recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Atlantropas projekts.
**Atlantropa** ir futūristisks inženiertehnisks vācu arhitekta Hermana Zergela 1920. gadu projekts.

Projekts
--------

Zergels piedāvāja aizšķērsot Gibraltāru un Dardaneļus ar hidroelektriskiem dambjiem. Pēc viena no variantiem dambis šķērsotu Vidusjūru arī no Sicīlijas uz Tunisiju. Šādu būvju rezultātā Vidusjūras līmenis pazeminātos, kā rezultātā tiktu ne tikai iegūta lēta elektroenerģija, bet tiktu izmainīts Sahāras klimats, lai tā būtu izmantojama lauksaimniecībai. Eiropa un Āfrika kļutu par vienotu kontinentu — Atlantropu. Vidusjūras vietā izveidotos divas mākslīgas jūras — Sahāras un Kongolēzijas.

Projekta liktenis
-----------------

Kad projets tika izsludināts, vislielākos protestus tas izsauca Dienvideiropas iedzīvotājos, kas nevarēja savu dzīvi iedomāties bez jūras. Nacistu valdīšanas laikā Vācijā Zergelam bija aizliegts savu projektu propagandēt, jo tas neguva Hitlera atbalstu. Pēckara periodā līdz pat savai nāvei 1952. g. Zergels turpināja propagandēt savu projektu.

Skatīt arī
----------

* Arāla jūra

Atsauces
--------

1. ↑  «ПРОЕКТ «АТЛАНТРОПА»». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 18. decembrī. Skatīts: 2008. gada 4. oktobrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4517267-5

 |

 |
**Atklātais uzbrukums** ir taktisks paņēmiens, kurā vienai figūrai vai bandiniekam aizejot, atveras citas tās pašas krāsas figūras (dāmas, torņa, laidņa) darbības līnija, radot draudus kādam pretinieka objektam. Atklātais uzbrukums var būt ļoti spēcīgs, jo draudus var radīt gan gājienu izdarošā figūra, gan atklātā figūra un pretinieks nevar vienlaikus divus draudus atvairīt. Ja atklātais uzbrukums vērsts pret pretinieka karali, tad to sauc par **atklāto šahu**.

Piemēri
-------

**1. piemērs****Pozīcija pēc 8. ... Dxd4, baltie spēlējot 9. Lb5+, iegūst melno dāmu.**
**2. piemērs****Gājiens baltajiem**
**1. piemērs**
Franču aizsardzībā pēc gājieniem: **1.e4 e6 2.d4 d5 3.e5 c5 4.c3 Zc6 5.Zf3 Db6 6.Ld3 cxd4 7.cxd4** melnie nedrīkst spēlēt **7. ... Zxd4**, jo pēc **8. Zxd4 Dxd4** (skat. diagrammu) baltie ar atklāto uzbrukumu **9. Lb5+** iegūst dāmu.
**2. piemērs**
Šī pozīcija bija izveidojusies partijā Gaprindašvili — Dlupi (Brisele, 1987). Sekojā **1. Txd5!** un melnie padevās, jo pēc **1. ... exd5**, seko **2. Dg4** (draud 3. Dxg7#) un pēc **2. ... f6** baltie ar atklāto uzbrukumu **3. Zh6+ Kh8 4. Dxd7** iegūst dāmu.

**3. piemērs  
Šorts — Ladgeits  
Anglija, 1977****Gājiens baltajiem.**
**4. piemērs  
A. Troickis  
1896****Baltie uzvar**
**3. piemērs**
Partijā sekoja **1. Dg7+!** un pēc **1. ... Dxg7**, baltie ar atklāto šahu **2. e7+** uzvarēja.
**4. piemērs**
**1. Kf4** (draud 2. Tg8+) **Kf2!** (melno karalis turpina slēpties balto karaļa "ēnā".) **2. Ke4 Ke2 3. Kd4 Kd2 4. Kc5 Kc3 5. Tc8! Txa7 6. Kb6+** atklātais šahs ar torņa ieguvumu.

Skatīt arī
----------

* Dubultšahs
* Dzirnavas

Atsauces
--------

1. ↑  «Discovered Attacks and Discovered Checks» (angļu). Chess Corner. Skatīts: 2017-06-20.

Papildu literatūra
------------------

Н. И. Журавлев. *Шаг за шагом* (krievu). Москва : ФиС, 1986. 178.—185. lpp.

Ārējās saites
-------------

* «The Dreaded Discovered Attack» (angļu). chess.com. 2013-03-03. Skatīts: 2017-06-21.
* «DISCOVERED ATTACK!» (angļu). chessgames.com. Skatīts: 2017-06-21.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šaha taktika |
| --- |
|  |
| Šaha termini | Baterija • Drauds • Kombinācija • Lamatas • Motīvs • Pārskatīšanās • Temps • Upuris |  |
|  |
| Taktiskie paņēmieni | Aizsardzības likvidēšana • Aizvilināšana • Atklātais uzbrukums • Bandinieku caurrāviens • Bloķēšana • Dubultšahs • Dubultuzbrukums • Dzirnavas • Gājiena spaids • Ievilināšana • Lauciņa atbrīvošana • Lineārs trieciens • Līnijas atbrīvošana • Pats • Pārsegšana • Pārslodze • Rentgenuzbrukums • Saistība • Starpgājiens • "Trakojošā" figūra |

 |
Pasaules Meteoroloģijas Organizācijas galvenā ēka Ženēvā
**Pasaules Meteoroloģijas Organizācija** (angļu: *World Meteorological Organization*) ir specializēta Apvienoto Nāciju Organizācijas pakļautībā esoša organizācija meteoroloģijas jomā. Tā tika izveidota 1950. gada 23. martā. Šajā dienā tā svin starptautisko meteoroloģijas dienu. Pasaules Meteoroloģijas Organizācija ir kompetents ANO orgāns, kurš atbild par Zemes un atmosfēras stāvokli un tās mijiedarbību ar okeāniem. PMO galvenā ēka atrodas Ženēvā, Šveicē.

Ārējās saites
-------------

* PMO oficiālā mājaslapa (angliski)
* PMO oficiālā mājaslapa Archived 2009. gada 3. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 141399695
* LCCN: n79032054
* ISNI: 0000 0001 2171 1432
* GND: 2034291-3
* SELIBR: 135880
* SUDOC: 026551519
* BNF: cb11877797z (data)
* ULAN: 500305882
* NLA: 35620393
* NDL: 00537970
* NKC: ko2003163637
* BNE: XX97180

 |

 |
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Čiekuru iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Čiekuru iela** ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Čiekuru iela sākas pie meža un beidzas krustojumā ar Rītupes ielu. Kopējais ielas garums ir 390 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Čiekuru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Čiekuru iela ir savienota ar šādām ielām:

* Mežmalas iela
* Rītupes iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Krastciems

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu C |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| C | 
* Carnikavas
* Caunu
* Celmu
* Celtnieku
* Ceriņu
* Ceru
* Cēsu
* Cesvaines
* Cidoniju
* Ciļņu
* Cīniju
* Ciņu
* Circeņu
* Cīruļu

 |
|  |
| Č | 
* Čiekuru

 |

 |
Daoisma grāmatas **"Džuandzi"** autors ir Džuandzi. Tā ir dažādu avotu rakstu apkopojums. Tiek uzskatīts, ka pats Džuandzi uzrakstīja pirmās septiņas nodaļas ("iekšējās" nodaļas), savukārt viņa mācekļi un domubiedri - pārējās. 

