recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Melnā Gulbja teorija** ir metafora, kas apraksta notikumu, kas nāk kā pārsteigums, un kam ir liela ietekme. Teorijas nosaukums balstīts uz senu tautas parunu, ka melni gulbji neeksistē. Tā domāja eiropieši, pirms uzzināja, ka melni gulbji tomēr eksistē — tos atklāja 18. gadsimtā Austrālijā. Šo metaforu ieviesa statistiķis un riska analītiķis Nasims Nikolass Talebs, kas ir grāmatas "Melnais Gulbis: ļoti neiespējamā ietekme" (angļu: *The Black Swan: The Impact of the Highly Improbable*) autors. Grāmatā analizētas nejaušas parādības un sabiedrības nespēja precīzi saprast un novērtēt šīs parādības.

Melnā Gulbja teorijas notikumiem atbilstoši kritēriji
-----------------------------------------------------

Nasims Nikolass Talebs izvirzīja kritērijus, pēc kuriem notikumus var saukt par Melnā Gulbja teorijai atbilstošiem: 

* Notikums nav prognozēts, tas nāk kā pārsteigums (arī ekspertam),
* Notikumam ir būtiskas sekas, plaši jūtama tā ietekme,
* Pat ja notikums nav paredzēts, pēc tam notikumam var rast racionālu skaidrojumu, it kā notikums būtu gaidīts.

No autora viedokļa gandrīz visi nozīmīgie zinātniskie atklājumi, vēsturiskie un politiskie notikumi, sasniegumi mākslā un kultūrā — tie iederas Melnā Gulbja teorijā. Kā piemēri tiek minēti interneta attīstība un ieviešana, Pirmais pasaules karš, Padomju Savienības sabrukums un 2001. gada 11. septembra uzbrukums ASV. Talebs savā darbā raksta, ka cilvēce nespēj veiksmīgi prognozēt savu nākotni. Bet cilvēces pārliecība par savām zināšanām apsteidz šīs zināšanas, radot pārmērīgas pašpārliecības fenomenu.

Atsauces
--------

1. ↑  «The Black Swan: The Impact of the Highly Improbable». nytimes.com.
2. ↑  «Чёрные лебеди и биржа». economics.hse.ru. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 28. aprīlī. Skatīts: 2021. gada 22. augustā.
**Dārza vējgriķis** (latīņu: *Fallopia convolvulus*) ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, taču ir izplatījusies arī citos kontinentos. Latvijā bieži visā teritorijā — atsevišķi eksemplāri vai nelielas grupas ir atrodamas dārzos un tīrumos, dzelzceļu malās, dažādās smilšainās nezālienēs, kā arī uz mežu stigām.

Apraksts
--------

Dārza vējgriķis ir viengadīgs, 10—90 cm liels lakstaugs ar tievu, īsi apmatotu, zarojošu stublāju, kurš aug vijoties. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, lapām ir kātiņš un pēc formas tās ir olveidīgas vai trīsstūrainas, aptuveni 3—8 cm garas un 1—5 cm platas. Plātnes mala ir gluda, gals nosmailots un pamats bultveidīgs.

Ziedi ir izvietoti nelielos 2—6 ziedu ķekaros lapu žāklēs un zaru galos. Apziednis ir zaļganbalts, klāts ar dziedzeriem, bet ārējās apziedņa lapas ar strupu šķautni. Auglis ir blāvs, grumbuļains riekstiņš. Augļa (zieda) kāts ir stāvs un īss — garumā līdz 0,3 cm. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «dārza vējgriķis - Fallopia convolvulus (L.) Á.Löve - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-20.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dārza vējgriķis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Tuzla** (bosniešu: *Tuzla*) ir Bosnijas un Hercegovinas ceturtā lielākā pilsēta. Atrodas valsts zimeļaustrumos. Etniski jaukts (bosnieši, horvāti, serbi) iedzīvotāju sastāvs. Pilsētas teritorijā sālsūdens ezers.

Vēsture
-------

Pirmoreiz minēta 950. gadā kā Ungārijas pilsēta. Daudzus gadsimtus tā bija pazīstama ar nosaukumu *Soli* (sāļi), jo apkārtne bija sāls ieguves rajons. Arī mūsdienu nosaukums tulkojumā no turku valodas nozīmē to pašu.

Sociālistiskās Dienvidslāvijas laikos Tuzla izveidojās par lielu rūpniecības centru.

Bosnijas kara laikā 1992. - 1995. gadā pilsēta cieta relatīvi maz. Tuzla bija vienīgā pašvaldība valstī, kurā pie varas nebija nacionālisti, arī pilsētas pašaizsardzības vienībās bija iekļāvušies dažādu tautību pilsētas iedzīvotāji. Tomēr 1995. gada 25. maijā serbu militārās vienības no apkārtējiem kalniem veica apšaudi pa jauniešu svētku dalībniekiem, nogalinot 71 cilviliedzīvotājus, pārsvarā jauniešus un bērnus.

Cilvēki
-------

Tuzlā dzimuši:

* Lepa Brena (*Lepa Brena, Лепа Брена*) (1960-) - mūziķe
* Meša Selimovičs (*Meša Selimović*) (1910-1982) - rakstnieks

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tuzla***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Lapa Tuzlas slaktiņa piemiņai (bosniešu valodā?)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 141909841
* LCCN: n82005908
* GND: 4471344-7
* NKC: ge382818

 |

 |
**Hanna Ereņska-Barlo** (arī Hanna Ereņska-Radzevska (poļu: *Hanna Ereńska-Barlo, Hanna Ereńska-Radzewska*); dzimusi 1946. gada 12. novembrī Poznaņā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1981).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt sešu gadu vecumā. 1970. gadā beigusi stomatoloģijas studijas un turpmākajos gados nopietni pievērsusies šaham. No 1970. līdz 1993. gadam Polijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 11 medaļas: 5 zelta (1971, 1972, 1977, 1978, 1980), 3 sudraba (1973, 1975, 1984) un 3 bronzas (1970, 1982, 1986). Divas reizes Poznaņas komandas *AZS Politechnika Pocztowiec Poznań* sastāvā uzvarējusi Polijas komandu šaha čempionātos (1985, 1988). Vienpadsmit reizes uzvarējusi Polijas sieviešu šaha ātrspēles čempionātos.

Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 8 reizes (1972, 1978-1988, 1992). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1980) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1972) un bronzas (1980) medaļas.
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 1992. gadā.

Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru dalībniece, labākos rezultātus sasniegusi Veikanzē (1971, dalīta 1.-2. vieta), Taškentā (1974, dalīta 2.-3. vieta), Pjotrkova Tribunalskā (1977, dalīta 2.-3. vieta), Smederevska Palankā (1977, dalīta 1.-2. vieta, kā arī 1. vieta 1979. gadā), Novisadā (1979, dalīta 2.-4. vieta), Bidgoščā (1980, 3. vieta), Atēnās (1984, 1. vieta), Nalenčovā (1987, dalīta 1.-3. vieta), Dortmundā (1989, 2. vieta), Budapeštā (1991, 2. vieta), Vislā (1994, dalīta 1.-2. vieta). 1982. gadā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 14. vietu. Par panākumiem turnīros FIDE 1973. gadā Ereņskai-Barlo piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1981. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. Bijusi pirmā poļu šahiste, kas saņēmusi šaha lielmeistares nosaukumu.

