recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pētera I administratīvi teritoriālās reformas** bija cara Pētera I īstenota Krievijas caristes pārvaldes reforma, kuras gaitā tās teritoriju Lielā Ziemeļu kara laikā 1708. gadā sadalīja astoņās lielās guberņās, kurām pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas 1713. gadā pievienoja okupēto Rīgas guberņu. 1719. gadā guberņas sadalīja provincēs. Rīgas guberņa no 1713. līdz 1726. gadam sastāvēja no Rīgas provinces un Smoļenskas provinces.

1708. gada reforma
------------------

Pēc Zviedrijas armijas iebrukuma Krievijā cars Pēteris 1708. gada 18. (29.) decembrī deva rīkojumu izveidot astoņas guberņas:

1. Arhangelogorodas guberņu ar 20 pilsētām Pjotra Goļicina vadībā;
2. Azovas guberņu ar 77 pilsētām Fjodora Apraksina vadībā;
3. Ingermanlandes guberņu ar 29 pilsētām Aleksandra Menšikova vadībā;
4. Kazaņas guberņu ar 71 pilsētu Pjotra Apraksina vadībā;
5. Kijivas guberņu ar 56 pilsētām Dmitrija Goļicina vadībā;
6. Maskavas guberņu ar 39 pilsētām Tihona Strešņeva vadībā;
7. Sibīrijas guberņu ar 30 pilsētām Matveja Gagarina vadībā;
8. Smoļenskas guberņu ar 17 pilsētām Pjotra Saltikova vadībā.

Pēc Rīgas iekarošanas cars Pēteris 1713. gada lika izveidojot Rīgas guberņu, iekļaujot tajā likvidēto Smoļenskas guberņu. 1714. gadā no Kazaņas guberņas lika atdalīt Ņižņijnovgorodas, bet 1717. gadā Astrahaņas guberņu.

1719. gada reforma
------------------

1718. gada 26. novembrī cars Pēteris apstiprināja Senāta lēmumu par Zviedrijas reģionālās pārvaldes ieviešanu Krievijā.
1719. gada 29. maijā (9. jūnijā) cars Pēteris iekarotās Zviedru Igaunijas teritorijā lika izveidot Rēveles guberņu un citās guberņās izveidot šādas provinces:

1. Arhangelogorodas guberņā: Arhangelogorodas, Gaļičas, Ustjugas, Vologdas provinces;
2. Azovas guberņā: Bahmutas, Jeļecas, Šackas, Tambovas, Voroņežas provinces;
3. Kazaņas guberņā: Kazaņas, Penzas, Svijažskas, Ufas provinces;
4. Kijivas guberņā: Belgorodas, Kijivas, Orlas, Sevas provinces;
5. Maskavas guberņā: Jurjevo-Poļskas, Kalugas, Kostromas, Maskavas, Pereslavas-Zaļeskas, Rjazaņas Perejaslavas, Suzdaļas, Tulas, Vladimiras provinces;
6. Ņižņijnovgorodas guberņā: Alatiras, Arzamasas, Ņižņijnovgorodas provinces;
7. Rīgas guberņā: Rīgas, Smoļenskas provinces;
8. Sanktpēterburgas guberņā: Beloozeras, Jaroslavļas, Narvas, Novgorodas, Pošehonas, Pleskavas, Sanktpēterburgas, Tveras, Ugličas, Veļikije Luku, Viborgas provinces;
9. Sibīrijas guberņā: Soļikamskas, Tobolskas, Vjatkas provinces.

Pēc Krievijas Impērijas dibināšanas 1721. gadā guberņu un provinču skaits vairākkārt mainījās. Katrīnas II valdīšanas laikā 1775. gadā guberņu iedalījumu provincēs atcēla un sāka veidot vietniecības.

Skatīt arī
----------

* Krievijas Impērijas guberņas
Moše Dajans
**Moše Dajans** (ivritā: משה דיין‏‎, 1915–1981) bija Izraēlas karavadonis un valstsvīrs. Ģenerālleitnants, Izraēlas aizsardzības ministrs (1967–1974) Sešu dienu kara un Salīdzināšanas dienas kara laikā. Kneseta deputāts (1959–1981).

Dzīves gājums
-------------

Moše Dajans dzimis 1915. gada 20. maijā kibucu Dganijā, Palestīnā, Dvoras Zatulovskas un Šmuela Kitaigorodska ģimenē, kuri bija dzimuši Krievijas Impērijā.

Izraēlas Neatkarības kara laikā majors Dajans izcēlās Dganijas aizsardzībā no 14. līdz 19. maijam, kad viņam izdevās apturēt Sīrijas karaspēka virzību. Augustā viņš tika iecelts par Jeruzalemes frontes komandieri.

No 1950. līdz 1953. gadam Moše Dajans komandēja Izraēlas Dienvidu un pēc tam Ziemeļu militāro apgabalu, mācījās Augstākajā virsnieku skolā Lielbritānijā, vadīja Ģenerālštāba Operāciju departamentu.

No 1953. līdz 1958. gadam — Izraēlas Aizsardzības spēku ģenerālštāba priekšnieks. Šajā amatā viņam bija galvenā loma operācijas Kadeša (Suecas krīze) plānošanā, kas bija izcili veiksmīga.

1959. gadā viņš tika ievēlēts par Kneseta deputātu. 1966. gadā strādāja par kara korespondentu Dienvidvjetnamā Vjetnamas kara laikā.

No 1967. līdz 1974. gadam Dajans bija Izraēlas aizsardzības ministrs. Patiesībā Dajanam bija maz laika, lai būtiski ietekmētu Sešu dienu kara plānošanu un gaitu. Būdams aizsardzības ministrs, viņš kopā ar valdības priekšsēdētāju Goldu Meiru bija atbildīgs par sāpīgajiem zaudējumiem kara laikā, jo noraidīja Ģenerālštāba priekšlikumu mobilizēt armiju un veikt preventīvu triecienu.

Neraugoties uz viņa kaujinieka reputāciju, daudzi Dajana centieni valdībā bija vērsti uz vienošanos slēgšanu ar kaimiņvalstīm arābu valstīm. Atbalstīja palestīniešu arābu autonomiju, nepiešķirot viņiem neatkarību.

1978.–1979. gadā bija ārlietu ministrs.

Miris 1981. gada 16. oktobrī no sirdslēkmes.

Fakti
-----

Brīvi pārvaldīja ivritu, arābu un angļu valodu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Moše Dajans***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 22140607
* LNB: 000043418
* LCCN: n79099011
* ISNI: 0000 0001 2022 1933
* GND: 118524127
* SELIBR: 48292
* SUDOC: 026814447
* BNF: cb11898857n (data)
* BIBSYS: 90051915
* NLA: 35034130
* NDL: 00437429
* NKC: jx20140708002
* CiNii: DA01489223

 |

 |
**Sjui Juihua** (ķīniešu: 許昱華, piņjiņs: *Xu Yuhua*; dzimusi 1976. gada 29. oktobrī, Ķīnā) ir Ķīnas starptautiskā lielmeistare šahā (GM, 2006). 11. Pasaules čempione šahā (2006—2008).

Biogrāfija
----------

Pirmo reizi starptautiskajās sacensībās piedalījusies 1993. gadā, kad spēlējusi starpzonu turnīrā Džakartā. 1996. gadā izcīnījusi 3. vietu Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 1998. gadā uzvarējusi Āzijas sieviešu šaha čempionātā.

