recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Autosports** ir motoru sporta veids, kurā sportisti sacenšas ar automašīnām vai tām līdzīgiem spēkratiem. Par pirmajām automobiļu sacīkstēm tiek uzskatītas Parīze—Ruāna 1894, jeb "*Petit Journal* bezzirgu automašīnu sacensības".

Populārākie veidi
-----------------

### Atklāto riteņu sacīkstes

*Pamatraksts un citi raksti: Formula 1 un IndyCar Series* 
Moderns atklāto riteņu spēkrats: 2005. gada Ferrari F2005
Atklāto jeb nesegto riteņu sacīkstes ir viena no populārākajām autosporta formām. Spēkrati tiek būvēti, lai iegūtu pēc iespējas lielāku ātrumu. Eiropā un Āzijā šo autosporta veidu bieži sauc par "formulu sacīkstēm". Parasti par augstāko formulu sacīkšu līgu uzskata *Formula 1* pasaules čempionātu, lai gan Ziemeļamerikā lielākā cieņā ir *IndyCar* sēriju čempionāts. Pirms nokļūšanas šeit, piloti brauc junioru sērijās kā *GP2*, *Formula 3* un *Formula Renault*. Tiek rīkots arī "autosporta pasaules čempionāts" — *A1GP* sacīkstes, kur dalību ņem un punktus gūst nevis komandas un piloti, bet gan valstis.

### Salonautomobiļu sacensības

*Pamatraksts: Salonautomobiļu sacensības* 
Endijs Prio ar BMW 320si WTCC sacensībās
Salonautomobiļu sacensībās tiek lietoti ielu mašīnām līdzīgi spēkrati. Tā kā piedalās daudz braucēju un ātruma starpība ir maza, tādās sacīkstēs bieži notiek avārijas. FIA rīkotais pasaules čempionāts ir WTCC un tas ir vienīgais salonautomobiļu čempionāts pasaulē, kur var iegūt pasaules čempiona nosaukumu. Eiropā populāras ir arī DTM sacīkstes. Ziemeļamerikā tiek rīkotas NASCAR sacīkstes. Tajās lieto līdzīgus auto kā WTCC un DTM, tomēr lielākā daļa sacīkšu notiek ovālos. NASCAR skatītāju skaits var sasniegt simtiem tūkstošus.

### Autorallijs

*Pamatraksts: Autorallijs* 
Malkolms Vilsons brauc ar Ford Escort RS Cosworth WRC sacensībās
Autorallijs jeb rallijs ir autosporta disciplīna, kurā ekipāžas trasē dodas atsevišķi. Autorallija sacensības pārsvarā notiek pa koplietošanas ceļiem un tās sastāv no ceļa sacensībām un papildsacensībām. Sacensību dalībnieki sacenšas ar automobiļiem, autorallija ekipāža sastāv no diviem sportistiem. Rallija sacensības notiek gan ar speciāli sagatavotām automašīnām, gan ar sērijveida automobiļiem.

Pasaules prestižākās rallija sacensības ir WRC jeb Pasaules Čempionāts Rallijā. Tiek rīkoti arī rallijreidi, kuros nav noteiktas trases un pašam ir jāatrod pareizais ceļš. Pasaules slavenākais rallijreids ir Dakaras rallijs.

Skatīt arī
----------

* Autosports Latvijā

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Autosports***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* Starptautiskās Automobiļu Federācijas mājaslapa (angliski)
* Latvijas Automobiļu Federācijas mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85010174
* GND: 4003988-2
* BNF: cb119318018 (data)
* NKC: ph118705
* BNE: XX526091

 |

 |
**Fandi līcis** (angļu: *Bay of Fundy*, franču: *Baie de Fundy*) ir līcis Kanādas piekrastē Menas līča ziemeļaustrumu daļā.

Fandi līcis ir pazīstams ar saviem rekordaugstajiem paisumiem (līdz 18 m pavasarī līča austrumu daļā). Līča garums ir ap 300 km, platums 90 km, dziļums līdz 214 m. Vidēji katra paisuma augstums ir ap 12 m. Katru reizi līcī ieplūst 100 miljardi tonnu ūdens, kas arī rada tik lielas ūdenslīmeņa svārstības.

Līcī ietek arī dažas vidēji lielas upes. Interesants ir efekts liela paisuma laikā, kad ūdenslīmeņa pacelšanās dēļ upes vairs nespēj tecēt uz līci un straume tajās uz laiku apstājas. Tas notiek divreiz dienā. Šis efekts ir novērojams upēs *The Salmon River*, *Truro*, *Shubenacadie River* un *South Maitland*. Pie visām šīm upēm ir arī skatu laukumi.

Līcī ir liels hidroenerģijas potenciāls, tiek plānota vairāku paisuma elektrostaciju izbūve, turklāt līcī ir attīstīta arī zvejniecība.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 205. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fandi līcis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315125002
* LCCN: sh85052376
* GND: 4134099-1

 |

 |
**Harpiju apakšdzimta** (*Harpiinae*) ir vanagu dzimtas (*Accipitridae*) apakšdzimta. Šajā apakšdzimtā ir 3 plēsīgo putnu sugas, kas katra veido savu ģinti. Vēl nesenā pagātnē harpiju apakšdzimtas sugas tika sistematizētas klijānu apakšdzimtā (*Buteoninae*), līdz 2005. gadā saskaņā ar DNS pētījumiem vanagu dzimtā tika veiktas ievērojamas sistemātikas izmaiņas. 
Harpiju apakšdzimtas sugas putni ir lieli augumā un ļoti spēcīgi.

Kopīgās īpašības
----------------

Visas trīs sugas ir vienas no lielākajiem plēsīgajiem putniem un tās mājo Amerikas, Filipīnu un Jaungvinejas tropiskajos lietus mežos. Visas sugas ir ļoti spēcīgas un tām ir līdzīgs uzvedības modelis, tomēr daži zinātnieki uzskata, ka Vecās pasaules Jaungvinejas ērgļi nav māsas taksons Amerikā dzīvojošajiem cekulainajiem ērgļiem un neotropikas harpijām. Uzskata, ka tuvākie radinieki harpiju apakšdzimtas sugām ir vanagērgļi (*Hieraaetus*), bet šī hipotēze nav pārbaudīta ar molekulārajiem pētījumiem.

Sistemātika
-----------

* **Harpiju apakšdzimta** (*Harpiinae*)
	+ ģints Cekulainie ērgļi (*Morphnus*)
		- Cekulainais ērglis (*Morphnus guianensis*)
	+ ģints Harpijas (*Harpia*)
		- Neotropikas harpija (*Harpia harpyja*)
	+ ģints Jaungvinejas ērgļi (*Harpyopsis*)
		- Jaungvinejas ērglis (*Harpyopsis novaeguineae*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Phylogeny of eagles, Old World vultures, and other Accipitridae based on nuclear and mitochondrial DNA
2. ↑  Telnov D. 2011, Biodiversity, Biogeography and Nature Conservation in Wallacea and Guinea
Bauskas elevators 1940. gada augustā
Bauskas elevatora ēka 2013. gada jūlijā
**Bauskas elevators** ir 1932. gadā atklāta graudu glabātuve Bauskas pievārtē Pilsmuižā pie šaursliežu dzelzceļa Bauska-Meitene galastacijas. Elevatora tilpums ir 1000 tonnas, septiņus stāvus augstajā ēkā bija iebūvēti 24 torņi, katrs ar aptuveni 60 tonnu tilpumu.

Vēsture
-------

1930. gada septembra beigās zemkopības ministrs un ministru prezidenta vietas izpildītājs Vilis Gulbis svinīgā ceremonijā iemūrēja jaunbūvējamā elevatora pamatakmeni.
Ēkas būve izmaksāja apmēram Ls 112 000 bet no Austrijas iegādātās tehniskās iekārtas vēl ap Ls 44 000.