Kopš 1997. gada piedalījusies Pasaules šaha čempionātos senioriem, kuros izcīnījusi zelta (2007), 2 sudraba (1998, 2005) un 2 bronzas (1997, 2003) medaļas. Tāpat piedalījusies Eiropas šaha čempionātos senioriem, kuros izcīnījusi 2 zelta (2002, 2005) un bronzas (2007) medaļas.

No 1980. līdz 1996. gadam bijusi Polijas šaha federācijas valdes locekle un sieviešu šaha komitejas priekšsēdētāja. No 1978. līdz 1990. gadam bijusi FIDE sieviešu šaha komitejas locekle. Kopš 2000. gada ir Polijas šaha federācijas goda locekle.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Hanna Ereńska-Radzewska
2. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Hanna Ereńska-Radzewska
3. ↑  1982 Bad Kissingen Interzonal Tournament

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Džordža VI  
šaurums
**Džordža VI šaurums** (angļu: *George VI Sound*, spāņu: *Canal Jorge VI*), argentīniešu avotos **Prezidenta Sarmiento šaurums** (*Canal Presidente Sarmiento*), ir ap 550 km garš un 22 līdz 70 km plats jūras šaurums Antarktīdas piekrastē. Atdala Aleksandra I salu Belinshauzena jūras dienvidaustrumos no Antarktīdas pussalas un Elsvērta Zemes. Savieno Margeritas līci ziemeļos ar Ronnes līci dienvidos. Gandrīz visu šaurumu aizņem Džordža VI šelfa ledājs. Šauruma dienvidrietumu galā vairākas nelielas salas, lielākā no kurām ir Eklunda sala. Šauruma rietumu krasta Aleksandra I salā atrodas britu vasaras polārstacija Fosilblafa, ziemeļu gala austrumu krastā — argentīniešu patvērums Nogala de Saldana.

Šaurumu 1935. gada 23. novembrī no lidmašīnas nofotografēja Linkolna Elsvērta ekspedīcija. Pētījusi 1936./1937. gada Britu Greiema Zemes ekspedīcija, kas nosauca to tā laika Lielbritānijas monarha Džordža VI vārdā par **Karaļa Džordža VI šaurumu** (*King George the Sixth Sound*; vēlāk nosaukums saīsināts). Argentīniešu avotos šaurums tiek dēvēts par godu Argentīnas 7. prezidentam Domingo Faustino Sarmiento.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Džordža VI šaurums
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer of Antarctica

Koordinātas: 71°0′S 68°0′W﻿ / ﻿71.000°S 68.000°W﻿ / -71.000; -68.000
**Džordžo Gvidelli** (itāļu: *Giorgio Guidelli*; dzimis 1897. gada 14. martā, miris 1924. gada 8. janvārī) bija itāļu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Džordžo Gvidelli bija problēmistu biedrības "*Good Companion*" loceklis un tās 1917. gada čempions. Savā īsajā mūžā viņš publicēja vairāk nekā 400 divvilčus. 70 no šīm uzdevumiem ir iekļauti Alena Vaita 1922. gada Ziemassvētku sērijas grāmatā "The Good Companion Twomover".

### Piemērs

**Dž. Gvidelli**  
 *Medijs*, gggg**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. La2 ! (draud 2. Td7#)
1. ... Ze2+ 2. Zf1#
1. ... Le2+ 2. Zd1#
1. ... Dxf6 2. Zg4#

Atsauces
--------

1. ↑  Gvidelli profils vietnē *Chess Composers* Archived 2016. gada 13. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Dž. Gvidelli šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 284691823
* ISNI: 0000 0003 9094 9174
* BNF: cb16720231f (data)

 |

 |
Gaišas (blondas) matu krāsas izplatība Eiropas iedzīvotājiem (pēc *Beals & Hoijer*, 1965). 80%+ (dzeltenā krāsā), 50-79% (gaiši oranža), 20-49% (gaiši brūna), 1-19% (tumši brūna), mazāk par 1% (melna).
**Atlantijas-Baltijas rase** (krievu: *Атланто-балтийская раса, Атланто-балтийский антропологический тип*) bija padomju antropoloģijā lietots rasu teorijas jēdziens, kas pārklājās ar citviet lietoto "Ziemeļu rases" jēdzienu.
Saskaņā ar šo teoriju Atlantijas-Baltijas rase ietilpa Eiropeīdās (Eirāzijas) rases ziemeļu zarā kopā ar Baltās jūras-Baltijas rasi. Pie Atlantijas-Baltijas rases tika pieskaitīti dažādu Ziemeļeiropas tautu iedzīvotāji teritorijā no Britu salām līdz Baltijai, tajā izšķīra Skandināvijas un Rietumbaltijas antropoloģiskos tipus.

Raksturojums
------------

Šai rasei piederīgajiem cilvēkiem raksturīgs liels augums, gaiša matu un acu krāsa, mezocefāla vai dolihocefāla galvas forma, iegarena, samērā plata seja, stipri izvirzīts deguns ar taisnu profilu. 

Tika uzskatīts, ka šī rase veidojusies no Ziemeļeiropas pirmiedzīvotājiem un neolīta laikmeta megalītu kultūras ciltīm, kas pēdējā Ledus laikmeta beigās no Pireneju pussalas gar Atlantijas okeāna piekrasti ieceļoja Eiropas ziemeļu daļā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 1.. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 438. lpp.
Large orange tugboatAHTS *Normand Master* blakus DCV *Balder* Pērkona zirga naftas laukā (*Thunder Horse Oil Field* - angļu val.).Two crewmen on Bow winch areaAHTS *Balder Viking* darbā ar daļēji iegremdējamās platformas *Transocean Arctic* enkuriem.Enkuru licēju piemēri.
Zemūdens tālvadības aparāts (angļu: *Remotely operated underwater vehicle (ROV)*) darbā zemūdens naftas un gāzes laukā. ROV izmanto zemūdens dinamometrisko atslēgu uz zemūdens konstrukcijas vārsta.
**Enkuru licējs** (angļu: *Anchor Handling Tug Supply (AHTS)*) ir specializēts palīgkuģa veids, kādus pārsvarā būvē, lai strādātu ar naftas platformu enkuriem, pārvietotu platformas uz tām paredzētajām pozīcijām un nostiprinātu tās šajās pozīcijās ar platformu enkuriem. Enkuru licēji dažreiz kalpo arī kā ātrās reaģēšanas un glābšanas kuģi (angļu: *Emergency Response and Rescue Vessel (ERRV)*), kā arī kā platformu apgādes kuģi.