Džuandzi raksta, ka mūsu dzīve un zināšanas ir ierobežotas un ir muļķīgi lietot ierobežoto, lai iepazītu neierobežoto. Piemēram, mūsu valodu ierobežo viena perspektīva, tāpēc nevajadzētu secināt, ka mūsu pašu secinājumi der visām lietām. Džuandzi filozofisko pozīciju uzskata par multikulturālisma un plurālisma vērtību sistēmu priekšteci. 

Džuandzi filozofijai raksturīgs arī subjektīvisms un relatīvisms (viņš izvairās spriest par to, vai nāve ir laba vai slikta, par to, kas ir skaists u.tml.), kā arī viegls holisms. Viņa filozofijai bijusi liela ietekme arī dzenbudisma attīstībā.

Darba fragments ("Kas patīk zivīm")
-----------------------------------

*Džuandzi un Huidzi pastaigājās gar Hao ūdenskrituma dambi, kad Džuandzi teica: "Skat, kā mailītes peldas un lēkā, kur vien tām tīk! Tas zivīm patiesi patīk!"*

*Huidzi sacīja: "Tu neesi zivs - kā tu vari zināt, kas zivīm patīk?"*

*Džuandzi teica: "Tu neesi es, tad kā tu zini, ka es nezinu, kas zivīm patīk?"*

*Huidzi teica: "Es neesmu tu, tāpēc nudien nezinu, ko tu zini. No otras puses, tu noteikti neesi zivs - un tas joprojām pierāda, ka tu nezini, kas patīk zivīm!"*

*Džuandzi teica: "Atgriezīsimies pie sākotnējā jautājuma, lūdzu. Tu man jautāji, kā es zinu, kas patīk zivīm - tātad tu jau zināju, ka es to zinu, kad uzdevi šo jautājumu. Es to zinu, stāvot šeit Hao krastā."*

Ārējās saites
-------------

* ķīniešu teksts ar angļu valodas tulkojumu
**Gulošā gaurenīte** (latīņu: *Sagina procumbens*) ir neļķu dzimtas suga, kura ir sastopama Eiropā, Rietumāzijā un Ziemeļamerikā. Tā ir diezgan bieži sastopama visā Latvijas teritorijā, kur atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug vietās ar skraju veģetācijas segumu: atmatās, karjeros, izžūstošos grāvjos un peļķēs, uz ceļiem un takām, kā arī nezālienēs.

Apraksts
--------

Gulošā gaurenīte ir daudzgadīgs, 2—10 cm garš lakstaugs ar kailu, zarainu un gulošu stublāju. Augs veido velēnveidīgu ceru. Tā lapas ir lineāras, 0,3—1 cm garas un aptuveni 0,05 cm platas, īlenveidīgas, galā ar īsu akotsmaili. Zaru galos ir 1—3 ziedi, kuriem ir 4 olveidīgas, aptuveni 0,3 cm garas kauslapas. Ziediem ir 4, ļoti sīkas vainaglapas, kas ir līdz četrreiz īsākas nekā kauslapas vai arī vainaglapu vispār nav. Auglis ir olveidīga četrvāršņu pogaļa, kas garāka nekā kauss. Gatava pogaļa atveras gandrīz līdz pamatam, zobiņi 4, pastrupi. Zied no maija līdz septembrim.

Invazīvas sugas statuss
-----------------------

1998. gadā daudzi labi attīstīti augi tika atrasti UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā esošajā Gofa salā, kur tā ir introducēta suga. Ņemot vērā salas attālumu no dabiskā izplatības areāla, sēklas visticamāk ievazāja salas apmeklētāji (ar apaviem vai apģērbu). Pastāv risks, ka bez kontroles augs pārveidos salas augstienes ekosistēmu, kā tas jau ir noticis Prinča Edvarda salās, kur tas ir izplatījies ar ātrumu no 100 līdz 300 metriem gadā un tagad tiek uzskatīts par nekontrolējamu. Gofa salā turpinās sugas izskaušanas programma un paredzams, ka tai būs vajadzīgi gadiem ilgi "saskaņoti centieni".

Atsauces
--------

1. 1 2  «gulošā gaurenīte - Sagina procumbens L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-05-06.
2. ↑  Cooper, J. Cuthbert, R. J. Gremmen, N. J. M. Ryan, P. G. and Shaw, J. D. (2011). *Earth Fire and Water: applying novel techniques to eradicate the invasive procumbent pearlwort Sagina procumbens, on Gough Island, a World Heritage Site in the South Atlantic.* International Conference on Island Invasives, Auckland, New Zealand, 2010. Gland, Switzerland: IUCN.
3. ↑  Visser P. Louw H. & Cuthbert R.J. (2010) Strategies to eradicate the invasive plant procumbent pearlwort *Sagina procumbens* on Gough Island, Tristan da Cunha. *Conservation Evidence*, 7, 116-122.
**S2** (angļu: *S2, Site 2 Glaciology Station*) bija amerikāņu vasaras polārstacija glacioloģisko pētījumu veikšanai, kas bija ierīkota Lo leduskupola vidienē, ap 80 km no piekrastes stacijas Vilksas. Staciju ierīkoja 1957. gada vasarā un tā sākotnēji atradās tikai 10 km no Vilksas *(Site 1)*.[1] Vēlāk tā tika pārvietota leduskupola vidienē 1139 m augstumā *(Site 2)*. Stacija sastāvēja no vienas cilindriskas barakas (t.s. *Jamesway hut*), ģeneratora, noliktavas un glacioloģijas laboratorijas, kas bija savienoti ar segtu tuneli. Pētniecības programmas laikā ledājā tika izrakta 36 m dziļa šahta.[2]

Vairāku gadu laikā virs stacijas uzkrājās bieza sniega kārta, kas 1996. gadā sasniedza 15 m biezumu. Sniega un firna slāņa spiediena rezultātā lielākā daļa stacijas telpu ir sabrukušas un to apmeklēšana ir bīstama.

Atsauces
--------

1. ↑  Site 2 (S2) Glaciology Station
2. ↑  «What is S2?». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 25. jūnijā. Skatīts: 2010. gada 7. maijā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Amerikas Savienoto Valstu polārstacijas  |
| --- |
|  |
| Vissezonas stacijas | 
* Amundsenskota-Sautpola
* *Bērda*
* *Eitsa*
* *Elsvērta* /
* *Helita* /
* *Īstbeisa*
* *Litlamerika*
* Makmerdo
* Pālmera
* *Plato*
* *Saipla*
* *Vilksa* /

 |
|  |
| Vasaras stacijas un nometnes | 
* AGAP Sautfīlda
* Bērdkampa
* *Broktona*
* Keipširefa
* *Litlrokforda*
* *Neptuna*
* Pīterlenī
* *S2*
* Saipldoma
* WAIS Divaida

 |

 |
***S-ryhmä*** (zviedru: *S-gruppen*; "S grupa"; oficiālais nosaukums ***Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta*** jeb ***SOK***) ir Somijas valsts mēroga kooperatīvs. Tā galvenā darbības joma ir mazumtirdzniecība. Tā galvenais birojs atrodas Helsinkos. Kooperatīvs ir dibināts 1904. gadā.