2000. gadā Šeņjanā (Ķīna) uzvarējusi I Pasaules kausa izcīņā šahā. Tajā pašā gadā piedalījusies FIDE Pasaules sieviešu čempionātā, kur, spēlējot pēc izslēgšanas sistēmas, tikusi līdz 3. raundam. Pēc gada Haidarābādu (Indija) otrreiz savā karjerā izcīnījusi Pasaules kausu šahā, finālā uzvarot Antoanetu Stefanovu. 2004. gadā Elistā iekļuvusi Pasaules sieviešu šaha čempionātā ceturtdaļfinālā, kur zaudējusi Humpi Koneru. Vislielāko panākumu guvusi 2006. gadā, kad Pasaules čempionātā finālā Jekaterinburgā (Krievija) uzvarējusi Alisi Gaļļamovu un kļuvusi par Pasaules čempioni šahā. Par šo uzvaru FIDE viņai piešķīra lielmeistara nosaukumu. 2009. gadā Nankinā (Ķīna) uzvarējusi FIDE sieviešu Grand Prix izcīņā.

No 2000. līdz 2004. gadam trīs reizes Ķīnas izlases sastāvā uzvarējusi Pasaules šaha olimpiādēs. No 1995. līdz 2003. gadam trīs reizes Ķīnas izlases sastāvā uzvarējusi Āzijas komandu šaha čempionātos, kuros ieguvusi arī 3 zelta medaļas individuālā vērtējumā.

Sjui Juihua ir beigusi Pekinas universitāti un ieguvusi bakalaura grādu tiesību zinātnē (2004) un maģistra grādu ķīniešu valodniecībā (2011).

Atsauces
--------

1. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
2. ↑  «1st FIDE World Cup». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2003. gada 29. novembrī. Skatīts: 2013. gada 5. jūlijā.
3. ↑  «FIDE World Cup 2002 in Hyderabad». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 3. februārī. Skatīts: 2013. gada 5. jūlijā.
4. ↑  Women's World Championship 2006
5. ↑  GP der Frauen: Xu Yuhua gewinnt Turnier

Ārējās saites
-------------

* Sjui Juihua šahista profils vietnē fide.com
* Sjui Juihua šahista profils vietnē chessgames.com
* Sjui Juihua šahista profils vietnē 365chess.com
* Sjui Juihua šahista profils vietnē chesstempo.com
* Sjui Juihua šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Sjui Juihua šahista profils vietnē olimpbase.org (Āzijas komandu šaha čempionāti)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pasaules čempiones šahā |
| --- |
|  |
| FIDE čempiones | 
* Vera Menčika (1927–1944)
* Ludmila Rudenko (1950–1953)
* Jeļizaveta Bikova (1953–1956)
* Olga Rubcova (1956–1958)
* Jeļizaveta Bikova (1958–1962)
* Nona Gaprindašvili (1962–1978)
* Maija Čiburdanidze (1978–1991)
* Sje Dzjuņa (1991–1996)
* Žuža Polgāra (1996–1999)
* Sje Dzjuņa (1999–2001)
* Džu Čeņa (2001–2004)
* Antoaneta Stefanova (2004–2006)
* Sjui Juihua (2006–2008)
* Aleksandra Kosteņuka (2008–2010)
* Hou Jifaņa (2010-2012)
* Anna Ušeņina (2012–2013)
* Hou Jifaņa (2013-2015)
* Marija Muzičuka (2015-2016)
* Hou Jifaņa (2016-2017)
* Taņa Džunji (2017-2018)
* Dzjui Veņdzjuņa (2018-)

 |

 |
***Drown in Designer*** ir amerikāņu repera *Ski Mask The Slump God* debijas miksteips, kas arī ir bijis viņa populārākais. Tam ir vairāk nekā 25 000 atzīmju "*Patīk*" pakalpojumā *SoundCloud* un vairāk nekā 22 miljoni klausījumu. Šajā albumā piedalās slaveni mākslinieki, kā arī viņa hiphopa kolektīvs *Members Only*, kurā ir daudz talantīgu jauno mākslinieku no Brovardas apgabala Floridā, kas ir iekļauti viņa 8 dziesmu projektā. Ierakstā piedalās *Treez Lowkey*, *XXXTentacion*, *Lil Pump*, *Craig Xen* un *Denzel Curry*. Pēc sākotnējās izlaišanas *Ski* rediģēja dziesmu sarakstu pakalpojumā *SoundCloud*, lai noņemtu dziesmas "*Shit Talk*" un "*Take A Step Back*", bet beigās pievienoja "*Rambo*".

Dziesmu sarakts
---------------

Visus skaņdarbus sarakstīja *Ski Mask The Slump God*, izņēmumi ir minēti. 

| Drown in Designer |
| --- |
| # | Nosaukums | Autors | Ilgums |
| 1. | *I Like Bricks*   | Ski Mask The Slump God | 1:48 |
| 2. | *Kate Moos* (piedalās Treez Lowkey) | Ski Mask The Slump God & Treez Lowkey | 2:16 |
| 3. | *WHERE'S THE BLOW* (piedalās Lil Pump) | Ski Mask The Slump God & Lil Pump | 1:25 |
| 4. | *Take A Step Back* (piedalās XXXTentacion) | Ski Mask The Slump God & XXXTentacion | 3:30 |
| 5. | *Billy & Mandy*   | Ski Mask The Slump God | 1:03 |
| 6. | *Unmask* (piedalās Denzel Curry un Craig Xen) | Ski Mask The Slump God, Denzel Curry & Craig Xen | 2:45 |
| 7. | *Freaky Fred*   | Ski Mask The Slump God | 2:12 |
| 8. | *RIP Roach* (ar XXXTentacion) | Ski Mask The Slump God & XXXTentacion | 2:50 |
| **Kopējais ilgums** | **21:54** |
Japānas-Krievijas robežas maiņa: pēc 1855. gada Šimodas līguma (un 1951. gada Sanfrancisko līguma), pēc 1875. gada Pēterburgas līguma, pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gadā (ko neatzīt Japāna un liela daļa pasaules valstu).
**Kuriļu salu strīds** ir strīds starp Japānu un Krieviju par dienvidu Kuriļu salu piederību. Strīdīgās salas šobrīd atrodas Krievijas Federācijas teritorijā kā Sahalīnas apgabala sastāvdaļa, taču tās par savu teritoriju uzskata arī Japāna, kas tās dēvē par **Ziemeļu teritorijām** (*北方領土 Hoppō Ryōdo*) jeb **Dienvidčišimu** (*南千島 Minami Chishima*).

Strīdus teritorija
------------------

* Kunašira (krievu *Кунашир*, japāņu *国後島 Kunashiri*)
* Iturupa (krievu *Итуруп*, japāņu *択捉島 Etorofu*)
* Šikotana (krievu *Шикотан*, japāņu *色丹島*)
* Habomai (krievu *Хабомай*, japāņu *歯舞群島*)

Vēsture
-------

1855. gadā noslēgtajā Šimodas līgumā Krievijas impērijas un Japānas robeža bija noteikta starp Iturupas un Urupas salām. Visa Iturupa pienācās Japānai, savukārt visas salas uz ziemeļiem no tās - Krievijai. Sahalīnas sala bija kopējas pārvaldes teritorija jeb kondomīnija. 
Tomēr 1875. gada Pēterburgas līgumā Krievijas impērija atteicās no visām Kuriļu salām, pretī iegūstot Sahalīnu savā īpašumā. 
Pēc zaudētā Krievijas-Japānas kara 1905. gada Krievijas impērija Portsmutas līgumā atteicās no Sahalīnas dienvidu daļas. 
Pēc Otrā pasaules kara Japāna Sanfrancisko līgumā (1951) atteicās no Sahalīnas un Kuriļu salu ziemeļu daļas, ko tā ieguva 1905. gada 5. septembrī parakstītā Portsmutas līguma rezultātā. Par šādu Japānas teritorijas samazināšanu jau iepriekš bija vienojušies Sabiedroto spēki un tas bija viens no priekšnosacījumiem, lai PSRS iesaistītos militārā konfliktā pret Japānu.
Taču PSRS izlēma neparakstīt Sanfrancisko līgumu un paturēt visas Kuriļu salas, iekļaujot tās Sahalīnas apgabalā.

