recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Marianas dziļvaga
**Marianas dziļvaga** ir dziļākā zināmā okeāna dziļvaga uz Zemes. Tās dziļums var sasniegt pat 11 kilometru atzīmi (ūdens spiediens pie dibena līdz 108,6 MPa). Tā atrodas Klusā okeāna ziemeļrietumos un stiepjas 1500 km garumā. No Marianas dziļvagas uz austrumiem un dienvidiem atrodas Marianas salas, bet uz ziemeļiem – Guama.

Marianas dziļvagā dzīvo vienšūnas organismi, ko sauc par foraminīferām.

Dziļvagas izpēte
----------------

Cilvēku nolaišanās dziļvagā notika 1960. gada 23. janvārī, kad ASV Jūras kara flotes leitnants Dons Volšs un franču pētnieks Žaks Pikārs ar batiskafu *Trieste* nolaidās 11 512 metru dziļumā, sasniedzot dziļvagas dibenu. Pat šajā dziļumā viņi pamanīja līdz 30 centimetru garas zivis.

Precīzāku dziļvagas dziļumu izdevās izmērīt ar japāņu zondi *Kaiko* (かいこう), kas sasniedza ieplakas dibenu 1995. gada 24. martā. Fiksētais dziļums bija 10 911 m.

Atsauces
--------

1. ↑  Ilustrētā Zinātne. - 2005. gada decembra numurs, 20.lpp.

Skatīt arī
----------

* Čelendžera dzelme

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Marianas dziļvaga***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Marianas dziļvaga un Čelendžera dzelme neogeo.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315590554
* LCCN: sh2010012231
* GND: 4576056-1

 |

 |
***Split horizon*** ir viens no mehānismiem *distance-vector* maršrutēšanas protokolos, kas paredzēts lai novērstu maršrutēšanas cilpas.

Piemēram, sekojošā tīklā no trīs maršrutētājiem.

Maršrutētājs **B** zina maršrutu uz maršrutētāju **C** un paziņo to maršrutētājam **A**. **A** paziņo šo maršrutu atpakaļ **B**. Kamēr tīkla topoloģija nemainās **B** nelietos maršrutu caur **A**, jo tā metrika ir lielāka, kā tiešajam ceļam uz **C**.

Ja pazūd savienojums starp **B** un **C**, **B** sāk izmantot maršrutu caur **A** un sūta šim maršrutētājam **C** paredzētās paketes. **A**, savukārt, zina maršrutu uz **C** caur **B** un sūta paketes atpakaļ, tādējādi radot maršrutēšanas cilpu, uz laiku kamēr maršrutēšanas protokols konverģē un maršruts uz **C** tiek izņemts no visu maršrutētāju maršrutēšanas tabulām.

*Split horizon* mehānisms nosaka, ka maršrutētājs neziņo maršrutu atpakaļ pa to pašu interfeisu, pa kuru tas saņemts. Pielietojot *split horizon* minētajā piemērā, **A** neziņotu maršrutu uz **C** atpakaļ maršrutētājam **B** un maršrutēšanas cilpa būtu novērsta.

Protokoli, kas lieto *split horizon*
------------------------------------

*Split horizon* mehānismu izmanto vairāki maršrutēšanas protokoli, piemēram:

* RIP
* IGRP
* EIGRP

*Route poisoning*
-----------------

Dažās *split horizon* realizācijās maršruts nevis netiek ziņots atpakaļ, bet tiek ziņots kā nesasniedzams. Šo mehānismu sauc par *route poisoning* vai *poisonin reverse*. Piemēram, RIP, kura maksimālā metrikas vērtība ir 15 ziņo maršrutu ar metrikas vērtību 16.
**Uldis Viesturs Sprūdžs** (dzimis 1956. gada 12. oktobrī) ir latviešu vijolnieks un pedagogs. Profesionālā apmācība sākās 7 gadu vecumā Emīla Dārziņa mūzikas skolā. Jau bērnībā jaunais vijolnieks izcēlās ar spožu virtuozitāti un spilgtu muzikalitāti, savā attīstībā apsteidzot visus profesionālos parametrus. Pēc E. Dārziņa MS seko mācības Latvijas Mūzikas akadēmijā, kuru viņš absolvē 1979. gadā. Tālāk seko papildināšanās Pēterburgā un Maskavā pie Borisa Gutņikova un Valentīna Berlinska. Jau mācību laikā viņš kļūst par vairāku starptautisku konkursu laureātu. Aktīvā koncertdarbība sākās no 14 gadu vecuma. Sniedzis apmēram 1500 koncertu visdažādākajās pasaules valstīs. Viņa repertuārs ir apbrīnojami plašs - no vecklasikas līdz pēdējiem 20. gs. mūzikas sasniegumiem. Vienlīdz labi un pārliecinoši viņš jūtas kā solists simfoniskā orķestra priekšā, gan kā smalks kamermūziķis, veidojot visizsmalcinātākās kamermūzikas programmas visdažādākajiem ansambļiem. Ilgstoša sadarbība viņu saista arī ar Rīgas stīgu kvartetu. Arī latviešu komponisti var pateikties viņam par savu skaņdarbu atskaņošanu gan Latvijā, gan ārzemēs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Uldis Viesturs Sprūdžs: Brīdī, kad iestājas Lielais Noslēpums, partitūra no galvas aizpeld». *klasika.lsm.lv*. Skatīts: 2018-04-19.
2. ↑  «Vijolnieks Uldis Viesturs Sprūdžs». *klasika.lsm.lv*. Skatīts: 2018-04-19.
3. ↑  «Muzika». *www.lmic.lv*. Skatīts: 2018-04-19.[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305061353
* ISNI: 0000 0004 1672 4820

 |

 |
**Osas apmetne** bija vēlā mezolīta, agrā un vidējā neolīta (5600. - 2300. gadu p.m.ē.) iedzīvotāju apdzīvota vieta Lubāna līdzenumā tagadējā Balvu novada (Lazdukalna pagasts) teritorijā. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, reģ. nr. 266.

Atrodas nelielā pakalnā Piestiņas vecupes labajā krastā pie Osu mājām. Pieder pie vissenākajām zināmajām cilvēku apmešanās vietām Latvijas teritorijā. Apdzīvota vairāk nekā trīs tūkstošus gadu līdz Auklas keramikas kultūrai piederošo indoeiropiešu cilšu (pirmbaltu) iekarojumu laikam.

Arheoloģiskie izrakumi
----------------------

Arheoloģiskā izpēte atkārtoti veikta 1964. un 1969. gadā, kā arī 1981.-1982. gadā Franča Zagorska vadībā. Atsegta pavarda vieta. Mezolīta laikmeta (5600. - 4500. gadu p.m.ē.) kultūrslānī atrastas kaula un raga harpūnas, kalti, naži, šķēpu gali, ragavu sliece. 

Agrā neolīta laikmeta (4500. - 3400. gadu p.m.ē.) kultūrslānī atrasti kaula bultu un šķēpu gali, duncis ar aļņa galvas veidā izgrieztu spalu, kaula un raga kalti, krama rīki, slānekļa rīku fragmenti, Osas tipa keramika. Osas tipa keramikas traukiem augšmaliņa vienmēr ir plānāka par pārējo sienu daļu, noapaļota, retāk taisna, gluda vai rotāta sīkiem ķemmes vai svītriņu iespiedumiem. Trauku virsma pārsvarā neornamentēta, gluda vai švīkāta. Latvijas teritorijas austrumu daļa, kur bija izplatīta Osas tipa keramika, ietilpa Narvas kultūras areālā. 