Vēsture
-------

Kooperatīvs *Suomen Osuuskauppojen Keskuskunta* dibināts 1904. gadā, lai kopēji veiktu iepirkumus un sniegtu konsultācijas. laikā no 1914. līdz 1916. gadam Helsinkos tika atvērtas pirmās kooperatīva ražotnes (adīšanas darbnīca, otu fabrika, cigoriņu, kafijas grauzdēšanas un tējas iepakošanas ražotne).
1916. gadā *SOK* darbība tika sadalīta kapitālistu un strādnieku klases darbībās.

No 1920. līdz 1950. gadam S grupa kļuva par Somijas vienu no lielākajiem vairumtirgotājiem un dibināja nozīmīgu skaitu uzņēmumu.

Pēckara gados S grupa pilsētu centros sistemātiski atvēra veikalus un viesnīcas.
1952. gadā Helsinkos tika atvērts pirmais *Sokos* universālveikals. Vēlāk *Sokos* kļuva par grupas populārāko zīmolu.

1972. gadā atvērts pirmais lielveikals *Prisma*. 1970. gadu beigās izveidota veikalu ķēde *S-market*.

1980. gados kooperatīvs piedzīvoja zaudējumus, tādēļ tika veiktas grupas strukturālas reformas. Pārdotas ražošanas aktivitātes un izveidots reģionālo kooperatīvu tīkls.

1991. gadā izveidots uzņēmums *Inex Partners*, kas nodrošināja visu grupas veikalu preču loģistiku un sadali.
1995. gadā S grupa izgāja starptautiskā tirgu, Tallinā, Igaunijā atverot veikalu *Citysokos*.
1998. gadā atvērta pirmā degvielas uzpildes stacija *ABC*.

2006. gadā *Inex Partners* nokļuva *SOK* pilnīgā īpašumā. 2010. gadā tam pievienots sagādes uzņēmums *Intrade Partners*.
2000. gados izveidota jauna veikalu ķēde *Kodin Terra* interjera dekorācijām un dārza piederumiem.
2006. gadā *Stockmann* meitas uzņēmuma *Stockmann Auto Oy Ab* *Ford* pilnvarotais izplatītājs Turku un Espo tika pārdots *SOK* meitas uzņēmumam *Maan Auto Group*.
2007. gadā grupa sāka banku darbību, dibinot banku *S-Pankki*. 2014. gadā tai pievienota banka *LähiTapiola Panki*
2000. gados S grupa paplašinājās Baltijas valstīs un Krievijā.

2017. gadā slēgti *Prisma* veikali Latvijā un Lietuvā.
2017. gada 30. jūnijā paziņots, ka S grupa pirks *Stockmann* piederošo *Delicatesssen* delikatešu biznesu Somijā. Darījums pabeigts 31. decembrī.

Atsauces
--------

1. ↑  Contact information." S Group. Retrieved on 28 September 2012. "Fleminginkatu 34"
2. ↑  S Group's history
3. ↑  STOCKMANN SELLS STOCKMANN AUTO OY AB TO VEHO, THE VOLKSWAGEN-AUDI BUSINESS TO KESKO AND THE FORD DEA Stockmann, January 20, 2006

Ārējās saites
-------------

* S grupas vietne
**Aleksandrs Petrovs** (krievu: *Алекса́ндр Петро́вич Петро́в* ; dzimis 1876. gada 23. septembrī, miris 1941. gada februārī) bija krievu grieķu-romiešu stila cīkstonis, sudraba medaļas ieguvējs 1908. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Biogrāfija
----------

Aleksandrs Petrovs dzimis Jeļecā, kas tolaik bija Orlas guberņas pilsēta. Beidzis Maskavas 2. ģimnāziju, mācījies Maskavas Universitātē, pēc tam Sanktpēterburgas Kara medicīniskā akadēmijā. Bijis vispusīgs sportists, nodarbojies vingrošanu, peldēšanu, ātrslidošanu, slēpošanu, vieglatlētiku, riteņbraukšanu un citiem sporta veidiem. 19. gadsimta 90-gados Krievijā populāra kļuva grieķu-romiešu cīņa. Sanktpēterburgas atlētu biedrībās manēžā cīņā trenējās arī Petrovs.

Cara valdība neatbalstīja Krievijas sportistu dalību Londonas olimpiādē un Sanktpēterburgas sporta mecenāti par saviem līdzekļiem nosūtīja uz Londonu piecus sportistus, to skaitā divus cīkstoņus Aleksandru Petrovu un Nikolaju Orlovu. Šie abi cīkstoņi olimpiādē izcīnīja sudraba medaļas.

Turpmākajos gados Petrovs vadīja vingrošanas un anatomijas kursus vairākos Sanktpēterburgas institūtos, turpinot iesaistīties tiesu medicīnā. Padomju laikā viņš kļuva par Sanktpēterburgas kara akadēmijas profesoru.

1938. gadā Petrovam saasinājās iedzimta asinsvadu slimība, viņam veica labās kājas amputāciju. Aleksandrs Petrovs nomira 1941. gada februārī.

Atsauces
--------

1. ↑  «Aleksandr Petrov» (angļu). sports-reference.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-12-16. Skatīts: 2019-02-17. Archived 2020-04-17 *Wayback Machine* vietnē.
2. 1 2  «Александр Петрович Петров». *Спортсмены-олимпийцы. Победители Олимпийских игр* (krievu). Olimpic.su. Skatīts: 2019-02-17.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
* Александр Круглов. «Как елецкий Поддубный охрану Ленина драться научил» (krievu). championat.com. Skatīts: 2019-02-17.
Koordinātas: 37°6′40″S 12°17′17″W﻿ / ﻿37.11111°S 12.28806°W﻿ / -37.11111; -12.28806

**Karalienes Mērijas smaile** (angļu: *Queen Mary's Peak*) ir vulkāns Apvienotajai Karalistei piederošajās Tristana da Kuņas salās, arhipelāga augstākā virsotne. Izvietojies arhipelāga lielākajā, Tristana da Kuņas salā un ir šo salu veidojošā vulkāna masīva virsotne. Nosaukta par godu Lielbritānijas karaļa Džordža V konsortei karalienei Mērijai.

Vulkāna virsūdens daļa ir 2062 m augsta, tā virsotnē ir 300 m diametra krāteris, kurā izvietojies krāterezers. Vulkāns ir aktīvs, pēdējais izvirdums noticis no 1961. gada oktobra līdz 1962. gada martam no plaisas vulkāna ziemeļu nogāzē, kā dēļ nācās pilnībā evakuēt salas iedzīvotājus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Global Volcanism Program. Tristan da Cunha». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 25. jūlijā. Skatīts: 2015. gada 18. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* The Tristan da Cunha Website. Queen Mary's Peak
**Karakola** (kirgīzu: *Каракол*) ir apgabala pakļautības pilsēta Kirgizstānā, Isikula apgabala administratīvais centrs. Izvietojusies apgabala austrumdaļā Karakolas upes krastos 12 km no Isikula krasta un 400 km no valsts galvaspilsētas Biškekas. Lielākā daļa iedzīvotāju ir kirgīzi (69,3%) krievi (17,0%), uiguri (3,9%), uzbeki (3,4%) u.c. Ievērojams tūrisma, aktīvās atpūtas un rūpniecības centrs.

