recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Agņeška Veščeka** (poļu: *Agnieszka Jadwiga Wieszczek-Kordus*; dzimusi 1983. gada 22. martā) ir poļu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu, universiādes un četru Eiropas čempionātu bronzas medaļu ieguvēja.

Biogrāfija
----------

Ar brīvo cīņu Agņeška Veščeka sāka nodarboties 2000. gadā, 17 gadu vecumā. Sakarā ar to, ka viņa sāka cīnīties salīdzinoši vēlu, viņai nav sasniegumu junioru vecumā. Pirmo ievērojamāko panākumu viņa guva 2004. gadā, kad Lodzā pasaules studentu čempionātā svara kategorijā līdz 72 kg aiz amerikāņu cīkstones Stefanijas Lī ieguva otro vietu. 2005. gadā Varnā viņa pirmo reizi piedalījās Eiropas čempionātā un ieņēma 7. vietu. 2005. gadā Izmirā Universiādes brīvās cīņas sacensībās viņa izcīnīja 3.vietu un bronzas medaļu. Tajā pašā gadā Budapeštā notikušajā pasaules čempionātā viņa uzvarēja pirmajā cīņā, bet pēc tam zaudēja amerikānietei Irisai Smitai un bulgārietei Stankai Zlatevai, iegūstot tikai 12. vietu.

2006.gada Eiropas čempionātā Maskavā svara kategorijā līdz 67 kg Agņeška Veščeka izcīnīja bronzas medaļu aiz Jeļenas Perepjolkinas un Kristīnes Odriņas. Tā paša gada Pasaules čempionātā Guandžou viņa uzvarēja pirmajā cīņā, zaudēja otrajā un ieguva 8.vietu. 2007. gads Agņeškai Veščekai bija ļoti līdzīgs - viņa vispirms izcīnīja bronzas medaļu Eiropas čempionātā, bet pasaules čempionātā cīnījās neveiksmīgi un šoreiz palika 16. vietā. Savukārt 2008. gada sezona noritēja pretēji 2006. un 2007. gada sezonām. 2008. gada sezonas sākums bija neveiksmīgs — Eiropas čempionātā Tamperē viņa ieņēma tikai 13. vietu. Pēc tam veiksmīgākas bija Pekinas Olimpiskajās spēles, kurās viņa izcīnīja olimpisko bronzas medaļu un svinēja vislielāko panākumu savā karjerā.

Papildus olimpiskajai bronzai Agņeška Veščeka ieguva bronzas medaļas 2009. gada Eiropas čempionātos Viļņā un 2011. gada Eiropas čempionātos Dortmundē. No 2009. līdz 2011. gadam viņa piedalījās tikai 2011. gada pasaules čempionātā Stambulā. Viņa tur zaudēja Stankai Zlatevai un Guzelei Manjurovai no Kazahstānas un nolaidās uz 30. vietu.

Piedaloties turnīros Sofijā, Taijuaņā un Helsinkos, viņa centās iegūt tiesības startēt 2012. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā. Tomēr attiecīgi iegūtās 3. 10. un 17. vietas viņai tādu iespēju nedeva.

Agņeška Veščeka ir arī daudzkārtēja Polijas čempione svara klasēs no 67 un līdz 72 kg.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Zelta Nopelnu krusts (Polija, 2008).

Atsauces
--------

1. ↑  «AGNIESZKA WIESZCZEK-KORDUS» (poļu). Onet Sport. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-05-27. Skatīts: 2019-05-27.
2. ↑  Postanowienie Prezydenta Rzeczypospolitej Polskiej z dnia 8 października 2008 r. o nadaniu orderów i odznaczeń Arhivēts 2016. gada 12. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (poliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Agņeška Veščeka***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
2. maršruta tramvajs izbrauc no depo
2. maršruta tramvajs 18. novembra ielā
**2. tramvaju maršruts** ir Daugavpils sabiedriskā transporta maršruts, kas kursē no Butļerova ielas Ķīmiķu ciematā līdz maizes kombinātam pie Forštates.

Maršruts
--------

**Butļerova iela — Maizes kombināts** kursē pa šādām ielām: Jātnieku iela, Smilšu iela, Valkas iela, 18. novembra iela, Ventspils iela, Aglonas iela, Andreja Pumpura iela un Jāņa iela.

**Maizes kombināts — Butļerova iela** kursē pa šādām ielām: Jāņa iela, Andreja Pumpura iela, Aglonas iela, Ventspils iela, 18. novembra iela, Valkas iela, Smilšu iela un Jātnieku iela.

Pieturvietas
------------

2. tramvaju maršrutā kopumā ir 32 pieturas virzienā Butļerova iela-Maizes kombināts ir 16 pieturas, virzienā Maizes kombināts-Butļerova iela arī ir 16 pieturas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Butļerova iela |
| 2 | Ciolokovska iela |
| 3 | Zeļinska iela |
| 4 | Jātnieku iela |
| 5 | Kultūras pils |
| 6 | 13. vidusskola |
| 7 | Valkas iela |
| 8 | Tukuma iela |
| 9 | Jelgavas iela |
| 10 | Ventspils iela |
| 11 | Arodu iela |
| 12 | Jātnieku iela (Forštate) |
| 13 | Aglonas iela |
| 14 | A. Pumpura iela |
| 15 | Lokomotīvju depo |
| 16 | Maizes kombināts |
|

 | 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Maizes kombināts |
| 2 | Lokomotīvju depo |
| 3 | A. Pumpura iela |
| 4 | Aglonas iela |
| 5 | Jātnieku iela (Forštate) |
| 6 | Arodu iela |
| 7 | Ventspils iela |
| 8 | Jelgavas iela |
| 9 | Tukuma iela |
| 10 | Valkas iela |
| 11 | 13. vidusskola |
| 12 | Kultūras pils |
| 13 | Jātnieku iela |
| 14 | Zeļinska iela |
| 15 | Ciolkovska iela |
| 16 | Butļerova iela |
|

 |

Ārējās saites
-------------

* Saraksts
**Osteoblasti** ir šūnas ar vienu kodolu, kas sintezē kaulaudus. Osteoblasti ir specializētas, augstu diferenciētas un veidojušās no mezenhīmas šūnām. Tie sintezē ļoti blīvu kolagēnu un citas papildus olbaltumvielas, piemēram, osteokalcīnu un osteopontīnu. Sintezētās vielas veido kaula organisko daļu. Osteoblasti veido uz kalcija un fosfāta bāzes minerālus, kas tiek izgulsnēti organiskajā daļā, nodrošinot kaulu cietību. Tie piedalās arī fizioloģiskajā homeostāzē, lai nodrošinātu optimālu kalcija un fosfātu līmeni. Kaula veidošanās laikā osteoblasti funkcionē novietojošies grupās, jo individuālas šūnas nespēj sintezēt kaulu. Šīs kaulu grupas kopā ar veidoto kaulu sauc par osteonu.

Uzbūve
------

Osteoblastiem ir nenoteikta forma, to diametrs ir 15-20 mikrometri. Šūnā ekscentriski atrodas apaļš vai ovāls kodols ar lielu kodoliņu. Citoplazmā redzams labi attīstīts graudainais endoplazmatiskais tīkls, kas norāda uz aktīvo proteīnu sintēzi šūnā. Tajos ir arī liela bāziskās fosfatāzes aktivitāte, kas veicina fosfātu izgulsnēšanos kaulaudu šūnstarpas vielā.. Osteoblastu plazmolemmai ir daudz receptoru — D vitamīna, retinoskābes, parathormona, glikokortikoīdu, tranformējošā augšanas faktora , insulīnam līdzīgā augšanas faktora u.c.

