā Kārnegija zālē ir 2804 vietas.

Koncertzāles ēka tika restaurēta 1983. un 2003. gadā. Austrumos no koncertzāles atrodas 231 metru augstais debesskrāpis *Carnegie Hall Tower*.

Pasaules pirmatskaņojumi
------------------------

Vairāk nekā simt gadu laikā Kārnegija zālē notika daudzu slavenu skaņdarbu pirmatskaņojumi, piemēram:

* Antonīna Dvoržāka *Devītā simfonija* (1893. gada 16. decembrī);
* Riharda Štrausa *Mājas simfonija (*1904. gada 21. martā);
* Sergeja Rahmaņinova *Variācijas par Korelli tēmu* (1931. gada 7. novembrī);
* Bēlas Bartoka *Kontrasti* (1939. gada 9. janvārī);
* Arnolda Šēnberga *Kamersimfonija* (1940. gada 15. decembrī);
* Igora Stravinska *Simfonija trijās daļā* (1946. gada 24. janvārī);
* Olivjē Mesiāna *Himna Svētajam Sakramentam* (1947. gada 13. martā).

Atsauces
--------

1. ↑  ««Чайковский-тур» по Северной Америке: оркестр Мариинки под управлением Валерия Гергиева откроет сезон Карнеги-холла». valery-gergiev.ru. 2011-10-04. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011-10-04. Skatīts: 2020-05-05.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kārnegija zāle***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Kārnegija zāles oficiālā mājaslapa