Daudzi no šiem kuģiem ir būvēti, lai izturētu skarbos Ziemeļjūras apstākļus un var veikt apgādes uzdevumus Ziemeļjūrā starp krasta bāzēm un urbšanas vietām. Tāpat šie kuģi nodrošina velkoņu funkcijas tankkuģu iekraušanas laikā, darbu ar dziļūdens enkuriem un apdraudošu objektu vilkšanu.

Enkuru licēji atšķiras no platformu apgādes kuģiem ar to, ka tie ir apgādāti ar vinčām vilkšanai un darbam ar enkuriem, tiem ir atklāts pakaļgala klājs, lai būtu kur novietot naftas platformu enkurus, un tiem ir lielāka jauda, lai varētu attīstīt lielāku polera vilcējspēku (*Bollard pull* — angļu val.). Mehānismi ir īpaši projektēti darbam ar naftas platformu enkuriem. Kuģi ir apgādāti ar enkuru ātrās atdošanas mehānismiem, kurus darbina no stūres mājas vai citas vietas, kurā normālos apstākļos atrodas personāls un kurā ir nodrošināti tieši sakari ar stūres māju. Noslodze, kuru izmanto vilkšanas vinčas projektēšanā un pārbaudē, ir divas reizes lielāka par statisko polera vilcējspēku.

Lai arī enkuru licēji ir pielāgoti darbam ar naftas platformu enkuriem un vilkšanai, tie var izpildīt arī tādus uzdevumus kā darbs ar zemūdens tālvadības aparātiem, drošība/glābšana un apgāde starp cietzemi un jūrā izvietotajām konstrukcijām.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  Dziļūdens celtniecības kuģis (*Deepwater construction vessel (DCV)* — angļu val.)
2. ↑  Otto's Fleet. Otto Marine Limited. 2010. gads. Skatīts: 2021. gada 6. septembrī.
3. ↑  Anchor Handling Tug Supply Vessels. EMAS. 2011. gads. Skatīts: 2021. gada 6. septembrī.
4. ↑  Anchor-handling/tug/supply vessels. Rolls-Royce. 2015. gads. Skatīts: 2021. gada 6. septembrī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Enkuru licēji*** |

* Kuģu būvētavas *Ulstein Verft* būvētais enkuru licējs ar rūpnīcas numuru 273 *Bourbon Orca*. (angliski)
* Ledū ejošais enkuru licējs *Balder Viking*. (angliski)
Štāba rotmistrs Pjotrs Durnovo (1912).
**Pjotrs Durnovo** (krievu: *Петр Петрович Дурново*, 1883—1945) bija krievu virsnieks un politiķis, Rietumkrievijas kara politiskās padomes (*Военно-политический совет для Западной России*) kara ministra biedrs (1919).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1883. gada 1. martā Krievijas impērijas ierēdņa Pjotra Durnovo (*Дурново, Пётр Николаевич*, 1842-1915) ģimenē. Mācījās Ķeizara Aleksandra licejā, tad Nikolaja kavalērijas skolā, kuru absolvēja 1904. gadā. Dienēja Grodņas huzāru pulkā, šajā laikā viņa tēvs bija Krievijas impērijas iekšlietu ministrs. Studēja Ķeizara Nikolaja Kara akadēmijā, kuru absolvēja 1914. gadā.

Pirmā pasaules kara laikā dienēja Krievijas impērijas karaspēka Ģenerālštābā, bija štāba adjutants 18. armijas korpusa (1915), tad 2. Gvardes kavalērijas divīzijas štābā (1915—1917)
Pēc Oktobra revolūcijas Petrogradā organizēja pretpadomju virsnieku grupu, 1919. gadā devās uz Latviju, kur iestājās fon der Golca dienestā. 1919. gada 22. jūlijā Durnovo Berlīnē iesaistījās Rietumkrievijas militāri politiskajā padomē, kurā darbojās Vidzemes bruņniecības landmaršals un bijušais Apvienotās Baltijas hercogistes reģents Ādolfs Pilars fon Pilhavs, diplomāts Ludvigs Knorings, lielrūpnieki Andrejs Remmers (*Römmer*), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis Vasīlijs Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, līdzīgu pirmskara Somijas lielhercogistes statusam. Durnovo bija Bermonta armijas ģenerālkvartīrmeistera (*ген-квартирмейстер армии*) pienākumu izpildītājs līdz 1919. gada 1. decembrim, tad līdz 1920. gada 6. janvārim bija krievu karaspēja štāba priekšnieks Vācijā. 1921. gada jūnijā pārcēlās uz Belgradu Serbu, Horvātu un Slovēņu karalistē.

Otrā pasaules kara laikā 1941. gada martā vadīja Vācijas izlūkdienesta Abvēra tīklu Dienvidslāvijā, sekmēja Dienvidslāvijas okupāciju 1941. gada aprīlī. Bija Vērmahta OKH Ģenerālštāba frontes izlūkošanas 1. Austrumu grupas (*Einheit z.b.V. OKH-Generalstabes. Die Frontaufklärungstruppe I, Ost*) komandieris.

Gāja bojā Drēzdenes bombardēšanas laikā 1945. gadā no 13. līdz 15. februārim.

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu
**Pjotrs Potjomkins** (franču: *Piotr Potemkine*; krievu: *Пётр Петрович Потёмкин*; 1886. gada 2. maijs Orla — 1926. gada 21. oktobris Parīze) bija Krievijas un Francijas šahists un rakstnieks.

Biogrāfija
----------

Cēlies no muižnieku dzimtas. Viņa tēvs kalpojis dzelzceļa līnijā Rīga—Orla. Mācījies ģimnāzijās Rīgā, Tomskā un Sanktpēterburgā. 1904. gadā iestājies Sanktpēterburgas universitātes fizikas un matemātikas fakultātē, bet vēlāk 1909. gadā pārgājis uz vēstures un filozofijas fakultāti, no kuras atskaitīts 1910. gadā par mācību maksas nemaksāšanu. Jau 1905. gadā sācis publicēt savas humoreskas un dzejoļus. 1908. gadā iznācis viņa pirmais dzejoļu krājums "Smieklīgā mīlestība" (krievu: *Смешная любовь*). 1912. gadā izdevis otro dzejoļu krājumu "Ģerānija" (krievu: *Герань*). Izdevis arī dzejoļu grāmatas bērniem. Bijis pazīstams arī kā šahists. No 1903. līdz 1911. gadam regulāri piedalījies Sanktpēterburgas šaha turnīros.

Pēc 1917. gada Krievijas revolūcijas dzīvojis Maskavā. 1920. gadā Maskavā piedalījies pirmā Krievijas PFSR šaha olimpiādes priekšsacīkstēs, bet tā paša gada nogalē emigrējis sākumā uz Prāgu, bet vēlāk uz Parīzi. Emigrācijā tulkojis čehu un vācu dzejnieku darbus, publicējies krievu žurnālos, kā arī izdevis vairākas grāmatas. 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē kopā ar citu krievu emigrantu Viktoru Kānu pārstāvējis Krieviju. Miris no gripas.