Fizioloģija
-----------

Tie izstrādā:

* Kaulaudu šūnstarpas vielu (bāzisko fosfatāzi un kolagēnu I)
* Amorfās vielas komponentus — hialuronskābi, hondroitīnsulfātus, keratosulfātus, saistošos proteīnus un proteoglikānu serdes olbaltumus.
* Biglikānu, kas ir glikoproteīns, kam ir nozīme šūnu un amorfās vielas mijiedarbībā un šūnu proliferācijā.
* Dekorīnu
* Osteopontīnu, kam nozīme mineralizācijas procesā, bez tam tas saista osteoklastus uz kaula virsmas.
* Oseonektīnu, kas saista visus pamatvielas komponentus un šūnas.
* Sialoproteīnu, kam ir nozīme kaulu mineralizācijā
* Dažādus fermentus

Atsauces
--------

1. ↑  Pittenger MF, Mackay AM, Beck SC, Jaiswal RK, Douglas R, Mosca JD, Moorman MA, Simonetti DW, Craig S, Marshak DR. (1999). "Multilineage potential of adult human mesenchymal stem cells". *Science*. 284: 143-7.doi:10.1126/science.284.5411.143 PMID 10102814
2. 1 2  Reddi AH, Gay R, Gay S, Miller EJ. (1977) "Transitions in collagen types during matrix-induced cartilage, bone, and bone marrow formation". *Proc Natl Acad Sci U S A*. 74:5589-92. PMID 271986
3. ↑  Arnett T. (2003). Regulation of bone cell function by acid-base balance. Proc Nutr Soc. 62: 511-20. PMID 14506899
**Futbols Turcijā** ir populārākais sporta veids.

Turcijas nacionālās izlases pirmā spēle bija 1923. gadā ar Rumānijas izlasi.

Stambulas "Galatasaray", 1908-1909
Slaveni Turcijas futbola klubi ir Stambulas "Galatasaray", Stambulas "Fenerbahçe" un Stambulas "Beşiktaş".

2000. gadā Stambulas "Galatasaray" klubs, izcīnot UEFA kausu un Superkausu, nostiprināja savas pozīcijas kā ievērojams Eiropas futbola klubs.

Divus gadus vēlāk 2002. gada Pasaules kausa finālturnīrā Turcijas futbola izlase ieguva trešo vietu, savukārt 2008. gada Eiropas čempionātā izlase iekļuva pusfinālā, kur piekāpās Vācijas futbola izlasei.

Ataturka Olimpiskajā stadionā Stambulā notika 2005. gada UEFA Čempionu līgas fināls, bet Šikri Saradžoglu stadionā Stambulā notika 2009. gada UEFA kausa fināls.

Atsauces
--------

1. ↑  Burak Sansal. «Sports in Turkey». allaboutturkey.com, 2006. Skatīts: 2006-12-13.

Skatīt arī
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal icon | Turcijas portāls |
| Portal icon | Futbola portāls |
|

* Turcijas futbola izlase
* Ataturka Olimpiskais stadions
* Stambulas "Beşiktaş"
* Stambulas "Fenerbahçe"
* Stambulas "Galatasaray"
**Jožefs Sēns** (ungāru: *Szén József*; 1805. gada 9. jūlijs Budapešta — 1857. gada 13. janvāris Budapešta) bija Ungārijas šahists.

Biogrāfija
----------

Pēc izglītības bijis jurists, strādājis par ierēdni. Ar šahu sācis aizrauties Budapeštas kafejnīcā *Café Worm*. Jau jaunībā parādījis sevi kā labu šaha galotņu speciālistu, kādēļ laikabiedri viņu iesaukuši par ungāru "Filidoru".

No 1836. līdz 1839. gadam apceļojis Franciju, Vāciju un Angliju. 1836. gadā Parīzē ticis mačā ar tā laika spēcīgāko Francijas šahistu Luiju Šarlu de Laburdonē, kurš devis Šēnam priekšā bandinieku un divus gājienus. Šēns uzvarējis šo maču ar 13:12 (+13, -12, =0).

Pēc atgriešanās mājās 1839. gadā nodibinājis Budapeštas šaha klubu. Tajā pašā gadā Berlīnē zaudējis maču Kārlim Maietam ar 2½:3½ (+2, –3, =1). No 1842. līdz 1845. gadam piedalījies korespondencšaha mačā starp Budapeštu un Parīzi, kurā kopā ar Budapeštas šahistiem Johanu Leventālu un Vincenzu Grimmu abās partijās izdevies uzvarēt Parīzes šahistus. Šajā mačā ungāru šahisti pirmo reizi pielietojuši jaunu atklātni, kura vēlāk tika nosaukta par ungāru aizsardzību: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Le7.

Atbalstījis Ungārijas 1848. gada revolūciju, pēc kuras sakāves Šēnam ticis aizliegts Ungārijā piedalīties jebkādās sabiedriskās aktivitātēs, ieskaitot šaha klubu darbību. Šis aizliegums tika atcelts tikai 1864. gadā jau pēc Šēna nāves.

Tomēr Šēns turpināja piedalīties šaha turnīros ārzemēs. 1851. gadā viņš zaudēja maču Lionelam Kizerickim ar 7:13. 1851. gadā Londonā piedalījies arī pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā, kurā savstarpējos mačos uzvarējis Bernhardu Horvicu ar 4:0 un Hjū Kenediju ar 4½:½, bet piekāpies turnīra uzvarētājam Ādolfam Andersenam ar 2:4. 1852. gadā Vīnē nospēlējis neizšķirti maču ar Ernestu Kārli Falkbēru - 10:10 (+9, –9, =2). 1853. gadā Londonā zaudējis maču Danielam Harvicam ar 1½:3½ (+1, –3, =1).

Atsauces
--------

1. ↑  London (1851)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Jožefa Sēna profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
**Marmadjūks Vaivils** (angļu: *Marmaduke Wyvil*; 1815. gada 22. decembris Ziemeļjorkšīra — 1896. gada 25. jūnijs Bornmuta) bija Lielbritānijas šahists un politiķis.

Biogrāfija
----------

19. gadsimta vidū bijis viens no Anglijas vadošajiem šahistiem. 1840. gados sekmīgi spēlējis mačus ar Serafino Dibuā (Romā) un Lionelu Kīzericki (Parīzē). Lielāko panākumu savā šahista karjerā guvis 1851. gadā, kad pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā, izcīnījis 2. vietu. Šā turnīra pirmajā kārtā ar 2:0 uzvarējis Edvardu Lēvi, otrajā bijis pārāks par Hjū Kenediju ar 4½:3½, bet pusfinālā uzvarējis Eliju Viljamsu ar 4:3. Vienīgi finālā nācies atzīt Ādolfa Andersena parākumu ar 2½:4½. Pēc šī panākuma zaudējis interesi par piedalīšanos šaha turnīros, lai gan vēl 1863. gadā bijis Londonas starptautiskā šaha turnīra rīcības komitejā un daudz izdarījis šī turnīra norises labā.

Bijis pazīstams arī kā Anglijas Liberālās partijas aktīvs biedrs. Ticis ievēlēts Anglijas parlamentā no Ziemeļjorkšīras grāfistes Ričmondas pilsētas, kurā bijis divus sasaukumus (1847–1865, 1866–1868).

