recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Henrijs Džordžs
**Henrijs Džordžs** (angļu: *Henry George,* dzimis 1839. gada 2. septembrī, miris 1897. gada 29. oktobrī) bija amerikāņu politiskais ekonomists un žurnālists. Viņa raksti bija populāri 19. gadsimta Amerikā. Viņš iedvesmoja ekonomisko filozofiju, ko pazīst kā džordžisma kustību, kas tic, ka cilvēkiem vajadzētu piederēt tai vērtībai, ko viņi paši ražo, bet ekonomiskajām zemes vērtībām (ieskaitot dabas resursus) vajadzētu piederēt vienlīdzīgi visai sabiedrībai. Džordžs apgalvoja, ka vienīgā nodokļa uz zemes vērtību ieviešana radītu produktīvāku un taisnīgāku sabiedrību.

Viņa slavenāko grāmatu "*Progress and Poverty*" (1879) pasaulē pārdeva miljoniem eksemplāru. Grāmata izpēta netaisnības un nabadzības paradoksu ekonomiskā un tehnoloģiskā progresā.

Džordžs bija žurnālists daudzus gadus, un viņa rakstu un runu popularitāte noveda viņu līdz domai kandidēt uz Ņujorkas pilsētas mēra amatu 1886. gadā. Džordžs cieta letālu insultu savā otrajā kampaņā pēc mēra amata 1897. gadā. Aptuveni 100 000 cilvēku piedalījās viņa bēru ceremonijā.

Džordža idejas un mantojums turpina būt apspriesti un pētīti līdz šai dienai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Excerpt from Henry George Progress and Poverty 1879 < 1876-1900 < Documents < American History From Revolution To Reconstruction and beyond». *www.let.rug.nl*. Skatīts: 2023-08-02.
2. ↑  blog author. «Historical Echoes: Henry George – NYC Mayoral Candidate and Best-Selling, Self-Educated Political Economist». *Liberty Street Economics* (en-US), 2012-01-06. Skatīts: 2023-08-02.
**Papagaiļu virsdzimta** jeb **tipisko papagaiļu virsdzimta** (*Psittacoidea*) ir viena no trim papagaiļveidīgo kārtas (*Psittaciformes*) virsdzimtām, kas apvieno lielāko daļu papagaiļveidīgo sugu (373 sugas) un kas tiek iedalītas divās dzimtās. Šīs grupas papagaiļi plaši izplatīti Vecās un Jaunās pasaules tropu joslā. Pazīstamākie virsdzimtas pārstāvji ir aras, amazones, loriketi, viļņpapagailis, pelēkais Kongo papagailis.

Kopīgās īpašības
----------------

Varavīksnes lorikets (*Trichoglossus haematodus*)
Šīs grupas papagaiļiem ir kopīga knābja liekuma forma un kā visiem papagaiļiem plaša žokļa vertikālā amplitūda. Knābja augšējo daļu virzienā uz augšu tie spēj kustināt neatkarīgi no apakšējās knābja daļas, tā kā savstarpēji tās savienotas kraniofaciālā veidā (augšējā knābja daļa nav savienota ar galvaskausu kā citiem putniem). Tādējādi papagaiļi ar knābi spēj veikt smalkas kustības, veikli manipulēt ar priekšmetiem, palielināt sakodiena spiedienu, lai saspiestu lielākus un cietākus riekstus.

### Uzvedība

Papagaiļi ir vieni no inteliģentākajiem putniem pasaulē, un tiem ir proporcionāli liels galvaskausa tilpums. Lai arī tiem nav augšējās balsenes (*larynx*), dažas sugas ir ļoti prasmīgas cilvēka balss imitētājas. Papagaiļu vokālais orgāns, līdzīgi kā dziedātājputniem, atrodas trahejas apakšējā daļā un to sauc par apakšējo balseni (*syrinx*). Papagaiļi ir labi lidotāji un prasmīgi kāpelētāji pa koku zariem, veikli izmantot gan knābi, gan kājas.

Barojas galvenokārt ar sēklām, bet, atkarībā no sugas, barojas arī ar augļiem, riekstiem, lapām, nektāru, kukaiņiem un citu dzīvnieku izcelsmes barību. Dažas sugas, piemēram, loriketi barojas galvenokārt ar nektāru.

