recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**nginx** (angliskā izruna "engine X") ir viegls tīmekļa serveris / starpniekserveris un e-pasta (IMAP/POP3) starpniekserveris. 2016. gada janvārī nginx tika izmantots 141 443 630 domēnu apkalpošanai, tādējādi ieņemot 15,6% tirgus daļas, atpaliekot tikai no Apache un Microsoft pozīcijām. Nginx izejas kods tiek izplatīts ar BSD tipa licences nosacījumiem. Sākotnēji nginx tika izstrādāts Krievijā, lai spētu apkalpot dažādas augstas noslodzes tīmekļa lapas.

HTTP servera funkcionalitāte
----------------------------

* Statisku failu servēšana, automātiska direktorija satura ģenerēšana
* Starpniekserveris (proxy)
* SSL atbalsts
* DNS un IP tipa virtuālie serveri
* FLV plūsmošana

E-pasta starpniekservera funkcionalitāte
----------------------------------------

* POP3 un IMAP proxy serveris
* STARTTLS atbalsts
* SSL stbalsts

Nginx darbojas uz UNIX, Linux, OpenBSD, NetBSD, FreeBSD, Mac OS X un Solaris operētājsistēmām.

Atsauces
--------

1. ↑  «January 2016 Web Server Survey». netcraft.com. Skatīts: 2016. gada 16. februārī. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* 
* Nginx wiki
**Niasa** (indonēziešu: *Pulau Nias*) vai **Niha** (niasu: *Tanö Niha*) ir Indonēzijai piederoša sala Indijas okeānā. Administratīvi ietilpst Ziemeļsumatras provincē; iedalās četros apriņķos un vienā pilsētā. Lielākā apdzīvotā vieta ir Gununsitoli pilsēta salas ziemeļaustrumu krastā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir niasi.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Indonēzijas rietumdaļā, pieder Lielajām Zunda salām. 100 km platais Mentavai šaurums to atdala no Sumatras austrumos. Kopā ar Batu salām dienvidos un Hinako salām pie Niasas rietumu krasta reizēm tiek dēvētas par Niasas arhipelāgu. Salas reljefs paugurains, augstākais punkts ir Lelematua kalns 858 m vjl. Salā valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Sala ievērojami cieta 2004. gada Indijas okeāna zemestrīcē, kurā gāja bojā 122 cilvēki un vairāki tūkstoši palika bez pajumtes, kā arī 2005. gada Niasas-Simeulue zemestrīcē, kurā gāja bojā 800 bet bez pajumtes palika vairāki tūkstoši cilvēku. Zemestrīču un tām sekojošo cunami ietekmē salas krasta līnija vairākās vietās pārvietojās par 50 metriem iekšzemē.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 507. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Niasa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315526552
* LCCN: sh85091708
* GND: 4042043-7
* BNF: cb12063794h (data)
* NKC: ge396027

 |

 |
**Kālija heksacianoferāts(III)** jeb **sarkanais asinssāls** (K3[Fe(CN)6]) ir dzelzi saturošs kompleksais savienojums, kas pieskaitāms pie cianoferātiem(III). Sarkanais asinssāls ir sarkani, monoklīni, ūdenī ļoti labi šķīstoši kristāli. Ūdens šķīdumam piemīt dzeltenzaļa fluorescence. Atšķirībā no dzeltenā asinssāls sarkanais asinssāls tiek uzskatīts par indīgu vielu, kaut arī, nonākot acīs vai uz ādas, ir praktiski nekaitīgs (atskaitot kairinošu iedarbību), bet kuņģī esošā temperatūra un sālsskābes koncentrācija ir par vāju, lai rastos zilskābe.

Vēsture
-------

Kālija heksacianoferātu(III) ieguva vācu ķīmiķis Leopolds Gmelins (*Leopold Gmelin*) 1822. gadā, oksidējot dzelteno asinssāli. Vielas sarkanās krāsas un līdzīgā ķīmiskā sastāva dēļ tā tika nosaukta par "sarkano asinssāli".

Iegūšana
--------

Iegūst no kālija heksacianoferāta(II), oksidējot to ar hloru, kālija permanganātu vai citiem oksidētājiem.

2K4[Fe(CN)6] + Cl2 → 2K3[Fe(CN)6] + 2KCl

Ķīmiskās īpašības
-----------------

Sarkanais asinssāls ir stiprs oksidētājs, it īpaši sārmainā vidē. Piemēram, tas spēj oksidēt metālisko volframu līdz volframātiem:

W + 6K3[Fe(CN)6] + 8KOH → 6K4[Fe(CN)6] + K2WO4 + 4H2O
Reaģē ar bārija peroksīdu, izdalot skābekli (šo reakciju var izmantot kvantitatīvai BaO2 noteikšanai):

BaO2 + 2K3[Fe(CN)6] → K6Ba[Fe(CN)6]2 + O2↑
Reakcijā ar skābēm izdalās ciānūdeņradis:

K3[Fe(CN)6] + 6HCl → 3KCl + FeCl3 + 6HCN
Sārmainā vidē reaģē ar ūdeņraža peroksīdu, rodoties dzeltenajam asinssālim (skābā vidē reakcija noris pretējā virzienā):

2K3[Fe(CN)6] + H2O2 + 2KOH → 2K4[Fe(CN)6] + 2H2O + O2↑

Izmantošana
-----------

Sarkanais asinssāls ir svarīgs analītiskās ķīmijas reaģents, kuru lieto divvērtīgās dzelzs Fe2+ jonu pierādīšanai. Reakcijā rodas spilgti zils savienojums (Turnbula zilais). Ir noskaidrots, ka Turnbula zilais un Berlīnes zilais (kurš rodas, dzeltenajam asinssālim reaģējot ar trīsvērtīgo dzelzi), ir viena un tā pati viela.

4Fe2+ + 3[Fe(CN)6]3− → FeIII4[FeII(CN)6]3↓
Ar šīs reakcijas palīdzību var noteikt dzelzs(II) saturu augsnē, lai noteiktu tās glejošanās pakāpi.

Lieto fotogrāfijā tonējošu, balinošu vai pastiprinošu šķīdumu pagatavošanai, par elektrolītu hemotroniskās ierīcēs, par elektrolīta komponentu galvanoplastikā. Agrāk plaši izmantoja cianotipijā.

Skatīt arī
----------

* Dzeltenais asinssāls
* Berlīnes zilais

Atsauces
--------

1. ↑  Г. Реми. Курс неорганической химии. Том II. М:, Издательство иностранной литературы, 1966, 307. lpp. (krieviski)
2. ↑  N. Ahmetovs. Neorganiskā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1978, 594. lpp.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***sarkanais asinssāls*** |
**Georgs fon Meijendorfs** (vācu: *Georg Wolter Konrad von Meyendorff*, krievu: *Егор Казимирович Мейендорф*; 1795—1863) bija vācbaltiešu izcelsmes Mazstraupes pilsmuižas īpašnieks. Napoleona karu dalībieks, Centrālāzijas pētnieks. Vidzemes landrāts (1837-1847).

Dzīves gājums
-------------

Cēlies no Meijendorfu dzimtas. Dzimis Mazstraupes pilī 1795. gada 10. jūnijā Krievijas impērijas ģenerāļa un Rīgas vietniecības pārvaldnieka Kazimira fon Meijendorfa (1749—1813) ģimenē.