1932. gada 3. septembrī elevators sāka pieņemt labību. Elevators nodarbojās ar graudu tīrīšanu, šķirošanu un žāvēšanu. Kalte dienā izkaltēja ap 24 tonnām graudu. Elevatora pirmais pārzinis no 1932. gada līdz 1934. gada oktobrim bija Rūdolfs Līdaks.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 25. martā.
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 25. martā.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 25. martā.
**Ekonomiska mata** piemērs
**Ekonomisks mats** (angļu: *economical mate*) — ir mats, kura veidošanā iesaistītas uzbrūkošās puses visas figūras, izņēmums var būt karalis un bandinieki to mazkustības dēļ.[1][2]

Šo terminu ieviesuši šaha problēmisti un tas saistīts ar ekonomijas principa izveidošanos, kas nosaka ka šaha uzdevumā nedrīkst būt nevienas risinājumam nevajadzīgas figūras.

Šaha turnīru praksē ekonomisks mats sastopams reti un, kā likums, galotnē, kad abām pusēm palicis minimāls figūru skaits.

Piemērs
-------

Dotajā piemērā redzams ekonomisks mats melno karalim. Tā veidošanā piedalās četras balto figūras (divi torņi, laidnis un zirdziņš) un divi bandinieki. Bet šis mats nav tīrs, jo katru laiciņiem e6, f4 un f6 apdraud vienlaicīgi divas balto figūras.

Skatīt arī
----------

* Tīrs mats
* Pareizs mats
* Ideāls mats

Atsauces
--------

1. ↑  Dombrovskis, A.. *Šaha kompozīcija Padomju Latvijā*. Rīga : LVI, 1961. 8. lpp.
2. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 506. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

«Pure mates, Ideal mates, etc.» (angļu). chess-problems-gr. 2008. gada 18. aprīlis. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-12-06. Skatīts: 2016-10-04.
**Augusts Zerafims**  (vācu: *August Robert Seraphim*, 1863-1924) jeb **Augusts Serafīms** bija vācbaltiešu vēsturnieks, Kēnigsbergas pilsētas bibliotēkas direktors (1912-1924).
Vēsturnieka Ernesta Zerafima (1862-1945) jaunākais brālis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1863. gada 20. decembrī Jelgavas jurista Ferdinanda Zerafima un viņa sievas Helēnas, dzimušas Tilingas, ģimenē.
Mācījās Jelgavas Adofi privātskolā (1875-1878), tad Jelgavas ģimnāzijā (1878-1882). Studēja filoloģiju Tērbatas Universitātē (1883-1888). Pēc studiju beigām atgriezās Jelgavā, kur strādāja par Adofi privātskolas skolotāju, pēc tam armijas dienestā (1889-1890), tad skolotājs Štafenhāgena skolā (1890-1893). Papildinajās vēstures studijās Berlīnes (1893-1894) un Kēnigsbergas universitātēs (1894-1895), ieguva *Dr. phil.* grādu (1895) un palika turpināt zinātniskus pētījumus (1895-1897). 
1904. gadā publicēja grāmatu "Kurzemes hercogvalsts vēsture" (*Geschichte des Herzogtums Kurland*).

Bija pilsētas bibliotekāra vietnieks (1897-1900), bibliotekārs (1900-1912) un bibliotēkas direktors (1912-1924). Līdztekus *Collegium Fridericianum* palīgskolotājs (1899-1900), privātdocents (1901-1911), Austrumeiropas un Austrumprūsijas vēstures ārkārtas profesors (1911-1924).

Pirmā pasaules kara laikā bija Vācijas okupētās Kurzemes Skolu un baznīcu lietu nodaļas vadītājs (1915-1918). 

Miris 1924. gada 20. februārī Kēnigsbergā.

Biedrības
---------

* Rīgas Vēstures un Senatnes pētniecības biedrības (*Gesellschaft für Geschichte und Altertumskunde zu Riga*, GGuA) korespondētājloceklis (1897)

Darbi
-----

* vēstures žurnāls *Altpreußischen Monatshefte*, (izdevējs 1906-1924)
* *Die Geschichte des Herzogtums Kurland (1561—1795)*. 2. Aufl. Reval: 1904.
* *Ostpreußisch-baltische Kulturbeziehungen im Zeitalter der Aufklärung*. In: Aus vier Jahrhunderten. Gesammelte Aufsätze zur baltischen Geschichte von Ernst und August Seraphim. Reval: 1913

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XIX. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 38 303 - 38 305. sleja.
2. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 34823077
* LCCN: no2004066507
* ISNI: 0000 0001 1024 7443
* GND: 1055184104
* SUDOC: 129955841

 |

 |
Sadalītais Babītes draudzes novads ar Sv. Nikolaja (*St. Nicolai*), Sv. Annas (*St. Annen*) un Sv. Jāņa (*St. Johanis*) baznīcām (1791. gada karte).
**Babītes draudzes novads** (vācu: *Kirchspiel Babat*) bija viens no trim Rīgas landfogtejas draudzes novadiem. 1660. gadā Babītes draudzes novadu sadalīja Salas un Piņķu draudzes novados.
Tagad tā teritorijā atrodas Mārupes novada un Rīgas pilsētas Pārdaugavas daļa.

Vēsture
-------

13. gadsimtā šeit senā Zemgales ceļa malā atradās viens no Sēlijas un Zemgales bīskapijas pārvaldes centriem - Babates Svētās Marijas pils (1219-1228). Netālu no Babītes pilskalna atrodas Baznīckalns.
Daugavgrīvas cisterciešu klostera mūki pie senā Lielupes kara ceļa uz Zemgali uzcēla Sv. Nikolaja (jūrasbraucēju patrona) kapelu, tāpat kā tālāk esošās Sv. Annas un Sv. Jāņa kapelas.

Kad Pirmajā Livonijas koncilā Modenas Vilhelms nosprauda Rīgas apgabala robežas, ar 1226. gada 16. marta līgumu Lielupes lejteces labā krasta teritoriju ieguva Rīgas pilsēta. Par Zemgales bīskapam atņemto un Rīgai piespriesto Babates pili Rīgas pilsēta samaksāja 37 sudraba markas un palīdzēja pie jaunas pils būves otrpus Lielupei.
1228. gadā zemgaļi un kurši rīkoja karagājienu uz Daugavgrīvu, kura laikā, iespējams, tika nopostīts arī Babītes cietoksnis.

Poļu-zviedru kara laikā 1604. gadā Rīgas landfogteju sadalīja trīs daļās (Babītes, Biķera un Katlakalna draudzes novados), katrā pa četriem pagastiem. Zviedru Vidzemes laikā 1660. gadā Babītes draudzes novadu sadalīja Salas un Piņķu draudzes novados.

Pēc Otrā Ziemeļu kara 1662. gadā Piņķos uzcēla jaunu Sv. Nikolaja baznīcu. 12 verstis no Rīgas uzkalnā pie Piņķu muižas "no kokiem, ko atveda no Kurzemes lielkunga mežiem".