2005. gada 7. jūlijā Eiropas Parlaments formulēja savu nostāju par šīm strīdus teritorijām, aicinot Krieviju atdot šīs salas Japānai. Krievija tūdaļ pat izteica protestu par šo lēmumu.

2006. gadā Krievijas Putina administrācija piedāvāja atgriezt Japānai Šikotanas un Habomai salas, ja Japāna piekristu abu pārējo salu palikšanai Krievijas sastāvā. Par šādu iespējamo robežu pēc potenciālās miera līguma parakstīšanas arī bija runa 1956. gada Padomju-Japānas kopdeklarācijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 01100889

 |

 |
**Marija Linarte** (dzimusi 1993. gada 8. martā, Rīgā) ir latviešu aktrise. 

  

Filmējusies seriālā "UgunsGrēks" dvīņu māsu Kristas un Sandijas lomās. 
Spēlējusi *Dirty Deal Teatro*, Ģertrūdes ielas teātrī un Latvijas Nacionālajā teātrī. Strādā Jaunajā Rīgas teātrī un ir filmu ierunātāja "SDI MEDIA". 
Nominēta "Spēlmaņu nakts 2016/2017" balvai "Gada jaunais skatuves mākslinieks" par lomu izrādē "Zvērīgā mīla", rež. Mārcis Lācis. 

Nominēta "Spēlmaņu nakts 2012/2013" balvai "Gada debija" par Matrjenas lomu izrādē "Rudens Pēterburgā", rež. Pēteris Krilovs.

Biogrāfija
----------

Marija Linarte dzimusi 1993. gada 8. martā, Rīgā. Ir jaunākais bērns ģimenē (ir māsa un brālis). Līdz vidusskolas vecumam dzīvoja Jūrmalā. Sākumskolas gaitas uzsāka Vaivaru pamatskolā, kur arī absolvēja pamatskolu. Paralēli uzsāka mācības Jūrmalas mūzikas vidusskolā, kur specializējās kokles spēlē un paralēli apguva klavierspēli. 10. klasē sāka mācīties Rīgas kultūru vidusskolā, humanitārajā novirzienā. Uzreiz pēc vidusskolas beigšanas iestājās Latvijas kultūras akadēmijā, dramatiskā teātra aktiermākslas fakultātē. Tur strādā ar tādiem režisoriem kā Anna Eižvertiņa, Pēteris Krilovs, Edmunds Freibergs un Indra Roga.

Lomas seriālos
--------------

* Krista un Sandija — "UgunsGrēks"
* Megija — "Ēnu spēles"

Ārējās saites
-------------

* Marija Linarte  izrades.lv
**Maksims Čigajevs** (krievu: *Максим Константинович Чигаев*; dzimis 1988. gada 15. jūlijā Kemerovā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2016), kas kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Spāniju.

Biogrāfija
----------

Pārstāvējis Krieviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kurās izcīnījis divas bronzas medaļas - 2012. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā un 2013. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2012. gadā Krievijas izlases sastāvā izcīnījis komandu un individuālās zelta medaļas Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā. 2019. gadā piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā, kurā 1. kārtā piekāpies Irānas lielmeistaram Parhamam Magsudlu. 2020. gadā uzvarējis Krievijas šaha čempionāta Augstākajā līgā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 55. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2022. gada septembrī Čeboksaros dalījis 7.-11. vietu Krievijas šaha čempionāta superfinālā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2016. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Kopš 2023. gada augusta šaha turnīros pārstāv Spāniju.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Maxim Chigaev
2. ↑  Maksim Chigaev and Valentina Gunina Become Winners of Russian Championships Higher League
3. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
4. ↑  Суперфинал чемпионата России. Чебоксары. 2022

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Kārlis Teodors Podnieks** (1896—1938) bija latviešu strēlnieku virsnieks, vēlāk padomju izlūkdienesta darbinieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1896. gada 28. oktobrī (pēc citiem datiem 28. jūnijā) Ikšķiles pagasta zemnieka ģimenē. Mācījās Rīgas Pētera Pāvila skolā. Pirmā Pasaules kara sākumā viņu iesauca Krievijas impērijas armijā. 1915. gadā nosūtīja mācīties Gatčinas Zemeļfrontes praporščiku skolā. 
Pēc karaskolas beigšanas 1916. gadā Latviešu strēlnieku rezerves bataljona jaunākais virsnieks, tad 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka jaunākais virsnieks, piedalījās Ziemassvētku kaujās, 1917. gada aprīlī paaugstināts poručika pakāpē, bijis rotas komadnieris.

Pēc Oktobra revolūcijas pārgāja lielinieku pusē, 1918. gada maijā apcietināts kā dezertieris. 1918. gada decembrī viņš izbrauca uz Latviju, dzīvoja tēva mājās Ikšķiles pagastā.
1919. gada martā viņš kļuva par Padomju Latvijas armijas Rīgas rezerves pulka, tad par 26. Vitebskas kājnieku pulka instruktoru, ievainots 27. marta kaujās pie Slokas. 

1919. gada oktobrī bija Latvijas armijas Rīgas kaujas rajona komandantūras virsleitnants, decembrī iecelts par Robežsargu galvenā štāba kasieri, 1920. gada februārī par Robežapsardzības III rajona saimniecības pārzini.

1920. gada oktobrī viņu arestēja kā Roberta Šteina vadītās spiegu grupas dalībnieku un 1922. gada maijā piesprieda 15 gadu ilgu cietumsodu. 1923. gadā viņu ieslodzīto apmaiņas kārtībā izsūtīja uz PSRS. 1924. gadā viņš beidza PSRS Finanšu komisariāta kursus, bija Krievijas-Persijas bankas (*Русперсбанк*) nodaļu pārvaldnieks (1924-1930), darbojās PSRS tirdzniecības pārstāvniecībā Persijā, bija tās pilnvarotais Gilānas provincē. 1930. gadā viņu atsauca uz PSRS un iecēla par Zivsaimniecības zinātniskā institūta direktora vietnieku, vēlāk par PSRS Prombankas (*Промбанк СССР*) metalurģijas un ķīmijas sektora direktoru.

Tā sauktās NKVD "Latviešu operācijas" laikā 1937. gada 8. decembrī apcietināts kā kontrrevolucionāras organizācijas biedrs un kaitnieks. 1938. gada 9. februārī PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija Podniekam piesprieda nāvessodu, 10. februārī nošauts un aprakts Komunarkas masu kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  biographien.lv
2. ↑  Алексеев М.А. Колпакиди А.И. Кочик В.Я. Энциклопедия военной разведки. 1918-1945 гг.. М.: 2012, стр. 610.
3. ↑  Поднек Карл Карлович Сахаровский центр
**Lēnas** ir ciems Kuldīgas novada Nīkrāces pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļaustrumos pie Imalas (Lēnupes) ietekas Ventā 9 km no pagasta centra Dzeldas, 45,5 km no novada centra Kuldīgas un 156 km no Rīgas.