Kopā ar saviem brāļiem Kazimiru un Pēteri viņš mācījās Mecas licejā (*Lycee Impériale*), 1811. gadā iestājās Pēterburgas karaskolā, ko 1812. gadā beidza praporščika pakāpē. 1812. gada kara laikā viņš kā podporučiks piedalījās kaujās pie Polackas un Barisavas, vēlāk kā poručiks Napoleona karu 1813. gada kaujās pie Licenes, Baucenes un Kulmas, "Tautu kaujā" pie Leipcigas un Parīzes ieņemšanā 1814. gadā. 

1819. gadā viņš uzsāka studijas Getingenes Universitātē, tomēr jau 1820. gadā devās diplomātiskā ekspedīcijā no Orenburgas uz Buhāru un Hivu. Pēc atgriešanās Krievijā viņu paaugstināja par pulkvedi. 1824. gadā viņu nosūtīja vest tirdzniecības sarunas ar Ķīnu. 
1827. gadā viņu atvaļināja no militārā dienesta un līdz 1835. gadam viņš darbojās Pēterburgas ķeizara galmā. 
Pēc atgriešanās dzimtenē viņš apmetās uz dzīvi savā Mazstraupes pilī, no 1837. līdz 1847. gadam darbojās kā viens no 12 Vidzemes landrātiem.

Miris 1863. gada 12. oktobrī.

Darbi
-----

Barona fon Meijendorfa "Ceļojums no Orenburgas uz Buhāru 1820. gadā" (vāciskais tulkojums).
* Voyage d’Orenbourg à Boukhara fait en 1820, à travers les steppes qui s`etendent a l`est de la mer d`aral et au-dela de l`ancien jaxartes. Paris: Dondey-Dupré 1826 (franciski); Reise von Orenburg nach Buchara im Jahre 1820. Jena: Bran 1826 (vāciski); Путешествие из Оренбурга в Бухару. Главная редакция восточной литературы издательства "Наука", 1975 (krieviski).
* Мейендорф Е. К. Краткое начертание путешествия Российского посольства из Оренбурга в Бухарию в 1820 году.- Северный Архив, 1822, ч. 1, № 2, с. 184-193

Atsauces
--------

1. ↑  Astaf von Transehe-Roseneck. Genealogisches Handbuch der Baltischen Ritterschaften. Teil 1, 1: Livland, Görlitz 1929; S. 514

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 10195201
* LCCN: nb2004307895
* ISNI: 0000 0001 1594 0052
* GND: 117568627
* SUDOC: 088595277
* BNF: cb14562686h (data)

 |

 |
**Bruno Aide** (dzimis 1913. gada 30. jūlijā Rīgā, miris 1994. gada 13. septembrī Rīgā) bija Latvijas gleznotājs — marīnists.

Biogrāfija
----------

Bruno Aide dzimis 1913. gada 30. jūlijā Rīgā daiļamatnieka ģimenē. Māksliniecisko izglītību ieguvis, beidzot Rīgas Jaņa Rozentāla mākslas vidusskolu (1947), Latvijas Mākslas akadēmiju (1954), kur beidzis Oto Skulmes Monumentālās glezniecības klasi ar darbu "Traļu būvētava". Mākslinieku savienības biedrs no 1966. gada. Strādajis kombinātā "Māksla" (1946-1984), Teātra biedrībā, Rīgas pilsētas labiekārtošanas kombinātā kā galvenais mākslinieks un Rīgas lietišķās mākslas vidusskolā. Miris 1994. gada 13. septembrī Rīgā.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Darbojies monumentāli dekoratīvās mākslas jomā un stājglezniecībā, kurā galvenokārt gleznojis marīnas.

Izstādes
--------

Izstādēs piedalījies no 1955. gada. Mākslas darbi eksponēti kā Latvijā, Baltijas valstīs un bijušajās pārējās PSRS valstīs, tā arī Lielbritānijā un Francijā.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 15.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija un darbi[novecojusi saite]

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305086869
* LNB: 000138687

 |

 |
Šis raksts ir par putnu dzimtu. Par citu nozīmi skatīt rakstu Vālodzes.

**Vālodžu dzimta** (*Oriolidae*) ir zvirbuļveidīgo kārtas (*Passeriformes*) dzimta, kas apvieno 38 dziedātājputnu sugas, kuras tiek iedalītas 4 ģintīs. Lielākā ģints dzimtā ir vālodžu ģints (*Oriolus*), kas apvieno lielāko daļu sugu — 29 vālodžu sugas. Toties Jaunzēlandes piopio ģints (*Turnagra*) abas sugas izmirušas 20. gadsimtā.

Izplatība
---------

Vālodze (*Oriolus oriolus*)
Vālodžu dzimtas sugas sastopamas Āfrikā, Eiropā, Āzijā, Filipīnās un Austrālijā. Dzimta attīstījusies Indonēzijā un vēlāk izplatījusies rietumu un dienvidu virzienā. Lielākā sugu dažādība sastopama tropos un subtropos. Tikai dažas sugas ir gājputni — tās, kas ligzdo mērenajā joslā. Arī dažas tropu sugas veic sezonālus pārlidojumus.

Latvijā
-------

Latvijā sastopama viena vālodžu dzimtas suga — vālodze (*Oriolus oriolus*), kas ir samērā parasta un izplatīta ligzdotāja.

Kopīgās īpašības
----------------

Kapuces pitahs (*Pitohui dichrous*)
Vālodžu dzimtas sugas ir vidēji lieli putni, ķermeņa garums 18—30 cm. Apspalvojums lielākajai daļai sugu košs, visbiežāk dzeltens vai zaļš ar melnu. Raksturīgs dzimumu dimorfisms: mātītes nav tik košas kā tēviņi, kā arī tās ir nedaudz mazākas. Vālodzēm ir spēcīgs, ass, viegli noliekts knābis, gari, smaili spārni, vidēji gara vai gara aste.

Uzturas kokos, galvenokārt mežos, bet sastopamas arī parkos un dārzos. Barojas ar kukaiņiem un augļiem. Lidojums spēcīgs, viļņveida. Balss skaļa, kliedzieni griezīgi, bet dziesma melodiska un maiga. Vālodzes galvenokārt ir vientuļnieces. Veido monogāmus pārus, un lielākajai daļai sugu katram pārim ir sava ligzdošanas teritorija. Ligzdai vieta bieži tiek piemeklēta agresīvu putnu (drongo, žagatu u.c.) tuvumā, tādējādi nodrošinot arī savai ligzdai aizsardzību pret ienaidniekiem.

Sistemātika
-----------

**Vālodžu dzimta** (*Oriolidae*)

* †Piopio (*Turnagra*)
* Pitahi (*Pitohui*)
* Vālodzes (*Oriolus*)
* Vīģu vālodzes (*Sphecotheres*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Orioles, drongos, fantails, 2018
2. ↑  The New Zealand Thrush: An Extinct Oriole
3. 1 2 3  Britannica: Oriolidae
4. 1 2 3  «BTO: Oriolidae - Orioles». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 14. maijā. Skatīts: 2018. gada 28. oktobrī.
5. ↑  Merriam-Webster: Oriolidae
6. ↑  «Latvijas Daba: Vālodžu dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 9. maijā. Skatīts: 2018. gada 28. oktobrī.
7. ↑  «Putni LV: Vālodze Oriolus oriolus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 5. oktobrī. Skatīts: 2018. gada 28. oktobrī.
8. ↑  Walther, B; Jones, P (2008). "Family Oriolidae (Orioles and Figbirds)]". In Josep, del Hoyo; Andrew, Elliott; David, Christie. Handbook of the Birds of the World. Volume 13, Penduline-tits to Shrikes. Barcelona: Lynx Edicions. pp. 692–713. ISBN 978-84-96553-45-3.