Atsauces
--------

1. ↑  London (1851)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Sv. Jāņa Laterāna bazilika.
**Latīņu baznīca** (latīņu: *Ecclesia Latina*) ir vienīgā rietumu autonomā jeb *sui iuris* Katoļu baznīca, kas līdzās ar 23 Austrumu Katoļu baznīcām veido vispārējo Katoļu baznīcu. Tā ir vislielākā rietumu kristīgā baznīca un līdz protestantu reformācijai — bija savulaik arī vienīgā, tādēļ tās vēsturiskais nosaukums ir **Rietumu baznīca**. Citos kontekstos tā ir zināma arī kā **Romas Katoļu baznīca**, jo tā ir tiešākā veidā saistīta ar Romu (Svēto Krēslu) nekā Austrumu Katoļu baznīcas, kuras arī ir sadraudzībā ar Romu, bet kurām ir savi administratīvie centri (patriarhāti), atšķirībā no Latīņu baznīcas. Šī iemesla dēļ pāvestam ir lielāka nozīme Latīņu baznīcā nekā Austrumu Katoļu baznīcās. Pēc katoļticīgo skaita, Latīņu baznīca ietver lielāko daļu no Katoļu baznīcas sekotājiem.

Latīņu baznīcas tradīciju pamats ir latīņu rits, kas ir vairāku rietumu katoļu liturģisko ritu apkopojums. Galvenais un visizplatītākais no rietumu liturģiskiem ritiem ir Romas rits. Romas rita tradīcijas balstās uz vēsturiskās Romas baznīcas tradīcijām. Bez Romas rita vēl ir Ambroziešu, Kartūziešu un Benediktiešu riti, kā arī vēl citi. Ir arī daži izzuduši latīņu liturģiskie riti, kā, piemēram, Ķeltu rits. Dažas no Latīņu baznīcas tradīcijām ir neraudzētas maizes lietošana Misē un Rožukroņa lūgšana.

Latīņu baznīcas liturģiskā valoda tradicionāli bija latīņu valoda, taču kopš II Vatikāna koncila (1962—1965) Latīņu baznīcā ieviesa jaunu standartu priekš mises liturģijas, kas ļāva to celebrēt arī vietējās valodās, tomēr latīņu valodu vēl dažkārt lieto priekš lūgšanām vai baznīcas dziedājumiem. Kā liturģisko valodu, to lieto tikai Tridentes misē, kas ir salīdzinoši reti sastopama mises forma.

Atsauces
--------

1. ↑  «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: Latin Church». *www.newadvent.org*. Skatīts: 2023-05-26.
2. ↑  «Dictionary : LATIN CHURCH». *www.catholicculture.org*. Skatīts: 2023-05-26.
3. ↑  «CATHOLIC ENCYCLOPEDIA: The Roman Rite». *www.newadvent.org*. Skatīts: 2023-05-26.
4. ↑  «Jautājumi un atbildes par tradicionālo latīņu Svēto Misi». *Una Voce Latvija* (latviešu). 2015-09-06. Skatīts: 2023-05-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Latīņu baznīca***.
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
**Sprādziens baptistu slimnīcā Gazā** notika 2023. gada 17. oktobrī, Izraēlas operācijas "Dzelzs zobeni" laikā, reaģējot uz *Hamās* teroristu iebrukumu 7. oktobrī. *Hamās* un *Al Jazeera* šajā sprādzienā vainoja Izraēlu, kā iemeslu minot Izraēlas Aizsardzības armijas uzlidojumu, šai apsūdzībai pievienojās daudzas arābu un islāma pasaules valstis. Krievija un Apvienotie Arābu Emirāti lūdza sasaukt ANO Drošības padomes ārkārtas sanāksmi 18. oktobrī. Savukārt Izraēla paziņoja, ka sprādzienu izraisīja palestīniešu kaujinieku grupējuma "Islāma džihāds" neveiksmīga raķešu palaišana no Gazas joslas uz Izraēlu. Pēc palestīniešu puses teiktā, sprādzienā slimnīcā gāja bojā vairāki simti cilvēku.

Uzbrukums slimnīcai Gazas joslā notika laikā, kad ASV prezidents Džo Baidens bija iecerējis apmeklēt Izraēlu, bet braucienu neatcēla. Baidens izteica līdzjūtību palestīniešu slimnīcā bojāgājušo ģimenēm un uzdeva Nacionālajam drošības dienestam turpināt vākt informāciju par to, kas tieši notika Gazā. Vēlāk, tiekoties ar Izraēlas premjerministru Benjaminu Netanjahu, Džo Baidens pauda pārliecību, ka Izraēla nav iesaistīta šajā sprādzienā, piebilstot, ka, šķiet, par to atbildīga ir "otra puse".

Naktī uz 18. oktobri vairākās Tuvo Austrumu reģiona valstīs sākās masu protesti saistībā ar uzbrukumu slimnīcai Gazā. Jo īpaši akcijas notika Turcijā, Jordānijā, Ēģiptē, Tunisijā, Sīrijā, Libānā, Jemenā, Irānā un Jordānijā. Protestētāji pulcējās pie Izraēlas un ASV vēstniecību ēkām. Masveida protesti sākās arī Jordānas rietumkrastā.

Atsauces
--------

1. ↑  Usaid Siddiqui,Edna Mohamed,Dalia Hatuqa,Joseph Stepansky,Arwa Ibrahim. «Israel-Hamas war updates: 500 killed in Gaza hospital ‘massacre’». *www.aljazeera.com* (angļu). Skatīts: 2023-10-18.
2. ↑  «Удар по больнице Аль-Ахли в Газе ХАМАС обвинил в произошедшем Израиль и заявляет о сотнях погибших (надежных данных по этому поводу нет). ЦАХАЛ утверждает, что ракету по больнице выпустили боевики «Исламского джихада»». *Meduza* (krievu). Skatīts: 2023-10-18.
3. ↑  Nidal Al-Mughrabi. «In deadly day for Gaza, hospital strike kills hundreds». *Reuters* (angļu), 2023-10-18. Skatīts: 2023-10-18.
4. ↑  «Сотни людей погибли при взрыве в христианской больнице Газы, Израиль и Палестина обвиняют друг друга». *www.delfi.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-18.
5. ↑  «Война в Израиле, день двенадцатый. Взрыв в больнице в секторе Газа. Байден прибыл в Тель-Авив». *Настоящее Время* (krievu). 2023-10-18. Skatīts: 2023-10-18.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Uzbrukums baptistu slimnīcai Gazas joslā***.
**Uzvaras kults**, arī **Pobedobesije** (krievu: *Победобесие*) ir termins, ko lieto, lai aprakstītu hiperbolisko Uzvaras dienas svinēšanu Krievijā.

Masu apziņā šis kults izpaužas vectēvu (veterānu) slavināšanā "vectēvш karoja" (деды воевали), draudos "varam atkārtot" (*можем повторить*), runājot par uzvaru karā, kā arī tādās frāzēs kā "es atceros, es lepojos" (*я помню, я горжусь*), "paldies vectēvam par uzvaru" (*спасибо деду за победу*).

Padomju Savienības uzvara pār nacistisko Vāciju Krievijā ir īpaši izmantota propagandas nolūkos, lai attaisnotu agresīvu ārpolitiku un pastiprinātu militārismu putinisma laikā. Uzvaras kultam raksturīga klusēšana par sabiedroto lomu, milzīgajiem zaudējumiem, 1941–1942. gada sakāvēm, padomju karaspēka komandieru un valsts vadības nesagatavotību kara sākumam un tā rezultātā arī okupācijai (līdz 1941. gada beigām Padomju Savienība bija zaudējusi gandrīz visas teritorijas Eiropā, Ļeņingrada bija pilnībā bloķēta).