Vidējā neolīta laikmeta (3400. - 2300. gadu p.m.ē.) kultūrslānī atrasta ķemmes-bedrīšu keramikas kultūrai raksturīgu trauku lauskas.

Ārējās saites
-------------

* Zaļais ceļvedis par Osas apmetni[novecojusi saite]

Literatūra
----------

* Loze I. Lubāna ezera ieplakas akmens laikmeta apmetnes un to iedzīvotāju iztikas ekonomika. Latvijas Vēstures Institūta Žurnāls. 1995. Nr. 2. – 11.–32. lpp.
* Sloka J. Zivju lomi akmens laikmeta Osas apmetnē. Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas Vēstis. 1988. Nr. 7. – 89.–91. lpp.

Skatīt arī
----------

* Ičas apmetne
* Zvidzes apmetne

Koordinātas: 56°55′00″N 27°01′20″E﻿ / ﻿56.91667°N 27.02222°E﻿ / 56.91667; 27.02222
**Giorgi Kvirikašvili** (გიორგი კვირიკაშვილი, dzimis 1967. gada 20. jūlijā) ir Gruzijas ekonomists un politiķis. No 2015. līdz 2018. gadam viņš bija Gruzijas premjerministrs.

Giorgi Kvirikašvili dzimis Tbilisi. 1991. gadā viņš absolvēja Tbilisi Valsts medicīnas universitāti terapeita specialitātē. No 1990. līdz 1995. gadam Kvirikašvili studēja Tbilisi Valsts universitātes ekonomikas fakultātē.

1993. gadā Kvirikašvili sāka darbu Apvienotajā Gruzijas bankā. 
1996. gadā viņš kļuva par *Eksport-Import* bankas viceprezidentu.
No 1997. līdz 1998. gadam viņš bija Apvienotās Gruzijas bankas pārvaldes departamenta filiāles direktors.
1998. gadā Giorgi Kvirikašvili Ilinoisas Universitātē Šampeinā — Ērbanā ieguva maģistra grādu finansēs.

1999. gadā Kvirikašvili kļuva par Gruzijas prezidenta valsts kancelejas fiskālā un monetārā biroja vadītāja vietnieku.
No 1999. līdz 2004. gada viņš bija Gruzijas parlamenta deputāts no Gruzijas pilsoņu savienības (vēlāk Jauno tiesību partijas).
2001. un 2002. gadā viņš Gruzijas Tehniskajā universitātē lasīja lekcijas par korporatīvajām finansēm.

Pēc Rožu revolūcijas un Mihaila Saakašvili nākšanas pie varas Giorgi Kvirikašvili atstāja valsts darbu un atgriezās banku sektorā.
No 2004. līdz 2006. gadam viņš strādā Pirmajā komercbankā (tagad *TaoPrivatBank*). 
2006. gadā Kvirikašvili kļuva par ģenerāldirektoru *Kartu Banki*, kas piederēja miljardierim Bidzinam Ivanišvili.

Kad 2012. gada parlamenta vēlēšanās uzvarēja koalīcija "Gruzijas sapnis" un par premjerministru kļuva Bidzina Ivanišvili, Kvirikašvili ieguva ekonomikas un ilgtspējīgas attīstības ministra amatu. 2013. gada jūlijā viņš paralēli sāka pildīt arī vicepremjerministra pienākumus. Viņš turpināja darbu arī Irakli Garibašvili valdībā.
2015. gada 1. septembrī Giorgi Kvirikašvili kļuva par ārlietu ministru.

Pēc tam, kad Garibašvili atkāpās, 2015. gada 30. decembrī Giorgi Kvirikašvili tika apstiprināts par premjerministru.

Ārējās saites
-------------

* Giorgi Kvirikašvili biogrāfija Gruzijas valdība

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:Vera Kobalia | **Gruzijas ekonomikas un ilgtspējīgas attīstības ministrs**2012—2015 | Pēctecis:**Dimitri Kumsišvili** |
| Priekštecis:Tamāra Beručašvili | **Gruzijas ārlietu ministrs**2015. gads | Pēctecis:**Miheils Janelidze** |
| Priekštecis:Irakli Garibašvili | **Gruzijas premjerministrs**2015–2018 | Pēctecis:**Mamuka Bahtadze** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 7565150470101704330007
* GND: 1139200216

 |

 |
**Ginkolepji** (*Ginkgolepis*) ir heirakantīdu akantodu ģints. Šo ģinti izdalīja Darja Pinakina un Tiju Mersa 2018. gadā. Nosaukums *Ginkgolepis* nozīmē ginka zvīņa (no latīņu *ginkgo* – ginks un *lepis* – zvīņa, no zvīņas vainaga formas, kas atgādina divdaivu ginka lapu). Tās pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā, no narvas līdz burtnieku svītai, Galvenajā devona laukā. Ja apstiprināsies, ka arī *Devononchus ketlerensis* (Lebedev & Lukševičs 2017) ir pieskaitāms ginkolepju ģintij, tad tās izplatība paplašinās līdz augšdevona famenai un Orlas apgabalam Krievijā. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti. Ginkolepju ģints tipveida suga ir *Ginkgolepis tenericostatus*.

Apraksts
--------

Zivis bija klātas ar sīkām vai ļoti sīkām zvīņām. Zvīņas vainagam ir vēdekļveidīga vai rombiska forma. Priekšējā mala ieapaļa vai ieapaļi-stūraina. Aizmugurējā mala smaila, ar asu aizmugurējo stūri. Vainaga aizmugurējās sānu malas ieliektas. Ornamentējumu veido uz aizmuguri saplūstoši ķīļi. Lielākajām zvīņām ir divi asi ķīļi, kas stiepjas uz augšu no kakliņa savienojuma ar pamatu zvīņas sānu stūros un pagriežas horizontāli, kad sasniedz vainaga virspusi, veidojot apakšējos izaugumus gar vainaga aizmugurējām sanu malām. Kakliņš ir zems. Pamatne ļoti izliekta, ar uz priekšu nobīdītu virsotni. Zvīņas pieskaitāmas *Acanthodes* histoloģiskajam tipam (*sensu* Valiukevičius 1985). Asinsvadu kanāli ļoti tievi (diametrā salīdzināmi ar sīku zvīņu dentīna kanāliņiem). Vainagu veido durodentīns.

Sistemātika
-----------

* ģints: ***Ginkgolepis*** Pinakhina et Märss, 2018

* suga: *Ginkgolepis tenericostatus* Pinakhina et Märss, 2018
* suga: *Ginkgolepis talimae* (Valiukevičius, 1985)
* suga: *Ginkgolepis ketlerensis* (Lebedev & Lukševičs 2017)

Atsauces
--------

1. ↑  Pinakhina, D. V. Märss, T. 2018. The Middle Devonian acanthodian assemblage of the Karksi outcrop in Estonia. Estonian Journal of Earth Sciences 67, 1, 96-111. 108. lpp
Austrumu puslode
**Austrumu puslode** ir termins, ko var lietot gan ģeopolitiskā nozīmē, apzīmējot Veco pasauli, gan ģeogrāfiskā nozīmē.

Ģeopolitikā terminu "Austrumu puslode" lieto, izvairoties no eirocentrisma un ietverot vienā terminā Eiropu, Āziju, Āfriku un Okeāniju.

Termins "Austrumu puslode" tiek lietots daudz retāk kā otrs termins - "Rietumu puslode".