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* Oriolidae - Old World Orioles, Figbirds[novecojusi saite]
* IBC: Family Old World Orioles (Oriolidae) | the Internet Bird Collection
* iNaturalist: Old World Orioles Family Oriolidae
* Иволга
**Batkenas apgabals** (kirgīzu: *Баткен облусу*) ir viena no Kirgizstānas pirmās pakāpes administratīvajām vienībām. Izvietojusies valsts dienvidrietumos kalnainā apvidū. Austrumos robežojas ar Ošas apgabalu, dienvidos un rietumos — ar Tadžikistānas republikas pakļautības rajoniem un Sugdas vilojatu, ziemeļos — ar Uzbekistānas Fergānas vilajetu. Apgabala teritorija iekļauj četrus Uzbekistānas un divus Tadžikistānas anklāvus. Apgabala centrs ir Batkenas pilsēta. Administratīvi iedalās trijās apgabala pakļautības pilsētās un trijos rajonos. Iedzīvotāju lielākā daļa ir kirgīzi (76,5%; 2009) un uzbeki (14,7%), kā arī tadžiki (6,9%), krievi (0,8%) u.c. Apgabals izveidots 1999. gadā, nodalot to no Ošas apgabala.

Ģeogrāfiski lielu daļu apgabala teritorijas aizņem kalni. Apgabala dienvidu robeža stiepjas pa Turkestānas grēdas un Alaja grēdas kori, vidusdaļu aizņem šo grēdu atzari un priekškalnes, bet ziemeļu daļā ir Fergānas ielejas dienvidu mala, kas arī ir visblīvāk apdzīvota.

Atsauces
--------

1. ↑  «Баткенская область». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 21. maijā. Skatīts: 2015. gada 16. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Batkenas apgabals***.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kirgizstānas administratīvais iedalījums Valsts karogs: Kirgizstāna |
| --- |
|  |
| Apgabali | 
* Batkenas apgabals
* Čujas apgabals
* Isikula apgabals
* Džalalabadas apgabals
* Narinas apgabals
* Ošas apgabals
* Talasas apgabals

 |  |
|  |
| Republikas pilsētas | 
* Biškeka
* Oša

 |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145607310
* LCCN: n2001020814
* GND: 1093427558

 |

 |
Baronu Brunovu dzimtas ģerbonis.
**Brunovi** (vācu: *von Brunnow*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļojusi Latvijā no Pomerānijas un vēlāk izplatījusies arī Krievijā. 1620. gadā Brunovus ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā.

Vēsture
-------

Pirmais zināmais dzimtas Kurzemes atzara pārstāvis bija Mihaels no Brinovas (vācu: *Brünnow*) Šlāves (tagad Slavno) novadā. Livonijas kara sākumā 1559. gadā viņš iegādājās Daugavpils komturejas Briģenes muižu tagadējā Demenes pagastā, kas Brunovu dzimtai piederēja līdz 1670. gadam. 1566. gadā Mihaels Brunovs kļuva par Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda kancleru. 
Viņa radinieks Josts no Brinovas ieradās Livonijā pirms 1561. gada, šeit viņam piedzima dēli Dionīsijs, Klauss un Hanss. Zināms, ka 17. gadsimta sākumā Brunovu dzimtai piederēja Vircavas muiža, kuru tie ieķīlāja Grothusiem.
1620. gada 17. oktobrī Frīdrihu fon Brunovu (miris 1651) ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā. 

1853. un 1862. gadā Brunovu dzimtai piešķīra mantojamu baronu titulu. 1871. gada 18. martā Krievijas impērijas īstenajam slepenpadomniekam un sūtnim Londonā Filipam fon Brunovam (1797—1875) piešķīra grāfa titulu.

Slaveni Kurzemes Brunovi
------------------------

* Mihaels Brunovs (*Michael von Brunnow*, miris 1583), hercoga Gotharda kanclers
* Ernests Georgs Brunovs (*Ernst Georg von Brunnow*, 1796—1845), Kurzemes rakstnieks
* Filips Brunovs (*Philipp von Brunnow*, 1797—1875), Krievijas impērijas diplomāts no 1818. gada

* grāfs Filips Brunovs (1797—1875), Krievijas impērijas diplomāts, piedalījās Parīzes miera sarunās

Atsauces
--------

1. ↑  *Allgemeines deutsches Real-Lexicon für die gebildeten Stände*. 10. Auflage, Band 3, Brockhaus, Leipzig 1851, S. 365—366.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 303173895
* GND: 1035264730

 |

 |
**Georgijs Afanasjevs** (baltkrievu: *Георгій Васільевіч Афанасьеў*; dzimis 1909. gada 24. decembrī, miris 1971. gada 26. martā) bija PSRS un Baltkrievijas šaha problēmists.

Georgijs Afanasjevs dzimis Maskavā. Pēc profesijas bijis tehniķis celtnieks. No 1952. gada dzīvojis Baltkrievijā, Minskas apgabala pilsētā Žlobinā.

Šaha kompozīcija
----------------

Pirmās šaha kompozīcijas publicējis 1927. gadā. Periodā no 1927. līdz 1965. gadam dažādos izdevumos publicējis apmēram 50 etīdes. No 1965. gada līdz 1971. gadam kopā ar līdzautoru Jevgeņiju Dvizovu publicējis vairāk nekā 70 etīdes, vairāk nekā 20 no tām konkursos guvušas atzinības.

### Piemērs

**G. Afanasjevs**  
 *64*, 1927**Uzvara**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. Kg3 Kg1 2. Txf2 h1D** (2. ... h1Z+ 3. Kf3 Zxf2 4. e5 +-) **3. Ld4! Dxe4** (3. ... cxd4 4. Ta2 +-) **4. Te2+ Dxd4 5. Te1#**

Atsauces
--------

1. ↑  G. Ananasjeva profils vietnē *Chess Composers* (angliski)
2. ↑  Publikācija žurnālā EG Nr. 26, 286. lpp. Archived 2016. gada 9. martā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
3. ↑  Бельчиков И. И. Гебельт И. Е. Двизов Е. И. *Шахматная композиция в Белоруссии* [*Šaha kompozīcija Baltkrievijā*] (krievu). Минск : Полымя, 1981. 31.–33. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Georgija Afanasjeva šaha kompozīcijas vietnē *YACPDB*
**Batama** (indonēziešu: *Kota Batam*) ir pilsēta un osta Indonēzijā, Riau Salu provinces lielākā pilsēta. Izvietojusies Riau arhipelāgā, aizņem Batamas salu, kā arī ar to ar tiltiem savienotās Rempanas un Galanas salas, kā arī vairākus desmitus sīku saliņu. Nozīmīgs rūpnieciskais un transporta centrs, ko no Singapūras šķir 15 km platais Singapūras šaurums. Pilsētai ir brīvās tirdzniecības zonas statuss Indonēzijas-Malaizijas-Singapūras Izaugsmes Trijstūrī, ko veido Batama, Singapūra un Džohorbahru. Viena no visstraujāk augošajām Indonēzijas pilsētām.

Vēsture
-------

Lai arī pilsētas teritorija, kā liecina vēstures dokumenti, bijusi apdzīvota jau kopš 3. gadsimta, tās attīstība izsākusies 20. gadsimta otrajā pusē. 1960. gados nelielajā Sambu salā iepretī Singapūrai tika uzbūvēta naftas produktu pārkraušanas osta. 1973. gadā Batamas salai tika piešķirts industriālās teritorijas statuss un nodibināta speciāla Batamas salas industriālās attīstības pārvalde. 1983. gadā strauji augošajai Batamai tika piešķirts municipalitātes statuss, bet 1999. gadā piešķirts apriņķa līmeņa pilsētas statuss.