Ārējas saites
-------------

* August Wilhelm Hupel. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga : zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. 46–49. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 5. augustā. Skatīts: 2018. gada 23. jūnijā.
* H. von Bienenstamm. *Geographischer Abriß der drei deutschen Ostsee-Provinzen Rußlands, oder der Gouvernemens Ehst-, Liv- und Kurland*. Riga : Deubner, 1826. 214. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 4. augustā. Skatīts: 2018. gada 23. jūnijā.
* Heinrich von Hagemeister. *Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands, Volumes 1*. Riga : Eduard Frantzen, 1836. 37. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 22. augustā. Skatīts: 2018. gada 23. jūnijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Apskates objekti Babītes novadā[novecojusi saite]
2. ↑  www.babite.lv[novecojusi saite]
3. ↑  Uz baznīcas Svētā Vakarēdiena biķera atrodams uzraksts: *Anno 1662 Den 9 December Ist Diese S. Nicolaus Kirch Nach Der Grausamen Moscowiterschen Belagerung Aufs Ney Wider Erbaut Und Zum Ersten Mahl Drein Geprediget Worden Bei Des H-Oconimo Horsten Zeit.*
**Augšgaujas pazeminājums** ir dabas apgabals Vidzemes augstienes austrumos. Stiepjas ziemeļu—dienvidu virzienā 42 km garumā gar Gaujas, Tirzas un Palsas ielejām. Ziemeļos un ziemeļaustrumos robežojas ar Trapenes līdzenumu, dienvidaustrumos — ar Gulbenes paugurvalni. Rietumos pa Gaujas un Tirzas upju ielejām 35—40 km garumā ietiecas Vidzemes augstienē, atdalot Mežoles, Piebalgas un Vestienas pauguraines.

Ģeoloģija
---------

Augšgaujas pazeminājuma pamatā ir samērā līdzena, dienvidu virzienā slīpa subkvartāra virsa ar absolūto augstumu 100—110 m vjl. To veido galvenokārt augšdevona terigēnie ieži un karbonātieži. Pamatiežus klāj vidēji 70—80 m biezi kvartāra nogulumi, galvenokārt morēnu slāņkopas, ko bieži sedz līdz 10 m biezi fluvioglaciāli smilts un grants nogulumi.

Reljefs
-------

Pazeminājums izveidojies vairākos attīstības posmos, tādēļ tam izveidojās triju stāvu reljefa struktūra, kuru raksturīgās iezīmes ir kēmi, kēmu terases un ieplakas. 

Apakšējo stāvu veido Gaujas un Tirzas palienes tipa ielejas, kas līkumo starp pauguriem. Gaujai raksturīga abās pusēs izliekta paliene ar daudzām vecupēm. Purvainajos pazeminājumos, īpaši starp Jēčiem un Jaunpiebalgu, šaurā Gaujas gultne (5—8 m) atrodas kūdras slānī, kura biezums lielāks par upes dziļumu. Pārējā apakšējā stāva daļā sastopami sīki, 3—6 m augsti kēmu pauguri.

Pazeminājuma vidējo stāvu veido nelielu pauguru (galvenokārt kēmu) joslas un grupas. Augšējam stāvam gar pazeminājuma nogāzēm raksturīgi iegareni fluviokēmi vai atsevišķi morēnas pauguri.

Klimats
-------

Klimats sausāks nekā pārējos Vidzemes augstienes apvidos. Gada vidējā temperatūra 4,0—4,5 °C, janvāra — –7 °C, jūlija — 16,5 °C. Bezsala periods 120 dienas, nokrišņu daudzums — 550—620 mm gadā, rietumu un centrālajā daļā 650—700 mm.

Hidrogrāfija
------------

Augšgaujas pazeminājuma hidrogrāfiskā tīkla pamatā ir Gauja un tās augšteces lielākā pieteka Tirza. Gauja uzņem apkārtējo pauguraiņu un to ezeru ūdeņus. Lielākās Gaujas pietekas pazeminājuma posmā ir Dzērbe, Ubeja un Tulija, bet Tirzas lielākās pietekas ir Vilaune un Azanda. Pazeminājumā ezeri nelieli, galvenokārt Gaujas augštecē pie Taurenes, lielākie no tiem ir Stupēnu ezers (37,5 ha) un Taurenes ezers (31,6 ha).

Dabas aizsardzība
-----------------

Ziemeļos no Rankas atrodas 1976. gadā dibinātais Lielā purva dabas liegums.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 87. lpp.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vidzemes augstiene |
| --- |
|  |
| Pauguraines | 
* Mežoles pauguraine
* Piebalgas pauguraine
* Vestienas pauguraine

 |
|  |
| Paugurvalņi | 
* Aumeisteru paugurvalnis

 |
|  |
| Pazeminājumi | 
* Augšgaujas pazeminājums
* Augšogres pazeminājums

 |

 |
**"Vasaras saulgriežu vakars pie Vejles fjorda"** ir dāņu mākslinieka Haralda Slota-Mellera 1904. gadā radīta glezna. Tā ir ainava, bet to var uzskatīt arī par portreta gleznu, jo tajā redzama mākslinieka sieva Agnese Slota-Mellere, kura sēž un vēro Vejles fjordu vasaras saulgriežu vakarā.

Atmosfēra gleznā ir raksturīga ar netipisku krāsu izmantojumu, īpaši sievietes sarkanajā apmetnī. Haralds Slots-Mellers savā mākslinieciskajā darbībā pievērsies simbolismam, tāpēc gleznas triepieniem un krāsām tiek piedēvēta simboliska nozīme.

Gleznā izmantoti tādi moderni, monumentāli izteiksmes līdzekļi kā liela vienkāršota gleznas virsma. Glezna ir sadalīta materiālajā daļā — sieviete, kura sēž ērtā krēslā un vēro ūdens virsmu un garīgajā daļā otrā pusē ūdenim, kur mākslinieks spēlējies ar krāsām un izmantojis gaismu kā fiksējošo elementu. Iedvesmojoties no romantikas perioda motīviem, sieviete gleznā pagriezusi muguru un gaišā vasaras nakts rada to noskaņu, kuru Slots-Mellers meklē savā mākslā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Sct. Hans Evening at Vejle Fiord». *www.europeana.eu*. Skatīts: 2016-04-29.
**Ireks Zinnurovs** (krievu: *Ире́к Хайда́рович Зинну́ров*; dzimis 1969. gada 11. janvārī) ir bijušais Krievijas ūdenspolo spēlētājs, Krievijas Nopelniem bagātais sporta meistars.

Biogrāfija
----------

Kazaņas Specializētās olimpisko rezervju bērnu un jaunatnes skolas audzēknis. Pirmais treneris V. Gorjunovs. 1994. gadā beidzis Simferopoles Valsts universitāti.

1994. gada sāka spēlēt Volgogradas klubā "Lukoil-Spartaks", kura sastāvā kļuva par četrkārtēju Krievijas čempionu (1997, 1999, 2003, 2004) un seškārtēju Krievijas kausa ieguvēju (1998, 2000, 2001, 2002, 2003, 2004).

No 1995. gada Zinnurovs spēlēja Krievijas izlasē. Viņš ir sudraba medaļas ieguvējs 2000. gada (Sidneja) un bronzas medaļas ieguvējs 2004. gada vasaras olimpiskās spēlēs (Atēnas), 1998. gada Labas gribas spēļu uzvarētājs (Ņujorka), 2001. gada pasaules čempionāta (Fukuoka) bronzas medaļas ieguvējs, 2002. gada Pasaules līgas (Grieķija) uzvarētājs, 2002. gada Pasaules kausa ieguvējs (Belgrada), 1997. gada Eiropas čempionāta (Sevilja) bronzas medaļas ieguvējs.

2004. gadā kļuva par Kazaņas komandas "Sintez" kapteini, kuras sastāvā ieguva kausu "Len Trophy" (2006—2007), uzvarēja Krievijas čempionātā (2007) un Krievijas kausu izcīņā (2005).

2009. gadā paziņoja par sporta karjeras beigšanu.

No 2009, līdz 201. gadam bija baseina "Orgsintez" direktors, no 2010. gada kluba "Sintez" (Kazaņa) viceprezidents, no 2011. gada janvāra — kluba "Sintez" galvenais treneris.