Lēnas vēstures avotos pirmoreiz minētas 1242. gadā, kad Livonijas krusta karu laikā Vācu ordenis šajā apvidū sakāvis kuršus. Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lēnu muižas *(Lehnen)* centru. Daļa ciema ar Lēnu baznīcu un krogu atrodas ziemeļos no muižas pie autoceļa P116 un Kojas ietekas Ventā. No 1949. līdz 1954. gadam Lēnas bija Lēnas ciema padomes centrs. Lēnu baznīca un krogs ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi, Lēnu senkapi — arheoloģijas piemineklis. Lēnu muižas ansamblis ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis. Pie Lēnām sākas «Kalpaka taka» — vieta, kur 1919. gada 3. martā Oskara Kalpaka vienība pārcēlās pāri Ventai, lai sāktu uzbrukumu.

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 106 | —     |
| 1979 | 108 | +1.9% |
| 1989 | 98 | −9.3% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 57 | −41.8% |
| 2011 | 35 | −38.6% |
| 2021 | 26 | −25.7% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  Nīkrāces pagasta teritorijas plānojums. Paskaidrojuma raksts
3. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Nīkrāces pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Alturpe
* Bērzkrogs
* **Dzelda**
* Lēnas
* Līce
* Maznīkrāce
* Nīkrāce
* Rogas
* Tukums
* Vormsāte

 |

 |
**Ričards Bakminsters Fulers** (angļu: *Richard Buckminster Fuller*; dzimis 1895. gada 12. jūlijā, miris 1983. gada 1. jūlijā) bija amerikāņu matemātiķis, inženieris, futurologs un ģeodēziskās velves (kupola) izgudrotājs.

Biogrāfija
----------

Fulers dzimis Miltonā, Masačūsetsas štatā, un mācījies Hārvarda Universitātē. Pēc Pirmā pasaules kara strādāja Čikāgā un eksperimentēja ar jaunām celtniecības tehnoloģijām. 32 gadu vecumā Fulers bankrotēja, pārcēlās uz Ņujorku un nodarbojās ar dizainu un publicistiku. 1959. gadā Fulers kļuva par zinātnisko līdzstrādnieku Dienvidilinoisas Universitātē.

Darbi un ietekme
----------------

Monreālas kupols
1927. gadā Fulers izgudroja tā saucamo "dzīvojamo mašīnu", saliekamu alumīnija māju, vēlāk jaunu pasaules kartogrāfisko projekciju (globusu no sešiem taisnstūriem un astoņiem trīsstūriem). 1947. gadā viņš izstrādāja ģeodēziskās velves kupolu, (pussfēru, saliktu no tetraedriem), būvniecības jaunumu. Fulers tika nozīmēts par galveno ASV paviljona arhitektu pasaules izstādē Monreālā 1967. gadā, kad tur uzcēla caurspīdīgu, 80 metru diametra ģeodēzisku velvi. Fuleram piešķirti 28 patenti un 47 akadēmiski goda grādi, kā arī vairākas balvas arhitektūrā. Viņš bijis 28 grāmatu autors un uzcelti vismaz 300 000 Fulera dizaina kupoli. Vārds fullerēns atvasināts no viņa vārda.

Galerija
--------

* Dymaxion "dzīvojamā mašīna"Henry Ford Museum *Dymaxion* "dzīvojamā mašīna"*Henry Ford Museum*
* 1933. gada mikroautobusa prototips Dymaxion1933. gada mikroautobusa prototips *Dymaxion*
* stadions Nagojā Japānāstadions Nagojā Japānā
* kartogrāfiska projekcija (Animācija)kartogrāfiska projekcija (Animācija)

Skatīt arī
----------

* Ikosaedrs
* Fullerēns
* Ģeodēzija

Atsauces
--------

1. ↑  Biogrāfija (angliski)
2. ↑  Patents
3. ↑  «Fulera institūts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 26. martā. Skatīts: 2012. gada 19. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ričards Bakminsters Fulers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* Bakminsters Fulers, biogrāfija (latviski)
* Raksts: Māja kā burbulis
* *Bucky-Dome* izstāde (zviedriski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 36898370
* LNB: 000040163
* LCCN: n79006776
* ISNI: 0000 0001 1441 9441
* GND: 118694251
* SELIBR: 312236
* SUDOC: 033720231
* BNF: cb12455896f (data)
* BIBSYS: 90232784
* ULAN: 500015697
* NLA: 36191577
* NDL: 00440319
* NKC: skuk0002574
* BNE: XX1670489
* CiNii: DA00837131
* KulturNav: id

 |

 |
**Meža auzene** (latīņu: *Festuca altissima*) ir augu suga graudzāļu dzimtā. Tā ir neregulāri sastopama Eiropā, tostarp reti Latvijā, un dažviet rietumu un centrālajā Āzijā. Latvijā atsevišķi eksemplāri un nelielas grupas aug platlapu un lapkoku, kā arī egļu mežos. Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Meža auzene ir daudzgadīgs, 60—130 cm garš lakstaugs, kurš veido īsus sakneņus un skraju velēnu. Augam pie pamata ir brūnganas, makstveidīgas lapu paliekas. Stiebrs ir stāvs. Lapas raupjas, plakanas, 0,6—1,3 cm platas. Arī lapas maksts raupja, rievaina. Lapas mēlīte īsa, 0,2—0,4 cm gara, galā bārkstaina. Skara plaša un 10—20 cm gara, parasti diezgan vienpusēja. Vārpiņas ir 0,6—0,8 cm garas, plakanas, dzelteni zaļas. Vārpiņā ir 2—5 ziedi. Vārpiņas plēksnes ir lancetiskas. Ārējā zieda plēksne ir smaila, ar skaidri nodalāmu šķautni, bet bez akota. Auglis ir no zieda plēksnes neizbirstošs grauds. Zied jūnijā, jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «meža auzene - Festuca altissima All. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-10-06.
***Viohalco*** (grieķu: *Βιοχάλκο Α.Ε.*, *Viomichania Chalkou kai Alouminiou Company*) ir Grieķijas metalurģijas korporācija, kas tika dibināta 1937. gadā, pievienojās Atēnu biržai 1947. gadā un ir iekļauta *FTSE/Athex Large Cap* biržas indeksā. Uzņēmums sastāv no desmitiem dažādu uzņēmumu, kas darbojas metālu ražošanā, tērauda un alumīnija tirdzniecībā. Tās prezidents Niks Stasinopols ir viens no bagātākajiem uzņēmējiem Grieķijā.

*Viohalco* ir veikusi ievērojamus ieguldījumus Rumānijā, Bulgārijā un Apvienotajā Karalistē, un nesen ir panākusi ievērojamu vienošanos tērauda ražošanā ar ASV uzņēmumu. Starp uzņēmuma publiski izteiktajiem plāniem ir darbības attīstība Krievijā un Serbijā, kā arī energostacijas būvniecība Grieķijā līdz 2010. gada sākumam. *Viohalco* ir liela zemes īpašniece gan Grieķijā, gan Balkānos.

2013. gadā *Viohalco* pārvietoja tā galveno mītni no Atēnām uz Briseli. 2013. gada 22. novembrī tas tika iekļauts *Euronext*.