Iedzīvotāji
-----------

Sakarā ar pilsētas straujo industriālo izaugsmi tajā izveidojies etniski jaukts iedzīvotāju sastāvs. Liela daļa iedzīvotāju joprojām ir vietējie malajieši (26,8%), bet dzīvo arī ievērojams skaits javiešu (17,6%), bataku (15,0%), minankabau (14,9%) un ķīniešu (6,3%). Pēc konfesionālās piederības lielākā daļa iedzīvotāju ir musulmaņi (72%), bet 21,1% kristieši un 6,7% budisti.

Ekonomika
---------

Batama ir nozīmīgs rūpniecības un transporta centrs, brīvās tirdzniecības zona. Attīstīta naftas pārstrāde, elektroniskā, elektrotehniskā rūpniecība, kuģu būve. Attīstās tūrisms — Batama ir trešais noslogotākais tūristu galamērķis pēc Bali un Džakartas.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Batama***.
Barons **Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs** (vācu: *Wilhelm Friedrich Freiherr von Ungern-Sternberg*, 1752-1832) ieņēma augstu vietu Vidzemes guberņas sociālajā hierarhijā 18. gs. beigās un 19. gs. sākumā. Viņš bija Vidzemes provinces padomnieks un Zemes tiesas asesors (1784-85). Vidzemes landrātu kolēģijas un hoftiesas loceklis (1821), galma padomnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1752. gada 13. jūnijā tagadējā Braslavas pagasta Urgas muižas (*Orgishof*) īpašnieka Johana Ādolfa fon Ungerna-Šternberga un viņa sievas Šarlotes (dzim. *de la Barre*) ģimenē. Studēja tieslietas Leipcigas universitātē (1770). Strādāja Vidzemes galma tiesā (1773), bija Vidzemes bruņniecības notārs (1775). 
No 1780. gada bija Rīgas Zemes tiesas (*Rigasche Landgericht*) loceklis, tiesnesis (1782), Vidzemes Zemes virstiesas (*Oberlandesgericht*) loceklis (no 1783), galma padomnieks (1790).

No 1797. gada Vidzemes landrāts un galma tiesas (*Hofgericht*) loceklis. 

Miris Rīgā 1832. gada 23. martā.

### Sabiedriskā darbība

Vilhelms Frīdrihs fon Ungerns-Šternbergs bija Rīgas ložas „Apollo" krēsla meistars (1784-1794), kapitula loceklis ar 6.grādu (1785). Vidzemes ložu provinciālais lielmeistars (1787-94) Anglijas lielložas savienības sastāvā.
Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis (1818). 

Vidzemes Likumu komisijas (*Gesetzkommission*) prezidents (1819-1824). Veicinājis Baltijas provinču dokumentu pētniecību Kēnigsbergas Vācu ordeņa arhīvā, ko veica E. Henings.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  Серков А. И. Русское масонство, 1731—2000. Энциклопедический словарь. — Москва, 2001
**Bruno Abdank-Abakanovičs** (lietuviešu: *Brunonas Abakanovičius*, poļu: *Bruno Abdank-Abakanowicz*, 1852—1900) bija Rīgas Politehniskās augstskolas celtniecības rasēšanas asistents (1874—1875) un inženierzinātņu docents. Viņš izgudroja jauna tipa elektrisko lampu un elektromašīnas tinumu veidu.

Dzīvesgājums
------------

Kostaēras pils (ap 1920).
Dzimis 1852. gada 6. oktobrī Ukmerģē tatāru cilmes lietuviešu Abdanku šļahtas Abakanoviču dzimtai piederīgā ģimenē.
Mācījās Varšavas ģimnāzijā, studēja Rīgas Politehnikumā, kur ieguva ceļu un tiltu inženiera specialitāti un strādāja par privātdocentu. 1875. gadā turpināja studijas Ļvivas Politehniskajā augstskolā (tolaik *Polytechnische Hochschule in Lemberg*), kur aizstāvēja promocijas darbu, strādāja par mehānikas docentu un 1880. gadā integrāļu aprēķiniem patentēja īpašu mehānisku ierīci, kuru nosauca par "integrāfu".

1881. gadā pārcēlās uz Parīzi, kur savā piepilsētas villā izveidoja elektrotehnikas laboratoriju, kļuva par *Compagnie française du procede Thompson-Houston* rūpnīcu direktoru.
Bretaņas piekrastē uzcēla Kostaēras pili (*Château de Costaérès*) uz nelielas salas, kurā poļu rakstnieks Henriks Senkevičs pabeidza rakstīt savu romānu "*Quo Vadis*" (1895) un vēlāk dzīvoja Abakanoviča celtajā pilī (1898—1899).

Miris 1900. gada 29. augustā savā villā Senmorā de Fosē (*Saint-Maur-des-Fossés*) pie Parīzes.

Darbi
-----

Bruno Abdank-Abakanoviča izgudrojumi ir parabologrāfs, spirogrāfs, līdzstrāvas ģenerators, elektromagnētiskais zvans dzelzceļa līnijām un jauna veida kvēlspuldzes.

* Zarys statyki wykreślnej (1876),
* Integrator, krzywa całkowa i jej zastosowanie w mechanice budowniczej,
* Nowe drogi nauki i przemysłu (1878),
* Integrator (1880),
* Integrator. Krzywa całkowa i jej zastosowania w mechanice budowniczej (1880),
* Integratory (1882),
* O nowym integrometrze (1882),
* Nowy sposób budowy zwojów do machin dynamo-elektrycznych (1884).

### Monogrāfija

* Bruno Abdank-Abakanowicz. Les Intégraphes. La courbe intégrale et ses applications Étude Sur Un Nouveau Système d'Intégrateurs Mécaniques, Gauthier-Villars, 1886, 182 p. (franciski)
* Die Integraphen. Die Integralkurve und ihre Anwendungen, Leipzig, Teubner, 1889 (vāciski)

* Skaitļojošā mehānisma uzbūves principsSkaitļojošā mehānisma uzbūves princips
* Integrāfs (G. Coradi, 1915)Integrāfs (G. Coradi, 1915)
* Spirogrāfa darbības principsSpirogrāfa darbības princips

Literatūra
----------

* Brunonas Abakanovičius. Visuotinė lietuvių enciklopedija, T. I (A-Ar). — Vilnius: Mokslo ir enciklopedijų leidybos institutas, 2001. 12 psl.
* Bruno Abdank-Abakanowicz. Les intégraphes. Paris: Gauthier-Villars. (1886)

Atsauces
--------

1. ↑  I. Grosvalds, I. Griņevičs. Poļu zinātnieku ieguldījums augstākās tehniskās izglītības attīstībā Latvijā Latvijas Universitātes raksti. 2010, 763. sēj. Zinātņu vēsture UN muzejniecība

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 162012354
* ISNI: 0000 0001 1144 7658
* GND: 1055116524
* SUDOC: 076564185
* BNE: XX1508209

 |

 |
**Vu Mincjaņa** (ķīniešu: 吴敏茜, piņjiņs: *Wu Mingqian*; dzimusi 1961. gada 8. janvārī Handžou) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (1985).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt divpadsmit gadu vecumā. Lielāko panākumu guvusi 1985. gada starpzonu turnīrā Žeļeznovodskā, kurā izcīnījusi 2. vietu aiz Martas Litinskas un kļuvusi par otro Ķīnas šahisti pēc Liu Šilaņas, kas ieguvusi tiesības piedalīties pretendentu turnīrā. 1986. gadā Malmē piedalījusies pretendentu turnīrā, kurā nospēlējusi neveiksmīgi un palikusi pēdējā, 8. vietā. Vēl piedalījusies 1987. gada starpzonu turnīrā Smederevskā Palankā, kurā dalījusi 11.-12. vietu ar savu tautieti Aņ Janfenu.