2016. gadā ievēlēts par Krievijas Valsts domes 7. sasaukuma deputātu no partijas "Vienotā Kreivija".

Apbalvojumi
-----------

* Draudzības ordenis (Krievija)
* Ordeņa "Par nopelniem tēvijas labā" II pakāpes medaļa (Krievija)
* Medaļa "Kazaņas 1000 gadu piemiņai".

Atsauces
--------

1. 1 2  «Зиннуров Ирек Хайдарович» (krievu). gosduma.net. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-05-06. Skatīts: 2018-04-20.
2. 1 2 3 4 5  «Зиннуров Ирек Хайдарович» (krievu). ruspekh.ru. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-01-21. Skatīts: 2018-04-20.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* Zinnurovs mājas lapā *Спортивная Россия* (krieviski)
* Zinnurova īsa biogrāfija mājas lapā *waterpolo.ru* Archived 2009. gada 1. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
**Bifeļi**, **bifeļu ģints** (*Bubalus*) ir viena no dobradžu dzimtas (*Bovidae*) ģintīm, kas pieder vēršu apakšdzimtai (*Bovinae*). Bifeļu ģintī ir 5 mūsdienās dzīvojošas sugas. Pazīstamākās ir ūdens bifelis un Āzijas ūdens bifelis.

Ūdens bifelis un purva bifelis ir vienīgās domesticētās bifeļu sugas. Tos pamatā audzē, lai iegūtu pienu. Ūdens bifelis ir populārs mājdzīvnieks Āzijas dienvidos, Dienvidamerikā, Ziemeļāfrikā un Eiropas dienvidos. Visi savvaļas bifeļi ir sastopamai tikai Dienvidaustrumāzijā.

Sistemātikas diskusijas
-----------------------

Pēdējo gadu DNS pētījumos ir negaidīti atklājies, ka purva bifelis un upes bifelis ir ļoti attāli radinieki, lai gan abus šobrīd sistematizē kā vienas sugas divas pasugas. To attīstība vienam no otra ir atdalījusies pirms 1,7 miljoniem gadu. Turklāt purva bifelis ir tuvāk radniecīgs Mindoras bifelim, jo abi viens no otra nodalījušies pirms 1,5 miljoniem gadu. Zinātnieki uzskata, ka purva bifelis būtu jāizdala kā atsevišķa suga. Apakšģints *Anoa* nodalījusies no apakšģints *Bubalus* apmēram pirms 2 miljoniem gadu, gandrīz tajā pašā laikā, kad bifeļu ģints nodalījusies no pārējām vēršiem.

Klasifikācija
-------------

* ģints Bifeļi (*Bubalus*)
	+ apakšģints *Bubalus*
		- Āzijas ūdens bifelis (*Bubalus arnee*)
		- †Eiropas ūdens bifelis (*Bubalus murrensis*)
		- †Īsragu ūdens bifelis (*Bubalus mephistopheles*)
		- Mindoras bifelis (*Bubalus mindorensis*)
		- †Pundurbifelis (*Bubalus cebuensis*)
		- Ūdens bifelis (*Bubalus bubalis*)
			* Purva bifelis (*Bubalus bubalis carabanesis*)
			* Upes bifelis (*Bubalus bubalis bubalis*)
	+ apakšģints *Anoa*
		- Kalnu bifelis (*Bubalus quarlesi*)
		- Sulavesi bifelis (*Bubalus depressicornis*)

Atsauces
--------

1. ↑  Bubalus[novecojusi saite]
2. 1 2 3  Phylogenetic relationship among all living species of the genus Bubalus based on DNA sequences of the cytochrome b gene.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bifeļi*** |

* Bifeļu foto galerija (ADW)
Koordinātas: 56°55′48″N 24°06′08″E﻿ / ﻿56.93000°N 24.10222°E﻿ / 56.93000; 24.10222

Bieķensala (Rīga)BieķensalaBieķensalaBieķensalas atrašanās vieta Rīgā
**Bieķensala** jeb **Benkena sala** (vācu: *Benkensholm*) ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes kreisā pamatkrasta tagadējā Torņakalna apkaimē, kur mūsdienās atrodas industriālā apbūve. Tās maksimālais garums bijis 3,3 km, platums 0,6 km, augstums 1,5 – 3 m. 
No krasta to atdalīja tagad gandrīz aizbērtais Kīleveina grāvis (jeb Torņa grāvis, arī Masta grāvis), bet no Lucavsalas Bieķengrāvis.

Tagad seno Daugavas pamatkrastu pie Bieķensalas iezīmē Jelgavas un Bauskas ielas.

Vēsture
-------

Bieķensala, Šlotmakera sala un Fridriķa muiža 1930. gada kartē.
Kā atsevišķa sala Bieķensala pastāvēja no 13. līdz 18. gadsimtam un aizņēma Daugavas ielejas palieni starp Kīleveina grāvi un tagadējo Mūkusalas ielu. 13. gadsimtā sala bija pazīstama ar lībiešu nosaukumu *Lokersar*, 1272. gadā nosaukta par Mestra jeb Ordeņmestra salu, bet savu tagadējo nosaukumu tā ieguva 17. gadsimtā Zviedru Vidzemes laikā no salas nomnieka Hansa Benkena (*Hans Beneken*) vārda, kas minēts kā apsūdzētājs 1630. gada raganu prāvā pret kāda zemnieka sievu.

Inženieris Gustavs Emanuēls fon Veismanis 1764. - 1782. gadā vadīja Daugavas dambja būvēšanu, vienā virknē tika savienotas sešas salas: Bieķensala, Mūkusala, Lielā Klīversala, Burkānu sala, Mazā Klīversala un Ķīpsala. 
Kad 19. gadsimta beigās Kīleveina grāvja augšgalu aizbēra, tā saplūda ar Šlotmakera salu. 
Tagadējā apbūve izveidojās pēc 1950. gada.

Atsauces
--------

1. ↑   Enciklopēdija "Rīga". Rīga: Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988.
2. ↑   Hexenprocesse in Riga. Rigasche Stadtblätter No. 32, 1811. - 255 lpp.
3. ↑  *Latvju enciklopēdija. 4.sējums*. ASV : Amerikas Latviešu Apvienība. 1990. 122. lpp.
4. ↑  «citariga.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 11. jūlijā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas salas |
| --- |
|  |
| Pastāvošās salas | 
* Kazas sēklis
* Krūmiņsala
* Kundziņsala
* Ķīpsala
* Lucavsala
* Mīlestības saliņa
* Sniķera sala
* Sudrabsaliņa
* Zaķusala
* Žurku sala

 |
|  |
| Bijušās salas | 
* Andrejsala
* Bieķensala
* Butoviča sala
* Daudersala
* Gulbju sala
* Jumpravsala
* Kojusala
* Krievu sala
* Kurpnieksala
* Lakstīgalu sala
* Lībiešu sala
* Mangaļsala
* Mazā Vējzaķsala
* Muižas sala
* Mūkusala
* Pētersala
* Putnu sala
* Rutku sala
* Sūnu sala
* Šlotmakera sala
* Vējzaķsala
* Vīberta sala
* Zirgu sala
* Zvirgzdu sala

 |

 |
**Viktors Gavrikovs** (lietuviešu: *Viktor Gavrikov*, krievu: *Виктор Николаевич Гавриков*; 1957. gada 29. jūlijs Krjuleni — 2016. gada 27. aprīlis Burgasa) bija Moldovā dzimis Lietuvas starptautiskais lielmeistars šahā (1984), kas no 1993. līdz 1997. gadam pārstāvēja Šveici.