Vēsture
-------

Galvenā svētku diena Padomju Savienībā bija 7. novembris — Lielās Oktobra sociālistiskās revolūcijas diena, tomēr 9. maijs nebija svētku diena no 1948. līdz 1965. gadam. Brežņeva laikā par svarīgu svētku dienu kļuva Uzvaras diena, kas daļēji palīdzēja leģitimizēt "slimo" padomju sistēmu. 

Laika gaitā padomju uzvara Otrajā pasaules karā nomainīja Oktobra revolūciju kā Padomju Savienības "sirds vēsturi", paliekot par vienojošu daļu arī haotiskajā postpadomju Krievijā. 

Krievijas prezidenta Vladimira Putina laikā Uzvaras diena ir kļuvusi par vēl nozīmīgāku dienu. Uzvaras kulta īstenošana un atbalstīšana notiek visaugstākajā valsts līmenī, līdzekļi no Krievijas Federācijas budžeta tiek novirzīti sociālo dotāciju veidā.

Ārējās saites
-------------
**Kalnu slimība** (arī **augstuma slimība**) ir veselības traucējumi, kas rodas atrodoties lielā augstumā, ko izraisa mazāka skābekļa koncentrācija gaisā, nekā tā, kam cilvēks bija iepriekš pielāgojies. Galvenie simptomi ir galvassāpes, vemšana, nogurums un bezmiegs. Kalnu slimība var progresēt smagākos stāvokļos: augstkalnu plaušu tūskā (*High Altitude Pulmonary Edema*, HAPE), kas rada aizdusu, un augstkalnu smadzeņu tūskā (*High Altitude Cerebral Edema*, HACE), kas rada apjukumu.

Riska faktori ir pēkšņa nokļūšana lielā augstumā, pastiprināta fiziskā aktivitāte un iepriekš piedzīvota kalnu slimības epizode. Risku var novērst, palielinot atrašanās augstumu par ne vairāk kā 300 metriem dienā un ļaujot organismam aklimatizēties augstkalnu reģionu apstākļiem. Laba fiziskā sagatavotība risku nemazina.

Augstums
--------

Augstumā zem 2500 metriem kalnu slimība novērojama reti. Virs 2500 metriem tā parādās 20% cilvēku, kas pēkšņi nokļūst šādā augstumā, bet virs 3000 metriem — jau 40%. Augstumu virs 3500 metriem var uzskatīt par bīstamu jebkuram, kas nav aklimatizējies augstkalnu reģioniem.

Everesta bāzes nometne atrodas 5000 metru augstumā, bet Larinkonada (Peru), kas atrodas 5100 metru augstumā, ir augstākā apdzīvotā vieta pasaulē.

Augstumā virs 6000 metriem pastāvīga dzīvošana nav iespējama, jo ilgtermiņā rada paliekošus veselības traucējumus (it īpaši smadzeņu bojājumus), bet jau virs 5500 metriem to risks var būt ļoti liels. Augstumā virs 7500 metriem cilvēks praktiski nevar aizmigt.

Augstumu virs 8000 metriem dēvē par nāves zonu — tajā skābekļa daudzums ir tik mazs, ka jebkuram cilvēkam, neatkarīgi no tā, cik ļoti aklimatizējies, ilgstoši atrodoties bez papildu skābekļa padeves, iestājas nāve.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Altitude Diseases - Injuries; Poisoning». *Merck Manuals Professional Edition*. 2018. gada maijs. Skatīts: 2018. gada 3. augusts. (angliski)
2. ↑  Fred F. Ferri. *Ferri's Clinical Advisor 2017 E-Book: 5 Books in 1* (angļu). Elsevier Health Sciences, 2016. 590. lpp. ISBN 9780323448383. (angliski)
3. ↑  Paul Auerbach. *Wilderness Medicine* (5th izd.). Mosby Elsevier, 2007. ISBN 978-0-323-03228-5. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kalnu slimība***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
Koordinātas: 21°21′17″N 39°59′02″E﻿ / ﻿21.35472°N 39.98389°E﻿ / 21.35472; 39.98389

**Arafāta kalns** (arābu: جَبَل عَرَفَات}) ir 454 metrus augsts granodiorīta paugurs apmēram 20 kilometrus uz dienvidaustrumiem no Mekas. Islāma tradīcijā kalns ir vieta, no kuras Muhameds 632. gada 6. martā teica savu pēdējo sprediķi. Stāvēšana Arafāta kalnā musulmaņiem ir Hādža centrālais notikums, kuras laikā ticīgie lūdz Allāhu piedot viņu grēkus. Pēc stāvēšanas Arafāta kalnā, kura turpinās līdz saulrietam, Minas ielejā notiek Šaitana nomētāšana ar akmeņiem. Kalns islāma tradīcijā arī ir vieta, kur pēc padzīšanas no debesīm satikās Ādams un Ieva (Hava).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Arafāta kalns***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 143295005
* LCCN: n2008036995

 |

 |
**Tomašs Žebrovskis** (poļu: *Tomasz Żebrowski*, baltkrievu: *Тамаш Жаброўскі*, lietuviešu: *Tomas Žebrauskas*; dzimis 1714. gada 25. novembrī, miris 1758. gada 18. martā) bija jezuīts, astronoms, arhitekts un matemātiķis. Viļņas Universitātes astronomiskās observatorijas dibinātājs. No 1745. līdz 1746. gadam pasniedza retoriku un poētiku Ilūkstes jezuītu kolēģijā.

1734. gadā iestājās jezuītu ordenī. Mācījies Navahrudakas jezuītu kolēģijā. Vēlāk studēja filozofiju (1735—1738) un teoloģiju (1740—1744) Viļņas Universitātē. Pēc pedagoģiskā darba Ilūkstē, darbojās kā celtniecības prefekts Babruiskā. No 1750. līdz 1752. gadam papildināja zināšanas Prāgā.

Pēc atgriešanās dzimtenē no 1752. līdz 1758. gadam pasniedza matemātiku un precīzās zinātnes Viļņas Universitātē. Izprojektēja un vadīja observatorijas būvniecību. Šī observatorija tolaik bija ceturtā Eiropā un pirmā Austrumeiropā. Tomašs Žebrovskis ir viens no redzamākajiem vēlā baroka un rokoko arhitektiem Lietuvas lielkņazistē. Citu starpā 1755. gadā projektēja Ilūkstes jezuītu baznīcu, kura gājusi bojā Pirmajā pasaules karā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tomašs Žebrovskis***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 8962210
* LCCN: n88633884
* ISNI: 0000 0000 6703 6412
* GND: 1048370887
* ULAN: 500016956

 |

 |
**Valentīne Lasmane** dzimusi **Jaunzeme** (1916—2018) bija latviešu filoloģe un nacionālās pretestības kustības dalībniece.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1916. gada 16. maijā Kremenčukā Pirmā pasaules kara latviešu bēgļa mērnieka Kārļa Jaunzemja un viņa ukraiņu sievas ģimenē.
1921. gadā viņas ģimene atgriezās tēva dzimtenē un sākumā dzīvoja tēva mātes "Grotu" mājās pie Vējupītes Siguldas apkārtnē. Mācījās Rīgas pilsētas 40. pamatskolā, Rīgas Valsts 2. ģimnāzijā (1930—1934), studēja Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes Baltu filoloģijas nodaļā (1934—1942). Pēc Latvijas okupācijas strādāja Latvijas Telegrāfa aģentūrā LETA (1940—1941) par reģionālo ziņu redaktori, Vācu okupācijas laikā bija latviešu valodas skolotāja Malnavas Lauksaimniecības skolā (1941—1942).
1944. gadā iesaistījās Latvijas Centrālās padomes darbā, 26. septembrī ieradās Ventspilī, kur palīdzēja bēgļiem no Kurzemes nokļūt Gotlandes salā, bet 26. novembrī viņa pārcēlās pār jūru uz Zviedriju. Pēc Otrā pasaules kara beigām trimdā rakstīja reportāžas un recenzijas, kas publicētas laikrakstā "Latvju Ziņas", žurnālā "Brīvība", "Jaunā Gaita". Recenzēja Alberta Bela, Andreja Eglīša un citu rakstnieku darbus, almanahu "Varavīksne".