Literatūra
----------

* "Смешная любовь", 1908.
* "Боба Сквозняков" (dzejoļi bērniem), 1912.
* "Герань", 1912. (atkārtoti izdota Sankpēterburgā 2005. gadā, ISBN 5-98187-074-5.)
* "Отцветшая герань. То, чего не будет", Berlin, 1923.
* "Зеленая шляпа" (dzejoļi bērniem), Berlin, 1924.
* "Избранные страницы. Дон Жуан — супруг смерти." Paris, 1928.

Atsauces
--------

1. ↑  Edo Ratings, Potemkin, P.P.
2. ↑  «I Championship of USSR - Moscow 4-24.10.1920». Arhivēts no oriģināla, laiks: 04.06.2016. Skatīts: 01.09.2016.
3. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Peter Potemkine

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 32996803
* LCCN: nr93025114
* ISNI: 0000 0000 4879 6088
* GND: 12666403X
* SUDOC: 241163447

 |

 |
Koordinātas: 38°28′8″N 28°23′56″W﻿ / ﻿38.46889°N 28.39889°W﻿ / 38.46889; -28.39889

**Piku** (portugāļu: *Montanha do Pico*) ir aktīvs stratovulkāns Portugālei piederošajā Piku salā Azoru salu arhipelāgā Atlantijas okeānā Piku vulkāns ir Portugāles augstākā virsotne (2351 m vjl.). Pieskaitāms Vidusatlantijas okeāniskajai grēdai un ir viena no tās nedaudzajām virsūdens daļām — grēdas augstākā virsotne. Piku sala, ko veido Piku vulkāns, izveidojusies pirms aptuveni 230 000 gadiem. Vulkāna krāteris ir 500 m diametrā un 30 m dziļumā; krātera vidū ir 70 m augsta virsotne Mazais Piku *(Pico Pequeno)*. 

Vēsturē dokumentāli fiksēti divi vulkāna izvirdumi — 1562.—1564. un 1718.—1720. gadā; abos gadījumos no vulkāna izvirdusī lava sasniedza salas ziemeļu piekrasti. Visnesenākās vulkāniskās aktivitātes novērotas 1963. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Global Volcanism Program. Pico». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 6. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 12. aprīlī.
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Enkuru iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Enkuru iela** ir iela Jūrmalā, Buļļuciema apkaimē. Enkuru iela sākas krustojumā ar Vikingu ielu un beidzas krustojumā ar Loču ielu. Kopējais ielas garums ir 140 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Enkuru ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Enkuru iela ir savienota ar šādām ielām:

* Vikingu iela (T veida krustojums)
* Kuģu iela
* Loču iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Buļļuciems

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu E |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| EĒ | 
* Edinburgas prospekts
* Eduarda Veidenbauma
* Eglaines
* Egļu
* Eiženijas
* Emelīnas
* Emīla Dārziņa
* Emīlijas
* Engures
* Enkuru
* Ērgļu
* Ernesta Birznieka-Upīša
* Ernesta
* Ezeru
* Ežu

 |

 |
**Hazareji** (dari: آزرگی , *Azargi*) ir pamatā Afganistānā dzīvojoša tauta. Hazareji ir mongoļu izcelsmes irāņu valodu grupas dari valodā runājoši šiīti, kas kopš 13. gadsimta apdzīvo centrālo Afganistānu. Runā dari (tadžiku valodas) dialektā ar ievērojamu mongoļu un tjurku valodu piejaukumu.

Etimoloģija
-----------

Tiek uzskatīts, ka hazareju etnonīms cēlies no persiešu: هزارگی — 'tūkstotis', kas iespējams, ir tulkojums no mongoļu 1000 vīru lielas karaspēka vienības (*мянган*) apzīmējuma.

Apdzīvotības areāls
-------------------

Skaitliski lielākās ciltis, piemēram, džunguri, apdzīvo teritorijas rietumos, t.s. Hazaridžatā, dienvidos — Uzurganā. Ziemeļos mitinās dankunduni, ziemeļaustrumos danvali, jakaulangi, šeihali, austrumos behsudi. Kā tauta izveidojās no Džuči ulusa karavīriem, kas 1262. gadā pēc konflikta starp Berki un Hulagu, nonāca ielenkumā. Daļai izdevās ar kaujām aiziet uz ziemeļiem, daļai — uz dienvidrietumiem pie mamelukiem, bet daļa (Orda-edžena dēla Kuli tumens) emīra Nikudera vadībā bēga uz Horasānu, kur apmetās teritorijā starp Gaznu, Multānu un Lahoru.

No Afganistānas iedzīvotāju kopskaita atbilstoši 2008. gada statistikai hazareji sastāda 9% un ir trešā lielākā Afganistānas tauta pēc puštuniem un tadžikiem, kas sastāda attiecīgi 42 un 27%.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 254. lpp.
2. ↑  «Library of Congress, Federal Research Division. Country Profile: Afghanistan, August 2008». 08.2008. Arhivēts no oriģināla, laiks: 08.04.2014. Skatīts: 12.05.2020.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hazareji***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85059438
* BNF: cb12466847p (data)

 |

 |
**Eleonora Šturma** (dzimusi 1928. gada 12. februārī Daugavpilī) ir latviešu mākslas zinātniece, viena no aktīvākajām Ziemeļamerikas latviešu laikmetīgās mākslas kritiķēm.

Biogrāfija
----------

E. Šturma (dzimusi Avena) ir gleznotāja un dzejnieka Voldemāra Avena māsa. 1944. gadā kopā ar ģimeni devusies bēgļu gaitās uz Vāciju. 1950. gadā pārcēlusies uz ASV, kur beigusi Ņujorkas pilsētas universitātes Hantera koledžu (1958) un ieguvusi maģistra grādu radošajā mākslā un mākslas vēsturē (1960). Precējusies ar mūziķi Arnoldu Šturmu. E. Šturma strādājusi komerciālā mākslā Ņujorkā, strādājusi par tekstiliju metu zīmētāju. Aktīvi darbojusies latviešu kopienas kultūras dzīvē. Kopš 1961. gada viņa ir laikraksta "Laiks" mākslas kritiķe. 1975. gadā piedalījusies žurnāla "Latvju Māksla" dibināšanā. E. Šturma saņēmusi PBLA Kultūras fonda Goda balvu žurnālistikā (1987). E. Šturmas raksti par latviešu trimdas mākslu apkopoti grāmatā "50 gadu mākslai pa pēdām" (2011).

Bibliogrāfija
-------------

* *50 gadu mākslai pa pēdām*. Sast. E. Šturma un M. Brancis. Rīga: Mansards, 2011.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas enciklopēdija*. 5. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2009. 418. lpp. ISBN 978-9934-8068-0-3.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 251094245
* LCCN: n2012037092
* ISNI: 0000 0003 7144 0305
* GND: 1050009266

 |

 |
**Hannelore Jergere-Veiherte** (vācu: *Hannelore Jörger-Weichert*; dzimusi kā **Jergere** (vācu: *Jörger*) 1942. gadā, arī **Veiherte**) ir Vācijas šahiste.