Biogrāfija
----------

Pirmos panākumus šahā guvis 1970. gadu beigās. 1978. gadā kopā ar Sergeju Dolmatovu dalījis otro vietu PSRS jauno meistaru turnīrā Viļņā. Tajā pašā gadā kopā ar Gintautu Piešinu uzvarējis Lietuvas šaha čempionātā. 1981. gadā Frunzē debitējis PSRS šaha čempionāta finālā, kurā ieņēmis augsto 4. vietu (uzvarēja Garijs Kasparovs un Ļevs Psahiss). 1983. gadā Jūrmalā uzvarējis PSRS jauno meistaru turnīrā, bet Tbilisi bijis pirmais starptautiskajā šaha turnīrā. 1985. gadā Rīgā kopā ar kopā ar Mihailu Gureviču un Aleksandru Čerņinu dalījis 1.-3. vietu PSRS šaha čempionāta finālā (pēc papildu rādītājiem par PSRS čempionu kļuvis Gurevičs).
1985. gadā Tunisā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā dalījis 4. vietu, bet zaudējis papildu maču Mihailam Gurevičam ar 2½:3½ par ceļazīmi uz pretendentu turnīru. 1986. gadā Kijevā dalījis otro vietu PSRS šaha čempionāta finālā (uzvarējis Vitālijs Ceškovskis). Tajā pašā gadā 1. Eiropas šaha ātrspēles čempionātā Hihonā izcīnījis bronzas medaļu. 1989. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros Budapeštā (kopā ar Mihailu Krasenkovu) un Berlīnē. 1993. gadā uzvarējis Barselonas starptautiskajā šaha turnīrā. 1994. gadā uzvarējis Bīles starptautiskajā šaha festivālā, apsteidzot Rafaelu Vaganjanu. 1996. gadā kļuvis par Šveices šaha čempionāta uzvarētāju. 1999. gadā kopā ar Džonatanu Spīlmenu uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Zviedrijas pilsētā Katrineholmā. 2001. gadā uzvarējis Gēteborgas starptautiskajā šaha turnīrā un ieņēmis 2. vietu aiz Konstantina Sakajeva Paula Keresa memoriālā Tallinā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Gavrikovam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis Gruzijas lielmeistares Nanas Aleksandrijas treneris (1980–1986).

Mūža beidzamos gadus pavadījis Bulgārijā, kur dzīvojis kopš 2010. gada.

Atsauces
--------

1. ↑  «Championship of USSR (young masters) Vilnius 25.1-15.2.1978». Arhivēts no oriģināla, laiks: 01.10.2017. Skatīts: 24.02.2017.
2. ↑  Championship of Lithuania, Vilnius, 1978.04.04-27
3. ↑  49 Championship of USSR Frunze 26.11-22.12.1981
4. ↑  «Championship of USSR (young masters) Yurmala January-February 1983». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. oktobrī. Skatīts: 2017. gada 24. februārī.
5. ↑  52 Championship of USSR Riga January-February 1985
6. ↑  1985 Tunis Interzonal Tournament
7. ↑  «Championship of URS Kiev 2-28.4.1986». Arhivēts no oriģināla, laiks: 03.03.2016. Skatīts: 24.02.2017.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Viktorijas ūdenskritums** (angļu: *Victoria Falls*) ir ūdenskritums Zambezi upē Āfrikas dienviddaļā. Atrodas uz Zambijas un Zimbabves valstu robežas. Ūdenskritums ir apmēram 1700 m plats un līdz 108 m augsts (augstums mainās no 80 m labajā krastā līdz 108 m centrā). Tas izskatās ļoti iespaidīgi, jo ūdens krīt ļoti šaurā un dziļā ieplakā. Turklāt krītošais ūdens veido šļakatas un miglu, kuri var pacelties līdz 400 m augstumam un var būt redzami pat no 50 km attāluma.

Vēsture
-------

Skotu pētnieks Deivids Livingstons 1855. gadā bija pirmais eiropietis, kas redzēja šo ūdenskritumu un nosauca to karalienes Viktorijas vārdā. Agrāk ūdenskritums bija pazīstams vietējo iedzīvotāju vidū kā "dārdošie dūmi".

Viktorijas ūdenskritums ir viens no izcilākajiem Dienvidāfrikas dabas pieminekļiem, tas ir iekļauts arī UNESCO pasaules mantojuma objektu sarakstā. Tas atrodas divu nacionālo parku - "Dārdošie Dūmi" («Mosi-oa-Tunya») Zambijā un "Viktorijas ūdenskritums" Zimbabvē - teritorijā.

Viktorijas ūdenskritums ir pasaulē vienīgais ūdenskritums, kurš ir vairāk nekā 100 metru augsts un vairāk nekā kilometru plats.

Migla virs ūdenskrituma
Lietus sezonas laikā ūdenskritumā vienas minūtes laikā krīt lejup 500 miljoni litru ūdens, krītošā ūdens milzīgā spēka ietekmē ūdens šļaksti paceļas vairāku simtu metru augstumā. 1958. gadā plūdu laikā Zambezi, ūdenskritumā tika novērots rekordliels ūdens daudzums - vairāk nekā 770 miljoni litru ūdens minūtē (apmēram 13 miljoni litru sekundē).

Skatīt arī
----------

* Igvasu ūdenskritums

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  «Victoria Falls». *World Digital Library*. 1890-1925. Skatīts: 2013-06-01.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Viktorijas ūdenskritums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Zambijā |
| --- |
|  |
| Daba | 
* Viktorijas ūdenskritums (Mosi-oa-Tunya)

 |  |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Zimbabvē |
| --- |
|  |
| Kultūra | 
* Khami drupu nacionālais piemineklis
* Lielās Zimbabves nacionālais piemineklis
* Matobo kapenes

 |  |
|  |
| Daba | 
* Mana Pūlsa nacionālais parks Sapi un Čevores Safari teritorijas
* Viktorijas ūdenskritums (Mosi-oa-Tunya)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 234189120
* LCCN: n81127835
* GND: 4119420-2
* SUDOC: 182661806
* NKC: ge117605

 |

 |
**Tirāniņu apakškārta** (*Tyranni*) ir viena no trijām zvirbuļveidīgo kārtas (*Passeriformes*) apakškārtām, kas apvieno vairāk kā 1000 mūsdienās dzīvojošas putnu sugas. Lielākā sugu dazādība sastopama Dienvidamerikā, bet tirāniņu apakškārtas sugas mājo arī Ziemeļamerikā, Āfrikā un Āzijā. Atšķirībā no dziedātājputnu apakškārtas (*Passeri*) tirāniņu grupas sugām ir atšķirīga dziedamās balsenes (*syrinx*) muskulatūras anatomija, kā rezultātā šiem putniem nav dziesmas. Ģenētiskie un morfoloģiskie pētījumi liecina, ka abu grupu evolūcija notikusi neatkarīgi vienai no otras.

Tirāniņu apakškārtas galvenās grupas
------------------------------------

Tirāniņu apakškārtu iedala divās lielās grupās: pitu infrakārtā (*Eurylaimides*) un tirāniņu infrakārtā (*Tyrannides*). Nesenā pagātnē tika izdalīta vēl trešā infrakārta — Jaunzēlandes paceplīši (*Acanthisitti*) — kura mūsdienās tiek sistematizēta kā trešā zvirbuļveidīgo putnu apakškārta. Pitu infrakārta apvieno tirāniņveidīgos putnus, kas dzīvo Āfrikas un Āzijas tropu mežos, kā arī vienu Amerikas sugu — platknābja sapauoa (*Sapayoa aenigma*), kura ir vienīgā suga savā dzimtā. Savukārt tirāniņu infrakārta apvieno visas Amerikā dzīvojošās tirāniņveidīgo putnu sugas, izņemot platknābja sapauoa. Pitu infrakārta ir neliela un apvieno apmēram 50 putnu sugas.