1970. gadā, Latvijas apmeklējuma laikā, gan viņu, gan vīru Albertu Lasmani aizturēja VDK un desmit dienas pēc kārtas pratināja saistībā ar viņas vīra māsas Lidijas Doroņinas-Lasmanes apsūdzību pretpadomju darbībā.
Kad 1983. gadā Lidiju Lasmani trešo reizi notiesāja, Valentīne Lasmane veica milzu darbu, lai izvērstu skaļu starptautisku akciju, iesaistot starptautiskas cilvēktiesību organizācijas. Bija latviešu valodas skolotāja Minsteres latviešu ģimnāzijā (1983—1984).

Mirusi 2018. gada 3. decembrī Tēbijā pie Stokholmas.

Daiļrade
--------

* *"Larobok i lettiska"* ("Latviešu valodas mācība zviedru valodas pratējiem", 1980, ar pārskatu par latvieši valodas gramatiku)
* *"A course of modern Latvian"* ("Mūsdienu latviešu valodas kurss", 1985)
* "Latviešu-zviedru sarunu valodas vārdnīca" (1993, kopā ar H. Sellebranti)
* "Pāri jūrai" (1990, Stokholmā) — atmiņas par 1944.—1945. gada notikumiem un 130 laivu bēgļu liecību apkopojums
* "Nakts jau nav tikai gulēšanai" (2020) — dzīvesstāsts Gaita Grūtupa sakārtojumā un literārajā redakcijā sērijā "Bezbailīgie"

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis

Tēls kinematogrāfā
------------------

* Veltas prototips Aloiza Brenča filmā (1967) pēc Arvīda Griguļa romāna (1965) "Kad lietus un vēji sitas logā"
* Sandras tēls Arvīda Krieva spēlfilmā "Dancis pa trim" (2011)
* Pētera Krilova dokumentālajā filmā "Uz spēles Latvija" (2014)

Literatūra
----------

* Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces
--------

1. ↑  Ar godīguma mēru caur liesmām un neziņu... Anita Mellupe, laikraksts Latvietis Nr. 637, 2021. gada 17. februārī
2. ↑  timenote.info

Ārējās saites
-------------

* Gadsimts ar savu valsti. Valentīnes Lasmanes atmiņas Arhivēts 2022. gada 2. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. Latvijas Radio 1
**Ingeborga Levita** jeb **Levite** (1926—2008) bija Latvijas dzejniece un redaktore, kas pazīstama ar pseidonīmu **Aija Zemzare**.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi kā Ingeborga Alma Bārgs 1926. gada 30. martā Tukumā jaunsaimnieku ģimenē. 
Viņas māte bija Auguste Bārga, kura nesen bija atgriezusies no Vācijas, tēvs nav zināms. Ingeborgu adoptēja Augustes vecāki – Karlīne un Jānis Bārgi.

Viņas vectēvs Jānis Bārgs bija aktīvs 1905. gada revolūcijas dalībnieks, kurš, bēgot no represijām, izceļoja uz Hamburgu Vācijā. Viņš bija LSDSP nelegālā laikraksta «Cīņa» tipogrāfijas turētājs Tēriņu ielā. Ingeborgas vecāki 1920. gadu vidū atgriezās Latvijā, kur apprecējās un iegādājās jaunsaimniecību pie Tukuma.

Ingeborga Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bet pēc kara beigām 1946. gadā atgriezās dzimtenē. 1949. gada marta deportācijas laikā viņas vecākus izsūtīja uz Sibīriju, bet Ingeborgai izdevās paslēpties un dzīvot ar viltotiem personas dokumentiem, kurus izkārtoja viņas nākamais vīrs Jonass Levits.

Studēja Latvijas Mākslas akadēmijā Rīgā. 1972. gadā saņēma atļauju izceļošanai uz Izraēlu, taču aizbrauca uz Rietumvāciju, kur īslaicīgi strādāja par latviešu laikraksta «Latvija» redaktori.

Mirusi 2008. gada 9. februārī Hamburgā.

Ģimene
------

Vīrs inženieris Jonass Levits, dēls jurists, bijušais Latvijas Valsts prezidents Egils Levits, meita Egita.

Atsauces
--------

1. ↑  Sudrabiņš, J. "Dzejniece Aija Zemzare", Treji Vārti, 1974, 1. janvāris
2. ↑  geni.com
3. ↑  Patiesība par Valsts prezidenta ģimeni, pilsonību un izglītību. Egils Levits atbild uz "Latvijas Avīzes" jautājumiem Māra Libeka 2020. gada 16. jūlijā
4. 1 2
5. ↑  "Latviešu rakstnieku un žurnālistu 6. salidojums Rietumvācijā šogad notika Libekā.", Laiks, 1974, 3. augusts
**Hinneja** (norvēģu: *Hinnøya*) vai **Īnnasuolu** (ziemeļsāmu: *Iinnasuolu*) ir sala Norvēģu jūrā, Norvēģijas ziemeļrietumu piekrastē, Norvēģijas ceturtā lielākā un kontinentālās daļas lielākā sala. Dažkārt tiek pieskaitīta gan Lofotu, gan Vesterolu salu grupām, kas atrodas dienvidrietumos un ziemeļrietumos no Hinnejas. Reljefs kalnains, ainavā dominē mežatundra un kalnu tundra. Krastu stipri izroboti, daudz līču un pussalu, piekrastē daudz mazāku saliņu un klinšu. Administratīvi salas austrumu daļa ietilpst Trumses un Finnmarkas filkē, rietumu — Nūrlannē. Lielākā apdzīvotā vieta ir Harstades pilsētiņa salas ziemeļaustrumu galā, bet kopējais iedzīvotāj skaits salā pārsniedz 32 000.

Ar kontinentu Hinnejas salu savieno autoceļa tilts (*Tjeldsundbrua)*. Tāpat tilti savieno salu ar Lofotu salām un Annejas salu (Annējas tilts).

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 259. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hinneja***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Re minors** ir minora tonalitāte kuras pamatā ir notis re un kura sastāv no skaņām re, mi, fa, sol, la, si♭ un do. Re minorā pie atslēgas ir viena vienīga zīme — si bemols. Re minora paralēlais mažors ir Fa mažors, bet tā vienvārda minors ir re minors.

Skaņdarbi re minorā
-------------------

No Domeniko Skarlati 151 sonātēm, kas sarakstītas minorā, 32 ir rakstītas re minorā, padarot re minoru par visbiežāk izmantoto Skarlati minora tonalitāti.

Johana Sebastiana Baha *Fugas māksla* ir sarakstīta re minorā.