Biogrāfija
----------

No 1960. gadu beigām līdz 1970. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Vācijas Federatīvās Republikas (VFR) šahistēm. 1966. gadā uzvarējusi Bavārijas sieviešu šaha čempionātā. No 1967. līdz 1969. gadam trīs reizes pēc kārtas uzvarējusi Hesenes sieviešu šaha čempionātos. Divas reizes izcīnījusi 2. vietu VFR sieviešu šaha čempionātos aiz uzvarētājas Annias Lākmanes (1974, 1976).

Pārstāvējusi Vācijas Federatīvās Republikas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurā piedalījusies 3 reizes (1969, 1976-1978). 1978. gadā komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bayerischer Schachbund». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 16. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 9. decembrī.
2. ↑  «Hessischen Schachverbandes». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 27. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 9. decembrī.
3. ↑  23. Deutsche Damenmeisterschaft 1974
4. ↑  24. Deutsche Damenmeisterschaft 1976
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Hannelore Weichert

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Uzvaras kolonna (2012)
**Uzvaras kolonna** (vācu: *Siegessäule (palīdzība·info)*, no *Sieg* ‘uzvara’ + *Säule* ‘kolonna’) ir piemineklis Berlīnē, Vācijā. To projektējis Heinrihs Straks pēc 1864. gada Prūsijas uzvaras karā ar Dāniju. Tas tika atklāts 1873. gada 2. septembrī un tikmēr Prūsija bija uzvarējusi arī Austriju un tās vācu sabiedrotos Austrijas—Prūsijas karā (1866) un Franciju Francijas—Prūsijas karā (1870—71), dodot statujai papildu nozīmi. Šīs uzvaras Vācijas apvienošanas karos mainīja sākotnējo statujas projektu, papildinot to ar 8,3 metrus augstu un 35 tonnas smagu Viktorijas statuju, ko radīja Frīdrihs Drake. Kolonnai mozaīkas veidojis Antons fon Verners. Berlīnes iedzīvotāji devuši statujai nosaukumu *Goldelse* (aptuvenā nozīme "Zelta Elza").

Uzvaras kolonna ir viens no nozīmīgākajiem Berlīnes tūrisma objektiem un no tās skatu laukuma (ir ieejas maksa) paveras skats uz pilsētu.

Atsauces
--------

1. ↑  Berlin Tourist Information — Tiergarten Archived 22 June 2008 *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berlīnes Uzvaras kolonna***.
* Siegessäule *Structurae* vietnē

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 7510030-7

 |

 |
**Džordža Meisona universitāte** (angļu: *George Mason University*) ir ASV 1949. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte, kuras galvenā pilsētiņa atrodas Feirfaksā, Virdžīnijas štatā. Bez šīs vietas Džordža Meisona universitātes pilsētiņas atrodas arī Ārlingtonā, Frontrojālā un Prinsviljamsā Virdžīnijas štatā, kā arī Dienvidkorejas pilsētā Inčeonā.

Universitāte nodibinājās 1949. gadā, kad tika atdalīta no Virdžīnijas Universitātes. Universitāte nosaukta ASV plantatora un politiķa Džordža Meisona (1725—1792) vārdā.

Universitātes bijušo un esošo studentu un pasniedzēju vidū ir uzņēmēja Anuše Ansari (*Anousheh Ansari*, 1966), ekonomists Džeimss Bjūkenens (1919—2013), politologs Frānsiss Fukujama (1952), uzņēmējs Čārlzs Kohs (*Charles Koch*, 1935), sociologs Seimūrs Martins Lipsets (*Seymour Martin Lipset*, 1922—2006), politiķis Terijs Makolifs (*Terry McAuliffe*, 1957), politikas konsultants Karls Rovs (*Karl Rove*, 1950), ekonomists Gordons Talloks (*Gordon Tullock*, 1922—2014), aktrise Rea Sīhorna (*Rhea Seehorn*, 1972), ekonomists Vernons Smits (*Vernon L. Smith*, 1927).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džordža Meisona Universitāte***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 150101760
* LCCN: n81002942
* ISNI: 0000 0004 1936 8032
* GND: 14736-9
* SUDOC: 034373888
* BNF: cb12513611j (data)
* BIBSYS: 2059338
* ULAN: 500300203
* NLA: 36506092
* NKC: ko2007376556
* CiNii: DA02029386

 |

 |
**Maija Lomineišvili** (gruzīnu: მაია ლომინეიშვილი; dzimusi 1977. gada 11. novembrī Tbilisi) ir Gruzijas starptautiskā lielmeistare šahā (1996).

Biogrāfija
----------

Vairākārt piedalījusies Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 1991. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā un ieguvusi bronzu Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. Vēlākajos gados izcīnījusi vēl trīs junioru šaha čempionātu godalgas: zelta (1996. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā) un divas bronzas (1993. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā un 1994. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā).

Divas reizes izcīnījusi medaļas Pasaules šaha čempionātos studentiem: 2000. gadā Varnā ieguvusi zeltu, bet 1998. gadā Roterdamā bijusi otrā. 2000. gadā uzvarējusi starptautiskajos šaha turnīros Batumi un Vācijas pilsētās Bēnlingenē un Rodevišā. Sešas reizes uzvarējusi Gruzijas sieviešu šaha čempionātos (1993, 1996, 1998, 2002 - kopā ar Annu Matnadzi, 2009, 2011).

1995. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 34. vietu. 2004. gadā Elistā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas. Pēc uzvaras 2. kārtā par Alisi Gaļļamovu zaudējusi 3. kārtā savai tautietei Nanai Dzagnidzei un izstājusies no tālākas cīņas. 2008. gadā iekļuvusi Krievijas pilsētā Naļčikā notiekošajā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, taču Krievijas—Gruzijas kara dēļ kopā ar citām Gruzijas šahistēm šajā čempionātā piedalīties atteikusies.

Pārstāvējusi Gruzijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 3 reizes (2004-2008). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (2008) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2008) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 5 reizes (1999-2007). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2005) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2007) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā Lomineišvili piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1996. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2003. gadā saņēmusi starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «LIST OF WUC CHESS MEDAL LISTS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 17. novembrī.
2. ↑  Campeonato de Georgia - femenino
3. ↑  1995 Kishinev Interzonal Tournament
4. ↑  2004 FIDE Knockout Matches
5. ↑  «Appeal to FIDE: move the Women's World Championship». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 17. novembrī.
6. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Maia Lomineishvili
7. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Maia Lomineishvili
8. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Maia Lomineishvili

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija** (poļu: *3 Dywizja Piechoty Legionów*) bija no Pirmā pasaules kara poļu leģionāriem izveidota Polijas armijas militārā vienība (1919—1939). Divīzija piedalījās Latgales atbrīvošanas cīņās (1919—1920) un Poļu—padomju karā. Otrā pasaules kara sākuma Polijas kampaņā (1939) divīzija aizstāvēja Poliju kaujās ar Vērmahtu.