Vēsture
-------

Pilsētu 1869. gadā kā militāro un administratīvo centru pie karavānu ceļa no Čujas ielejas uz Kašgāriju dibināja krievu un ukraiņu ieceļotāji baltvācu virsnieka Aleksandra fon Kaulbarsa vadībā. 1889. gadā pēc Krievijas imperatora rīkojuma pilsētu pārdēvēja par **Prževaļsku** (krievu: *Пржевальск*) par godu Vidusāzijas pētniekam, dabaszinātniekam Nikolajam Prževaļskim, kas šeit miris un apglabāts sava 5. ceļojuma laikā. 1922. gadā pilsētai tika atjaunots Karakolas vārds, bet 1939. gadā, sakarā ar Prževaļska simtgadi, atkal pārdēvēta par Prževaļsku. 1992. gadā, Kirgizstānai iegūstot neatkarību, pilsētai atkal atjaunots Karakolas vārds.

Atsauces
--------

1. ↑  .
2. ↑  «Prževaļska». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 586. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Karakola***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 153771439
* GND: 4231000-3

 |

 |
**Romāns Gribovs** (dzimis 1990. gadā) ir ukraiņu robežsargs. Slavenās frāzes "Krievijas karakuģi, ej di\*\*t" autors.

Biogrāfija
----------

R. Gribovs dzimis 1990. gadā Zolotonošas pilsētā, Čerkasu apgabalā.

2008. gadā absolvējis Zolotonošas Profesionālo liceju (specialitāte — buldozera vadītājs).

Slavenā frāze
-------------

Kā Ukrainas Valsts robežsardzes dienesta robežsargs viņš atradās Čūsku salā 24. februārī Krievijas karaspēka uzbrukuma laikā. Viņš ir autors frāzei: "Krievijas karakuģi, ej di\*\*t", kuru viņš pateica, atbildot uz krievu prasību nolikt ieročus un padoties. Viņš atradās krievu gūstā, līdz 24. martā Ukrainai ar Krieviju notika pirmā pilnvērtīgā karagūstekņu apmaiņa, kuras rezultātā robežsargs tika atbrīvots. 29. martā Čerkasu gubernators Ihors Taburecs robežsargu apbalvoja ar apbalvojumu "Par nopelniem Čerkasu apgabala labā".

>  Man bija tas gods sveikt mūsu leģendāro robežsargu dzimtenē. Romāns piedalījās Čūsku salas aizsardzībā. Tās pašas slavenās frāzes autoru. Čerkasu iedzīvotāji kopā ar saviem brāļiem un māsām demonstrēja pasaulei ukraiņu gara stingrību un spēku, mūsu nelokāmību.
> 
> 
> 
>   
> 
> 
> 
>  — Ihors Taburecs
> 
>

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑   (ukrainiski)
3. ↑
4. ↑   (ukrainiski)
5. ↑
6. ↑
**Francs Arturs Fībeks** (*Franz Artur Viehböck* ; dzimis 1960. gada 24. augustā) ir Austrijas elektrotehnikas inženieris, pirmais Austrijas kosmonauts, 1991. gadā veicot lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi.

Francs Fībeks dzimis Perhtoldsdorfas ciemā, Medlingas rajonā.
1985. gadā viņš pabeidza Vīnes Tehnisko universitāti rūpnieciskās elektronikas un regulēšanas tehnikas specialitātē.
Līdz 1989. gadam viņš strādāja uzņēmumā *Siemens*.

1988. gadā Francs Fībeks pieteicās Austrijas pirmā kosmonauta lidojumam ar PSRS kosmosa kuģi (programma *AustroMir-91*). No aptuveni 200 kandidātiem tika izvēlēti Francs Fībeks un Klemenss Lotallers. 1990. gada janvārī viņi devās uz Kosmonautu sagatavošanas centru pie Maskavas.
1991. gada maijā Francs Fībeks oficiāli tika apstiprināts kosmosa kuģa *Sojuz TM-13* pamatapkalpē kopā ar Aleksandru Volkovu un Aleksandru Kaleri. Jūnijā šī apkalpe tika izmainīta, Kaleri nomainot ar kazahu kosmonautu Toktaru Aubakirovu.

Francs Fībeks savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1991. gada 2. oktobrī, kosmosa kuģī *SojuzTM-13* kopā ar A. Volkovu un T. Aubakirovu dodoties uz staciju *Mir*. 10. oktobrī viņš ar Aubakirovu un Anatoliju Arcebarski atgriezās uz Zemes kosmosa kuģī *Sojuz TM-12*.

Nākamos divus gadus Fībeks uzstājās ar lekcijām. 1994. gadā viņš devās uz ASV un strādāja aerokosmiskajā uzņēmumā *Rockwell*. Kad *Boeing* pārņēma *Rockwell*, Francs Fībeks kļuva par Vīnes nodaļas *International Business Development* direktoru.
2002. gadā Fībeks kļuva par prezidentu uzņēmumā *Berndorf Band*, kas ar inovatīvu tehnoloģiju ražo bezgalīgās tērauda sloksnes.
2008. gadā viņš kļuva par *Berndorf AG* valdes locekli.

Ārējās saites
-------------

* Franca Fībeka vietne
* Informācija astronaut.ru (krieviski)
* AustroMir-91

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 3542540
* GND: 129073237

 |

 |
**Frankfurtes Hānas lidosta** (vācu: *Flughafen Frankfurt-Hahn*) ir zemo cenu aviokompāniju un kravas pārvadājumu lidosta Vācijā, Reinzemes-Pfalcas federālajā zemē. Izvietojusies Vācijas rietumu daļā, ierīkota bijušās ASV karabāzes vietā. Lidosta nosaukta pēc Frankfurtes pie Mainas pilsētas, lai arī atrodas 120 km no tās. Viena no Ryanair bāzes lidostām. Lidostai ir viens skrejceļš un divi pasažieru un viens kravas terminālis.

Vēsture
-------

1951. gadā Francijas okupācijas spēki izbūvēja aviobāzi, kas 1952. gada septembrī pārgāja ASV karaspēka pārziņā. Hānas aviobāze ilgus gadus bija viena no galvenajām Aukstā kara rietumu sabiedroto atbalsta bāzēm, kur bāzējās iznīcinātāji. Aukstā kara beigās bāzi uzturēja ap 13 000 militārpersonu un civilo līgumdarbinieku.

1993. gadā aviācijas bāzi pārņēma civilā administrācija, kas nolēma reorganizēt to par civilo zemo cenu kompāniju lidostu. Sākotnēji lidostas nosaukums bija **Reinas-Mozeles lidosta** (vācu: *Rhein-Mosel-Flughafen*), bet, līdz ar Ryanair ienākšanu 1999. gadā, tā tika pārdēvēta tagadējā vārdā. Pirmsākumos viens no lielākajiem investoriem un lidostas operators bija Frankfurtes pie Mainas lidostas operators *Fraport*, bet 2009. gadā tas pārdeva savu daļu federālajai zemei.

2009. gadā no Hānas lidostas tika pārvesta visu laiku smagākā viengabala krava — ar An 225 *Mriya* uz Armēniju tika transportēts 189,98 tonnas smags ģenerators gāzes elektrostacijai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Frankfurt-Hahn Airport sets world record in air freight». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 27. decembrī. Skatīts: 2017. gada 15. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Frankfurtes Hānas lidosta***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 144075693
* GND: 10125430-1

 |

 |
**"Leļļinieks no Lodzas"** (franču: *Le Marionnettiste de Lodz*) ir dramaturga Žila Segala luga (1980. gads), kuras pirmizrāde notika 1984. gada 10. janvārī *Aubervilliers* Kopienas teātrī. Lugas pirmizrāde Latvijā notika 2013. gada 13. oktobrī Jūrmalas teātrī. No franču valodas to tulkojusi Rūta Liepiņa.