Puslodes robežas
----------------

Ja planētas sadalījums ziemeļu un dienvidu puslodēs ir veicams vienkārši, sadalot to pa ekvatoru, tad sadalījums rietumu un austrumu puslodēs ir nosacīts, pakļauts tradīcijai, sadalot planētu pa kādu noteiktu meridiānu.

Ģeogrāfijā Austrumu puslode ir puse no Zemes, kas atrodas austrumos no Griničas meridiāna un rietumos no 180° meridiāna – Starptautiskās datuma līnijas.

Pie šāda sadalījuma Austrumu puslodē ietilpst vairākas Aleutu salas, kas ir daļa no Amerikas, savukārt neietilpst Krievijas pats tālākais austrumu punkts.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Austrumu puslode***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Zemes puslodes |
| --- |
|  |
| 
* Ziemeļu puslode
* Dienvidu puslode
* Rietumu puslode
* Austrumu puslode
* Sauszemes puslode
* Ūdens puslode

 |

 |
**Rinodipterīni** (*Rhinodipterinae*) ir izmirušu dipterīdveidīgo zivju apakšdzimta no divējādelpojošo zivju virskārtas. Apakšdzimtu 2004. gadā izdalīja krievu paleontoloģe Natālija Krupina. Šīs zivis dzīvoja Eiropā un Austrālijā vidusdevona beigās un augšdevona frānas laikmetā. Domājams, ka rinodipterīni apdzīvoja jūru seklūdens un rifu rajonus. Apakšdzimtas vienīgā ģints ir *Rhinodipterus* Gross, 1956.

Morfoloģija
-----------

Rinodipterīni bija gan sīka, gan liela izmēra zivis. To galvaskausa priekšējā daļa ir pagarināta uz priekšu izvirzītā pārkaulotā etmoīda un apakšžokļa simfīza dēļ. Cietas augšlūpas ventrālajā daļā atrodas pāris lielu atveru. Sensoro orgānu atveres (poras) ir lielas un mazskaitlīgas. Parasfenoīds ir rombiskas formas ar pagarinātu aizmugurējo izvirzījumu. Apakšžoklis ir šaurs un T-veidīgs. Segkauli un zvīņas ir klātas ar kosmīna slāni. Zobu plātnes ir bez gludas virsotnes un ar radiālām asu zobu rindām. Pterigoīdās zobu plātnes ir ar 5—7 asu zobu rindām. Preartikulārās plātnes ir ar 9—10 asu un satuvinātu zobu rindām. Uz muguras ir divas atsevišķas muguras spuras. Astes daļa ir īsa. Zvīņas ir apaļīgas un lielas.

Atsauces
--------

1. ↑  Татаринов Л.П. Новицкая Л.И. Бесчелюстные и древние рыбы. Справочник для палеонтологов, биологов и геологов, МОСКВА, ГЕОС, 2004. 390. lpp.
Austrumāfrikas lūzumzonas izvietojums
**Austrumāfrikas lūzumzona** jeb **Lielā Rifta ieleja** ir tektoniskā lūzuma zona Austrumāfrikā un Dienvidrietumāzijā, lielākā Zemes garozas lauzumu un grābenu sistēma Pasaulē. Stiepjas vairāk kā 6500 km garumā Austrumāfrikā no Zambezi upes lejteces dienvidos līdz Sarkanajai jūrai ziemeļos un turpinās gar Vidusjūras piekrasti līdz Taura kalniem. Tiek uzskatīts, ka dažu miljonu gadu laikā Austrumāfrika šajā vietā atšķelsies no pārējā kontinenta.

Izveidošanās
------------

Attālinoties divām tektoniskajām plātnēm (rozā bultiņas) veidojas lūzuma zona, kuras vidusdaļa slīd uz leju, kamēr malas ceļas uz augšu. Tektoniskās aktivitātes radītajās plaisās izveidojas vulkāni
Austrumāfrikas lūzumzona sākusi veidoties apmēram pirms 20—15 miljoniem gadu, attālinoties Āfrikas un Arābijas plātnēm. Plātnēm attālinoties, zeme ielejas vidusdaļā slīd uz leju, kamēr ielejas malas ceļas uz augšu. Rezultātā izveidojusies apmēram 5000 kilometru gara ieleja, kura vietām ir vairāk nekā 1000 metru dziļa un 45—100 kilometru plata. Lūzumzonas malās izvietojušies gandrīz visi Āfrikas vulkāni: Kilimandžaro, Kenijas kalns, Elgons. Zona seismiska.

Atsauces
--------

1. ↑  «Austrumāfrikas lauzumzona». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 72. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Austrumāfrikas lūzumzona***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242583128
* GND: 4520884-0
* SUDOC: 168650029

 |

 |
**Puķu tabaka** (*Nicotiana alata*) ir viengadīgs, 60 — 150 cm augsts lakstaugs. Tabakas ģints pārstāvis, ar nikotīna saturu lapās.

Stumbrs stāvs, zarains, tāpat kā viss augs, ar gariem dziedzermatiņiem. Lapas izkārtotas pamīšus, sēdošas, mazliet nolaidenas. Lapu plātne iegareni lāpstveidīga, ovāla, apakšējām lapām līdz 50 cm gara un 20 cm plata, augšējās pakāpeniski samazinās, mala gluda vai reti robota, dzīslojums lapas iekšpusē stipri izteikts. Ziedi ar īsiem kātiņiem, sakārtoti rituļos, tie atveras naktī un stipri smaržo. Kauss 2,5 — 3 cm garš, līdz pusei šķelts 5 nevienādās zobainās daļās. Vainags parasti balts (bieži sastop arī rozā, sārtas un sārti violetas formas), ārpusē ar dziedzermatiņiem; vainaga stobriņš 6 — 8 cm garš; vainaga apmale riteņveidīga, 6,5 — 9 cm diametrā. Putekšņlapas — 5, to kātiņi piestriprināti vainaga stobriņa pamatam un divas trešdaļas saauguši ar vainaga stobriņu. Auglenīca ar divcirkņu sēklotni, garu pavedienveidīgu irbuli un galviņveidīgu vai mazliet divdaivainu drīksnu. Auglis — kausā ietverta pogaļa, nogatavojusies atveras ar divām vārsnēm. Zied no jūnija līdz vēlam rudenim.

Skatīt arī
----------

* Īstā tabaka
* Šņaucamā tabaka
* Pelēkā tabaka
* Nikotīns

Atsauces
--------

1. ↑  A. Pētersone, K. Birkmane, Latvijas PSR augu noteicējs, 1958. gads, "Rīga"
Sarmātijas jauktie meži iekrāsoti violeti
Ozolu aleja netālu no Vijciema Latvijā
**Sarmātijas jauktie meži** jeb **Sarmātiskie jauktie meži** ir ekoreģions PA0436 mērenās joslas platlapju un jaukto mežu biomā saskaņā ar Pasaules Dabas Fonda klasifikāciju. Ietilpst Palearktikas bioģeogrāfiskajā valstībā. Šajā reģionā ietilpst visa Latvijas teritorija, un tas stiepjas no Zviedrijas dienviddaļas līdz Urālu kalniem. Ap 10% no ekoreģiona ietilpst aizsargājamās dabas teritorijās.

Nosaukums
---------

Nosaukums radies no senajām sarmātu ciltīm, kuras galvenokārt apdzīvoja Eiropas dienvidaustrumu stepes dienvidos no šī reģiona, taču viņu teritorijas austrumi iekļāva arī reģiona austrumus.