Izveide
-------

Pēc Centrālo lielvalstu sakāves Pirmajā pasaules karā Poļu leģionu veterāni 1919. gada 9. aprīlī kā trešo leģionāru kājnieku divīziju izveidoja Polijas 3. leģiona kājnieku divīziju.

Piedalīšanās kaujās
-------------------

Polijas 3. leģiona kājnieku divīzija 3. Polijas armijas sastāvā piedalījās daudzās kaujās pret Sarkano armiju Poļu—padomju kara laikā 1919. un 1920. gadā:

* Kaujas pie Daugavpils un citas Latgales atbrīvošanas kaujas 1920. gada 3.—25. janvārī;
* Kaujas pie Žitomiras un Borispoles Kijevas ofensīvas laikā 1920. gada aprīlī—jūnijā;
* Kauja pie Varšavas 2. armijas sastāvā 1920. gada 18.—25. augustā;
* Kauja pie Nemunas 1920. gada 15.—25. septembrī;

Pēc kara beigām divīziju izvietoja pie Lietuvas robežas.

Pirms Otrā pasaules kara sākuma 1939. gada martā divīziju atkal mobilizēja un tā piedalījās poļu Prūsijas armijas (*Armia Prusy*) sastāvā kaujās pie Radomas. Pēc nedēļu ilgām kaujām pret vācu XV motorizēto korpusu divīzija beidza pastāvēt, tās daļas pievienojās Polijas 1. leģiona kājnieku divīzijai.

Sastāvs (1920)
--------------

* 7. kājnieku leģiona pulks
* 8. kājnieku leģiona pulks
* 9. kājnieku leģiona pulks
* 3. vieglās artilērijas leģiona pulks
* 3. smagās artilērijas divizions
* 3. inženieru bataljons
* Kavalērijas eskadrons

Literatūra
----------

* Jan Wróblewski. Armia Prusy, Warszawa 1986.
* Zdzisław Jagiełło: Piechota Wojska Polskiego 1918-1939. Warszawa: Bellona, 2007.

Atsauces
--------

1. ↑  Seidner, Stanley S. *Marshal Edward Śmigły-Rydz Rydz and the Defense of Poland*, New York, 1978.
**Poligonu tīkls** attiecas uz formu, no kā tiek radīts trīsdimensiju modelis un tā sastāvdaļām. Lai radītu trīsdimensionālu modeli digitālā vidē, forma tiek radīta no trīs sastāvdaļām. Punktiem, kas atrodas noteiktā vietā, visbiežāk trīsdimensiju vidē (angļu: *vertices*), šķautni (angļu: *edge*), kas savieno divus punktus, un plakni (angļu: *face*), aizvērtu šķautņu kopumu, kas no tiem rada poligonu.

Poligonu tīkls atšķiras no ģeometriskiem poligoniem, tas attiecas uz divdimensiju daudzstūru formu, kas sastāv no punktiem un līnijām, attiecīgi poligonu tīkls ir vairāku šo formu sakopojums trīsdimensiju vidē. Dažādiem lietojumiem un mērķiem tiek izmantoti dažādi poligonu tīklu attēlojumi. Ar tīkliem veikto darbību dažādība var ietvert: Būla loģiku (konstruktīva stereometriju), izlīdzināšanu, vienkāršošanu un daudzas citas. 

Poligonu tīkls parasti tiek attēlots kā veidots no trīsstūriem, jo tas ir vienkāršākais no daudzstūriem, kas var noteikt plakanu virsmu. Tomēr var izmantot arī citus daudzstūrus, piemēram, četrstūrus, piecstūrus utt.

Atsauces
--------

1. ↑  CRC Press LLC, Polygonal Modeling

Ārējās saites
-------------

* Danthree Studio. What is a 3D Mesh Model? (Definition & Examples)
***Polar Music*** ir mūzikas ierakstu kompānija, kuru 1963. gadā dibināja Stigs Andersons kopā ar Bengtu Bernhāgu. Šīs ierakstu kompānijas klienti bija Zviedrijas popgrupa ABBA, Angnēta Feltskūga, Anni Frida Lingstade, Lena Andersone, Tomass Ledins un citi. Pašlaik kompānija pieder *Universal Music Group*, un tās galvenā mītne atrodas Stokholmā, Zviedrijā. 1989. gadā tika izveidota *Polar Music balva*, kuru pasniedz par izcilu muzikālo sasniegumu.

Vēsture
-------

*Polar Music* 1963. gadā dibināja Stigs Andersons kopā ar draugu Bengtu Bernhāgu. Uzņēmuma pirmie mūziķi bija *Hootenanny Singers*, kuru sastāvā bija Bjērns Ulveuss. *Polar* vēlāk pievienojās popgrupa ABBA. 1989. gadā šo ierakstu kompāniju nopirka *PolyGram*, bet 1999. gadā — *Universal Music Group*, bet ***Polar Music International AB*** vēl likumīgi eksistē, un šī kompānija vēl joprojām ir ABBA dziesmu autortiesību īpašnieki.

### Darbība ar grupu "ABBA"

ABBA darbības laikā *Polar Music* bija tikai neliels skandināvu uzņēmums, tāpēc *Polar* nevarēja atļauties darboties visā pasaulē, un bija tikai ABBA ierakstu uzņēmums Skandināvijas valstīs. Tāpēc grupas ieraksti tika licencēti dažādām citām ierakstu kompānijām vairākās valstīs, piemēram, *Atlantic*, *Epic Records*, *Polydor* un citām. Šīs licences atļāva citām ierakstu kompānijām izdot noteiktas dziesmas kā singlus, pat ja *Polar Music* tos neizdeva, kā arī modificēt singlu un albumu vāku attēlus. Licences tika atjauninātas ik pēc 3 gadiem, kas nozīmēja, ka laika posmā no 1989. līdz 1992. gadam tām vairs nebija šādas tiesības, jo licenču lietošanas termiņš bija beidzies.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Universal Music Sweden* kompāniju informācija
2. ↑  *Polar Music International AB* informācija
3. ↑  «*Polar Music Prize* vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 15. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 22. aprīlī.
4. ↑  Discogs.com ierakstu kompānijas: Polar

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 134992166
* LCCN: no2009012573

 |

 |
**Polarbērpasas pētniecības bāze** (angļu: *Polar Bear Pass Research Facility*) ir Kanādas sezonāla pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Batērsta salā Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Stacija piederēja Sulukvautas apgabala koppārvaldības komitejai, kas administrē Nanuititilingas Nacionālo dabas rezervātu, kura teritorijā stacija izvietojusies.