Četras reizes pārstāvējusi Ķīnas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (1980-1986)..

Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā viņai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. Kopš 1991. gada reti piedalās šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  «1985 Zeleznovodsk Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 29. jūnijā. Skatīts: 2018. gada 16. oktobrī.
2. ↑  1986 Malmo Candidates Tournament
3. ↑  1987 Smederevska Palanka Interzonal Tournament
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Wu Mingqian

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
CONMEBOL logo no 1989. līdz 2017. gadam
**CONMEBOL** jeb **CSF** (**CON**federación suda**ME**ricana de Fút**BOL** — 'Dienvidamerikas Futbola konfederācija') ir galvenā ar futbolu saistītā organizācija Dienvidamerikā.

Šo organizāciju 1916. gada 9. jūlijā nodibināja urugvajietis Ektors Rivadavija Gomess. Argentīna, Urugvaja, Brazīlija un Čīle pēc veiksmīga Buenosairesā notikuša futbola turnīra kļuva par pirmajām tās dalībniecēm. Vēlāk organizācijā iestājās arī Paragvaja (1921), Peru (1925), Bolīvija (1926), Ekvadora (1927), Kolumbija (1936) un Venecuēla (1952). CONMEBOL ir FIFA locekle un atbild par visām ar profesionālo futbolu saistītajām lietām šajās valstīs. Organizācijas galvenā mītne atrodas Asunsjonā, Paragvajā. Pašreizējais izpildkomitejas prezidents ir Dr. Nikolass Leoss.

Gajāna, Surinama un Franču Gviāna *nav* CONMEBOL locekles — šo valstu federācijas ir iestājušās CONCACAF.

CONMEBOL rīkoto futbola sacensību skaitā ietilpst *Copa America*, kas ir Dienvidamerikas futbola čempionāts, *Copa Libertadores de América* (šis turnīrs ir analogs UEFA Čempionu Līgai) un *Copa Sudamericana* (apmēram tādas pašas nozīmes kā UEFA Kauss).

Ārējā saite
-----------

* CONMEBOL oficiālā mājaslapa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dienvidamerikas nacionālās futbola izlases (CONMEBOL) |
| --- |
|  |
| 
* Argentīna
* Bolīvija
* Brazīlija
* Čīle
* Ekvadora
* Kolumbija
* Paragvaja
* Peru
* Urugvaja
* Venecuēla

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pasaules futbols |
| --- |
|  |
| 
* FIFA
* Pasaules kauss
* Konfederāciju kauss
* Olimpiskajās spēlēs
* Pasaules rangs
	+ sievietēm
* Izlases

 |
|  |
| Āfrika | CAF – Āfrikas Nāciju kauss |  |
|  |
| Ziemeļamerika | CONCACAF – Zelta kauss |
|  |
| Dienvidamerika | CONMEBOL – Copa América |
|  |
| Āzija | AFC – Āzijas Kauss |
|  |
| Eiropa | UEFA – Eiropas čempionāts |
|  |
| Okeānija | OFC – Okeānijas Nāciju kauss |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129139389
* LCCN: n91009959
* GND: 16180722-7

 |

 |
**Bruno Strazdiņš** (1910. gada 19. decembris, Rīga - 1972. gada 1. oktobris Sidneja) bija Latvijas un Austrālijas jurists, sabiedriskais darbinieks un šahists.

Biogrāfija
----------

Pēc Rīgas pilsētas 1.ģimnāzijas beigšanas turpinājis izglītību Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē, kuru beidzis 1936. gadā ar maģistra grādu tiesību zinātnēs (Mag. iur.). Pēc tam strādājis Latvijas tiesu resora sistēmā. Otrā pasaules kara laikā devies bēgļu gaitās. Sākumā dzīvojis latviešu pārvietoto personu nometnē Vācijas pilsētā Eslingenā, bet 1949. gadā pārcēlies uz dzīvi uz vienu no Austrālijas lielākajām pilsētām - Sidneju. Tur sekmīgi beidzis valsts darbinieku sagatavošanas kursus, kas pavēruši durvis ierēdņa postenim Austrālijā, un šos pienākumus Bruno Strazdiņš veiksmīgi pildījis līdz pēdējai dzīves stundai. Bijis viens no latviešu sabiedriskās dzīves organizatoriem Austrālijā. 1952. gadā piedalījies Sidnejas Latviešu biedrības dibināšanā, vēlāk bijis arī tās padomes loceklis. Tāpat bijis Daugavas Vanagu biedrs un sēžu vadītājs, Latviešu apvienības Austrālijā vicepriekšsēdis, korporāciju kopas Sidnejā seniors un studentu korporācijas "Vendia" seniors.

Šahists
-------

Pazīstams arī kā šahists. 1930. gadā piedalījies Latvijas šaha čempionāta virsturnīrā, bet vēlākajos gados spēlējis čempionātu blakusturnīros. Bijis Kurzemes reģiona šaha meistars. 1950. gadā uzvarējis Sidnejas pilsētas šaha čempionātā ar lielisku rezultātu - 10 punkti no 11 iespējamajiem. 1960. gadā bijis viens no Sidnejas šaha kluba "Rīga" dibinātājiem, kā arī pildījis valdes priekšsēža pienākumus.

Vietas Latvijas šaha čempionātos
--------------------------------

* 1930. gads - 8-9. vieta 2. virsturnīrā.

Atsauces
--------

1. ↑  Sidnejas Latviešu biedrība
2. ↑  "Latvietis Sidnejas meistara godā", laikraksts "Latvija", 01.04.1950
3. ↑  "Jauns šacha klubs", laikraksts "Austrālijas Latvietis", 14.05.1960

Literatūra
----------

* Nekrologs "Dzīves ceļš ir nostaigāts" laikrakstā "Austrālijas Latvietis", 10.11.1972.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.
**Rekviēmhaizivis, rekviēmhaizivju dzimta** (*Carcharhinidae*) ir viena no rekviēmhaizivjveidīgo kārtas (*Carcharhiniformes*) dzimtām, kas apvieno apmēram 60 mūsdienās dzīvojošas sugas un kas tiek iedalītas 12 ģintīs. Šīs dzimtas sugas izplatītas siltajās vai mērenās joslas jūrās visā pasaulē, dažas sugas piemērojušās dzīvei viegli sāļos ūdeņos upju ietekās, kā arī saldūdens tilpnēs. Ir sugas, kas sastopamas tikai piekrastes jūrās un ir sugas, kas mājo atklātā okeānā.

Etimoloģija
-----------

Tīģerhaizivs (*Galeocerdo cuvier*) ir lielākā dzimtā un viena no bīstamākajām haizivīm pasaulē
Grupā ir apmēram piecas ļoti bīstamas un agresīvas sugas, kas ir vienas no bīstamākajām haizivīm pasaulē. Šo sugu bēdīgās slavas dēļ dzimta ir ieguvusi savu nosaukumu — rekviēmhaizivis. Senāko laiku jūrnieki saviem biedriem varēja noskaitīt tikai miršanas rekviēma vārdus, ja tie nejauši iekrita jūrā un tuvumā bija šīs plēsoņas. Viena no bīstamākajām sugām dzimtā ir tīģerhaizivs, kas var uzbrukt cilvēkam arī tad, ja tā nav izprovocēta uzbrukumam. Tomēr lielākā daļa dzimtas sugu cenšas izvairīties no nirējiem un cilvēkiem kopumā.