### Ģeobotāniskā klasifikācija

Mikloša Udvardi 1975. gada fitoģeogrāfisko zonu klasifikācijā tā ir **Sarmātiskā floras province** jeb **Austrumeiropas floras province**, un tās robežas ir atšķirīgas. Saskaņā ar to šai provincē neietilpst Latvijas rietumdaļa, kas attiecināma uz Centrāleiropas floras provinci.

Raksturojums
------------

### Ģeogrāfija

Šis ekoreģions atrodas Eiropā starp taigas boreālajiem mežiem ziemeļos un platlapju joslu dienvidos un aizņem aptuveni 846 100 km² Norvēģijas dienvidos, Zviedrijas dienvidos (izņemot vistālākos dienvidus), Somijas dienvidrietumos, Lietuvas ziemeļos, pilnībā Latviju un Igauniju, Baltkrievijas ziemeļos un Eiropas Krievijas centrālajā daļā.

Tas robežojas ar Skandināvijas un Krievijas taigas ekoreģionu ziemeļos, Urālu tundras un taigu austrumos, Austrumeiropas meža stepēm dienvidaustrumos, Viduseiropas jauktajiem mežiem dienvidrietumos un Baltijas jūras jauktajiem mežiem rietumos.

### Daba

Ekoreģionu veido jaukti meži, kuri ir praktiskā robeža parastā ozola *Quercus robur* izplatībai uz ziemeļiem un parastās egles *Picea abies* izplatībai uz dienvidiem, plaši sastopamas priedes un bērzi.

Attēlu galerija
---------------

* Purvs jauktā mežā Stokholmas apkārtnē.Purvs jauktā mežā Stokholmas apkārtnē.
* Norvēģija, ziema dižskābaržu mežā pie Larvīkas.Norvēģija, ziema dižskābaržu mežā pie Larvīkas.
* Ekoreģiona Somijas daļā jauktajos mežos ir manāms skujkoku pārsvars.Ekoreģiona Somijas daļā jauktajos mežos ir manāms skujkoku pārsvars.
* Dienvidu Igaunijas skujkoku un lapkoku meži pavasarī.Dienvidu Igaunijas skujkoku un lapkoku meži pavasarī.

Atsauces
--------

1. ↑  "Sarmatic mixed forests". Encyclopedia of the Earth.
2. ↑  Ekoreģionu karte
3. ↑  Eric Dinerstein, David Olson, et al. (2017). *An Ecoregion-Based Approach to Protecting Half the Terrestrial Realm*, BioScience, Volume 67, Issue 6, June 2017, Pages 534–545; Supplemental material 2 table S1b.
4. ↑  Outstanding semi-natural grassland sites in Latvia: biodiversity, management, restoration. Edited by Solvita Rūsiņa
5. ↑  "Sarmatic mixed forests". Digital Observatory for Protected Areas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sarmātijas jauktie meži***.
* Ekoreģionu karte
**Sarmīte Māliņa** (dzimusi 1960. gada 4. decembrī Aknīstē) ir latviešu māksliniece.

S. Māliņa beigusi Rēzeknes lietišķās mākslas vidusskolu un Latvijas Mākslas akadēmijas Dizaina nodaļu.

Izstādēs piedalās kopš 1986. gada. Kopā ar Sergeju Davidovu un Oļegu Tillbergu 80. gados veidojusi instalācijas ("Staburaga bērni", "Cilvēki būros"), 90. gados veidojusi objektus ("Jūtas", 1992; "Valoda", "Elektriskais krēsls", "Laimīgā bērnība", visi 1996; "Saulainā diena", 1997; "Pieredze", 1998). 1995. gadā saņēmusi 3. gadskārtējās "Sorosa mūsdienu mākslas centra — Rīga" izstādes "Piemineklis" starptautiskās žūrijas balvu par objektu "Nepamatots prieks". Vēlāk strādājusi kopā ar fotogrāfu Kristapu Kalnu (instalācija "Mīlestība nekad nebeidzas", 2008) abi veidojuši izstādes ("Pacieties", 2012).

Veidojusi vākus žurnālam "Avots", laikraksta "Diena" pielikumam "Kultūras Diena" (kopā ar K. Kalnu), kopš 2015. gada žurnāla "Domuzīme" māksliniece.

2018. gadā notika S. Māliņas pirmā personālizstāde "Asaras".

Atsauces
--------

1. ↑  Spogulis ar sieviešu ieroču arsenālu. Diena, 8. jūnijs, 2015.
2. ↑  Ābeļzieds pret granītu. Diena, 6. decembris, 2018.

Literatūra
----------

* Tomass Pārups. *Sarmīte Māliņa*. Rīga: Neputns, 2020.
**Sintēzes gāze** ir gāzu maisījums, kas satur mainīgu daudzumu oglekļa monoksīda un ūdeņraža. To sauc arī par **ūdens gāzi** vai **ģeneratorgāzi**. To iegūst, karsējot oglekli saturošu kurināmo, pievadot nepietiekamu daudzumu skābekļa, lai varētu notikt degšana un pievadot ūdens tvaiku (lai veidotos ūdeņradis). Skābekli pievada vai nu gaisa veidā, vai arī kā tīru skābekli. Tīrs skābeklis ir dārgāks, taču iegūtā sintēzes gāze nesatur slāpekli un tās tālāka apstrāde ir lētāka, tāpēc mūsdienās arvien vairāk lieto tīru skābekli. Reakcija ar ūdeni ir endotermiska, tāpēc maksimālais pievadāmā ūdens daudzums ir ierobežots. Izejvielas parasti ir akmeņogles, taču var būt arī dabasgāze vai grūti pielietojamas naftas frakcijas.

Sintēzes gāze ir viena no nozīmīgākajām ķīmiskās rūpniecības izejvielām. Tā ir tieša sintētisko naftas produktu (mākslīgais benzīns un dīzeļdegviela) izejviela. Destilējot sašķidrinātu sintēzes gāzi, iegūst ūdeņradi, kuru tālāk lieto par amonjaka izejvielu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85131653
* GND: 4058782-4
* BNF: cb12316298q (data)

 |

 |
Deformācija ārējā spiediena rezultātā
**Saspiežamība** ir fizikāla īpašība, kas raksturo vielas spēju mainīt savu tilpumu ārēja, no visām pusēm vienāda spiediena iedarbībā. Saspiežamību izmanto termodinamikā, hidrodinamikā, aerodinamikā un Zemes zinātnēs.

Saspiežamības koeficients
-------------------------

Saspiežamības koeficients ir saspiežamības skaitliskā vērtība. Vienkāršā formā to var pierakstīt:

{\displaystyle \beta =-{\frac {1}{V}}{\frac {\partial V}{\partial p}}}

kur {\displaystyle \beta } - saspiežamības koeficients; {\displaystyle V} - tilpums; p - spiediens

Formulā izmantota mīnusa zīme, jo biežākajā gadījumā tas dod pozitīvu iznākumu, kad, palielinoties spiedienam, mazinās tilpums. 

Saspiežamības koeficients ir apgriezta vērtība tilpuma elastības modulim.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Saspiežamība***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4199865-0

 |

 |
**Sarmatijas jūra** bija jūra, kas pastāvēja pirms 14—10 miljoniem gadu. Sarmatijas jūra stiepās no tagadējās Vīnes līdz Tjanšana kalnu pakājēm un ietvēra tagadējās Melno, Azovas, Kaspijas un Arāla jūru.