Tēli
----

Lugas "Leļļinieks no Lodzas" tēli:

* Samuēls Finkelbaums
* Komendante
* Popovs
* Spensers
* Veisfelds
* Ārsts
* Veismans
* Švarckopfs

Sižets
------

Luga ir traģikomisks stāsts par ebreju tautības leļļu aktieri Samuēlu Finkelbaumu, kurš piedzīvojis 2. pasaules kara šausmas un holokaustu — neskaitāmu savu tautas brāļu un māsu, arī sievas bojāeju, neticamā kārtā izdzīvojis, vēl piecus gadus pēc kara beigām mitinās ieslēdzies kādā pieticīgā Berlīnes īres nama bēniņu istabā, pilnībā noslēdzies no ārpasaules.

Dzīvodams savu iedomu pasaulē starp pašdarinātiem leļļu teātra personāžiem, viņš inscenē kopdzīvi ar viņa acu priekšā bojā gājušo, gaidībās esošo sievu Raheli, izspēlējot gan koncentrācijas nometnē pārdzīvoto, gan nākotnes rožainās ainas — izfantazēto pirmizrādi, kam viņi abi gatavojas un kam jāatnes viņam pasaules slavu. Tikai durvis uz ārpasauli viņš nevar atvērt un nevar noticēt ne īres mājas komandantei, kura piegādā viņam pa durvju spraugu ēdienu, ne viņas pašaizliedzīgi uzaicinātajiem lieciniekiem, ka karš tiešām beidzies.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Novaja Zemļā. Par pilsētu Baltkrievijā skatīt rakstu Rahačova.

**Rogačova** (krievu: *Рогачёво*) ir ciemats Krievijas ziemeļos, Arhangeļskas apgabalā, Novaja Zemļas arhipelāgā. Mazākā no divām pastāvīgi apdzīvotajām vietām arhipelāgā. Izvietojies arhipelāga otras lielākās salas Dienvidu salas dienvidrietumos pie Rogačova līča 12 km uz ziemeļaustrumiem no administratīvā centra Belušja Gubas. Ciemats uzbūvēts pie gaisa spēku bāzes un lidostas Amderma-2.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies 2. pasaules kara laikā, kad pie Rogačova līča (nosaukts par godu Augusta Civolkas 1838-1839 ekspedīcijas stūrmanim G. Rogačovam) Novaja Zemļas kara flotes bāzei tika uzbūvēts lidlauks ar diviem savstarpēji krustojošiem skrejceļiem (160x1000 m un 100x700 m).

Aukstā kara laikā tā bija slepena apdzīvotā vieta ar kodēto nosaukumu «Arhangeļska-56», bet lidlauks — «Amderma-2». Lielākā daļa ciemata iedzīvotāju ir militārpersonas un to ģimenes locekļi. Līdz 1993. gadam ciematā bija pamatskola.

Atsauces
--------

1. ↑  ; arhivēšanas datums: 2 maijs 2021; arhīva URL: .
2. ↑  Всё об архипелаге Новая Земля. Новая Земля в Великой Отечественной войне
**Jūlija Madernieka studija** jeb Jūlija Madernieka Zīmēšanas un gleznošanas darbnīca bija gleznotāja Jūlija Madernieka privāta mākslas studija. Tā atradās Rīgā.

Darbība
-------

Studija pastāvēja no 1904. gada līdz 1914. gadam, kad to vadīja Jūlijs Madernieks. Studijā apguva zīmēšanu, gleznošanu un ievirzi lietišķās mākslas specialitātēs. Jūlijs Madernieks bija pirmais latviešu mākslinieks, kurš ieviesa organizētu un metodisku zīmēšanas pasniegšanu, kuras pamatā bija kompozīcijas apgūšana. Studijā pulcējās entuziasti, kurus aizrāva mākslinieka Jūlija Madernieka meklējumi.

Audzēkņi
--------

Jūlija Madernieka studijā īsāku vai ilgāku laiku ir mācījušies vēlāk latviešu glezniecībā zināmi mākslinieki — Jānis Dombrovskis, Ansis Cīrulis, Alberts Filka, Hugo Grotuss, Romans Suta, Ludolfs Liberts, Jānis Liepiņš, Atis Maizītis, Niklāvs Strunke, Kārlis Miesnieks, Augusts Prande, Jānis Sakne un citi latviešu mākslinieki.

Ārējās saites
-------------

* www.makslasvesture.lv

Atsauces
--------

1. ↑  «Jūlijs Madernieks - Latvijas mākslas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 7. aprīlī. Skatīts: 2011. gada 6. jūlijā.
2. ↑  Red. Bēms, R. Latviešu tēlotāja māksla. 1860-1940. Rīga:Zinātne, 1986. 75.lpp
3. ↑
4. ↑  Red. Bēms, R. Latviešu tēlotāja māksla. 1860-1940. Rīga:Zinātne, 1986. 75.lpp.
**Aleksandrs Korelovs** (krievu: *Александр Павлович Корелов*; 1936. gada 15. jūnijs - 2008) bija Krievijas šahists, ICCF starptautiskais lielmeistars (1994).

Biogrāfija
----------

Ļeņingradas šaha skolas audzēknis. 1960. gadu sākumā viens no spēcīgākajiem Ļeņingradas šahistiem. 1961. gada Ļeņingradas šaha čempionātā izcīnījis 6. vietu un kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1962. gadā dalījis pirmo vietu sporta biedrības "Trud" šaha čempionāta finālā, kas vienlaicīgi bijis PSRS šaha čempionāta pusfināls. Tajā pašā gadā Erevānā piedalījies PSRS šaha čempionāta finālā, kur dalījis 17.-18. vietu. 1962. gadā kopā ar Borisu Spaski, Viktoru Korčnoju, Marku Taimanovu bijis Ļeņingradas izlases sastāvā, kas uzvarējusi PSRS komandu šaha čempionātā. Bijis arī Latvijas šaha turnīru dalībnieks. Latvijas šaha čempionātos piedalījies divas reizes: 1963. gadā dalījis 6.-9. vietu, bet 1964. gadā ieņēmis 6. vietu. 1964. gadā uzvarējis sporta biedrības "Daugava" atklātajā šaha čempionātā. Kopš 1967. gada strādājis par šaha treneri Ļeņingradas politehniskajā institūtā (tagad - Sanktpēterburgas politehniskā universitāte). Kā konsultants palīdzējis Allai Kušnirai viņas mačos par Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukumu ar Nonu Gaprindašvili. 1965. gadā ar piedalīšanos neklātienes mačā Ļeņingrada - Hamburga sākusies Korelova aizraušanās ar korespondencšahu. Sekmīgi piedalījies Eiropas korespondencšaha čempionātos: VII (1970–74) dalījis 2.-5. vietu, XVIII (1977-82) dalījis 2.-3. vietu, bet XXIII (1981-85) kļuvis par turnīra uzvarētāju. Pēc XIII Pasaules korespondencšaha čempionāta rezultātiem Korelovam tika piešķirts ICCF starptautiskā lielmeistara tituls. 1993. gadā piešķirts Krievijas nopelniem bagātā trenera goda nosaukums.