Izskats un īpašības
-------------------

Rekviēmhaizivis ir gan liela, gan maza auguma haizivis ar pagarinātu purnu. Mazākā dzimtā ir Austrālijas aspurna haizivs (*Rhizoprionodon taylori*), kuras maksimālais ķermeņa garums ir apmēram 69 cm. Lielākā dzimtā ir tīģerhaizivs (*Galeocerdo cuvier*), kuras ķermeņa garums var sasniegt 7,5 m.

Acis ir apaļas un tām ir trešais plakstiņš, kas nepieciešamības gadījumā pasargā acis, uz galvas nav šļāktuvīšu, nāsis atrodas padziļinātās iedobēs, kuru malās var būt nelielas ūsas, zobi asmeņiem līdzīgi ar vienu izcēlumu. Rekviēmhaizivīm ir pieci pāri žaunu spraugas, piektā sprauga atrodas virs krūšu spurām, uz muguras divas muguras spuras, astes spuras augšējā daļa pagarināta. Mazuļi dzimst dzīvi, pilnībā attīstījušies mātes ķermenī. Visas rekviēmhaizivis ir plēsīgas un barojas ar zivīm vai citiem jūras dzīvniekiem.

Sistemātika
-----------

Baltspuru rifu haizivs (*Triaenodon obesus*)
**Rekviēmhaizivju dzimta** (*Carcharhinidae*)

* Aspurna haizivis (*Rhizoprionodon*)
* Baltpurna haizivis (*Nasolamia*)
* Baltspuru rifu haizivis (*Triaenodon*)
* Citronhaizivis (*Negaprion*)
* Lāpstdeguna haizivis (*Scoliodon*)
* Pelēkās haizivis (*Carcharhinus*)
* Platspuru haizivis (*Lamiopsis*)
* Spicpurna haizivis (*Isogomphodon*)
* Šauracu haizivis (*Loxodon*)
* Tīģerhaizivis (*Galeocerdo*)
* Upju haizivis (*Glyphis*)
* Zilās haizivis (*Prionace*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Britannica: Carcharhinid
2. ↑  «Requiem shark». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 7. septembrī. Skatīts: 2008. gada 3. oktobrī.
3. ↑  International Shark Attack File
4. 1 2 3 4  Fish Base: Family Carcharhinidae - Requiem sharks
5. ↑  Fish Base: Rhizoprionodon taylori (Ogilby, 1915)
6. ↑  «ARKive: Tiger shark (Galeocerdo cuvier)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 26. februārī. Skatīts: 2015. gada 8. februārī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rekviēmhaizivis*** |

* Family Carcharhinidae
* Family Carcharhinidae. Requiem Sharks
Mazovijas vēsturiskās zemes Vislas, Bugas un Narevas upju baseinā.
**Mazovija** (poļu: *Mazowsze*, latīņu: *Mazovia*) ir vēsturisks Eiropas reģions Polijas centrālajā daļā, Vislas vidustecē. Sākotnēji tā bija mazoviešu apdzīvota zeme, kuras galvenā pilsēta bija Plocka, vēlāk Varšava.
Kaut arī Mazovija mūsdienās ir Polijas valsts centrs, vēsturiski tas ne vienmēr tā bijis. Pjastu agrīnās valsts kodols bija Lielpolija, bet Mazovijas kņazi bija Polijas lielkņazu (karaļu) vasaļi.

Vēsture
-------

Mazovijas un Prūsijas karte 16. gadsimtā (Abrahams Ortēlijs, *Theatrum Orbis Terrarum*.)
12.—14. gs. Mazovijas kņazi pastāvīgi karoja ar prūšu, jātvingu ciltīm, vēlāk ar Lietuvas dižkunigaišiem, Galīcijas-Volīnijas kņaziem un Vācu ordeņa bruņiniekiem.

Polijas sadrumstalotības laikā Mazovijā nodibinājās neatkarīgas kņazistes Pjastu dinastijas atzaru vadībā, kuras pievienoja Polijas valstij tikai 1526. gadā. Mazovijas īpatnība bija arī lielais dižciltīgo (šļahtas) skaits iedzīvotāju vidū, pat līdz 30% dažos rajonos.

Poliju sadalot, Mazovija kļuva par Krievijas Impērijas sastāvdaļu, sākumā saglabājot zināmu patstāvību. Neraugoties uz pārkrievošanas radītajām problēmām, Mazovijā šajā laikā notika strauja ekonomiska attīstība.

Pēc Pirmā pasaules kara Mazovija iekļāvās atjaunotās Polijas valsts sastāvā.

Mazovijas novadā mūsdienās atrodas Mazovijas vojevodiste.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Polijas novadi |
| --- |
|  |
| 
* Lielpolija
* Mazovija
* Mazpolija
* Pomerānija
* Prūsija
* Silēzija

 | Polijas ģerbonis |

 |
**Edinburga Septiņās Jūrās** (angļu: *Edinburgh of the Seven Seas*) ir Tristana da Kuņas salu galvaspilsēta un vienīgā apdzīvotā vieta. Izvietojusies arhipelāga lielākās salas Tristana da Kuņas salas ziemeļrietumos un tiek uzskatīta par pasaulē nomaļāko pastāvīgi apdzīvoto vietu — tuvākā apdzīvotā vieta atrodas 2173 km attālajā Svētās Helēnas salā. 

Apdzīvotā vieta dibināta 1816. gadā kā britu garnizons pret franču iespējamiem mēģinājumiem atbrīvot Napoleonu no izsūtījuma Svētās Helēnas salā. Garnizons salā uzturējās līdz Otrā pasaules kara beigām. Nosaukta par godu Edinburgas hercogam princim Alfrēdam, kurš apmeklēja salu 1867. gadā sava pasaules apkuģojuma laikā ar kuģi *Galatea*. Edinburgā ir neliela osta, administratora rezidence, pasts, katoļu un anglikāņu baznīcas, veikals, muzejs. Stipri cieta vulkāna izvirdumā 1961. gadā, kad visi salas iedzīvotāji tika evakuēti uz Lielbritāniju. Liela daļa iedzīvotāju atgriezās salā 1963. gadā un ciemu atjaunoja.

Atsauces
--------

1. ↑  Courtney, Nicholas (2004). The Queen's Stamps. ISBN 0-413-77228-4, page 28.
Armatūras torkretēšana
**Torkretēšana** (latīņu valodā tor — "apmetums" + cret — "sablīvēts") ir sacementējošā maisījuma strūklas uzklāšana ar uzpūšanas paņēmienu zem spiediena uz dažādām remontējamām virsmām, kā arī uz armatūru iekļaujošām virsmām un tilpumiem, ko izmanto būvniecībā, remontdarbos un konstrukciju aizarklājumiem. Torkretēšanā izmanto saspiestā gaisa spiedienu, uzpūšot kopā ar cementa daļiņām, mijiedarbojoties ar attiecīgo virsmu. Darbu laikā aizpilda plaisas, dobumus un sīkas poras.

Torkretēšana palielina konstrukcijas izturību un salizturību.

* Klints pretnogruvuma torkretēšanaKlints pretnogruvuma torkretēšana
* ŠļūteneŠļūtene
* 
* Grāvja torkretēšanaGrāvja torkretēšana

Maisījums
---------

Visbiežāk cementa — smilšu masījums proporcijās no 1/2 — 1/6. Frakcijas daļiņu izmērs ne lielāks par 8 mm. Cementa marka nav zemāka par 400.

Tehnoloģija
-----------

Galvenais torkretēšanas instruments nodrošina maisījuma uzklāšanu ar ātrumu 80-100 m/s. Gaisa spiediens ir no 150 — 350 kPa.