Vēsture
-------

Pētniecības bāzi kā **Augstās Arktikas pētniecības staciju** (*High Arctic Research Station*) 1968. gadā ierīkoja Kanādas Nacionālais dabaszinātņu muzejs. Izvietota apvidū, ko dēvē par «Leduslāču pāreju» (*Polar Bear Pass*) — zems purvains apvidus salas vidusdaļā, kuru savā migrācijā izmanto leduslāči. Stacijas galvenās pētījumu jomas bija bioloģija, zooloģija, botānika un ornitoloģija. Pētījumu rezultātā 1982. gadā Polarbērpasas apvidus tika deklarēts par starptautiski nozīmīgu mitraini Rāmsaras konvencijas ietvaros, bet 1986. gadā nodibināts nacionālais dabas rezervāts. 1980. gadu beigās stacijas intensīva izmantošana tika pārtraukta, bet vēlāk tā renovēta un mūsdienās tiek izmantota kā dabas rezervāta pētījumu atbalsta bāze.

Atsauces
--------

1. ↑  «Polar Bear Pass Research Facility». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2022. gada 22. jūnijā.
2. ↑  Sulukvaut Area Co-Management Committee
3. ↑  Britannica.com Polar Bear Pass National Wildlife Area
4. ↑  POLAR BEAR PASS NATIONAL WILDLIFE AREA MANAGEMENT PLAN

Ārējās saites
-------------
Kriss Saimons 
**Policists** hokejā nav atsevišķas pozīcijas spēlētājs, bet spēlētājs (komandā parasti tāds ir viens), kas iebiedē pretiniekus, tādējādi atturot tos no rupjas spēles - it īpaši pret komandas līderiem. Policisti parasti ir spējīgi labi kauties. Bez komandas aizstāvja lomas, treneri mēdz laist policistus izkauties, lai censtos mainīt spēles gaitu - uzkurinātu savas komandas spēlētājus.

Policisti var būt gan uzbrucēji, gan aizsargi, bet parasti tie ir malējie uzbrucēji un nav no vadošajām maiņām. Augstāka līmeņa klubos ļoti bieži policistiem ir vājākas slidošanas un ripas kontroles spējas kā viņu komandas biedriem, un konkrētajā klubā viņi spēlē tikai tādēļ, ka tajā ir bijis vajadzīgs policists. Tiesa, ne vienmēr tā ir patiesība. Piemēram, lai gan Skots Stīvenss vai Lails Odelains ir bijuši policisti, viņi bijuši arī izcili aizsargi. Līdzīgi ir arī ar uzbrucējiem Krisu Saimonu un Bobu Probertu.

Policisti NHL
-------------

Pēc 2004./05. NHL lokauta policistu loma NHL ir mazinājusies, jo NHL vadība ir centusies palielināt spēles ātrumu un rezultativitāti. Tādējādi daudzas komandas ir atteikušās atstāt vietu spēlētājam, kas potenciāli ir lēnāks un mazāk precīzs kā būtu iespējams, un policistu kopskaits NHL ir samazinājies. Līdz ar to komandu vadības par arvien lielāku plusu uzskata spēlētāju spēju apvienot kaušanās un hokeja spēles prasmes.


| Spēlētāju pozīcijas uz ledus laukuma |
| --- |
| **Uzbrucēji:** |  | Kreisās malas uzbrucējs | Centrs | Labās malas uzbrucējs |
| **Aizsargi:** | Kreisās malas aizsargs | Labās malas aizsargs |
| **Vārtsargs:** | Vārtsargs |
| Spēka uzbrucējs | Policists | Kapteinis | Galvenais treneris | Galvenais tiesnesis un līnijtiesneši |
**Nikolajs Bisenieks** (krievu: *Бисенек, Николай Яковлевич*, 1906—1981) bija Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, Latvijas Komunistiskās partijas Centrālās komitejas sekretārs. Nacionālkomunistu vajāšanu laikā 1960. gada februārī atlaists no amata. Bija Latvijas PSR Ministru padomes Galvenās celtniecības pārvaldes kolhozos priekšnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1906. gadā. Pēc Pirmā pasaules kara dzīvoja PSRS, 1927. gadā iestājās VK(b)P. Otrā pasaules kara laikā bija Turkmēnijas PSR KP CK Lopkopības nodaļas atbildīgais par sovhoziem (1944—1947).

1947. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, bija LKP Rēzeknes apriņķa komitejas 1. sekretārs (1947—1949), tad LKP CK partijas, arodbiedrību un komjaunatnes orgānu nodaļas vadītājs (1949-1951, 1953-1954), LKP Rīgas pilsētas komitejas 1. sekretārs (1951—1952), LKP Daugavpils apgabala komitejas 1. sekretārs (1952—1953), LKP CK sekretārs (1954—1960).

Latvijas PSR Ministru padomes Kolhozu celtniecības galvenās pārvaldes priekšnieks (pēc 1960).

Miris 1981. gada 16. jūnijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Kāpēc Pelše palika bez soda Jānis Riekstiņš, Latvijas Avīze 2004. gada 12. jūlijā
2. ↑  Справочник по истории Коммунистической партии и Советского Союза 1898 — 1991
3. ↑  timenote.info
**Nikolajs Beluhovs** (bulgāru: *Николай Иванов Белухов*; dzimis 1990. gada 19. janvārī) ir bulgāru matemātiķis un šaha problēmists.

Beidzis Stara Zagorā matemātikas vidusskolu "Geo Miļevs" un studējis datorzinātnes Sofijas Universitātē. Vairākas reizes izcīnījis godalgotas vietas dažādās bulgāru un starptautiskās matemātikas olimpiādēs. Paralēli šaha kompozīcijai sastāda arī dažādus matemātikas uzdevumus. Viņa iemīļotākā matemātikas nozare ir ģeometrija.

Šaha kompozīcija
----------------

Pirmos šaha uzdevumus sastādījis 2005. gadā, bet publicēt sācis 2009. gada beigās. Publicējis apmēram 60 uzdevumus, galvenokārt, retrogrādās analīzes kompozīcijas. Viņš īsā laikā izvirzījies par vienu no pasaules vadošiem problēmistiem retro žanrā. Lielākais panākums sudraba medaļā 5. pasaules čempionātā (WCCI 2010—2012).

No 2014. gada FIDE meistars šaha kompozīcijā.

### Piemērs

**Nikolajs Beluhovs**  
 *StrateGems*, 2010**Retro partija**
**Uzdevuma risinājums:**

1. ... Dh3xZg3
2.Zh1-f2 Lf2-e1
3.Lb8-a7 Le1-f2
4.Zh5-g3 Lg3-e1+
5.De1-e2 Te2-g2+
6.Lg2xZf1 Lf2xZg3
7.Zf6-h5 a7-a6
8.Zh5-g3 Zg3-f1+
9.Zf1-h2+ Dh2-h3
10.Zd5-f6 Dh3-h2
11.Zf6-h5 Dh2-h3
12.h3-h4

Atsauces
--------

1. 1 2  Beluhova biogrāfija vietnē *KoBULChess* (angliski)
2. ↑  Starptautisko matemātikas olimpiāžu rezultāti
3. ↑  N. Beluhova matemātikas uzdevumu izlase.
4. ↑  FIDE meistari šaha kompozīcijā.