Atsauces
--------

1. ↑  Viohalco Archived 2011. gada 16. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. TheBestFromGreece.com (angliski)
2. ↑  Viohalco SA BIOX:ATH ft.com (angliski) [novecojusi saite]
3. ↑  «VIOHALCO Market Information» (angļu). *Euronext*. 2015. gada 11. augusts. Skatīts: 2019. gada 28. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Makss Bulla** (vācu: *Max Bulla* 1905. gada 26. septembris—1990. gada 1. martā) bija Austrijas šosejas riteņbraucējs. 1931. gada Tour de France Bulla uzvarēja trijos sacensību posmos un vienu dienu valkāja līdera dzelteno krekliņu. Noslēgumā viņš finišēja kopvērtējuma 15. vietā un uzvarēja klasifikācijā braucējiem, kas startēja bez komandas. 1935. gada Vuelta a España Bulla finišēja kopvērtējuma piektajā vietā un uzvarēja divos posmos. Viņš bija dzimis Vīnē, bet nomira Pitenē.

Kad Bulla uzvarēja 1931. gada *Tour de France* otrajā posmā un ieguva līdera dzelteno krekliņu, dalībieki bija sadalīti nacionālajās izlasēs un *touriste-routiers* kategorijā. Labākie sportisti parasti pārstāvēja nacionālās izlases, bet amatieri kā Bulla bija *touriste-routiers*. Šajā otrajā posmā *touriste-routiers* startēja 10 minūtes vēlāk kā nacionālās izlases. Tomēr Bullam izdevās apsteigt nacionālās izlases un pārņemt vadību, kas kļuva par vienīgo reizi tūres vēsturē, kad kopvērtējuma vadībā bija *touriste-routier* klases pārstāvis.

1926. un 1927. gada kļuvis par Austrijas čempionu. 1931. gadā uzvarējis arī viendienas sacensībās *Züri-Metzgete*. 1933. gadā Bulla kļuva par pirmo *Tour de Suisse* daudzdienu sacensību uzvarētāju.

Atsauces
--------

1. ↑  Bill McGann, McGann, Carol. *The Story of the Tour De France*. dog ear publishing, 2006. 101. lpp. ISBN 1-59858-180-5.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Makss Bulla***.
* *The Sport.org* profils (angliski)
* *ProCyclingStats* profils (angliski)
* *Cycling Archives* profils (angliski)
* *CycleDatabase* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 37376089
* ISNI: 0000 0000 0753 927X
* GND: 10538089X

 |

 |
**Fulhensio Batista** (*Fulgencio Batista y Zaldívar*; dzimis 1901. gada 16. janvārī, miris 1973. gada 6. augustā) bija Kubas prezidents no 1940. līdz 1944. gadam (ievēlēts) un no 1952. līdz 1959. gadam (valsts apvērsuma rezultātā), kad viņu gāza Kubas revolūcijas laikā.

1921. gadā Fulhensio Batista iestājās Kubas armijā. 1923. gadā viņš atstāja bruņotos spēkus. Vēlāk viņš atgriezās armijā un ieguva kaprāļa pakāpi.

1933. gadā Batista kļuva ar stenogrāfijas seržantu. Viņš vadīja "Seržantu revolūcijas" grupu kā daļu no apvērsuma, kas 1933. gadā gāza prezidentu Herardo Mačado. Par prezidentu kļuva Ramons Gravs, bet Fulhensio Batista tika iecelts par armijas ģenerālštāba priekšnieku ar pulkveža pakāpi. Batista faktiski kontrolēja stāvokli valstī. Daudzi virsnieki tika atvaļināti, pretestība jaunajam režīmam tika apspiesta. 1934. gada 15. janvārī Batista piespieda atkāpties Ramonu Gravu. Viņa vietā par prezidentu kļuva Karloss Mendjeta, kas valdīja 11 mēnešus. Nākamie prezidenti amatā bija vēl īsākus laikus.

1940. gada prezidenta vēlēšanās uzvarēja Fulhensio Batista, apsteidzot Ramonu Gravu. 1944. gada vēlēšanās Batista zaudēja Ramonam Gravam.

1948. gadā Batista ieguva vietu Kubas Senātā. Kad 1951. gadā pienāca senatora termiņā beigas, viņš nolēma startēt prezidenta vēlēšanās. Pirmsvēlēšanu aptaujas rādīja, ka Batista nav populārs kubiešu vidū un netiktu ievēlēts par prezidentu.

1952. gada 10. martā Fulhensio Batistas organizēts apvērsums gāza prezidentu Karlosu Prio. Batista pasludināja sevi par pagaidu prezidentu uz diviem gadiem. ASV atzina Batistas režīmu un iepludināja valstī lielas investīcijas. Aprīlī tika pieņemts jauns konstitūcijas likums. Drīz pēc apvērsuma sākās pretestība Batistas režīmam. 1954. gadā notika prezidenta vēlēšanas, kurās vienīgais kandidāts bija Fulhensio Batista.
1956. gada beigās Kubā ieradās Fidela Kastro kaujinieki, kuri sāka partizānu karu.
1958. gada novembrī tika sarīkotas pēc konstitūcijas nepieciešamās prezidenta vēlēšanas. Tajās nepiedalījās partizānu kontrolēto teritoriju iedzīvotāji. Sākotnējie vēlēšanu rezultāti rādīja Karlosa Markesa Sterlinga uzvaru, bet militāristi pārtrauca balsu skaitīšanu, un Batista paziņoja, ka uzvarējis Andress Rivero Agvero. Agvero nepaspēja kļūt par prezidentu. Līdz gada beigām Kastro spēki bija pietuvojušies Havanai.
1959. gada 1. janvārī Fulhensio Batista ar savu ģimeni atstāja Kubu, ar lidmašīnu aizlidojot uz Dominikānas Republiku.

Vēlāk Batista pārcēlās uz Portugāli. Pēc tam dzīvoja Spānijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fulhensio Batista***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 24590058
* LCCN: n50007891
* ISNI: 0000 0001 0879 1917
* GND: 118657550
* SUDOC: 074177761
* BNF: cb101131534 (data)
* NLA: 35739459
* NKC: xx0122097
* BNE: XX1170095
* CiNii: DA14728338

 |

 |
**Katrīna Neiburga** (dzimusi 1978. gada 10. februārī Rīgā) ir latviešu māksliniece un scenogrāfe.

Biogrāfija
----------

Katrīna Neiburga ir rakstnieces Andras Neiburgas un mākslinieka Andra Brežes meita. Ieguvusi maģistra grādu Latvijas Mākslas akadēmijas Vizuālās komunikācijas nodaļā (2002). Veidojusi instalācijas un videomākslas darbus. Piedalījusies vairākās grupu izstādēs, tai skaitā Sidnejas biennālē Austrālijā (2006), Ziemeļvalstu *Ars Fennica* balvas mākslā nominantu izstādē *Kumu* muzejā Tallinā (Igaunijā, 2009). Veido instalācijas, gaismas un video projekcijas, scenogrāfiju un video operas un teātra iestudējumiem, kā arī koncertiem.

Darbi scenogrāfijā: Latvijas Nacionālajā operā — R. Vāgnera "Klīstošais holandietis" (2003), P. Čaikovska "Jevgēņijs Oņegins" (2011), A. Dzenīša "Dauka" (2012), Dž. Pučīni "Manona Lesko" (2015); Jaunajā Rīgas teātrī — A. Neiburgas "Stum, stum" (2014), M. Zālītes "Pilna Māras istabiņa" (2016); M. Čehova Rīgas Krievu teātrī — B. Brehta "Krietnais cilvēks no Sečuanas" (2017).