Atsauces
--------

1. ↑  Обладатели международных званий[novecojusi saite]
2. ↑  33 Championship of Leningrad - 10.5-4.6.1960
3. ↑  Championship of "Trud" (semifinal of championship of USSR) - final August 1962
4. ↑  «30 Championship of USSR Erevan 21.11-20.12.1962». Arhivēts no oriģināla, laiks: 12.04.2015. Skatīts: 07.05.2015.
5. ↑  Championship of "Daugava" - Riga 10. -30.1.1964
6. ↑  Шахматы и шашки в СПбГПУ
7. ↑  Жизнь и судьба Александра Корелова

Ārējās saites
-------------

* Aleksandrs Korelovs šahista profils vietnē chessgames.com
* Aleksandrs Korelovs šahista profils vietnē 365chess.com
* Aleksandrs Korelovs šahista profils vietnē chesstempo.com
* Aleksandrs Korelovs šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
**Aleksandrs Kublinskis** (dzimis 1936. gada 11. septembrī Rīgā, miris 2018. gada 24. janvārī) bija latviešu komponists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1936. gadā Rīgā. Mācījās klavierspēli Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolā un Latvijas Valsts konservatorijā pie profesora Valerija Zosta. Bija Smoļenskas filharmonijas mākslinieku grupas pianists Krievijā, kara dienesta laikā Baltijas kara apgabala Dziesmu un deju ansamblī. 
1966. gadā Kublinskis guva popularitāti ar dziesmu "Noktirne". 1970. gadā viņa vadībā tika izveidots ansamblis "Jūrmalas balsis". 1972. gadā notika pirmie Kublinska autorkoncerti. 1985. gadā grupas "Eolika" skaņuplatē "Pasaule, pasaulīt" iekļauta viena no populārākajām A. Kublinska dziesmām "Zemeņu lauks", "Mikrofona aptaujas" 1985. gada populārākā dziesma. Astoņdesmitajos gados bijis Leonīda Zahodņika vokālās studijas pianists VEF Kultūras un tehnikas pilī. Vēlāk koncertējis privāti un pavadījis dažādus dziedoņus koncertturnejās. 1995. gadā izdota A. Kublinska autobiogrāfija "Albatross".

Apbalvojumi
-----------

2003. gadā A. Kublinskis saņēmis Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvu par ieguldījumu latviešu mūzikas attīstībā.
2017. gada 31. martā Ordeņu kapituls nolēma par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts labā piešķirt komponistam A. Kublinskim Triju Zvaigžņu ordeņa V šķiru un iecelt par ordeņa kavalieri.

Darbi
-----

A. Kublinskis ir ap 200 dziesmu autors. Viņš sadarbojies ar grupu Eolika, Maskavas grupu "Akkord", Larisu Mondrusu, Muslimu Magomajevu, Rīgas estrādes orķestri, ansambli "Baltijas balsis" un citiem izpildītājiem. Starp Kublinska populārākajām kompozīcijām ir "Noktirne", "Minikleitiņa" un "Zemeņu lauks". Viņš rakstījis dziesmas ar Jura Brežģa, Ziedoņa Purva, Dagnijas Dreikas un citu tekstu autoru vārdiem.

### Diskogrāfija

1969. gadā izdota mazā skaņuplate (EP) "Aleksandrs Kublinskis. Estrādes dziesmas", kurā ansambļa "Eolika" izpildījumā iekļautas četras A. Kublinska dziesmas. 
1973. gadā izdota vēl viena mazā skaņuplate "Ilonija", kurā Viktora Lapčenoka un M. Jaungailes izpildījumā iekļautas trīs dziesmas.
1982. gadā izdota komponista pirmā lielā skaņuplate ar astoņām dziesmām "Jola", kurā A. Kublinska dziesmas iedziedājuši Žoržs Siksna, Rita Trence un citi solisti.
2003. gadā izdota A. Kublinska labāko dziesmu izlase, kurā iekļautas to jaunas versijas Marijas Naumovas, Lindas Leen, Arņa Medņa, "Eolikas" un citu izpildītāju versijās.

* *Aleksandrs Kublinskis. Estrādes dziesmas* EP (1969)
* *Ilonija* EP (1973)
* *Jola* (1982)
* *Kolekcija* (2003)

Atsauces
--------

1. 1 2  Miris komponists Aleksandrs Kublinskis
2. ↑  vestnesis.lv. «Par Triju Zvaigžņu ordeņa piešķiršanu - Latvijas Vēstnesis». *www.vestnesis.lv*. Skatīts: 2018-01-28.
3. ↑  Discogs.com - Aleksandrs Kublinskis

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 62359089
* LNB: 000003177
* ISNI: 0000 0000 1247 508X
* GND: 119473283

 |

 |
Franks Rennike
**Franks Rennike** (vācu: *Frank Rennicke*; dzimis 1964. gada 18. decembrī) ir vācu muzikants un dziesmu komponists no Braunšveigas. Viņa mūzika lielākoties ir saistīta ar labējo politiku un nacionālistiskām idejām.

Savā daiļradē heroizē Vērmahta varonību un Vācijas aizstāvju drosmi 1945. gadā, noliedz mūsdienu Vācijas robežas. Bieži uzstājas skinhedu un nacionālistu demonstrācijās. Vairākas dziesmas Vācijas federālās varas departaments, kas nosaka jaunatnei kaitīgos darbus, ir iekļāvis savos sarakstos. Vācijas Nacionāldemokrātiskās partijas biedrs. Bija organizācijas *Wiking-Jugend* biedrs līdz 1994. gadam, kad tā tika aizliegta. Parakstījis petīciju pret holokausta noliedzēju Ernsta Cindela (vācu: *Ernst Zündel*) tiesāšanu. Viens no "Vajāto holokausta noliedzēju reabilitācijas biedrības" (vācu: *Verein zur Rehabilitierung der wegen Bestreitens des Holocaust Verfolgten*) dibinātājiem un biedriem. Šajā biedrībā biedrs ir arī Ernsts Cindels un citi redzami labējās politikas pārstāvji.

2000. gada novembrī viņam tika piespriesti 10 mēneši cietumsoda nosacīti par "tautas musināšanu" (*Volksverhetzung*). Pēc pārsūdzības iesniegšanas Štutgartes tiesa viņam piesprieda vēl 7 mēnešus pie iepriekšējiem 10, bet atstāja sodu kā nosacītu.

2009. gadā Vācijas Nacionāldemokrātiskā partija un Vācu tautas savienība izvirzīja viņu uz Vācijas prezidenta amatu, tomēr viņš spēja iegūt tikai 4 balsis no 1224 Bundestāga balsīm (no partijām, kas viņu izvirzīja).

Franks Renike ir precējies un viņa ģimenē aug seši bērni.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Frank Rennicke*** |

* Franka Rennikes mājaslapa. (vāciski)
* Margitta Fahr: *Frank Rennicke - Der "Nationale Barde"* (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 47572592
* ISNI: 0000 0000 2140 1859
* GND: 119480298

 |

 |
**Bertrāns Gašo** (franču: *Bertrand Gachot*; dzimis 1962. gada 23. decembrī, Luksemburgas Lielhercogistē) ir bijušais sacīkšu pilots, zināms pateicoties savai Formula 1 karjerai.

Gašo sāka piedalīties kartingu sacīkstēs 15 gadu vecumā. 1983. gadā viņš nokļuva Vinfīldas skolā, pazīstamā Francijas braukšanas skolā. Vēlāk viņš sāka braukt Formula Ford 1600. 1986. gadā viņš izcīnīja Lielbritānijas titulu. 1987. gadā viņš sacentās Lielbritānijas F3 un kļuva par vicečempionu. Gadu vēlāk viņš piedalījās Formula 3000 sacīkstēs, kur nebija īpaši veiksmīgs.