Sistemātika
-----------

**Tirāniņu apakškārta** (*Tyranni*)

* **Pitu infrakārta** (*Eurylaimides*)
	+ Madagaskaras pitu dzimta (*Philepittidae*)
	+ Pitu dzimta (*Pittidae*)
	+ Platknābju dzimta (*Eurylaimidae*)
	+ Platknābja sapauoa dzimta (*Sapayoidae*)
* **Tirāniņu infrakārta** (*Tyrannides*)
	+ Konopofagu dzimta (*Conopophagidae*)
	+ Kotingu dzimta (*Cotingidae*)
	+ Manakinu dzimta (*Pipridae*)
	+ Mūrniekputnu dzimta (*Furnariidae*)
	+ Rinokriptu dzimta (*Rhinocryptidae*)
	+ Skudrputnu dzimta (*Thamnophilidae*)
	+ Skudrpitu dzimta (*Grallariidae*)
	+ Skudrtirānu dzimta (*Formicariidae*)
	+ Tirāniņu dzimta (*Tyrannidae*)
	+ Titiru dzimta (*Tityridae*)

Atsauces
--------

1. ↑  Systematic relationships and biogeography of the tracheophone suboscines (Aves: Passeriformes)
2. ↑  DNA and Passerine Classification
3. ↑  Ericson P, Christidis L, Cooper, A, Irestedt M, Jackson J, Johansson US, Norman JA. (2002). A Gondwanan origin of passerine birds supported by DNA sequences of the endemic New Zealand wrens. Proc Biol Sci. 269(1488):235-41
4. ↑  Tolweb: Eurylaimides

Ārējās saites
-------------

* Zooģeogrāfija Archived 2020. gada 29. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Tolweb: Suboscines
**Viktors Deglavs** (1902—1941) bija latviešu virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, latviešu pašaizsardzības vienību štāba priekšnieks (1941).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1902. gada 5. augustā Pēterburgā. Mācījās Landava vidusskolā Rīgā, Latvijas brīvības cīņu laikā pēc Rīgas atbrīvošanas 1919. gada 26. maijā pieteicās Latvijas armijā. Bija Daugavpils kājnieku pulka karavīrs un Latvijas kara skolas kadets, pēc tās pabeigšanas 1920. gada maijā kļuva par leitnantu un dienēja Aizputes kājnieku pulka Neatkarības rotā. 1922. gadā absolvēja Virsnieku kursus un 1924. gadā tika paaugstināts virsleitnanta pakāpē. 1928. gadā beidza Kara akadēmiskus kursus, bija Armijas štāba Operatīvas nodaļas priekšnieka palīgs kapteiņa pakāpē, vēlāk Cēsu kājnieku pulka rotas komandieris, līdztekus žurnāla „Aizsargs" redaktors (1935—1937). 1937. gadā Deglavs kļuva par Informācijas nodaļas kara aģentu Lietuvā, paaugstināts pulkvežleitnanta pakāpē.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada augustā viņu kā uz Vāciju aizbraukušu repatriantu atvaļināja no Latvijas armijas.
1941. gada maijā Marienburgā (Austrumprūsijā) viņš aktīvi līdzdarbojās Latvju kareivju nacionālās savienības darbības atjaunošanā, par kuras vadītāju kļuva pulkvedis Aleksandrs Plensners.

Pēc Vācijas iebrukuma Latvijā Deglavs 1941. gada 5. jūlijā ieradās Rīgā un mēģināja atjaunot Latvijas armiju, izveidojot tās pirmo bataljonu, taču jau 16. jūlijā vācu okupācijas iestādes apturēja Latvijas armijas atjaunošanu un 18. jūlijā pulkvežleitnants Deglavs tika atrasts nošauts uz pulkveža Plensnera dzīvokļa kāpnēm. Apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1928)
* Lietuvas Dižkunigaišķa Gedemīna ordeņa III šķira (1938)
* Viestura ordeņa IV šķira (1939)

Atsauces
--------

1. ↑  timenote.info
**Sicistas, sicistu ģints** (*Sicista*) ir viena no lēcējpeļu dzimtas (*Dipodidae*) ģintīm, kas ir vienīgā ģints **sicistu apakšdzimtā** (*Sicistinae*). Tā apvieno 13 mūsdienās dzīvojošas sugas. Izplatītas Ziemeļeiropā, Austrumeiropā un Āzijā, lielākā sugu dažādība sastopama Centrālāzijā. Mājo mežos, biezos krūmājos, pļavās un stepēs.

Latvijā
-------

Meža sicista (*Sicista betulina*) Latvijā ir reti sastopama grauzēju suga
Latvijā sastopama viena sicistu ģints suga — meža sicista (*Sicista betulina*). Latvijā nav objektīvu ziņu par populācijas stāvokli, informācijai par sastopamību ir gadījuma raksturs. Tiek uzskatīta par samērā retu, sporādiski sastopamu sugu.

Kopīgās īpašības
----------------

Sicistas ir maza auguma lēcējpeles, kas ārēji atgādina peles, bet ar daudz garākām pakaļkājām un ar ļoti garu asti, kuras galā ir kupla matu otiņa. Sicistu ķermeņa garums (bez astes) ir 50—100 mm, astes garums 65—110 mm, pakaļkāju garums 14—18 mm, svars 6—14 g. Kažoka matojuma krāsa var būt no gaiši brūnas līdz tumši brūnai vai dzeltenbrūnai. Mugura tumšāka nekā pavēdere. Dažām sugām uz muguras tumša svītra (peļu teka), kas sākas jau uz pakauša.

Uzvedība
--------

Sicistas ir visēdājas un barojas ar sēklām, sulīgiem augiem un kukaiņiem. Tās ir aktīvas nakts laikā, pa dienu uzturoties pašraktās alās. Ziemas periodu pavada ziemas miegā. Pa zemi pārvietojas ar lēcieniem, veikli rāpjas arī kokos un krūmos, lietojot asti kā papildu atbalstu.

Sistemātika
-----------

**Sicistu apakšdzimta** (*Sicistinae*)

* **Sicistu ģints** (*Sicista*)
	+ Altaja sicista (*Sicista napaea*)
	+ Armēnijas sicista (*Sicista armenica*)
	+ Garastes sicista (*Sicista caudata*)
	+ Kaukāza sicista (*Sicista caucasica*)
	+ Kazbegi sicista (*Sicista kazbegica*)
	+ Kluhoras sicista (*Sicista kluchorica*)
	+ Ķīnas sicista (*Sicista concolor*)
	+ Meža sicista (*Sicista betulina*)
	+ Pelēkā sicista (*Sicista pseudonapaea*)
	+ Severcova sicista (*Sicista severtzovi*)
	+ Stepes sicista (*Sicista subtilis*)
	+ Stranda sicista (*Sicista strandi*)
	+ Tjanšana sicista (*Sicista tianshanica*)

Atsauces
--------

1. ↑  Mammal Species of the World: Subfamily Sicistinae
2. 1 2 3 4  Britanica: Birch Mouce
3. ↑  Latvijas Daba: Lēcējpeļu dzimta
4. ↑  Latvijas Daba: Meža sicista
5. 1 2  Ronald M. Nowak (1999). Walker's mammals of the world. JHU Press. pp. 1329–. ISBN 978-0-8018-5789-8.