Mocarta Rekviēms galvenokārt ir rakstīts re minorā, tāpat kā pazīstamā Nakts Karalienes Ārija, "Der Hölle Rache". Mocarta operas Dons Džovanni overtīra un pēdējā aina arī ir sarakstīta re minorā. No diviem klavierkoncertiem, kurus Mocarts rakstīja minorā, viens no tiem ir re minorā: Divdesmitais Klavierkoncerts, K. 466.

Žans Sibēliuss bieži izmantoja re minoru kompozīcijām ar cēlu raksturu; Sibēliusa Koncerts vijolei, Sestā simfonija un stīgu kvartets *Voces intimae* ir rakstīti re minora tonalitātē.

Filmu mūzikas komponists Hanss Cimmers ir viens no ievērojamākajiem re minora tonalitātes izmantotājiem mūsdienās. Daudzi no viņa labi pazīstamajiem skaņdarbiem tika rakstīti šajā tonalitātē; ievērojami piemēri ir mūzika filmām *Gladiators*, *Tumšais bruņinieks*, *Karību jūras pirāti* un *Da Vinči kods*.

| * s
* d
* l
 Gammas un tonalitātes  |
| --- |
| Circle of fifthsCircle of fifths | 

| Skaits | Bemoli | Diēzi |
| --- | --- | --- |
| Mažors | minors | Mažors | minors |
| 0 | **Do** | **la** | **Do** | **la** |
| 1 | **Fa** | **re** | **Sol** | **mi** |
| 2 | **Si♭** | **sol** | **Re** | **si** |
| 3 | **Mi♭** | **do** | **La** | **fa♯** |
| 4 | **La♭** | **fa** | **Mi** | **do♯** |
| 5 | **Re♭** | **si♭** | **Si** | **sol♯** |
| 6 | **Sol♭** | **mi♭** | **Fa♯** | **re♯** |
| 7 | **Do♭** | **la♭** | **Do♯** | **la♯** |
| 8 | **Fa♭** | **re♭** | **Sol♯** | **mi♯** |

 |
| Tabulā norādīts diezu vai bemolu skaits katrai tonalitātei. Minora tonalitātes ir rakstītas ar mazo sākumburtu. |
**Imants Zemzaris** (1951) ir latviešu komponists, pianists, mūzikas pedagogs un mūzikas kritiķis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1951. gada 14. aprīlī Rīgā gleznotāju Ulda Zemzara un Līvijas Endzelīnas ģimenē. Mācījās Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolas mūzikas teorijas nodaļā (1958–1969).
Studēja Latvijas Valsts konservatorijas Ādolfa Skultes kompozīcijas klasē (1969–1974), iegūstot komponista un mūzikas priekšmetu pasniedzēja kvalifikāciju. Strādāja par teorētisko priekšmetu pasniedzēju Rīgas 3. bērnu mūzikas skolā (1972–1976) un kopš 1976. gada Emīla Dārziņa mūzikas vidusskolas mūzikas teorijas nodaļā. 1975. gadā Imantu Zemzari uzņēma Latvijas Komponistu savienībā.

Pēc 1985. gada turpināja studijas Latvijas Valsts konservatorijas asistentūrā Pētera Plakida kompozīcijas klasē (1985—1988), darbojās kā mūzikas kritiķis un esejists, bija laikraksta "Literatūra un Māksla" mūzikas nodaļas redaktors (1988–1994). Kopš 2008. gada Zemzaris ir mūzikas pedagogs arī Siguldas Mūzikas un mākslas skolā.

Darbi
-----

Sarakstījis septiņus darbus orķestrim, daudz kameransambļu, klavierdarbu, kora un solodziesmu, mūziku animācijas filmām un teātrim.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Mūzikas informācijas centrs[novecojusi saite]
2. ↑  Komponistam, pedagogam, pianistam, esejistam Imantam Zemzarim - 65![novecojusi saite] Maruta Rubeze, klasika.lsm.lv, 2016. gada 14. aprīlī

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 22404543
* LNB: 000001342
* LCCN: nr94015442
* ISNI: 0000 0000 4846 1325
* GND: 1037453441
* BNF: cb14780845r (data)

 |

 |
**Volfgangs Augusts Eižens Lits** (vācu: *Wolfgang August Eugen Lüth*; dzimis 1913. gada 15. oktobrī, miris 1945. gada 14. maijā) bija Rīgā dzimis otrs veiksmīgākais vācu zemūdeņu komandieris Otrā pasaules kara laikā. Lita vadībā zemūdenes nogremdēja 46 tirdzniecības kuģus un vienu franču zemūdeni ar kopēju tonnāžu 230 781 reģistra tonnas. Vairāk spējis tikai Oto Krečmers. Volfgangs Lits ir viens no diviem zemūdens karavīriem, kuri saņēmuši Dzelzs krusta Bruņinieka krustu ar ozollapām, zobeniem un briljantiem (*Ritterkreuz des Eisernen Kreuzes mit Eichenlaub, Schwertern und Brillanten*).

Dzimis Rīgā, vācbaltiešu ģimenē. Pēc vidusskolas beigšanas, trīs semetrus studēja Herdera institūtā. 1933. gadā pameta Latviju, devās uz Vāciju, kur iestājas kara flotē. Pēc apmācībām dienēja virsūdens flotē, bet 1937. gada februārī tika norīkots uz zemūdens dienestu. Spānijas pilsoņu kara laikā, veica uzdevumus Spānijas piekrastē. Otrā pasaules kara sākuma momentā Volfgands Lits patrulēja zemūdenē "U-38" pie Portugāles krastiem.

1939. gada 30. decembrī Volfgangam Litam tika uzticēta zemūdens U-9 vadība. Ar šo zemūdeni Lits devās sešās patrulēšanās un nogremdēja 7 kuģus un franču zemūdeni.1940. gada 27. jūnijā Lits tika norīkots par zemūdenes U-138 komandieri, bet 1940. gada 21. oktobrī par zemūdenes U-43 komandieri. Ar U-43 piecās patrulēšanās tika nogremdēti 12 kuģi. 1942. gada 9. maijā Lits kļuva par zemūdenes U-181 komandieri. 1942. gada septembŗi zemūdene devās no Ķīles un patrulēja Indijas okeānā un pie Dienvidāfrikas. Līdz atgriešanās Bordo tika nogremdēti 12 kuģi. 1943. gada martā Lits devās vēl vienā patrulēšanā, sevišķi bieži izturoties Maurīcijas tuvumā. Patrulēšana turpinājās 205 dienas — tā bija otrā ilgākā kara laikā. Tika nogremdēti 10 kuģi.

1944. gada janvārī pēc 15 patrulēšanām un 600 dienām jūrā, sāka dienēt krastā — viņš tika norīkots par zemūdens flotiles komandieri Gotenhāfenē. Vēlāk viņš tika pārcelts uz jūras kara skolu Flensburgā, bet 1944. gada septembrī kļuva par skolas komandieri.

Kad 1945. gada Flensburgā ienāca britu karaspēks, Lits turpināja ieņemt kara skolas vadītāja amatu. Naktī uz 1945. gada 14. maiju Litu nošāva vācu sardzes kareivis, jo Lits neatbildēja uz sardzes brīdinājumu. Vēlēkā izmeklēšana atzina, ka sardzes kareivis rīkojies pēc reglamenta. Saskaņojot ar britu iestādēm, Volfgangs Lits tika apglabāts Valsts bērēs. Goda sardzē pie zārka stāvēja seši zemūdens komandieri — visi bija Dzelzs krusta Bruņinieka krusta saņēmēji. Tās bija pēdējās Trešā reiha Valsts bēres.