1989. gadā Bertrāns debitēja F1, jaunās Onyx komandas sastāvā. Lai gan viņš brauca diezgan labi, viņš tika atlaists sezonas vidū pēc tam, kad negatīvi izteicās presē par savu priekšnieku. Pēdējās divās sezonas sacīkstēs Gašo brauca ar Rial. 1990. gadā Gašo brauca ar Coloni formulu, tomēr tā bija tik lēna, ka viņam neizdevās ne reizi kvalificēties, dažkārt viņš pat netika pāri priekškvalifikācijas barjerai. Gadu vēlāk viņš nokļuva jaunajā Jordan komandā. Viņš vairākkārt izcīnīja punktus un pat Ungārijas GP uzstādīja ātrāko apļa laiku, tomēr tā bija viņa pēdējā sacīkste šajā komandā. Londonā viņš ar asaru gāzi uzbruka kādam taksometra šoferim un tika apcietināts uz vairākiem mēnešiem. Tolaik nezināmais Mihaels Šūmahers vienu sacīksti nobrauca Gašo vietā. Sezonas pēdējā sacīkstē, Austrālijas GP, Bertrāns brauca Larrousse komandā. Viņš šajā komandā palika arī nākamgad un izcīnīja vienu punktu Monako GP. Viņš izlaida vienu gadu un atgriezās 1994. gadā ar Pacific formulu. Viņš šajā komandā pavadīja divus gadus un tad beidza karjeru.

Viņa lielākais sasniegums ārpus F1 ir uzvara 1991. gada Lemānas sacīkstēs kopā ar Džoniju Herbertu un Folkeru Veidleru.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Pacific Racing |
| --- |
|  |
| Personāls | 
* Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Kīts Viginss

 |
|  |
| Piloti | 
* Valsts karogs: Francija Pols Belmondo
* Valsts karogs: Šveice Žans Denī Deletrā
* Valsts karogs: Beļģija Bertrāns Gašo
* Valsts karogs: Itālija Džovanni Lavadži
* Valsts karogs: Itālija Andrea Montermīni

 |
|  |
| Modeļi | 
* PR01
* PR02

 |

 |
**Viljams Šetners** (angļu: *William Shatner*, dzimis 1931. gada 22. martā) ir kanādiešu aktieris, rakstnieks, producents un režisors. Viņš, tēlojot kapteini Džeimsu T. Kirku televīzijas seriālā un filmu sērijā "Zvaigžņu ceļš", kļuva par kultūras ikonu. Šetners ir uzrakstījis arī vairākas grāmatas par šī tēla atveidošanu un piedalīšanos "Zvaigžņu ceļa" franšīzē, kā arī zinātniskās fantastikas grāmatu sēriju *TekWar*.

2004. gadā Viljams Šetners saņēma Zelta globusa balvu nominācijā "Labākais otrā plāna aktieris miniseriālā vai televīzijas filmā" par tēlojumu seriālā *Boston Legal*. 2004. gadā un 2005. gadā saņēma *Emmy* balvu par tēlojumu attiecīgi seriālā *The Practice* un *Boston Legal*.

1989. gadā Šetners kā kinorežisors saņēma Zelta avenes balvu par filmas "Zvaigžņu ceļš V: Pēdējā robeža" uzņemšanu.

2021. gada 13. oktobrī Viljams Šetners 90 gadu vecumā ar vēl četriem kosmiskajiem tūristiem devās suborbitālā lidojumā ar raķeti *New Shepard*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Viljams Šetners***.
* *IMDb* profils (angliski)
* *Internet Broadway Database* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 85780236
* LCCN: n81079916
* ISNI: 0000 0001 1450 7468
* GND: 119407647
* SUDOC: 050144596
* BNF: cb130237506 (data)
* BIBSYS: 2008583
* NLA: 36049804
* NDL: 00474938
* NKC: xx0073596
* BNE: XX1296150
* CiNii: DA09017738

 |

 |
**Burtnieka smilšakmens atsegumi** ir dabas piemineklis, kas atrodas Valmieras novada Burtnieku pagastā, Burtnieka dienvidaustrumu krastā, uz dienvidiem no Burtnieku baznīcas. 

Dabas pieminekli veido Burtnieka stāvkrasta posms, kurā atrodas seši vidusdevona smilšakmens atsegumi. Lielākais no atsegumiem atrodas dienvidos. Tā garums ir 50 metri, bet augstums - līdz 3 metriem. Svaigākais un izteiksmīgākais atsegums atrodas teritorijas vidusdaļā - sānu gravā, kur tas ir radies strauta erozijas rezultātā. Atseguma garums ir 20 metri, bet augstums līdz 3,5 metriem. Pārējie atsegumi ir mazāk izteiksmīgi.

Tie ir Latvijā vienīgie smilšakmens atsegumi, kas veidojušies ezera viļņu erozijas rezultātā. 20. gadsimta divdesmitajos gados notika Burtnieka līmeņa mākslīga pazemināšana, kas izraisīja atsegumu degradāciju – aizbiršanu un aizaugšanu, kas turpinās arī šobrīd. Iekārtota taka atsegumu apskatei.

Ārējās saites
-------------

* Burtnieka smilšakmens atsegumi Dabas Aizsardzības pārvaldes lapā
**Jevgeņija Osipenko** (pēclaulību uzvārds — Keļmjaškina, krievu:  *Евгения Анатольевна Осипенко (Кельмяшкина)*; dzimusi 1973. gada 8. jūnijā) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Starptautiskās klases sporta meistare.

Biogrāfija
----------

Jevgeņija Osipenko dzimusi 1973. gadā Sahalīnas apgabala pilsētā Šahtjorskā. Mācoties septītajā klasē, viņa pieteicās sambo sekcijā. Pēc tam trenējās teikvando. Septiņpadsmit gadu vecumā, pēc iestāšanās kalnrūpniecības tehnikumā, viņa sāka nodarboties ar brīvo cīņu pie trenera Nikolaja Karpenko. Jau pēc divu mēnešu treniņiem treneris viņu veda uz Krievijas čempionātu.

1993. gadā Osipenko uzvarēja Krievijas čempionāta. Pēc tam piedalījās Eiropas čempionātā, kur, startējot svara kategorijā līdz 75 kg, izcīnīja čempiones titulu atstājot aiz sevis Ukrainas cīkstoni Tetjanu Kormaņicku un francūzieti Vanesu Sivi 1994. gada pasaules čempionātā viņa ieguva 2. vietu aiz japānietes Micuko Funakosi. Vēl vienu sudraba medaļu viņa ieguva 1996. gada Eiropas čempionātā Karlsrūē. Divdesmit četru gadu vecumā viņa beidza savu sporta karjeru.

Jevgeņija ir precējusies un audzina divus bērnus.