Atkarībā no remontdarbu tehnoloģijas, izšķir sauso un mitro torkretēšanu:

* **Sausā torkretēšanā** maisījums satur smalkas pildvielas, portlandcementsu un modificējošas piedevas. To ievietoto torkretēšanas iekārtā, no kurienes zem gaisa spiediena padod uz sprauslu. Sprauslā sauso sastāvu sajauc ar ūdeni (cementa hidrācija) un uzklāj uz virsmu. Maisījuma sadursmes laikā ar virsmu tas sablīvējas. Par cik sausajā torkretēšanā nav nepieciešama iepriekšēja maisījuma sajaukšana ar ūdeni, palielinās darba ražība, un vienā reizē ir iespējams uzklāt biezu maisījuma kārtu.
* **Mitrā torkretēšanā** lieto maisījumu, kuru iepriekš sajauc ar ūdeni, to kārtīgi samaisot. Maisījumu sūknē uz uzklāšaanas vietu. Pa atsevišķu šļūteni piegādā saspiestu gaisu sprauslai, kas paātrina maisījuma plūsmu. Mitrā torkretēšana ar nepārtrauktu plūsmu nodrošina vienmērīgu maisījuma padevi, samazina maisījuma izputi (zudumus) gaisā, — un maisījuma zudumus pēc sadursmes ar virsmām.

Katrai no šīm divām metodēm ir savas priekšrocības un trūkumi. Izvēli nosaka vietējā darba specifika, konstrukcijas īpatnības u.c. Katrai tehnoloģijai ražo savu optimāli specifisko cementēsanas maisījumu.

Mitrā un slapjā torkretēšana prasa specifiskas zināšanas un zināmas praktiskās iemaņas.

Torkretēšanu izmanto bojāta dzelzsbetona, mūra, sienu, u.c. būvju remontdarbos, kā arī zemes klātnes nogāžu nostiprināšanas būvniecībā un remontdarbos (galvenokārt pret noslīdeņiem un izskalošanu ar virsējiem ūdeņiem), tunelēšanas darbu laikā, hidrobūvēs (kanāli, ūdenstilpnes, aizsprosti) u.c.

Atsauces
--------

* Н. Н. Васильев, О. Н. Исаакян, Н. О. Рогинский, Я. Б. Смолянский, В. А. Сокович, Т. С. Хачатуров. Skrējbetons / / Tehniskā dzelzceļa vārdnīca. — M.: Valsts transporta dzelzceļa izdevniecība (Krievu) . — 1941. gads.
* Torkretēšana

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Torkretēšana*** |
Sea Hawk -helikopters izšauj raķeti AGM-119 Penguin.
***Penguin*** pretkuģu raķete (ASV nosaukums **AGM-119**), ražota *Kongsberg Defence & Aerospace* (KDA)  Norvēģijā 1970. gadu sākumā un pastāvīgi uzlabota. Tā ir infrasarkanā pašnovades, vidēji īsa darbības rādiusa spārnotā raķete. Šī ir pirmā Rietumvalstu izgudrotā pretkuģu raķete ar infrasarkano pašnovadi (atšķirībā no plaši pielietotās aktīvā radara tehnoloģijas).

*Penguin* var tikt izšauts savrupi vai koordinētās zalvēs. Raķetes darbības princips ir trāpīt kuģim iespējami tuvāk ūdenslīnijai. Pateicoties aizkavēšanās detonatoram, 120 kilogramu smagā kaujas galviņa eksplodē, ietriecoties kuģa korpusā.

*Penguin* daudzās modifikācijas dod iespēju tā palaišanai no dažādām kaujas tehnikas platformām:

* Kuģi: raķeškuteri, kā arī lielāki kuģi
* Iznīcinātāji: sertificētas lietošanai uz *F-16 Fighting Falcon*
* Helikopteri (sertificētas sekojošiem helikopteriem):
	+ *Bell 412 SP*
	+ *Kaman SH-2 Seasprite*
	+ *Sikorsky S-70* sērijas (*SH-60 Seahawk, UH-60 Black Hawk*)
	+ *Westland Super Lynx*

KDA izstrādājis raķetes *Penguin* aizvietotāju - NSM (*Naval Strike Missile*) (NSM), un piedāvā to jau kopš 2007.gada. NSM sevī ietver infrasarkano meklētāju, GPS navigāciju, gāzes strūklas dzinēju (krietni lielākam darbības rādiusam: 150+ km), ievērojami vairāk datoru izmantošanu un signālu ciparu apstrādi spējas.

Izmantotāji
-----------

Karogs: Norvēģija NorvēģijaApbruņojumā Norvēģijas Karaflotē (kopš 1972.) un Norvēģijas Gaisa spēkos (kopš 1989.)
Karogs: Turcija TurcijaApbruņojumā Turcijas Karaflotē (kopš 1972.)
Karogs: Grieķija GrieķijaApbruņojumā Grieķijas Karaflotē (kopš 1980.)
Karogs: Zviedrija ZviedrijaApbruņojumā Zviedrijas Karaflotē (kopš 1980.)
Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASVApbruņojumā ASV Karaflotē kā **AGM-119** (kopš 1994.)
Karogs: Austrālija AustrālijaApbruņojumā Austrālijas Karaflotē uz SH-2G Super Seasprite helikopteriem
Karogs: Spānija SpānijaApbruņojumā Spānijas Karaflotē (kopš 2003.)
Karogs: Dienvidāfrika DienvidāfrikaApbruņojumā Dienvidāfrikas Gaisa spēkos
Karogs: Brazīlija BrazīlijaIegādātas astoņas raķetes lietošanai Brazīlijas Karaflotes S-70B helikopteriem

Atsauces
--------

1. ↑  Early development of the Penguin was done by the Norwegian Defence Research Establishment (NDRE; Norw. *FFI*) during the 1960s.
2. ↑  Kongsberg Defence & Aerospace (KDA) was formerly a part of *Kongsberg Våpenfabrikk* (*KV*) (1814—1986) and *Norsk Forsvarsteknologi* (*NFT*) (1987—1994), and is now part of *Kongsberg Gruppen* (*KOG*).
3. ↑  Diário Oficial da União[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Video ar kuģi, kas izšauj Penguin Mk2 raķetes — Norvēģijas Karaflotes 22. Patruļkuģu eskadra
* Dienvidāfrikas Gaisa spēku Mirage F1AZ apbruņota ar Penguin raķetēm[novecojusi saite]
* Oficiālā Penguin vietne (KDA)
* Missile.index search — Izvēlies\* **Development-Country:** "Norway", tad paņem "Penguin" no rezultātu saraksta  
(\* tiešā sasaiste ar apakšlapām no šīs vietnes nav iespējama)
**Nils Melngailis** (dzimis 1965. gada 14. janvārī) ir ASV dzimis latviešu uzņēmējs. Viņš ir *Luminor Group* Padomes priekšsēdētājs. Bijis *Lattelecom* izpilddirektors un valdes priekšsēdētājs (2004—2008), *Parex banka* valdes priekšsēdētājs (2008—2010).

Biogrāfija
----------

Nils Melngailis ir dzimis 1965. gada 14. janvārī ASV. 1973. gadā viņš pirmoreiz ieradās Latvijas teritorijā. 1986. gadā Vīnē apguvis Centrāleiropas studiju programmu, bet 1987. gadā absolvējis Bostonas koledžu ar bakalaura grādu politiskajās zinātnēs. 1986. gadā piedalījies Čatokvas konferencē Jūrmalā.