2008. gadā ieguvusi Purvīša balvu mākslā.

2015. gadā kopā ar dzīvesbiedru mākslinieku Andri Eglīti veidojusi Latvijas ekspozīciju 56. Venēcijas mākslas biennālē "Armpit" ("Paduse").

Cenzūra
-------

2008. gada 1. februārī Valsts Policija uzsāka kriminālprocesu par bērna kailfoto izmantošanu Katrīnas Neiburgas veidotā Latvijas Nacionālās operas izrādes «Leļļu opera» reklāmā, kur kā Pinokio tēls tika izmantots kails puisēns. LNO nolēma mainīt reklāmas māksliniecisko risinājumu, bet portāls Delfi pēc policijas pieprasījuma ilustrāciju izdzēsa. Kriminālprocesu izbeidza pēc četriem gadiem noziedzīga nodarījuma trūkuma dēļ.

Literatūra
----------

* Elīna Sproģe. *Katrīna Neiburga*. Rīga: Neputns, 2015.

Atsauces
--------

1. ↑  "Neputns" — "Katrīna Neiburga" Archived 2018. gada 7. martā, *Wayback Machine* vietnē..
2. ↑  «Purvīša balvu saņem Katrīna Neiburga». *TVNET* (latviešu). 2009-02-11. Skatīts: 2021-10-25.
3. ↑  ««Pinokio gadījums» un cenzūra». *www.diena.lv*. Skatīts: 2023-02-13.
4. ↑  «Izbeigts kriminālprocess par bērna kailfoto izmantošanu LNO reklāmā». *Latvijā* (latviešu). 2012-06-26. Skatīts: 2023-02-13.

Ārējās saites
-------------

* Katrīna Neiburga izrades.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 11776349
* LNB: 000076833
* LCCN: n2008024787
* ISNI: 0000 0000 3491 2906
* GND: 1019610298
* SUDOC: 19358669X

 |

 |
***Dirty Deal Teatro*** ir nevalstisks profesionāls teātris Rīgā, kurā izrādes veido galvenokārt jaunie skatuves mākslinieki. Teātra radošie principi balstās galvenokārt latviešu oriģināldramaturģijas iestudējumos, kā arī izrādēs un projektos par sociālpolitiski aktuālām tēmām, tiek veidotas starpdisciplināras performances, norisinās darbs arī pie bērnu un jauniešu repertuāra.

Vēsture
-------

Teātris nodibināts 2007. gada vasarā, kad neliela domubiedru grupa nolēma teātri, kas būtu alternatīva valsts teātriem. No 2007. gada līdz 2009. gadam teātris atradās Andrejsalā, kas tolaik bija aktīvs mākslas un kultūras dzīves centrs. Šajā laika posmā tas sadarbojās ar objektu teātra grupu "Umka.lv", aizsākās sadarbība ar jaunajiem režisoriem Valteru Sīli un Mārtiņu Eihi. Kopš 2009. gada vasaras teātris atrodas Spīķeru kvartālā. Šeit savas pirmās izrādes veidojuši režisori Vladislavs Nastavševs, Jurijs Djakonovs, Elmārs Seņkovs, Dmitrijs Petrenko, Kārlis Krūmiņš, scenogrāfs Reinis Dzudzilo, dramaturgi Jānis Balodis, Rasa Bugavičute-Pēce un citi. Notiek sadarbība ar jaunajiem teātra māksliniekiem, kā arī Latvijas Kultūras akadēmijas teātra mākslas studentiem.

2013./2014. gada sezonā teātris pievērsās daudzveidīgu izrāžu veidošanai bērniem un pusaudžiem. 2014./2015. gada sezonā sadarbībā ar biedrības Ascendum bērnu kultūras projektu "Garā Pupa" tika izveidots stabils bērnu un jauniešu repertuārs "Šmulītis". 2016./2017. gada sezonā izveidots izrāžu cikls "Jaunie pieaugušie", lai aktuālā un laikmetīgā teātra valodā uzrunātu cilvēkus vecuma grupā no 15 līdz 24 gadiem. Līdzās teātra un dejas izrādēm Dirty Deal Teatro organizē arī citus ar skatuves mākslu saistītus pasākumus – jaunās dramaturģijas lasījumu ciklu "10 minūtes slavas", meistardarbnīcas jaunajiem teātra profesionāļiem, viesizrādes Latvijas reģionos un ārvalstīs, dienas izrādes skolēniem, izglītojošus projektus un diskusiju ciklus par sociālpolitiskām tēmām. Kopš 2009. gada teātris rīko starptautisku mākslas festivālu "Dirty Drama" (meistarklases, lekcijas, diskusijas un prezentācijas), pievēršoties dažādām sabiedriskām un politiskām tēmām.

2009./2010. gada sezonā teātris ieguva "Spēlmaņu nakts" speciālo balvu par konsekventiem savdabīgas un novatoriskas teātra valodas meklējumiem. 2010./2011. gadā izrāde "Visi mani prezidenti" saņēma balvu kā gada latviešu autora darba iestudējums (dramaturgs Jānis Balodis). Savukārt 2011./2012. gadā Dirty Deal Teatro saņēma sešas nominācijas dažādās kategorijās. 2015./2016. gada "Spēlmaņu nakts" balvai nominētas divas izrādes kategorijā "Gada sasniegums oriģināldramaturģijā" – izrādes "Andrievs Niedra" (dramaturgs Kārlis Krūmiņš) un "Gruzona ehinokaktuss" (dramaturgi Anete Konste, Edmunds Frīdvalds un Mārcis Lācis). 2016./2017. gada "Spēlmaņu nakts" balvai nominētas izrādes "Būt nacionālistam" un "Zvērīgā mīla".

Atsauces
--------

1. ↑  Par teātri
2. ↑  «Paziņoti Spēlmaņu nakts 2016/2017 nominanti». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 2. janvārī. Skatīts: 2020. gada 23. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Dirty Deal Teatro izrades.lv
**VI SS brīvprātīgo armijas korpuss (latviešu)** (vācu: *VI. SS-Freiwilligen-Armeekorps (lettisches)*) bija Waffen-SS kaujas vienība 18. armijas un pēc tam 16. armijas sastāvā, kurā ietilpa 15. ieroču SS grenadieru divīzija, 19. ieroču SS grenadieru divīzija, kā arī citas vācu un Latviešu leģiona vienības. Kaujas gaitas beidza ar Lielvācijas kapitulāciju Kurzemes cietoksnī 1945. gada maijā.

Izveidošana
-----------

VI SS korpusu izveidoja 1943. gada 8. oktobrī Grafenvēras apmācību laukumā ar mērķi vadīt jaunizveidotās latviešu SS divīzijas, par pirmo komandieri ieceļot SS obergrupenfīreru Kārli Pfeferu-Vildenbruhu.