Sarmatijas jūra pakāpeniski kļuva ļoti atsāļota no tajā ieplūstošo upju ūdeņiem, varbūt pat vairāk nekā mūsdienu Kaspijas jūra. Pirms 14—10,5 miljoniem gadu šī jūra bija gandrīz slēgtais ezers. Jūras krastos klīda ziloņi, mastodonti, žirafes, degunradži, brieži un lielas cūkas.

Pirms aptuveni 10 miljoniem gadu Sarmatijas jūra atkal savienojās ar okeāniem Bosfora šauruma rajonā. Pirms 6 miljoniem gadu nodalījās Melnā un Kaspijas jūra. Jūru nodalīšanos skaidro ar Kaukāza kalnu pacelšanos un ar Vidusjūras līmeņa pazemināšanos.

Atsauces
--------

1. ↑  Васильевич, Есин Николай; Игоревич, Есин Николай (2018). "КАК ФОРМИРОВАЛИСЬ ЭКОСИСТЕМЫ: ГЛОБАЛЬНЫЕ ГИДРОДИНАМИЧЕСКИЕ И ЛИТОДИНАМИЧЕСКИЕ ПРОЦЕССЫ В КАСПИЙСКО-СРЕДИЗЕМНОМОРСКОМ РЕГИОНЕ В МИОЦЕНЕ-ПЛЕЙСТОЦЕНЕ". *Экология гидросферы* (1 (2)): 7–14.
Eksportostas ziemeļu gals, Pīļumuižas baseins (2008).
**Rīgas Eksportosta** ir viena no Rīgas ostām Daugavas lejteces labajā krastā pie Vējzaķsalas Sarkandaugavas dienvidu daļā.

Vēsture
-------

Eksportostas izveide sākās 1901. gadā līdz ar Rīgas Preču stacijas dzelzceļa pievadceļu būvi. 1908. gadā tā kļuva par nozīmīgāko Rīgas ostas daļu, apsteidzot Andrejostu. Līdz Pirmajam pasaules karam no tās uz ārvalstīm transportēja pārsvarā kokmateriālus. 

Pēc kara Rīgas Eksportosta pārgāja Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Jūrniecības departamenta pārziņā. 1920. gadu beigās noslēdzās Pirmā pasaules kara laika postījumu atjaunošana un turpinājās šīs ostas daļas labiekārtošana – kuģu ceļa padziļināšana, noliktavu būve, granīta krastmalas pagarināšana. 

Līdz 1920. gadu otrajai pusei ātrbojīgās preces varēja uzglabāt tikai 1902. gadā Andrejostā uzbūvētajā angļu sabiedrībai *Union* piederošajā saldētavā. No 1925. līdz 1928. gadam par valsts līdzekļiem Eksportostā uzcēla trīsstāvu saldētavu, kas nodrošināja sviesta un bekona eksporta pieaugumu.[1]

Atsauces
--------

1. ↑  «redzet.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 9. maijā. Skatīts: 2017. gada 25. jūnijā.
**Satea Husari** (angļu: *Satea Husari*; dzimis 1968. gada 25. augustā) ir Sīrijas starptautiskais meistars šahā (2002).

Biogrāfija
----------

1990. gados bijis viens no vadošajiem Sīrijas šahistiem. Pārstāvējis Sīrijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1990, 1996). 1990. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļu. 2002. gadā Dohā Arābu klubu šaha čempionātā ieņēmis 3. vietu Sīrijas kluba *Al-Mohafza* sastāvā. 2010. gadā Budapeštā ieņēmis 3. vietu starptautiskajā šaha turnīrā *First Saturday Tournament*.

Pazīstams kā aktīvs šaha treneris, kurš ar savām lekcijām un simultānspēles seansiem ir viesojies dažādās valstīs, tajā skaitā ASV, Vācijā, Ungārijā un citās.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Satea Husari
2. ↑  OlimpBase :: 4th Arab Club Chess Championship, Doha 2002, Al-Mohafza
3. ↑  First Saturday Tournament Budapest IM-B MAY 2010
4. ↑  International Master Satea Husari
5. ↑  Chess lecture mit Satea Husari
6. ↑  Satea Husari Medford, MA, USA

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Žanis Edgars Gerge** (1913—1966) bija latviešu inženieris. Otrā pasaules kara beigās iesaistījās Latvijas Centrālās padomes (LCP) organizētajā bēgļu laivu akcijā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1913. gada 12. decembrī Aucē. Mācījās Rīgas Valsts tehnikumā, kuru absolvēja 1931. gadā un sāka studijas Latvijas Universitātes inženierzinātņu fakultātē, darbojās studentu korporācijā *Fraternitas Livonica*.

Vācu okupācijas laikā bija Ventspilī dzelzceļa iecirkņa priekšnieka palīgs, 1943. gada vasarā viņš iestājās Ventspils sakaru grupā un pārsūtīja uz Zviedriju savu ģimeni. Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada maijā viņš mēģināja pārcelties uz Zviedriju, bet jūrā padomju ātrlaivas viņu pārķērušas, NKVD pratināts un ieslodzīts Gulaga nometnē līdz 1949. gada decembrim. No izsūtījuma atgriezies 1953. gadā, strādājis Rīgā.

Miris 1966. gada 7. decembrī Rīgā no hematoloģiskas slimības, apglabāts Auces kapos.

Literatūra
----------

* Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces
--------

1. ↑  Dzintars Ērglis. Padomju režīma arestētie Latvijas Centrālās padomes aktīvisti un atbalstītāji Latvijas Vēsturnieku komisijas raksti, 19. sējums (2007)
2. ↑  "Pāri Jūrai: 44./45." Valentīnes Lasmanes sakārtotā 130 liecinieku atmiņu grāmata (1993)
3. ↑  timenote.info
**Oleksijs (Alekss) Leņs** (ukraiņu: *Олексій Лень*; dzimis 1993. gada 16. jūnijā Antracitā, Ukrainā) ir ukraiņu basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Vašingtonas "Wizards".

Karejera
--------

Basketbolā trenēties sācis 13 gadu vecumā. Vienu sezonu aizvadījis profesionālā basketbola komandā Ukrainā — *BK Dnipro*, pēc tam pārcēlies uz ASV. Studēja Mērilendas Universitātē, pēc divām labām sezonām NCAA pieteicās NBA draftam, kurā viņam tika prognozēta augsta izvēle.

2013. gada NBA drafta pirmajā kārtā A. Leņu ar kopējo 5. kārtas numuru izraudzījās Fīniksas "Suns" (augstākā vieta starp Eiropas basketbolistiem šajā draftā un augstākā vēsturē starp Ukrainas basketbolistiem). "Suns" sastāvā viņš nospēlēja 5 sezonas.

2018. gada augustā A. Leņs noslēdza līgumu ar Atlantas "Hawks". Tās sastāvā aizvadījis karjeras rezultatīvāko spēli, 2019. gada aprīlī gūstot 33 punktus zaudētā spēlē (107—115) pret Milvoki "Bucks". 2020. gada februārī kopā ar Džabari Pārkeru aizmainīts uz Sakramento "Kings" pret Dveinu Dedmondu.

2020. gada novembrī A. Leņs noslēdza līgumu ar Toronto "Raptors", taču jau janvārī pēc 13 aizvadītām spēlēm komanda A. Leņu atbrīvoja (viņš kļuva par pirmo "Raptors" spēlētāju, kas nav spēlējis Toronto, jo Covid-19 pandēmijas dēļ komanda mājas spēles aizvadīja *Amalie Arena* Tampā). 2021. gada 23. janvārī A. Leņs pievienojās Vašingtonas "Wizards", bet vasarā kā brīvais aģents noslēdza līgumu ar Sakramento "Kings".