Ārējās saites
-------------

* Beluhova profils vietnē *geometry.ru* (krieviski)
|  |
| --- |
| 

 |

**Adelijas Zeme** (franču: *Terre Adélie*) ir dabas apgabals Austrumantarktīdā D'Irvila jūras krastā. Stiepjas no Eldena raga austrumos (66°48′S 142°02′E﻿) līdz Purkuapā ragam rietumos (66°12′S 136°11′E﻿). Dažkārt tiek saukta par **Adelijas krastu** un tiek pieskaitīta Vilksa Zemei. Austrumos robežojas ar Džordža V krastu, rietumos — ar Klēras krastu.

Adelijas Zemi 1840. gadā atklāja franču ceļotājs Žils Dimons D'Irvils un nosauca savas sievas Adelijas *(Adélie)* vārdā.[1]

Lielākā daļa Adelijas Zemes un Antarktikas sektors iekšzemē pieder pie Francijas pretenzijas Francijas Dienvidjūru un Antarktikas Zemes un veido vienu no pieciem tās distriktiem ar platību 432 000 km². Adelijas Zemē kopš 1956. gada darbojas lielākā franču vissezonas polārstacija Dimondirvila. Šajā Antarktikas sektorā darbojās arī franču polārstacijas Pormartēna (nodegusi; darbojas neregulāri vasaras sezonās kā lauka nometne) un Šarko (slēgta).

Atsauces
--------

1. ↑  Antarctica feature detail

Koordinātas: 67°S 140°E﻿ / ﻿67°S 140°E﻿ / -67; 140

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 2863147270504335700004
* LCCN: sh90005532
* GND: 4259627-0

 |

 |
**Adatu pameldrs** (latīņu: *Eleocharis acicularis*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga, kuras ietvaros nodala zemākus taksonus. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā, arī Dienvidamerikas ziemeļos.

Latvijā diezgan bieži sastopama visā teritorijā. Veido ļoti blīvas dažāda lieluma velēnveida audzes ūdenstilpju seklūdens joslā, uz sērēm un applūstošās krastmalās.

Apraksts
--------

Adatu pameldrs ir daudzgadīgs, 3-15 cm garš lakstaugs. Tas veido blīvu ceru. Stublājs ir stāvs, sīkrievains, sarveidīgs, bezlapains, pie pamata četršķautņains un ar rūsganām makstīm. Stublāja galotnē ir viena līdz 0,5 cm gara ziedu vārpiņa. Vārpiņas gals ir nosmailots. Ziedu skaits ir 3-7. Apziedni veido 3 vai 4 zobaini matiņi un drīksnas 3. Auglis ir sīks (garumā aptuveni 0,1 cm garš) riekstiņš ar ieapaļu irbuļa palieku. Zied jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «adatu pameldrs - Eleocharis acicularis (L.) Roem. et Schult. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-16.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Adatu pameldrs***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
Dzeltenā kliņģerene
Parastā vēršmēlene
Rūgtā vēršmēlene
**Adateņu sēnes** ir sēņu grupa, kuru augļķermeņu himenofors sastāv no adatiņām. Pavisam ir aprakstīts ap tūkstoti šādu sugu, daļa no tām ir mikorizas cepurīšu sēnes, bet vairums - uz kokiem augošas piepes. Daļa šādu sēņu ir klājeniskas, recekļainas vai, kā koraļļu dižadatene, koraļļveidīgas. Agrāk himenofora veids bija noteicošais sēņu sistemātikā, kurā atsevišķi iedalīja adateņu (*Hydnum*), stobriņu un lapiņu sēnes, tomēr mūsdienās šis dalījums tiek uzskatīts par novecojušu un sēnes ar adatiņām tiek iekļautas vienās rindās ar citām, un no adateņu sēnēm sistemātikā atlikusi tikai gaileņu rindā iekļautā adateņu dzimta ar tās tipisko sugu dzelteno kliņģereni jeb jomaino adateni. Reizēm ir grūti izšķirt, vai dažu piepju sēņu neregulārais himenofors ir līdzīgāks stobriņiem vai adatiņām, un tādas sugas kā *Irpex lacteus* var tikt aprakstītas abos veidos. Mikoloģijā pēc molekulārās ģenētikas pētījumiem pēdējos 20 gados tiek uzskatīts, ka adatiņas vairākām sēņu dzimtām atlases ceļā izveidojušās neatkarīgi cita no citas. Vienlaikus ne tikai sadzīvē, bet pat mikologu sastādītajos sēņu noteicējos joprojām sēnes tiek sakārtotas pēc himenofora veida, jo dalījums pēc tā ir uzskatāmāks par zinātnisko. Pazīstamākās dzimtas, kurās iekļautas adateņu sēnes. ir adatenes, ausenītes, bankeras, pie kurām pieder vēršmēleņu ģints un populārākā no adateņu sēnēm parastā vēršmēlene jeb medene, un dižadatenes.

Izmantošana pārtikā
-------------------

Vairums adateņu sēņu sugu pieder pie piepju sēnēm, kuras parasti nav ēdamas to cietības dēļ. No cepurīšu sēnēm sēņotāji labāk pazīst trīs lielākās no tām - labās ēdamās sēnes dzelteno kliņģereni un parasto vēršmēleni, kā arī rūgto vēršmēleni, kuru uzskata par neēdamu rūgtuma dēļ. Par pārējām nezināšanas dēļ klīst visādas baumas, tā, pirms dažiem gadiem brūnzobes kādā Latvijas portālā bez pamata tika nosauktas par indīgākajām sēnēm pasaulē.

Ārējās saites
-------------

* Sēnes.lv: Sēnes ar adatiņām

Skatīt arī
----------

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu sistemātika

Atsauces
--------

1. ↑  A.Piterāns, E.Vimba, "Zemāko augu sistemātikas praktikums", Zvaigzne, 1987. 144. lpp.
2. ↑  A.Balodis, "Rokasgrāmata sēņotājiem", Liesma, 1974. 107. lpp.
3. ↑  Index Fungorum
4. ↑  "Latvijas Padomju Enciklopēdija", 1. sējums, 1981. 41. lpp.
5. ↑  «Sugu enciklopēdija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 30. novembrī.
6. ↑  T.Lesoe, "Sēnes", Zvaigzne ABC, 1998. 234. lpp. ISBN 9984-22-283-7.
7. ↑  H.Doerfelt, H.Goerner, "Die Welt der Pilze", Urania-Verlag, Leipzig/Jena/Berlin, 1989, ISBN 3-332-00276-7.
8. ↑  «Rūsganā brūnzobe ● Peka brūnzobe». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 30. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 30. novembrī.

Attēlu galerija
---------------

* Rūsganā brūnzobe (Hydnellum ferrugineum)Rūsganā brūnzobe (*Hydnellum ferrugineum*)
* Hydnochaete olivacea*Hydnochaete olivacea*
* Porains līdz adatains himenofors — piena grābeklene (Irpex lacteus)Porains līdz adatains himenofors — piena grābeklene (*Irpex lacteus*)
* Dižadateņu ģints sēne Hericium americanumDižadateņu ģints sēne *Hericium americanum*