Korpusa vienības pēc izveidošanas bija:

* 106. SS sakaru bataljons
* 506. smagā SS novērotāju baterija
* VI SS brīvprātīgo armijas korpusa sapieru rota
* VI SS korpusa apmācības bataljons
* 106. SS automašīnu rota
* 106. SS lauka žandarmērijas rota

Korpusam pakļautās divīzijas: 

* 15. ieroču SS grenadieru divīzija (latviešu Nr. 1)

Kaujas darbība
--------------

Pēc izveides korpusa vienības piedalījās kaujās Ostrovas-Pleskavas telpā, sākotnēji 18. armijas, no 1944. gada vidus 16. armijas pakļautībā, šajā posmā tam pakļāva arī vācu 93. divīziju un 19. divīziju. 1944. gada jūlijā korpusa vienības atkāpās uz Latvijas teritoriju, piedaloties Mores kaujās un citās aizsardzības kaujās Vidzemē, tādējādi sedzot 18. armijas atiešanu no Igaunijas. Turpinot atkāpšanos korpuss nonāca Kurzemes cietoksnī.

Korpusa vienības Kurzemes cietokšņa sākuma periodā bija:

* 106. SS sakaru bataljons
* 506. smagā SS novērotāju baterija
* VI SS brīvprātīgo armijas korpusa sapieru rota
* VI SS korpusa apmācības bataljons
* 106. SS automašīnu rota
* 106. SS lauka žandarmērijas rota
* 506. SS zenītartilērijas divizions
* 506. SS raķešu artilērijas divizions
* 106. ieroču SS grenadieru pulks (latviešu Nr. 7)
* 270. Abrenes sapieru bataljons
* 271. Valmieras policijas bataljons
* 23. Gaujas policijas bataljons

Korpusam pakļautās divīzijas: 

* 19. ieroču SS grenadieru divīzija (latviešu Nr. 2)
* 93. kājnieku divīzija
* 227. kājnieku divīzija
* 12. tanku divīzija
* 4. tanku divīzija
* 12. Luftwaffes lauka divīzija

Korpusa vienības piedalījās visās sešās Kurzemes lielkaujās. Lielvācijas kapitulācijas brīdī 1945. gada maijā korpusa komandieris bija SS obergrupenfīrers Valters Krīgers. Korpusa pakļautībā bija šādas divīzijas:

* 19. ieroču SS grenadieru divīzija (latviešu Nr. 2)
* 24. kājnieku divīzija
* 12. tanku divīzija

1945. gada 22. maijā sarkanarmieši pamanīja 300 karavīru ierindu, kas soļoja zem VI SS korpusa karoga. Vienība, kas devās uz Austrumprūsiju, tika panākta un pieņēma kauju. Visi tika iznīcināti un smagi savainoti, bet tās komandieris — Valters Krīgers, ar pēdējo patronu nošāvās[*nepieciešama atsauce*].

Literatūra
----------

* Hans Stöber: *Die lettischen Divisionen im VI. SS-Armeekorps. Die Kriegsgeschichte der 15. und 19. Division der Waffen-SS*. Munin-Verlag, Osnabrück 1981, ISBN 3-921242-44-4.

* Franz Kurowski: *Todeskessel Kurland: Kampf und Untergang der Heeresgruppe Nord 1944/1945*. Dörfler Verlag GmbH, 2007, ISBN 978-3895554100.
**Ūsikaupunki** (somu: *Uusikaupunki*; zviedru: *Nystad* — "Jaunā pilsēta") ir pilsēta un pašvaldība Somijas dienvidrietumos, Varsinaissomi, Botnijas līča krastā. Ūsikaupunki dzīvo 15 687 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī).
Pašvaldībā 98,8 % iedzīvotāju runā somu valodā.

Pilsētu 1617. gada 19. aprīlī dibināja Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs.

Lielā Ziemeļu kara laikā 1713. gadā Krievijas karaspēks ieņēma Somijas teritorijas dienviddaļu, tai skaitā arī Ūsikaupunki. 1721. gadā Ūsikaupunki (*Nystad*) noslēgts Nīštates miera līgums starp Krievijas caristi un Zviedrijas karalisti, kas izbeidza Lielo Ziemeļu karu starp šīm valstīm. Kara laikā pilsēta bija sagrauta, bet tā drīz tika atjaunota, un iedzīvotāju skaits pieauga.

19. gadsimtā pilsētā uzplauka kuģniecība un kuģu būve. Pēc 1855. gada ugunsgrēka pilsēta tika pārplānota, ko veida arhitekts *Georg Theodor von Chiewitz*.

1924. gadā atklāta dzelzceļa līnija uz Turku. 1950. un 1960. gados Ūsikaupunki pilsēta ieguldīja investīcijas transporta un ostas attīstībā, kas ļāva ienākt rūpniecībai.
Ūsikaupunki laika gaitā pievienotas pašvaldības: *Uudenkaupungin maalaiskunta* (1969), *Pyhämaa* (1974), *Lokalahti* (1981) un *Kalanti* (1993).

Kopš 1960. gadiem pilsētā atrodas *Valmet Automotive* rūpnīca, kurā izgatavo automašīnas pēc citu uzņēmumu pasūtījuma.
Uzņēmumam *Yara Suomi* pašvaldībā atrodas mēslojuma ražošanas rūpnīca.
Pilsētā atrodas kuģu būvētava *Uudenkaupungin Työvene*, kas izgatavo kuģus līdz 100 m garumā.
2011. gadā Ūsikaupunki uzņēmums *Finnprotein* sāka celt Eiropā lielāko sojas rafinēšanas fabriku, kuru plānots atklāt 2013. gada rudenī.

Ūsikaupunki dzimuši:

* Aimo Kajanders (*Aimo Cajander*), Somijas premjerministrs
* Ilka Kanerva (*Ilkka Kanerva*), politiķis

Atsauces
--------

1. ↑  «Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot». Q11894857. Skatīts: 15 februāris 2019.
2. ↑  VÄESTÖTIETOJÄRJESTELMÄ REKISTERITILANNE 28.02.2013 Archived 01.08.2013, *Wayback Machine* vietnē. Somijas iedzīvotāju reģistrs

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ūsikaupunki*** |

* Pilsētas oficiālā mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 143052820
* LCCN: n79041804
* ISNI: 0000 0004 0632 6116

 |

 |
***Zabbix*** ir atvērtā koda uzraudzības programmatūras rīks dažādām IT komponentēm, piemēram, tīkliem, serveriem, virtuālajām mašīnām (VM) un mākoņa risinājumiem. Sistēmu sākotnēji izstrādāja Aleksejs Vladiševs; tagad to attīsta viņam piederošais Latvijā bāzētais uzņēmums SIA *Zabbix*.

*Zabbix* sistēma iegūst datus par novērojamo datoru aparatūras, programmatūras vai tīkla parametriem, piemēram, tīkla izmantošanu, procesora noslodzi, atmiņas un diska vietas patēriņu.
Monitoringa informāciju var parādīt vizuāli dažādos veidos, kā arī veidot atskaites. Brīdinājuma sistēma var sūtīt paziņojumus administratoriem problēmu gadījumos. *Zabbix* var izmantot gan dažu serveru novērošanai, gan tūkstošiem datoru.

*Zabbix* programmatūra izlaista saskaņā ar GNU Vispārējās publiskās licences (*GPL*) 2. versijas noteikumiem un ir bezmaksas programmatūra.

Vēsture
-------

Aleksejs Vladiševs 2015. gadā
*Zabbix* 1.1 alpha6
1998. gadā Aleksejs Vladiševs sāka izstrādāt datorsistēmu uzraudzības sistēmu kā iekšēju programmatūras projektu bankā. 2001. gadā *Zabbix* tika publiskots saskaņā ar *GPL*.
2004. gadā tika izdota pirmā stabilā versija 1.0.
2005. gada 12. aprīlī tika dibināts uzņēmums SIA *ZABBIX*.