### Ukrainas izlase

A. Leņs ir spēlējis Ukrainas jaunatnes izlasēs, būdams komandas līderis Eiropas čempionātos.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alekss Leņs***.
* *Basketball Reference* NBA spēlētāja profils (angliski)
* NBA spēlētāja profils (angliski)
* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *FIBA ARCHIVE* profils (angliski)
* ESPN NBA profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)
**Konrads Vilhelms Megi** (igauņu: *Konrad Vilhelm Mägi*; dzimis 1878. gada 1. novembrī Hellenurmes muižā netālu no Tartu, Krievijas impērijā, miris 1925. gada 15. augustā Tartu, Igaunijā) bija igauņu mākslinieks ainavists. Megi darbi ar Sāremā salas motīviem ir pirmie mūsdienu igauņu dabas gleznojumi.

Biogrāfija
----------

Konrads Megi dzimis 1878. gada 1. novembrī netālu no Tartu. Pamatizglītību mākslā guva Tartu vācu amatnieku biedrības zīmēšanas kursos. 

1903. gadā viņš iestājās Sanktpēterburgas Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā, bet bija spiests pārtraukt mācības sakarā ar piedalīšanos 1905. gada revolucionārajos notikumos.

1906. gada vasaru mākslinieks pavadīja Ālandu salās, kuru gleznainā daba iedvesmoja viņu radīt vairākas ainavas.

1907. gadā Megi pārcēlās uz Parīzi, laikā no 1908. līdz 1910. gadam viņš uzturējās Norvēģijā, no kurienes atkal devās uz Francijas galvaspilsētu. Parīzē Megi ietekmēja impresionisms un fovisms, kas atstāja būtisku iespaidu uz viņa krāsu gammu. 1910. gadā viņš pirmo reizi iepazīstināja Igaunijas mākslas kopienu ar saviem darbiem, nosūtot vairākas gleznas no Norvēģijas ("Norvēģijas ainava ar priedēm", "Norvēģijas ainava" u.c).

1912. gadā viņš atgriezās dzimtenē un 1913. — 1914. gada vasaru pavadīja Sāremā salā, tur radot gleznu "Jūras kāposti" un citus darbus. No 1918. gada viņa darbos jūtama spēcīga ekspresionisma ietekme.

Viņš bija viens no Tartu Mākslas biedrības *Pallas* dibinātājiem un iedvesmotājiem.

Interesanti fakti
-----------------

* 2004. gadā notika dramaturga Marta Kivastika lugas *Külmetava kunstniku portreed* pirmizrāde, kas bija veltīta mākslinieka dzīvei un vēlāk ieguva daudzas balvas.
* Konrada Megi medaļu ik gadu piešķir Igaunijas labākajam gleznotājam.
* Tartu, Rātslaukuma laukumā (*Raekoja plats*) tajā pašā telpā, kur 20. gadsimta sākumā strādāja mākslinieks, tagad darbojas Konrada Megi ateljē.
* 2008. gada 1. decembrī salona "E" rīkotajā izsolē Konrada Megi gleznu "Sievietes portrets" (*Naise portree, Madonna*) pārdeva par 1 010 000 Igaunijas kronām un "Kapri ainavu" (*Capri maastik*) — par 2 miljoniem kronu.
* Konrada Megi vārdā kādu laiku bija nosaukta Tartu mākslas koledža.

* Capri tänav. 1922-1923.*Capri tänav*. 1922-1923.
* Ainava ar sarkanu mākoni (Maastik punase pilvega). 1913-1914Ainava ar sarkanu mākoni (*Maastik punase pilvega*). 1913-1914
* Norra maastik. 1908-1910.*Norra maastik*. 1908-1910.
* Obersdorfi maasti. 1922-1923.*Obersdorfi maasti*. 1922-1923.

Atsauces
--------

1. ↑  Sergei Grigorjev. «архив газеты "Молодежь Эстонии"». *www.moles.ee*. Skatīts: 2018-10-22.
2. ↑  *Trükised - Külmetava kunstniku portreed : Viinistu triloogia*.
3. ↑  «Художник Мяги и его мифы». *Rus.Postimees.ee* (krievu). Skatīts: 2018-10-22.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Konrads Megi***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 61148995949359751733
* LCCN: n80072070
* ISNI: 0000 0001 1947 2540
* GND: 1011898756
* SUDOC: 143118390
* ULAN: 500120500

 |

 |
**Ostrakisms** (sengrieķu: *ὀστρᾰκισμός* (*ostrakismos*), no *ὄστρᾰκον* *(ostrakon*) — 'lauska') bija likums Atēnās, Argosā u.c. senās Hellādas polisās, ka jebkuru pilsoni, kurš savu rakstura īpašību un talantu dēļ varēja būt bīstams pastāvošajai iekārtai, varēja bez pierādījumiem, tikai nobalsojot, uz 10 gadiem izraidīt no polisas (vēlāk laiku samazināja uz 5 gadiem). Tas netika uzskatīts par sodu, līdz ar to izraidītais pilsonis saglabāja savu īpašumu.

Ostrakismu atcēla kā sevi diskreditējušu paražu 417. g. p.m.ē. kad politisko partiju (Alkibiada partija pret Nikija partiju) savstarpējo cīņu un intrigu rezultātā ostrakismam tika pakļauts absolūti nevainīgs neitrāls politiķis Hiperbols.

Procedūra
---------

Janvārī, (sestajā pritānijā pēc Atēnu kalendāra) Piecu simtu padome (*pritani*) tautas sapulcē izvirzīja balsošanai ostrakismam deleģēto pilsoņu sarakstu. Ja sapulce atzina kādu no saraksta par apspriežamu, astotajā pritānijā (marts—aprīlis) notika ostrakisma balsošana, izraidāmā vārdu uzrakstot uz poda lauskas ("ostrakas") un metot urnā. Ja balsošanā bija piedalījušies mazāk nekā 6000 pilsoņi, balsojumu anulēja. Ja balsotāju kvorums tika savākts, saskaitīja, par kuru personu balsots visvairāk, un tai 10 dienu laikā bija jādodas trimdā.

Zināmākie ostrakismam pakļautie atēnieši
----------------------------------------

* Hiparhs, Harma dēls, tirāna Pasistrata radinieks — 487. g. p.m.ē.
* Ksantips, Perikla tēvs — 484. g. p.m.ē.
* Aristids Taisnīgais — 482. g. p.m.ē.
* Temistokls — 471. g. p.m.ē.
* Kimons — 461. g. p.m.ē.
* Tukidids, Melasija dēls, Perikla oponents — 443. g. p.m.ē.

Mūsdienās
---------

Ostrakisms ir novērots vairākās dzīvnieku sugās, kā arī mūsdienu cilvēku sabiedrībā. Sociālais psihologs Kiplings Viljamss definējis ostrakismu kā jebkuru darbību, ar kuru indivīds vai grupa ignorē un izslēdz kādu citu indivīdu vai grupu, un ne vienmēr šādas darbības ietver verbālu vai fizisku vardarbību. Viljamss norāda, ka visizplatītākā izstumšanas forma ir klusēšana, atteicoties sazināties ar personu.