Ārējās saites
-------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 74650481
* LCCN: n87112974
* ISNI: 0000 0000 8155 3512
* GND: 118843206
* NDL: 00649905
* NKC: jn20000701101

 |

 |
**Primitīvo varžu apakškārta** (*Archaeobatrachia*) ir viena no bezastaino abinieku (*Anura*) apakškārtām, kas apvieno 28 mūsdienās dzīvojošas varžu un krupju sugas un kas tiek iedalītas 6 ģintīs un 4 dzimtās. Lielākā sugu dažādība sastopama Eirāzijā, Filipīnās, Borneo un Jaunzēlandē. Latvijā sastopama viena primitīvo varžu apakškārtas dzimta — ugunskrupju dzimta (*Bombinatoridae*), kuru pārstāv sarkanvēdera ugunskrupis (*Bombina bombina*).

Kopīgās īpašības
----------------

Kā jau apakškārtas nosaukums norāda, tās visas ir ļoti primitīvas sugas. Daudzām šīs grupas sugām ir īpašas fizioloģikas iezīmes, kādas nav attīstītākajām varžu sugām. Šīs apakškārtas sugas ir neliela auguma un tām visām ir kopīga īpašība — to ribu savienojums ar mugurkaulu ir kustīgs. Salīdzinoši, pārējām varžu sugām ribas ir nekustīgi savienotas ar mugurkaulu.

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Nesenā pagātnē apaļmēles krupju dzimtā (*Alytidae*) tika sistematizēti arī ugunskrupji (*Bombina*) un plakangalvas krupji (*Barbourula*), kuri mūsdienās izdalīti atsevišķā ugunskrupju dzimtā (*Bombinatoridae*).

Sistemātika
-----------

* **Primitīvo varžu apakškārta** (*Archaeobatrachia*)
	+ Apaļmēles krupju dzimta (*Alytidae*)
	+ Astaino varžu dzimta (*Ascaphidae*)
	+ Jaunzēlandes varžu dzimta (*Leiopelmatidae*)
	+ Ugunskrupju dzimta (*Bombinatoridae*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Fantastica Animal Frog
2. ↑  Abinieki: Bezastainie abinieki (Anura syn. Ecaudata)
3. ↑  Dev Raj Khanna,P. R. Yada, 2005. Biology of Amphibia, Discovery Publishing House
4. ↑  Class Amphibia
5. ↑  Amphibia: Bombinatoridae Gray, 1825

Ārējās saites
-------------

* Latvijas daba: Bezastaino abinieku kārta (Anura)
* Frog Fossils
* Tolweb: Anura Arhivēts 2015. gada 14. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
***Traversable acausal retrograde domains in spacetime*** jeb **TARDIS** ir precīzs Einšteina vienādojuma atrisinājums, ko 2017. gadā atvasināja Bens Tipets un Deivids Cangs, pieļaujot, ka ārpus melnā cauruma notikumu horizonta iespējams eksistēt slēgtai laika līknei.

Vēsture
-------

Saskaņā ar vispārējo relativitātes teoriju mūsu Visumā ir iespējama slēgtu laika līkņu pastāvēšana (angļu: *closed timeline curve*, CTC). Ja pārvietotos pa šīm līknēm, varētu ceļot nākotnē un pagātnē, pēc tam atgriežoties sākuma punktā.

Ir atrasti daudzi dažādi nosacījumi, kādos varētu rasties CTC. Tomēr Stīvens Hokings ierosināja hronoloģijas aizsargātības pieņēmumu, kurā teikts, ka mēģinājumam izveidot slēgtas laika līknes noteikti jārada melnais caurums. Tomēr jaunā pētījuma autori uzskata, ka šie ierobežojumi neattiecas uz viņu jauno modeli.

Fiziķis un matemātiķis Bens Tipets un astrofiziķis Deivids Cangs ir attīstījuši teoriju par jaunu laika mašīnas matemātisko modeli, principā līdzīgu vērpes dzinējam, kas ļautu kosmosa kuģim pārsniegt gaismas ātrumu. Tomēr TARDIS būtu jāpārvietojas pa slēgtu laika līkni, lai ceļotāji pieredzētu pastāvīgu paātrinājumu. Šajā gadījumā ārējais novērotājs "burbuļa" iekšpusē redzēs divas ceļotāju versijas: vienai laiks plūst normāli, bet otrai pretējā virzienā.

Lai gan šādas laika mašīnas pastāvēšana, pēc pētnieku domām, teorētiski ir iespējama, šim modelim, tāpat kā Alkubjerres dzinējam, ir nepieciešama eksotiskā matērija.

Interesanti fakti
-----------------

* Laika mašīna ar nosaukumu TARDIS tiek rādīta britu zinātniskās fantastikas televīzijas seriālā Doctor Who.

Skatīt arī
----------

* Vērpes dzinējs
* Ceļošana laikā
* Melnais caurums

Atsauces
--------

1. 1 2  «Ученые создали математическую модель машины времени» (krievu). Skatīts: 2017-06-22.
2. 1 2 3  «Traversable acausal retrograde domains in spacetime».
3. ↑  Tippett, Benjamin K.; Tsang, David (2017-05-01). "Traversable acausal retrograde domains in spacetime". *Classical and Quantum Gravity* 34: 095006. doi:10.1088/1361-6382/aa6549. ISSN 0264-9381.
4. 1 2 3 4  «Существование машины времени доказали математически». Skatīts: 2017-06-22.
5. ↑  «Ceļošana laikā - jauni aprēķini pierāda tās ticamību». *Datuve* (latviešu). 2020-10-01. Skatīts: 2023-12-09.
**Māra Laizāne** (dzimusi 1989. gada 11. martā) ir latviešu antropoloģe un uzņēmēja.

Biogrāfija
----------

Mācījusies Jelgavas 4. vidusskolā, pēc tam beigusi Mārupes vidusskolu (tagad Mārupes Valsts ģimnāzija).

Skolas laikā filmējusies seriālos Cerību iela 21 (2007) un Svešā dzīve (2006), attēlojot pusaudzi Evu.

Strādājusi kā pētījumu koordinatore, pētniece un konsultante dažādos pētījumos — "Mazākumtautību skolu skolēnu identitāte un piederība Latvijai" (2015), "Tautas ataudzi ietekmējošo faktoru izpēte" (2013), ''Renovation impact on climate change and energy efficiency habits of residents'' (2016) un citos. 

2018. gadā bijusi 13. Saeimas deputātes Ineses Voikas palīdze. 

No 2019. gada līdz 2021.gadam strādājusi Kustībā ''Par!'' par organizācijas izpilddirektori.

2021.gadā kopā ar psiholoģi Ilzi Vardanjanu izveidojusi psiholoģijas centru ''Tiek''.

Ieguvusi bakalaura un maģistra grādus Latvijas Universitātē Sociālajā un kultūras antropoloģijā, šobrīd studē Rīgas Biznesa skolā maģistrantūrā uzņēmējdarbību un vadību (MBA).

Latvijas Antropologu biedrības biedre no 2011. gada. Centra "MARTA" biedre no 2018. gada.

Politiskā darbība
-----------------

2017. gadā kopā ar domubiedriem dibināja sociāli liberālo partiju Kustība ''Par!''.

2019.-2021. strādājusi Kustībā ''Par!'' par izpilddirektori.