Arhitektūra
-----------

*Zabbix* sistēma sastāv no servera, aģentiem, datubāzes un priekšsistēmas. Sistēmā var būt iekļauts arī starpnieks (*proxy*) un Java vārteja.

*Zabbix* centrālā daļa ir serveris, kas veic datu aptaujas un slazdošanas operācijas, darbina trigerus un nosūta paziņojumus lietotājiem. Serveris ir realizēts tikai UNIX saimes platformām.
Savākto datu glabāšanai serveris izmanto DBPS, kas var būt realizēta ar *MySQL*, *MariaDB*, *PostgreSQL*, *SQLite*, *Oracle* vai *IBM DB2*.

Uzraugāmajā sistēmā instalētie aģenti iegūst datus, kuriem var piekļūt tikai operētājsistēmas līmenī, piemēram, procesora un atmiņas izmantošana. Aģenti var darboties dažādās operētājsistēmās: *Windows*, *Linux*, *Hewlett Packard Unix (HP-UX)*, *AIX*, *FreeBSD*, *OpenBSD*, *Mac OS X*, *Solaris*.

*Zabbix* priekšsistēma ir interneta pārlūkprogrammā pieejamā vietne, ko izmanto iestatīšanai, konfigurēšanai un datu pārlūkošanai.

Kopš *Zabbix* 2.0 versijas ir pieejama arī *Java* vārteja, *Zabbix* starpniekserveri ļauj piekļūt sistēmām, kuras nevar tieši sasniegt, kā arī samazina slodzi galvenajam serverim.

Servera, starpniekserveru un aģentu programmatūra ir rakstīta C valodā. Priekšsistēma ir rakstīta PHP valodā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Release Notes for Zabbix».

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Pirmkods GitHub
**"Ceļojums uz Zemes centru"** (angļu: *Journey to the center of the Earth*) ir 2008. gada ASV zinātniskās fantastikas piedzīvojumu filma, kuras režisors ir Ēriks Brevigs. Šī ir 3D adaptācija franču rakstnieka Žila Verna romānam ar tādu pašu nosaukumu. Atšķirībā no romāna darbība notiek mūsdienās.

Filma saņēma pozitīvas kritiķu atsauksmes un nopelnīja 244 miljonus ASV dolāru pie 60 miljonu dolāru budžeta. 2012. gadā iznāca filmas turpinājums "Ceļojums uz Noslēpumu salu" (*Journey 2: The Mysterious Island*).

Sižets
------

Dīvainais profesors vulkanologs Trevors Andersons (Brendans Freizers), kuru kolēģi izsmej par viņa ekscentriskajām teorijām, ceļo pa Islandi kopā ar savu brāļadēlu Šonu. Andersona brālis Makss, Šona tēvs, šai apvidū ir pazudis. Taču viņš atstājis par sevi atmiņu — grāmatu "Ceļojums uz Zemes centru" ar milzīgu skaitu dažādu piezīmju. Šajās piezīmēs viņi atrod kāda slavena profesora vārdu, taču atlidojuši uz Islandi, atklāj, ka profesors jau sen ir miris. Profesora meita Hanna ir dzīva, viņa skeptiski vērtē tēva sasniegumus, taču laipni piekrīt par 5000 Islandes kronām stundā pavadīt Trevoru un Šonu ekskursijā uz izdzisušu vulkānu. Pērkona negaisa dēļ aizgrūst ieeja alā, kurā viņi patvērušies, un varoņiem jāmeklē cits ceļš augšup. Alā viņi atrod ceļu uz pamestām šahtām un pēc tam uz dimantu atradnēm. Nonākuši uz nestabila pamata — maskavīta, zemei iegrūstot, viņi ieveļas pazemē. Zemes dzīlēs ceļotājiem paveras pārsteidzoša pazemes pasaule ("pasaule pasaules iekšienē"), ko apdzīvo bīstamas un dīvainas radības. Kādā kokā atrodot pazudušā Maksa mitekli un dienasgrāmatu, viņi uzzina, ka dažu stundu laikā temperatūra paaugstināsies līdz 93° C, un viņi var iet bojā. Ceļotāji nolemj meklēt ceļu augšup.

Pirmās grūtības ir pazemes pasaules temperatūras režīms. Filmas varoņiem vai nu jāpeld pāri plašai jūrai, kura mudž no plēsīgām zivīm un pleziozauriem, vai jāpaliek tur, kur valda 50° C karstums. Viņi uzbūvē plostu un dodas pāri jūrai, lai nonāktu pie "geizeru akas", kas, ja var ticēt Maksa piezīmēm, izvedīs viņus virszemē. Ceļā draugus gaida daudz bīstamu piedzīvojumu, bet galu galā geizers tos izmet zemes virspusē caur Vezuvu Itālijā.

No pazemes valstības Šons paņem līdzi sauju dimantu un mirdzošu putnu, kas viņam palīdzēja ceļojuma laikā.

Atsauces uz citām filmām
------------------------

* Brauciens ar vagonetēm pamestajās raktuvēs ir atsauce uz filmas "Indiana Džonss un likteņa templis" braucienu ar vagonetēm filmas beigās.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Journey to the Center of the Earth (2008)». Box Office Mojo. Skatīts: 2022. gada 20. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā filmas vietne
* *IMDb* profils (angliski)

* *AllMovie* profils (angliski)

* *Turner Classic Movies* profils (angliski)

* *TV.com* profils (angliski)

* *Metacritic* profils (angliski)

* *Box Office Mojo* profils (angliski)

* *Rotten Tomatoes* profils (angliski)
***Node-RED*** ir plūsmas bāzētas vizuālās programmēšanas rīks. Tas ir veidots uz *Node.js* pamata, un ir pieejams kā rediģēšanas vide tīmekļa lietotnēs. *Node-RED* plaši izmanto, lai definētu ziņojumu ienākošās un izejošās plūsmas lietu interneta ierīcēm, lietojumprogrammu saskarnēm (API), tiešsaistes pakalpojumiem un citur.

Pateicoties *Node.js* notikumu cilpas nebloķējošajam modelim, *Node-RED* ir resursu mazprasīga programmatūra. Tādējādi tā darbojas gan uz lētas aparatūras, piemēram, *Raspberry Pi*, gan mākoņpakalpojumos.

*Node-RED* nodrošina pārlūkprogrammā lietojamu plūsmu redaktoru. Plūsmu elementi tiek saglabāti *JSON* formātā.

Vēsture
-------

*Node-RED* projekts tika sākts 2013. gada sākumā kā *IBM Emerging Technology Services* grupas darbinieku Nika Olīrija (*Nick O’Leary*) un Deiva Konveja-Džonsa (*Dave Conway-Jones*) blakusprojekts. Sākotnēji tas tika veidots ar mērķi pierādīt koncepciju, kā vizualizēt un manipulēt ziņojumu plūsmu starp *MQTT* tematiem, bet *Node-RED* ātri kļuva par daudz vispārīgāku rīku, ko viegli varēja paplašināt jebkurā virzienā.

2013. gada septembrī *Node-RED* pirmkods kļuva atvērts, un kopš tā laika tā tika attīstīts atvērts. 2016. gada oktobrī tas bija viens no *JS Foundation* dibināšanas projektiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Nick O'Leary. «node-red public». *npmjs.com*. npm, 2017. gada 23. jūlijs. 1. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 13. martā. Skatīts: 2017. gada 9. decembris.

Ārējās saites
-------------

* Node-RED