Ārējās saites
-------------

* iNaturalist: Birch Mice Genus Sicista
**Babuškina** (krievu: *Бабушкин*, burjatu: *Бабушкин хото*) ir pilsēta Sibīrijas dienviddaļā, Burjatijas Republikas Kabanskas rajonā. Izvietojusies Baikāla ezera dienvidu krastā Misovkas upītes grīvā pie Transsibīrijas maģistrāles. Viena no Burjatijas piecām vēsturiskajām pilsētām. Mūsdienās mežrūpniecības centrs un transporta mezgls.

Vēsture
-------

Dibināts ap 1760. gadu kā Posoļskas klostera ciemats *(выселок)*. Šeit sākās Udunginas trakts pāri Hamardabana grēdai, ko ierīkoja Kjahtas tirgotāji preču transportēšanai no Ķīnas. Līdz 1892. gadam saukta par **Misovsku** *(Мысовский)*, līdz 1902. gadam — pasta stacija **Misovaja** *(Мысовая)*, līdz 1941. gadam — **Misovska** *(Мысовск)*. Strauja attīstība sākās sakarā ar Transsibīrijas maģistrāles būvniecību. 1900. gadā tika izveidota dzelzceļa stacija Misovaja un līdz Baikālu no dienvidiem apliecošā posma izbūvei 1904. gadā uz Misovajas piestātni ar prāmi pāri ezeram tika transportēti vilcienu sastāvi. 1902. gadā piešķirts bezapriņķa pilsētas statuss. 1941. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā par godu profesionālajam revolucionāram Ivanam Babuškinam, kuru 1906. gadā Misovskā nošāva soda vienība.

Atsauces
--------

1. ↑  «26. Численность постоянного населения Российской Федерации по муниципальным образованиям на 1 января 2018 года». Federālais Valsts statistikas dienests. Arhivēts no oriģināla, laiks: 26 jūlijs 2018. Skatīts: 23 janvāris 2019.
2. ↑  Города России. Бабушкин (Бурятия)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Babuškina***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Burjatijas pilsētas |
| --- |
|  |
| Burjatijas ģerbonis | 
Babuškina
Gusinoozjorska
Kjahta
Severobaikaļska
**Ulanude**
Zakamenska
 | Burjatijas karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 303901039
* LCCN: no2013071789

 |

 |
| OSI modelis |
| --- |
| 
7: Lietojumslānis |
| 
6: Pasniegšanas slānis |
| 
5: Sesijas slānis |
| 
4: Transporta slānis |
| 
3: Tīkla slānis |
| 
2: Datu posma slānis |
| * LLC apakšslānis
* MAC apakšslānis
 |
| 
1: Fizikālais slānis |
| * s
* d
* l
 |

| Piecu slāņu TCP/IP modelis |
| --- |
| Lietojumslānis |
| * DHCP
* DNS
* FTP
* HTTP
* IMAP4
* IRC
* POP3
* SIP
* SMTP
* SNMP
* SSH
* TELNET
* RPC
* RTP
* RTCP
* TLS/SSL
* SDP
* SOAP
* L2TP
* PPTP
 |
| Transporta slānis |
| * TCP
* UDP
* DCCP
* SCTP
* GRE
* GTP
 |
| Tīkla slānis |
| * IP
	+ IPv4
	+ IPv6
* ARP
* RARP
* ICMP
* IGMP
* BGP
* RSVP
* IPsec
* RIP
 |
| Datu posma slānis |
| * Ethernet
* FDDI
* Frame relay
* GPRS
* PPP
 |
| Fizikālais slānis |
| * Ethernet fizikālais slānis
* ISDN
* Modemi
* PLC
* RS232
* SONET/SDH
* G.709
* Wi-Fi
* WiMAX
 |
| * s
* d
* l
 |

IEEE 802 LAN/MAN standartos **vides piekļuves vadības** (**MAC**) apakšslānis (zināms arī kā **datu nesēju piekļuves vadības** apakšslānis) un loģiskā posma vadības (LLC) apakšslānis kopā veido datu posma slāni. Šajā datu saišu slānī LLC nodrošina (datu) plūsmas kontroli un multipleksēšanu loģiskajai saitei (t.i. EtherType, 802.1 Q VLAN tag utt.), bet MAC nodrošina plūsmas kontroli un daudzskaitļošanu pārraides videi.

Šie divi apakšslāņi kopā atbilst OSI modeļa 2. slānim. Savietojamības labad  LLC nav obligāts IEEE 802.3 ieviešanai (satvari tad tiek izmantoti "neapstrādāti"), bet obligāts visu citu IEEE 802 standartu ieviešanai. Atbilstoši OSI modeļa un IEEE 802 standartu hierarhijai, MAC bloks nodrošina fiziskā slāņa kontroles sadalījumu tā, lai fizisko saišu kontroles sarežģītība nebūtu redzama LLC un tīkla steka augšējos slāņos. Tādējādi jebkuru LLC bloku (un augstākus slāņus) var izmantot ar jebkuru MAC. Savukārt vidējās piekļuves vadības bloks ir formāli savienots ar Fizikālo slāni, izmantojot no datu nesējiem neatkarīgu saskarni. Lai gan MAC bloks mūsdienās parasti ir integrēts ar Fizikālo slāni tajā pašā ierīču paketē, vēsturiski jebkuru MAC var izmantot ar jebkuru Fizikālo slāni, neatkarīgi no pārraides vides.

Sūtot datus uz citu ierīci tīklā, MAC bloks iekapsulē augstāka līmeņa kadru kadros, kas piemēroti pārraides videi (t.i. MAC pievieno syncword preambulu un vajadzības gadījumā arī papildinājumu), pievieno kadru pārbaudes secību, lai identificētu pārraides kļūdas, un pēc tam pārnes datus uz fizisko slāni, tiklīdz to atļauj atbilstošā kanāla piekļuves metode. Kontrolē, kad dati tiek nosūtīti un kad jāgaida, lai izvairītos no sastrēgumiem un sadursmēm, jo īpaši attiecībā uz topoloģijām ar sadursmes domēnu (kopne, gredzens, tīkls, punkta—daudzpunktu topoloģija). Turklāt MAC ir atbildīgs arī par pārslodzes un sadursmju kompensēšanu, uzsākot retranslāciju, ja tiek atklāts sastrēguma signāls, un/vai veicot sarunas par lēnāku pārraides ātrumu, ja nepieciešams. Saņemot datus no fiziskā slāņa, MAC bloks nodrošina datu integritāti, pārbaudot sūtītāja kadru pārbaudes secību, un pirms datu nodošanas augstākajos slāņos novelk sūtītāja preambulu un papildināšanu.

Skatīt arī
----------

* Internets
* OSI modelis
**Knābjgalvji** (*Mecoptera*) ir salīdzinoši neliela, bet sena kukaiņu kārta. Ir zināmas ap 600 mūsdienu un ap 400 izmirušās knābgalvju sugas. Fosilie knabjgalvji ir zināmi jau no perma perioda.

Morfoloģija
-----------

Ķermeņa garums līdz 3 cm. Viena no grupas raksturīgākajām īpašībām ir knābjveidīga galvas priekšējā daļa, kuras galā ir izvietoti ļoti sīki grauzēja tipa mutes elementi. Garākie mutes elementi ir maksillas. Mandibulu forma ir atkarīga no barošanās īpatnībām. Augēdājām (Boreidae, Panorpididae un Eomeropidae) tās ir īsas un resnas, ar diviem vai vairākiem subterminālajiem zobiem. Plēsīgajām formām (Bittacidae) mandibulas garas, saplacinātas, ar slīpu galu un ar vienu zobu; darbojas līdzīgi šķērēm. Maitēdāju mandibulas pēc savas uzbūves variē starp šiem abiem variantiem.
Pie „knābja" pamatnes atrodas samērā garas antenas. Antenas sastāv no 16-20 līdz pat 60 posmiņiem. Antenām, iespejams, ir būtiska nozīme maitēdājām sugām barības meklēšanā, kā arī dzimumpartnera meklēšanā. Tās kalpo, kā hemoreceptori.
Galvas sānos izvietotas fasetveidīgas saliktās acis. Bet uz pieres lielākajai sugu daļai ir trīs vienkāršās acis.