Sistemātika
-----------

Brēma tīģerpapagailis (*Psittacella brehmii*)
**Papagaiļu virsdzimta** (*Psittacoidea*)

* Papagaiļu dzimta (*Psittacidae*)
	+ Āfrikas papagaiļu apakšdzimta (*Psittacinae*)
	+ Neotropikas papagaiļu apakšdzimta (*Arinae*)
* Vecās pasaules papagaiļu dzimta (*Psittaculidae*)
	+ Ērgļpapagaiļu apakšdzimta (*Psittrichasiinae*)
	+ Lori papagaiļu apakšdzimta (*Loriinae*)
	+ Tīģerpapagaiļu apakšdzimta (*Psittacellinae*)
	+ Vasa papagaiļu apakšdzimta (*Coracopsinae*)
	+ Zaļspārnīšu apakšdzimta (*Agapornithinae*)
	+ Zemespapagaiļu apakšdzimta (*Platycercinae*)
	+ Zilo papagaiļu apakšdzimta (*Psittaculinae*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird Names: Parrots, cockatoos, 2018
2. ↑  The Parrot Beak
3. ↑  Konvencija par starptautisko tirdzniecību ar apdraudētajām savvaļas dzīvnieku un augu sugām

Ārējās saites
-------------

* Nature Picture Library: Psittacoidea
* IBC: Family Parrots (Psittacidae) | the Internet Bird Collection
**Jēkabs Dranda** (arī **Drande**) (dzimis 1853. gada 10. aprīlī, miris 1915. gada 16. maijā) bija latviešu keramiķis. 

Dzimis Smiltenes pagasta Meža Drandās zemnieku Jēkaba Drandes un Karlīnes ģimenē. Mācījies Smiltenes draudzes skolā. Pēc tam (1867.-1871.) apguvis podnieka amatu Valkā pie cunftes podniekmeistara Fridriha Hollerta. 1882. gadā savās mājās uzcēla darbnīcu, ko nosauca par "Podnieka 

drandām". Darinājis dekoratīvos šķīvjus, vāzes, krūzes, 1906. gada Milānas starptautiskajā mājrūpniecības izstādē tika eksponēti 12 viņa veidoti dekoratīvie šķīvji, kas tika apbalvoti ar sudraba medaļu. 

Pie Drandas mācījušies J. Ieviņš, A. Cīrulis. Drandas radošo biogrāfiju ietekmējis grafiķis Rihards Zariņš. Viņš mudinājis meistaru pievērsties dekoratīvo trauku ar krāšņu rakstu rotājumiem gatavošanai, veicis pasūtījumus, kā arī organizējis dalību izstādēs. J. Dranda saviem darbiem izmantojis sarkano mālu, kuru ieguva Smiltenes apkārtnē, jo tas bija izturīgs un labi apstrādājams. Saimniecības traukus — vāzes, bļodas, krūzes, pelnu traukus viņš virpoja uz podnieka ripas. Agrīnajā darbības posmā gatavotie šķīvji tika virpoti, bet vēlāk meistars pārgāja uz šķīvju formēšanu. Darba procesā viņš izmantoja ģipša formas, kas labi uzsūc mitrumu un žāvē mālus. Šķīvju dekorēšanā J. Dranda izmantoja balto mālu, ko veda no Rīgas.

Atsauces
--------

1. ↑  Juris Zušmanis. *Smiltene: laiki un likteņi*. Smiltene, 2004. 334.–336. lpp.
2. ↑  *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga : Latvijas enciklopēdija. 1995. 127. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 172426280
* LCCN: no2018089289
* ULAN: 500281392

 |

 |
**Fricis Labrencis** (1894—1920) bija latviešu strēlnieks, 6. Tukuma latviešu sarkano strēlnieku pulka komandieris (1918).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1894. gada 5. februārī Dobeles apriņķī zemnieka Anša Labrenča ģimenē.
Pēc Pirmā pasaules kara sākšanās viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā un nosūtīja mācīties uz 2. Kijivas praporščiku skolu. 1915. gadā viņš piedalījās kaujās pie Daugavpils, pēc tam Rumānijas frontē. 1917. gada oktobrī viņu ievēlēja par bataljona komandieri.
1918. gada februārī Labrenci demobilizēja, bet aprīlī viņš iestājās Latviešu strēlnieku divīzijas 6. Tukuma latviešu strēlnieku pulka 3. rotā, tad viņu paaugstināja par 1. rotas komandieri, bet 1918. gada 5. jūnijā par pulka komandiera palīgu. No 1918. gada 7. līdz 22. jūlijam viņš piedalījās baltgvardu sacelšanās apspiešanā Jaroslavļā, pēc tam viņu iecēla par 6. Tukuma pulka komandieri. No 1918. gada augusta līdz novembrim Labrencis piedalījās kaujās pret Čehoslovāku leģionu, Kazaņas un Simbirskas ieņemšanā.