Ārējās saites
-------------

* Profils Kustība ''Par!'' lapā Arhivēts 2019. gada 25. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
* Twitter profils

Atsauces
--------

1. ↑  [www.linkedin.com/in/māra-laizāne-bb6a8155 «LinKEDIN»] Jāpārbauda `|url=` shēma.
2. ↑  «Māra Laizāne». *Kustība Par!*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-05-25. Skatīts: 2021-01-19.
3. ↑  «Pētījuma par mazākumtautību skolu skolēnu piederības sajūtu Latvijai rezultāti - Ascendum». *ascendum.lv*. Skatīts: 2021-01-19.
4. ↑  «Tautas ataudzi ietekmējošo faktoru izpētes veikšana | Pētījumu un publikāciju datu bāze». *petijumi.mk.gov.lv*. Skatīts: 2021-01-19.
5. ↑  admin. «Ekubirojs presenting research during World Sustainable days». *Ekubirojs* (angļu), 2019-02-24. Skatīts: 2022-03-06.
6. ↑  «Kustībai "Par!" ir jauna izpilddirektore!». *Kustība Par!*. 2019-02-05. Skatīts: 2021-01-19.
7. ↑  «Psiholoģijas centrs Tiek». *Tiek* (lv-LV). Skatīts: 2022-03-06.
8. ↑  «Biedri - Latvijas Antropologu biedrība». *antropologubiedriba.wikidot.com*. Skatīts: 2021-01-19.
9. ↑  «Par partijas "Kustība "Par!"" izpilddirektoru kļuvis Miks Celmiņš». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-03-06.
**Magnētiskā lauka indukcija** jeb **magnētiskā indukcija** ir fizikāls lielums, kas raksturo magnētiskā lauka induktivitāti.

Magnētiskā lauka indukciju fizikā apzīmē ar {\displaystyle B\ }un tās SI mērvienība ir tesla (T).

Taisna strāvas vada magnētiskā indukcija
----------------------------------------

Strāvas magnētiskā lauka indukciju aprēķina pēc Bio—Savāra—Laplasa likuma.

### Skalārā forma

Ja strāva {\displaystyle I\ } plūst pa bezgalīgi garu, taisnu un tievu vadu, tad strāvas magnētiskais lauks {\displaystyle B\ } attālumā {\displaystyle r\ } no vada pēc Bio — Savāra — Laplasa likuma ir

{\displaystyle B=k\_{M}{\frac {I}{r}}\ }
kur
{\displaystyle k\_{M}\ } - koeficients (2×10-7 H/m)
{\displaystyle I\ } - strāvas stiprums (A)
#### Magnētiskā konstante

Koeficients {\displaystyle k\_{M}\ } ir izsakāms šādi:

{\displaystyle k\_{M}={\frac {\mu \_{0}}{2\pi }}\ }
kur
{\displaystyle \mu \_{0}\ } - magnētiskā konstante (1.256637×10-6 H/m)
{\displaystyle \pi \ } - 3.141593
Ievērojot to, taisna strāvas vada magnētiskā lauka indukciju {\displaystyle B\ } aprēķina pēc formulas

{\displaystyle B=\mu \_{0}{\frac {I}{2\pi r}}\ }
### Vektoriālā forma

{\displaystyle {\vec {B}}=\mu \_{0}{\frac {I}{2\pi r}}{\vec {\tau }}\ }
kur
{\displaystyle {\vec {\tau }}\ } - pieskares vektors

Lorenca spēks
-------------

{\displaystyle {\vec {B}}={\frac {1}{qv\_{T}^{2}}}{\vec {F}}\_{L}\times {\vec {v}}\_{T}\ }
kur
q\  - lādiņš, uz kuru darbojas Lorenca spēks (C);
{\displaystyle {\vec {v}}\_{T}\ } - magnētiskajai indukcijai perpendikulārā ātruma komponente;
{\displaystyle {\vec {F}}\_{L}\ } - Lorenca spēka vektors (N);
*Galvenais raksts*: Lorenca spēks

Magnētiskās indukcijas cirkulācija
----------------------------------

Magnētiskās indukcijas cirkulāciju fizikā apzīmē ar {\displaystyle \oint \_{l}{\vec {B}}\mathrm {d} {\vec {r}}\ }.

{\displaystyle \oint \_{l}{\vec {B}}\mathrm {d} {\vec {r}}=\mu \_{0}I\ }
kur
{\displaystyle \mu \_{0}\ } - magnētiskā konstante (1.256637×10-6 H/m)
{\displaystyle I\ } - strāvas stiprums vadā, ap kuru ir apvilkts kontūrs l\  (A)
*Galvenais raksts*: Magnētiskās indukcijas cirkulācija
**Tērvetes sila senkapi** ir valsts nozīmes aizsargājams arheoloģiskais piemineklis. Datēts ar 11.—13. gadsimtu.

2020.gada pavasarī tika saņemta informācija par senlietu atradumiem Tērvetes silā. Tā paša gada vasarā, arheologa Normunda Jēruma vadībā, atradumu vietā tika veikti pārbaudes izrakumi. Izrakumu rezultātā kļuva skaidrs, ka atklāti līdz šim nezināmi ugunskapi, kuri gan daļēji postīti mantraču darbības rezultātā. Tērvetes sila senkapi ir vieni no nedaudzajiem vēlā dzelzs laikmeta senkapiem zemgaļu apdzīvotajā teritorijā, kur atklāti ugunskapi. Tērvetes sila senkapu arheoloģiskais materiāls ir ar lielu zinātnisko potenciālu kā nozīmīgs vēstures avots par etnisko procesu norisi Latvijas teritorijā vēlajā dzelzs laikmetā, kā arī zemgaļu materiālo un garīgo kultūru.

Atrašanās vieta: Jelgavas novads, Zaļenieku pagasts, Kalnamuižas (Tērvetes) sils, autoceļa P95 Jelgava—Tērvete—Žagare labajā pusē.

Atsauces
--------

1. ↑  Nacionālās kultūras mantojuma pārvaldes datubāze
**Lāčsūnas** jeb **dzegužlini** (*Polytrichum*) ir zaļsūnu apakšklases dzegužlinu dzimtas (*Polytrichaceae*) ģints, kas agrāk bija iekļauta samtīšu dzimtā (*Bryaceae*). Ģints latīniskais nosaukums veidots no diviem vārdiem *polys* — "daudz", un *thrix* — "mati", sakarā ar sporofītu pārklājumu ar sīkām matveidīgām šķiedrām.

Lāčsūnas aug purvainās pļavās un mežos ar palielinātu mitruma daudzumu. Visbiežāk izplatītākā ir parastā lāčsūna.

Uzbūve
------

Parastās lāčsūnas stumbrs sasniedz līdz 30 cm garumu, tas ir brūnganzaļš, klāts ar šauŗam, smailām lapām. Stumbra apakšdaļā redzami smalki pavedienveida izaugumi — rizoīdi. Ar rizoīdu palīdzību, lāčsūnas uzsūc no augsnes ūdeni un minerālvielas. Lāčsūnu stumbrs jau ir anatomiski diferencēts. Stumbra vidū atrodas koncentrisks vadaudu kūlītis, kura centrā atrodas nedzīvas šūnas, kas vada ūdeni un funkcionāli atbilst augstāk organizēto augu traheīdam. Ap nedzīvajām šūnām atrodas dzīvas šūnas, kas vada plastiskās vielas un funkcionāli atbilsts sietstobriem.

Lapu virspusi sedz asimilatori, jeb ar hlorofilu bagāti plātņveida izaugumi, kas sastāv no vienas šūnu rindas un stipri palielina lapas asimilācijas virsmu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lāčsūnas 2». 02.10.2021. Skatīts: 02.10.2021.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lāčsūnas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)