Atsauces
--------

1. ↑  Kipling D. Williams. *Ostracism : the power of silence*. New York : Guilford Press, 2002. ISBN 1-57230-689-0. OCLC 47443948.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ostrakisms***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4075755-9
* SUDOC: 050614312
* BNF: cb12653133g (data)

 |

 |
**Konrāds Baiers** (vācu: *Conrad Bayer*, pseidonīms: *Drakon Rabey*; dzimis 1828. gada 10. novembrī, miris 1897. gada 15. oktobrī) bija austriešu šahists un šaha problēmists, viens no vecvācu skolas pamatlicējiem.

Šaha kompozīcija
----------------

Baiers bija vecvācu skolas pārstāvis. No 1850. līdz 1870. gadam uzvarējis daudzos šaha uzdevumu sastādīšanas konkursos, tai skaitā pirmajā (Anglija, 1856). Viņš sastādījis apmēram 300 šaha uzdevumus, pārsvarā četrvilčus un piecvilčus, kuru galvenais variants parasti beidzas ar pareizu matu. Uzdevumos balto spēle ir raksturīga ar klusiem gājieniem, negaidītiem figūru upuriem ar mērķi ievilināt pretinieka karali mata tīklā.

Baiers ir arī nemirstīgā šaha uzdevuma autors.

### Uzdevuma piemērs

**Konrāds Baiers**   
 *Le Palamède Français*, 1865  
2. godalga**Mats 4 gājienos**
Risinājums:

```
1. Zg3 ! draud 2. De4# 
1. ... Lg5 2. Kh5 draud: 3 .De4+ Kf6 4. e7# 
           2. ... Ld8 3. Df4+ Kxf4 4. Ld6 # 
           2. ... Ke6 3. Dc6+ Kf7 4. Dg6 # 
1. ... Ke6 2. De8+ Le7 3. Dxe7+ Kd5 4. De4 #
```

Skatīt arī
----------

* Vecvācu skola
* Nemirstīgais šaha uzdevums

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 25. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Konrāda Baiera šaha kompozīcijas saitā PDB
* Interaktīvs Baiera šaha uzdevums: Mats 4 gājienos. (vāciski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5964161332386252420004
* GND: 1226687628

 |

 |
**Igors Ždanovs** (1920. gada 27. jūlijā Cesvainē — 1996. gada 25. decembrī Rīgā) bija Latvijas krievu izcelsmes šaha meistars, kas uzvarējis Latvijas šaha čempionātā 1943. gadā.

Šahista karjera
---------------

Igors Ždanovs sāka spēlēt šahu astoņu gadu vecumā un darīja to līdz savai nāvei. Viņš bija šaha treneris, žurnālists un sacensību organizators.
Igors Ždanovs ir beidzis Rīgas Valsts 1. ģimnāziju 1938. gadā un studējis vācu filozofiju Latvijas Universitātē.

18 gadu vecumā Igors Ždanovs uzvarēja Rīgas šaha čempionātā. Pēc tam viņš sekmīgi piedalījās dažādos turnīros un 1943. gadā uzvarēja Latvijas šaha čempionātā.

Pēc Otrais pasaules kara viņš izcīnīja divas sudraba medaļas Latvijas šaha čempionātā un ieguva šaha meistara nosaukumu 1964. gadā.

Igors Ždanovs ir pārstāvējis Latvijas komandu PSRS komandu čempionātā 1953. gadā, un "Daugavas" komandu PSRS komandu kausa izcīņā 1964. 1968. un 1974. gados.

Nozīmīgākās sacensības
----------------------

* 1943. gads, 1. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1948. gads, 2. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1964. gads, 2. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1991. gads, 1. vieta senioru turnīrā Vācijā.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Igors Ždanovs
2. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Cup :: Igors Ždanovs
3. ↑  ch Latvia 1948
4. ↑  ch Latvia 1964

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. 66. - 68. lpp.
**Artūrs Dālbergs** (1896—1941) bija Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1940), nogalināts Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1896. gada 18. jūlijā Rīgā. Mācījās Rīgas reālskolā, bet pēc Pirmā pasaules kara sākumā viņš iestājās Alekseja karaskolā Maskavā, pēc kuras beigšanas 1917. gada jūnijā ieskaitīts latviešu strēlnieku brigādē, demobilizēts 1918. gada martā.
1918. gada 24. decembrī iestājās Latviešu atsevišķajā rotā, kā virsleitnants piedalījies kaujās pret LSPR armiju Kurzemē un Zemgalē. Par 1919. gada 2. marta izlūkgājienu ienaidnieka aizmugurē pie Lēnes muižas Ventas krastos viņu vēlāk apgalvoja ar Lāčplēša Kara ordeni.
Pēc brīvības cīņu noslēguma Dālbergs dienēja Galvenajā intendantūras pārvaldē kā tehniskās komisijas vecākais inženieris (1921—1936) un līdztekus studēja Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē, kuru beidza 1928. gadā. 1936. gadā viņu iecēla par Latvijas armijas štāba saimnieciskās daļas priekšnieku, vēlāk par Armijas apgādes pārvaldes priekšnieku.

Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gada 26. jūlijā paaugstināja par ģenerālmajoru un iecēla par 24. teritoriālā korpusa Apgādes daļas priekšnieku.
1941. gada 20. maijā ģenerāli Dālbergu apcietināja un izveda uz Maskavu, kur 1941. gada 18. jūlijā PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis (1926),
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira (1929),
* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira (1936).

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. ↑  Juris Ekšteins "Latviešu ģenerāļi krita Piemaskavā". Archived 2014. gada 8. martā, *Wayback Machine* vietnē. Latvijas Avīze 2007. gada 29. jūnijā.
Spiša Slovākijas kartē
**Spiša** (slovāku: *Spiš*, latīņu: *Cips/Zepus/Scepus*, vācu: *Zips*, ungāru: *Szepes*, poļu: *Spisz*) ir vēsturisks novads Slovākijas austrumos, neliels šī novada areāls atrodas arī Polijā. 

Reģiona īpatnības nosaka slovāku, vācu (kuri šeit dēvēti par sakšiem), ungāru un rusīnu iedzīvotāju mijiedarbība. No 11. gadsimta līdz 1918. gadam, kad dibinājās Čehoslovākija, reģions ietilpa Ungārijas karalistes Sepešas komitātā. Daudzās Spišas pilsētās vairums iedzīvotāju bija vācieši. 1412. gadā 16 sakšu pilsētas, izkliedētas pa reģionu, tika ieķīlātas Polijai. Tā kā parāds netika atdots, šīs 16 pilsētas ietilpa Polijā līdz par Polijas pirmajai dalīšanai 1772. gadā. Viduslaikos reģiona galvenais centrs bija Spišas pils, vēlāk tā bija Levoča, bet mūsdienās reģiona lielākā pilsēta ir Poprada.

Skat. arī
---------

* Spišas pils

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Spiša***.
* *Encyclopædia Britannica* ieraksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316640928
* SUDOC: 02969714X
* BNF: cb121265585 (data)
* NKC: ge130902

 |

 |
***Ginkgolepis tenericostatus*** ir heirakantīdu akantodu suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, živetas laikmetā (Burtnieku svīta). Sugu pirmo reizi aprakstīja Darja Pinakina un Tiju Mersa 2018. gadā. Nosaukums *Ginkgolepis tenericostatus* nozīmē maigo ribu (no latīņu *tener* – mīksts, maigs un *costa* – riba, dzīsla, no maigiem apaļīgiem ķīļiem ar ļoti smalku priekšējo valnīšu zarojumu zvīņas ornamentējumā) ginkolepis. Holotips ir ginkolepja zvīņa, kas tika atrasta atsegumā Hallistes upes krastā pie Karksi-Nuijas pilsētas. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti. Suga bija izplatīta Igaunijā (Hallistes upes krastos pie Karksi-Nuijas) un Krievijā, Ļeņingradas apgabalā (pie Novinkas).