Galveno sacensību rezultāti
---------------------------

### Pasaules čempionāti

| Nosaukums | Izlase | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1992. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 70 kg | 5 |
| 1993. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 75 kg | 5 |
| 1994. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 75 kg | 2 ﻿2 |
| 1995. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 75 kg | 5 |
| 1996. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 70 kg | 9 |
|

### Eiropas čempionāti

| Nosaukums | Izlase | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 1993. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 75 kg | 1 ﻿1 |
| 1996. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 70 kg | 2 ﻿2 |
| 1997. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Krievija Krievija | līdz 68 kg | 5 |
|

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Евгения Кельмяшкина: Бегайте! Прыгайте! Плавайте!» (krievu). skr.su. 2014. gada 21. augusts. Skatīts: 2020-05-16.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
* Jevgeņija Osipenko UWW datu bāzē.
**Tomass Franks** (dāņu: *Thomas Frank*; dzimis 1973. gada 9. oktobrī Frederiksverkā) ir dāņu futbola treneris. Pašlaik ir Anglijas Premjerlīgas kluba *Brentford* galvenais treneris.

Karjera
-------

Pats spēlējis futbolu tikai amatieru līmenī dzimtās pilsētas Frederiksverkas komandā. Tajā pašā klubā uzsāka trenera darbu, strādājot ar bērnu komandām. Vēlāk trenējis jauniešus *Hvidovre IF*, *B93* un *Lyngby* klubos. 2008. gadā kļuva par Dānijas U-16 un U-17 izlašu galveno treneri. 2011. gadā ar U-17 izlasi iekļuva Eiropas čempionāta finālturnīrā un pirmoreiz izlases vēsturē kvalificējās FIFA U-17 Pasaules kausam. Tajā gan komanda nespēja izkļūt no grupas. No 2012. līdz 2013. gadam vadīja Dānijas U-19 izlasi.

2013. gada jūnijā tika apstiprināts par Dānijas Superlīgas kluba *Brøndby* galveno treneri. 2013.—2014. gada sezonā sasniedza 4. vietu Superlīgā, bet nākamajā sezonā ar komandu ierindojās 3. vietā. 2016. gada 9. martā atkāpās no amata.

2016. gada decembrī kļuva par Anglijas otrās spēcīgākās līgas *Championship* kluba *Brentford* trenera asistentu. 2018. gada 16. oktobrī, kad galvenais treneris Dīns Smits atstāja amatu, Franks tika iecelts viņa vietā. 2020. gadā aizveda *Brentford* līdz pārspēļu finālam par iekļūšanu Premjerlīgā, bet tajā piekāpās *Fulham*. Nākamajā gadā Franka vadītā *Brentford* uzvarēja pārspēlēs un iekļuva Premjerlīgā. Franks tika atzīts par 2020. gada Dānijas labāko treneri. Pirmo sezonu Premjerlīgā viņa vadītā komanda noslēdza 13. vietā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Thomas Frank: Brentford appoint new head coach». *bbc.com* (angļu). 2018. gada 16. oktobris. Skatīts: 2022. gada 6. augustā.
2. ↑  «Thomas Frank named 2020 Danish Coach of the Year». *brentfordfc.com* (angļu). 2021. gada 1. jūnijs. Skatīts: 2022. gada 6. augustā.

Ārējās saites
-------------

* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
**Zavens Andriasjans** (armēņu: Զավեն Անդրիասյան; dzimis 1989. gada 11. martā Erevānā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (2006).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Septiņu gadu vecumā uzvarējis Armēnijas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. Atkārtojis šo panākumu vēl 1998. un 1999. gadā, turklāt abos turnīros uzvarot visus savus pretiniekus. Vēlākajos gados turpinājis krāt uzvaras Armēnijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. Četrpadsmit gadu vecumā pēdējo reizi uzvarējis Armēnijas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, bet pēc tam pārtraucis piedalīties šajos turnīros.

2005. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā, turklāt tajā pašā gadā uzvarējis arī šīs grupas jauniešu Eiropas ātrā šaha čempionātā, kā arī bijis pirmais Maskavas starptautiskā šaha festivāla *Aeroflot Open* B turnīrā. 2006. gadā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā un uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā.

2010. gada novembrī uzvarējis Krievijas kausa izcīņā šahā, finālā pieveicot Artjomu Timofejevu. 2012. gadā bijis otrais Armēnijas šaha čempionātā aiz Hranta Melkumjana. 2012. gada decembrī dalījis pirmo vietu Groningenas starptautiskajā šaha festivālā. 2016. gadā uzvarējis Armēnijas šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2005. gadā Andriasjanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2006. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «ChessBase.com - Chess News - European Youth Championship the winners». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 9. novembrī. Skatīts: 2018. gada 5. janvārī.
2. ↑  ChessBase.com - Chess News - Shen Yang and Zaven Andriasian World Junior Champions
3. ↑  «The Week in Chess 837: Russian Cup Final 2010». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 12. februārī. Skatīts: 2018. gada 5. janvārī.
4. ↑  Hrant Melkumyan becomes Armenia’s Chess 960 champion of 2012
5. ↑  «The Week in Chess: 50th Groningen Chess Festival 2012». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 20. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 5. janvārī.
6. ↑  Zaven Andriasian is 2016 Armenian champion

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Svētais Rohs**, arī **Svētais Roko** (latīņu: *Rochus*, franču: *Roch*, katalāņu: *Roc*, itāļu: *Rocco*; tradicionāli uzskata, ka dzimis ap 1295. gadu, bet miris 1327. gada 16. augustā) ir katoļu svētais, kurš īpaši tiek godināts kā aizbildnis mēra vai citu epidēmiju laikā. 

Šādas reālas vēsturiskas personas eksistence ir apšaubāma. Beļģu vēsturnieks Pjērs Bollē (*Pierre Bolle*), kurš pētījis Svētā Roha kulta izcelšanos, uzskata, ka viņa tēls ir cēlis no VII gadsimtā dzīvojošā Svētā Raho no Obēnas. Svētā Roha dzīves fakti lielā mērā ir simboliski.

Leģendas apgalvo, ka Svētais Rohs dzimis Monpeljē augsdzimuša pilsētas galvas ģimenē. Piedzimis ar krustveida dzimumzīmi un bijis ļoti reliģiozs. Pēc vecāku nāves viņš esot izdalījis visus savus īpašumus nabagajiem, bet pats devies svētceļojumā uz Romu. Nonācis Itālijā mēra epidēmijas laikā, viņš apmeklēja Akvapendenti, Čezēnu, Rimini, Novaru, visur apmeklēdams slimnīcas, sludinādams un veikdams brīnumus. Pjačencā viņš saslimis pats, tāpēc ticis padzīts no pilsētas. Viņš devies mežā, dzīvodams būdā, pārtikdams no avota ūdens un maizes, ko kāda augstmaņa suns viņam pienesa. Inkognito atgriezies Monpeljē, viņš ticis ieslodzīts cietumā kā spiegs, kur pavadījis piecus gadus, miris, bet tā arī nav pateicis savu vārdu. Pilsētas iedzīvotāji vēlāk viņu atpazinuši pēc dzimumzīmes un sākuši pielūgt.

Svētā Roha kults no Dienvidfrancijas izplatījās uz Itāliju, Spāniju, Nīderlandi, Vāciju. Venēcijā kā ostas pilsētai, kura bija īpaši pakļauta epidēmijām, Svētā Roha kults sevišķi iesakņojās. Svētā Roha kults lielā mērā bija tautas kustība, jo viņš tika kanonizēts tikai XVII gadsimtā. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svētais Rohs*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 288888994
* LCCN: n88167232
* ISNI: 0000 0003 9436 4210
* GND: 118601652
* SELIBR: 298267
* SUDOC: 02734214X
* NKC: mzk2012707979

 |

 |