Tāpat kā tīklspārņiem, knābjgalvjiem ir raksturīgi divi pāri vienādi attīstīti, caurspīdīgi, tīklveida spārni ar neregulāriem plankumiem. Spārnu virsmu var klāt sīki matiņi. Knābjgalvji ir vāji lidotāji, un daudzām ģintīm spārni ir pakļauti redukcijai (līdz pat pilnīgai pazušanai). Īpaši tas raksturīgs Apteropanorpidae un Boreidae dzimtām. Boreīdu spārni reducējas līdz sklerotizētēm plāksnītēm, bet tēviņiem tie pārtop par šauriem āķīšiem, kurus tie kopulācijas laikā izmanto mātīšu satveršanai.
Kājas lielākajai pārstāvju daļai ir skrējēja tipa ar piecu posmu pēdiņu un diviem nadziņiem. Īpaša skrējējkaju nozīme ir bezspārnu knābgalvju formām. Plēsēju (Bittacidae) pārstāvjiem ir tikai viens nadziņš. Turklāt to piektais posmiņš spēj piespiesties pie ceturtā. Šīs dzimtas ekstremitātes ir tik garas, ka tie ārēji sāk līdzināties garkājodiem.
Knābjgalvjiem ir raksturīgs tievs, izstiepts 10—posmu vēders, aizmugurējā galā izliekts uz augšu. Tēviņiem vēdera galā ir paresninājums ar kopulacijas orgāniem, kas dara to līdzīgu skorpionu vēderam.

Ekoloģija
---------

Knābjgalvji reti sastopami lielā skaitā. Attīstība ar pilnu pārvēršanos. Kāpuri atgādina tauriņu kāpurus, tikai tiem ir 8 vēdera kājas. Uz ziemu tie iekūņojas. Kūniņas brīvas. Knābjgalvji ir plaši izplatīti dažādās pasaules daļās.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85082794
* NDL: 00577053
* NKC: ph116266

 |

 |
**Ko Sans** (고산, revidētajā romanizācijā: *Go San*, Makkjūna-Reishauera: *Ko San*; dzimis 1976. gada 19. oktobrī) ir *Samsung* tehnoloģiju institūta pētnieks. Viņš ir pirmā Dienvidkorejas kosmonauta dublieris. 

Ko bija viens no diviem kandidātiem, kas tika izvēlēti 2006. gada 25. decembrī pirmajam Korejas kosmonauta lidojumam kosmosā. Otra kandidāte bija Ī Sojona. Vienam no viņiem ar krievu kosmosa kuģi *Sojuz* 2008. gada aprīlī 13. viesekspedīcijas sastāvā ir paredzēts doties uz Starptautisko kosmosa staciju.

2007. gada sākumā abi pretendenti devās uz Krieviju, lai gatavotos kosmiskajam lidojumam. 2007. gada 5. septembrī par galveno kandidātu lidojumam tika nosaukts Ko Sans, bet Ī Sojona palika par viņa dublieri.

Savukārt 2008. gada 10. martā tika paziņots, ka Ko Sans ir nomainīts pret Ī Sojonu. Tas notika pēc tam, kad Krievijas Federālā kosmiskā aģentūra lūdza nomainīt Ko sakarā ar viņa neatļautām darbībām kosmonautu sagatavošanas centrā. Viņš turpināja gatavošanos lidojumam, bet tikai kā dublieris.

Atsauces
--------

1. ↑  Associated Press. «South Korea to announce its first astronaut». *International Herald Tribune*, 2007-09-04. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008-03-14. Skatīts: 2008-03-10.
2. ↑  Sangwon Yoon. «South Korea taps robotics expert as 1st astronaut». *Houston Chronical*, 2007-09-04. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011-06-29. Skatīts: 2008-03-10. Archived 2011-06-29 *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  Associated Press. «S. Korea names woman as first astronaut». *CNN.com*, 2008-03-10. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008-03-15. Skatīts: 2008-03-10. Archived 2008-03-15 *Wayback Machine* vietnē.
**Kārels Ēnpalu** (igauņu: *Kaarel Eenpalu*; 1888—1942), līdz vārda maiņai 1935. gadā — **Kārlis Augusts Einbunds** (*Karl August Einbund*), bija igauņu žurnālists, politiķis. Rīgikogu deputāts (1920—1937), Igaunijas iekšlietu ministrs (1920, 1921—1924, 1924—1926, 1934—1938), Igaunijas Valsts vecākais (1932) un Igaunijas premjerministrs (1938—1939).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1888. gada 16. maijā Tērbatas apriņķa Vesneru pagasta Palu māju saimnieka ģimenē. Mācījās Vesneru pagastskolā, tad Hugo Treffnera proģimnāzijā. Studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1909—1914), vēlāk pabeidza Maskavas Universitāti.
No 1910. līdz 1912. un 1915. gadā bija Tērbatā iznākošā laikraksta *Postimees* redakcijas loceklis.

Pirmā pasaules kara laikā no 1917. līdz 1918. gadam bija artilērijas baterijas komandieris Pirmajā Igauņu artilērijas vienībā. 1918. gadā — *Postimees* redaktors. Igaunijas brīvības cīņu laikā komandēja Tartu studentu bataljonu (1918—1919), bet vēlāk artilērijas bateriju Otrajā Igauņu Artilērijas vienībā.

K. Einbunda (pa kreisi) svinīgā sagaidīšana Berlīnes dzelzceļa stacijā. Pa labi Reihstāga prezidents Pauls Lēbs (1930).
1919.-1920. gadā viņš bija Valsts kontrolieris Pagaidu valdībā un Igaunijas Satversmes sapulces deputāts, līdzteku arī laikraksta *Tallinna Teataja* galvenais redaktors (1920). un 1924. gadā — laikraksta *Kaja* redaktors.
Ēnpalu ilgstoši bija Rīgikogu deputāts (1920—1937), atkārtoti Igaunijas iekšlietu ministrs (1920—1926), atskaitot Pīpa un Akela ministru kabinetus un no jauna 1934.-1938. gadā. Tiek uzskatīts par Igaunijas policijas izveidotāju.

No 1926. gada 22. jūnija līdz 1932. gada 19. jūlijam un no 1933. gada 18. maija līdz 1934. gada 29. augustam Ēnpalu bija 3. 4. un 5. Rīgikogu priekšsēdētājs. No 1932. gada 19. jūlija līdz 1. novembrim viņš bija Igaunijas Valsts vecākais (premjerministrs).

No 1938. gada un Pārstāvju palātas deputāts un Igaunijas premjerministrs. No premjerministra amata atkāpās pēc 1939. gada Igaunijas—PSRS bāzu līguma noslēgšanas.

Pēc Igaunijas okupācijas Ēnpalu tika atcelts no vadošiem amatiem AS *Centralkase* un AS *Eesti Phosphorit*, arestēts 1940. gada jūlijā un deportēts uz PSRS, kur 1942. gada 27./28. janvārī mira Vjatkas nometnē.

Atsauces
--------

1. ↑  Prezidents - reģents
2. ↑  1942. gada 27. janvāris. Latvijas Avīze
3. ↑  «Igaunijas Ministru Prezidenta Kārela Enpalu 50. gadi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 31. decembrī. Skatīts: 2014. gada 28. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kārels Ēnpalu***.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 47565426
* ISNI: 0000 0000 2140 0020
* GND: 119156539

 |

 |