Apraksts
--------

Zivis bija klātas ar divu morfoloģisku tipu zvīņām. Vienas (vainaga garums 0,3–0,4 mm, platums 0,2–0,3 mm) ar ļoti šauriem sānu izaugumiem gar vainaga aizmugurējām sānu malām vai arī bez tiem. Otras (vainaga garums līdz 0,2 mm, platums līdz 0,3 mm) ar platiem sānu izaugumiem. Zvīņas vainaga ornamentējumu veido līdz desmit zemiem, tieviem valnīšiem ar noapaļotiem ķīļiem un ar maigu smalkāku valnīšu zarojumu, kas labi izceļas uz pirmā morfoloģiskā tipa sīkajām zvīņām. Ķīļi ir īsāki galotnes mediālajā daļā un garāki malās. Garākajiem sānu ķīļiem ir tendence saplūst vainaga aizmugurējā stūrī. Nedaudz izteiktāks vagu veida ieliekums bieži var būt vainaga priekšējā mediālajā daļā. Pamatnē bieži vien ir smalku, izlocītu un zarojošu kanālu tīkls.

Atsauces
--------

1. ↑  Pinakhina, D. V. Märss, T. 2018. The Middle Devonian acanthodian assemblage of the Karksi outcrop in Estonia. Estonian Journal of Earth Sciences 67, 1, 96-111. 108. lpp
***Jimmy Kimmel Live!*** ir amerikāņu vakara sarunu šovs, ko radījis un vada Džimijs Kimels. Šovs tiek pārraidīts kanālā ABC. Ikvakara stundu garā sarunu šova pirmizrāde notika 2003. gada 26. janvārī. Tiekot pārraidīts divreiz ilgāk nekā *The Dick Cavett Show* (1969—1975) un *Politically Incorrect* (1997—2002), *Jimmy Kimmel Live!* ir ilgāk pārraidītais vakara sarunu šovs kanāla ABC, kas turpinās jau 12 gadus.

Pretēji nosaukumam, šovs netiek pārraidīts tiešraidē, tā vietā tas tiek ierakstīts 16.30 pēc Klusā okeāna laika joslas pārraidīšanas dienā. Tomēr retos izņēmumos tas tiek pārraidīts tiešraidē. Parasti tas notiek pēc vērā ņemamiem notikumiem, piemēram, Amerikas Kinoakadēmijas balvas pasniegšanas ceremonijas.
Līdz 2009. gadam jaunas sērijas tika pārraidītas piecas dienas nedēļā, no 2009. līdz 2012. gadam piektdienas sērijas laikā tika atkārtoti pārraidīta iepriekšējās dienas sērija, taču kopš 2013. gada janvāra piektdienas epizode tikusi pārdēvēta par *Jimmy Kimmel Live! This Week*, un tās laikā tiek pārraidīti visas nedēļas raidījumu spilgtākie brīži.

Ļaunie tvīti
------------

2012. gada martā, par godu virtuālās saziņas un mikroblogošanas tiešsaistes sociālā tīmekļa vietnes *Twitter* sešu gadu jubilejai, *Jimmy Kimmel Live!* izveidoja segmentu, ko nosauca par „Ļaunie tvīti" (*Mean Tweets*) kopā ar slavenībām — tur iekļaujot Villu Ferelu, Kristenu Bellu, Annu Farisu, Ketiju Grifinu u.c. slavenības, kas skaļi nolasīja īstus tvītus, ko *Twitter* lietotāji veltījuši viņiem, tajā laikā skanot grupas R.E.M. izpildītajai dziesmai *Everyboby Hurts*. Šis segments kļuva izteikti populārs, līdz 2015. gada aprīlim video koplietošanas tiešsaistes sociālajā tīmekļa vietnē *YouTube* iegūstot vairāk nekā 38 miljonus skatījumu.
Pēc tam papildus ir iznākuši vēl vairāki ļauno tvītu izlaidumi, piesaistot tādas slavenības kā Džūlija Robertsa, Toms Henkss, Ādams Sendlers, Britnija Spīrsa, Sofija Vergara, Mets Deimons un Bills Marijs.

Tvīti, kas segmentam izvēlēti, nemainīgi ir apvainojoši, vulgāri vai rupji, bieži vien tēmējot uz slavenības fizisko izskatu vai talanta trūkumu. Vairumā gadījumu pēc tvīta nolasīšanas slavenībai tiek dota iespēja īsi atbildēt uz ļauno tvītu. Šovs arī ir veidojis vairākus kategorizētus „Ļauno tvītu" izlaidumus, piemēram, speciālo NBA, NFL, koledžu futbola un mūzikas izlaidumus. 2015. gada martā ASV prezidents Baraks Obama piedalījās speciālizlaidumā „President Obama edition", kura laikā viņš nolasīja tvītus, kas parodē viņa džinsus un vaino viņu par augstajām alus cenām. Obamas speciālizlaidums vienas dienas laikā piesaistīja vairāk nekā 10 miljonus skatījumu.

Atsauces
--------

1. 1 2  Hendricks, Jaclyn (March 17, 2015). „Jimmy Kimmel`s „Mean Tweets" bit reaches major milestone". The New York Post. Iegūts 2015.gada 20.novembrī
2. ↑  Celebrities Read Mean Tweets #1. Jimmy Kimmel Live!. 2012.gada 22.marts. Iegūts 2015.gada 20.novembrī
**Igvasu ūdenskritums** (portugāļu: *Cataratas do Iguaçu*, spāņu: *Cataratas del Iguazú*, gvaranu: *Chororõ Yguasu*) ir ūdenskritums Igvasu upē uz Brazīlijas un Argentīnas robežas, uz Brazīlijas un Argentīnas Igvasu nacionālo parku robežas (divi dažādi nacionālie parki ar vienādu nosaukumu). Abi šie nacionālie parki ir iekļauti UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā 1984. un 1986. gadā.

Ūdenskrituma platums ir 2,7 kilometri un tas sastāv no apmēram 270 atsevišķiem nelieliem ūdenskritumiem. Lielākais to augstums ir 82 metri, tomēr vairums ūdenskritumu ir 60 metrus augsti. Lielākais no tiem ir «Velna rīkle» (*Garganta del Diablo*) — U veida pārrāvums 150 metru platumā un 700 metru garumā. Šis ūdenskritums atzīmē Brazīlijas un Argentīnas robežu.

Liels salu daudzums atdala ūdenskritumus vienu no otra. Apmēram 900 metri no kopējā 2700 metru lielā platuma ir aizņemti ar salām, tāpēc tajos ūdens nav. Lielākā daļa ūdenskritumu atrodas Argentīnas teritorijā, tomēr no Brazīlijas puses paveras labs skats uz lielāko no tiem Velna Rīkli.

Panorāmas
---------

Ūdenskritumu panorāma
Ūdenskritumu panorāma no Brazīlijas puses

Atsauces
--------

1. ↑  «Igvasas ūdenskritums». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 269. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Igvasu ūdenskritums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* 28 Igvasu ūdenskrituma fotogrāfijas Archived 2009. gada 8. martā, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315169026
* LCCN: sh2006004238
* SUDOC: 170553701
* NKC: ge222898

 |

 |