Mācījies Flečera tieslietu diplomātijas skolā Tafta universitātē ASV, 1992. gadā skolu beidzis kā doktora kandidāts. 1988. gadā viņš kļuva par firmas *Hori Productions* menedžeri Tokijā. 1992. gadā Nils Melngailis bija eksporta menedžeris firmā *China Business Associates* (Sanfrancisko) un izpilddirektors *Baltic Ventures Inc.*, tāpat kļuva par konsultantu auditoru firmā *Coopers & Lybrand*, kas auditēja "Banku Baltiju". 1993. gadā kļuva par uzņēmuma Latvijas nodaļas direktoru. 1996. gadā Nils Melngailis tika iecelts par *Coopers & Lybrand* Austrumeiropas nodaļas valdes locekli un Baltijas valstu atbildīgo partneri. 1998. gadā kļuva par *PriceWaterhouseCoopers* Baltijas biroja vadītāju.

2004. gada martā kļuva par "Lattelekom" (vēlāk — Lattelecom) izpilddirektoru. Pēc tam iecelts uzņēmuma valdē un paralēli kļuvis par valdes priekšsēdētāju. 2007. gada nogalē uzņēmuma akcionāri nolēma nepagarināt Melngaiļa pilnvaras, 2008. gada 1. aprīlī viņa pilnvaras beidzās. 4. jūlijā viņš dibināja uzņēmumu "J Enterprises", bet septembrī pieņēma uzņēmuma *Blackstone* piedāvājumu pārstāvēt investorus darījumos Baltijas reģionā.

2008. gada 6. decembrī Nils Melngailis kļuva par nacionalizētās "Parex bankas" valdes priekšsēdētāju. Viņš banku vadīja līdz 2010. gada 1. augustam, kad no tās atdalīja "Banku Citadele". Par jauno bankas vadītāju kļuva Kristofers Gviljams.

2017. gadā Melngailis kļuva par banku grupas *Luminor Group* Padomes priekšsēdētāju.
2021. gada jūlijā viņš kļuva par *Draugiem Group* uzņēmuma *Printful Inc.* neatkarīgo valdes locekli.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Ilze Šteinfelde. «Parex banku vadīs bijušais Bankas Baltija auditors». Neatkarīgā Rīta Avīze, 2008. gada 6. decembrī. Skatīts: 2011. gada 19. jūlijā.[novecojusi saite]
2. ↑  Edgars Gertners. «Nils Melngailis, «Parex» jaunais diriģents». Neatkarīgā Rīta Avīze, 2009. gada 2. janvārī. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 22. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 19. jūlijā.
3. 1 2  Ritums un Dreiblats, Uldis Rozenbergs. «Melngaiļa biogrāfijā iezīmējas melnie caurumi». Neatkarīgā Rīta Avīze, 2009. gada 5. februārī. Skatīts: 2011. gada 19. jūlijā.[novecojusi saite]
4. ↑  «'Lattelecom' vadītāja pienākumus pagaidām pildīs Juris Gulbis». Delfi. 2008.04.01. Skatīts: 2011.07.19.
5. ↑  «'Parex' valdi vadīs Kristofers Džons Gviljams». Delfi. 2008.08.02. Skatīts: 2011.07.19.[novecojusi saite]

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Inesis Feiferis (p.i.)**  |  **"Parex bankas" valdes priekšsēdētājs** 2008. gada decembris — 2010. gada augusts | Pēctecis: **Kristofers Gviljams**  |
**Lagedi** (igauņu: *Lagedi*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Harju apriņķa Rae pagastā, dzelzceļa iecirknī Ilemiste—Tapa un tā atrodas 15,1 km attālumā no Aegvīdu , 41,7 km attālumā no Tallinas un 48 km attālumā no Tapas. Lagedi stacija apkalpo vietējo un piepilsētas pasažieru vilcienu satiksmi, kā arī veic dzelzceļa kravu operācijas. 

Lagedi pietur Tapas (Tartu, Valgas, Rakveres) un Tallinas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni, kā arī piepilsētas elektrovilcienu maršruta Tallina—Aegvīdu—Tallina elektrovilcieni.

Vēsture
-------

Igaunijas pirmā dzelzceļa Baltijas Osta—Rēvele—Tosno būvniecība norisinājās no 1869. līdz 1870. gadam. Atklāšanas gadā posmā Rēvele—Tapa tika ierīkotas tikai divas stacijas — Rāzika (vācu: *Rasik*, krievu: *Разикь*) un Šarlotenhofa (vācu: *Scharlottenhof*, krievu: *Шарлоттенгофь*), pēc diviem gadiem, 1872. gadā tika atklāta vēl viena - Lākta (vācu: *Laakt*, krievu: *Лаахть*), tagadējā Lagedi.

Lāktā tika uzbūvēta vienstāva koka stacijas ēka. Celtnes būvapjoma kompozīciju veidoja garens pamatapjoms un šķērsjoms, fasāžu apdarē, atbilstoši laikmetam, tika izmantoti koka aplikatīvie dekori — jumta savilces, konsoles, profilētas aplodas u.c.
1998. gadā stacijas ēka nojaukta.

1977. gadā, līdz ar dzelzceļa iecirkņa Tallina—Kehra eletrifikāciju, Lagedi tika uzsākta piepilsētas elektrisko vilcienu satiksme.

1987. gadā no jaunizveidotās Mūgas jūras tirdzniecības ostas tika izbūvēts dzelzceļa atzars, kas tika savienots ar Lagedi un Ilemistes staciju.

2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele" ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu Lagedi stacijā tika izbūvēta viena jauna pasažieru starpceļu platforma (augstums - 550 mm, garums - 214 m), kā arī pazemes tunelis sliežu ceļu šķērsošanai.

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑   (igauniski)(angliski)(krieviski)
3. ↑  Stacijas ēka (attēls)
4. ↑   (igauniski)
5. ↑   Archived 2009. gada 29. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. (igauniski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Tapu** |
|  Vese |  **Lagedi** | Kulli  |
Frēsundas rūnakmens zīmējums. Viruzemes vārds (**urlati**) redzams rūnu teksta augšējā daļā
**Frēsundas rūnu akmens** bija rūnu akmens, kas atradās pie Frēsundas (zviedru: *Frösunda*) baznīcas Upsālas lēnes teritorijā Zviedrijas austrumos. Tas uzstādīts pēc 11. gadsimta par godu vikingam Bjērnam (*Bjôrn*), kas kritis Viruzemē, un ir viens no vecākajiem rakstu avotiem, kurā pieminēta Igaunijas teritorija, proti, Viruzeme — vikingu *Virlandi*. Rūnas uz akmens bija gravējis rūnu meistars Osmunds Koresons. Teksts uz akmens bija gandrīz vienāds ar to, kas atrodas uz Engbi rūnu akmens, lai gan ir nelielas atšķirības. Mūsdienās šis akmens ir zudis.

Rūnu teksts ar latīņu burtiem (sākas no kreisā stūra un vijas gar akmens malu):

Rūnu raksta burtu atšifrējums

>  Uzraksts uz rūnakmens:
> 
> 
> "rahnfriþr \* lit rt stain þino ' aftiR **biurno** sun þaiRa kitilmuntaR ' hon ' fil a **urlati** ' kuþ hialbi hons ant auk kuþs muþiR ' osmunr mar'kaþi runaR ritar"
> 
> 
> Tulkojums latviski:
> 
> 
> "Ragnfriors lika akmeni celt, pieminot **Bjērnu**, viņa dēlu un Ketilmundru (?). Viņš krita **Viruzemē**. Lai Dievs un Dieva māte palīdz viņa garam. Osmundrs iegravēja pareizās rūnas
> 
> 
>

Ārējās saites
-------------

* An English Dictionary of Runic Inscriptions of the Younger Futhark, at the university of Nottingham