Latvijas brīvības cīņu laikā Labrencis cīnījās Padomju Latvijas armijas sastāvā un piedalījās Rīgas ieņemšanā 1919. gada 3. janvārī. 1919. gada ziemā un agrā pavasarī 6. latviešu strēlnieku pulks Labrenča vadībā piedalījās Igaunijas brīvības cīņu kaujās pret Igaunijas bruņotajiem spēkiem pie Tartu, Izborskas un Alūksnes. 1919. gada maijā viņu kā pulka komandieri iecēla arī par brigādes komandiera vietnieku, atkāpjoties uz Latgales fronti.

1919. gada 11. oktobrī—18. novembrī 6. latviešu strēlnieku pulks Labrenča vadībā piedalījās Orlas-Kromu operācijā pret Dienvidkrievijas bruņotajiem spēkiem. 1920. gada janvārī Labrenci iecēla par Latviešu strēlnieku divīzijas 2. brigādes komandieri un viņš piedalījās kaujās pret Mahno Revolucionāro Ukrainas nemiernieku armiju Ukrainā.
Perekopa-Čongaras operācijas laikā 1920. gada 7.—12. novembrī Labrenča vadītie latviešu strēlnieki uzvarēja Vrangeļa Krievu armiju un ieņēma Eipatorijas pilsētu un Saki izvietoja otrās latviešu brigādes štābu.
1920. gada 22. novembrī Labrenci nogalināja sakautās Mahno armijas kaujinieki, un viņu apbedīja Eipatorijas militārajā kapsētā.

1978. gada 25. oktobrī pie Saki atklāja pelēka granīta krūšutēlu (tēlnieks Leonīds Kristovskis).

Atsauces
--------

1. ↑  Революционный латышский комбриг (krieviski)
Liepājas administratīvais iedalījums 1954. gada ASV militārajā kartē: Kara osta, Tosmares priekšpilsēta (tagad Zaļā birze), Ziemeļu priekšpilsēta, Jaunliepāja, Vecliepāja, Dienvidu priekšpilsēta (tagad Dienvidrietumu rajons un Ezerkrasts).
Liepājas karte ar bijušajām un esošajām tramvaja līnijām (2020).
**Dienvidrietumu rajons** ir Liepājas apkaime, kas atrodas uz dienvidiem no Vecliepājas un austrumos robežojas ar Ezerkrasta apkaimi.

Vēsture
-------

No 1899. līdz 1908. gadam uz dienvidiem no pilsētas starp Baltijas jūras krastu un Pērkones kanālu uzbūvēja Dienvidu nocietinājumus.
Pēc 1934. gada izveidojās Dienvidu priekšpilsēta, kurā nosaukumus ieguva jaunprojektētās Saldus, Paurupes, Embūtes, Kandavas, Priekules, Tukuma, Vaiņodes, Svētes, Papes, Nidas, Pampāļu, Usmas, Dunikas, Rojas, Cieceres, Reiņa meža, Rūpniecības, Ugāles, Sārnatu, Airītes, Kalētu, Ilmājas, Kalvenes, Rāvas, Gramzdas, Dzērves, Ulmales, Amatas, Tebras, Ķoniņu, Dunalkas, Rudbāržu ielas, Ventas un Daugavas prospekti. Šobrīd no minētajām izzudušas ir Paurupes, Embūtes, Kalētu, Ilmājas, Gramzdas, Aizputes un Gaviezes ielas.

Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā Liepājas pilsētu sadalīja trīs administratīvos rajonos, kuros ietilpa Vecliepāja, Jaunliepāja un Ziemeļu rajons.
Dienvidu priekšpilsēta gar Klaipēdas šoseju un Ganību ielu līdz pilsētas robežai ilgu laiku palika mazapbūvēta.

1970. gadu sākumā sāka būvēt jaunu dzīvojamo māju masīvu, ko nodēvēja par Dienvidrietumu mikrorajonu, 1972. gada 23. jūnijā notika Liepājas tramvaja līnijas atklāšana līdz Vaiņodes ielai. 1976. gadā jaunuzceltā ēkā Liedaga ielā 5 uzsāka darbu Liepājas A. Puškina 2. vidusskola.

2005. gadā Dienvidrietumu rajonā dzīvoja tikai 8% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita, turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā – 22%, Ezerkrastā – 16%, Karostā – 10%, Tosmarē – 6%, Jaunliepājā – 8%, Zaļajā birzē – 6%, bet Jaunajā pasaulē <1% no iedzīvotāju kopskaita.
Dienvidrietumu rajonā tolaik 35% iedzīvotāju bija pensijas vecumā un bija viszemākais jauniešu un bērnu īpatsvars Liepājā.

2013. gadā pabeidza Liepājas tramvaja līnijas pagarināšanu no Dienvidrietumu rajona līdz Ezerkrastam, paredzot tramvaja apgriešanās apli tiešā Liepājas ezera piekrastes tuvumā.

Atsauces
--------

1. ↑  BEZVĀRDU IELAS LIEPĀJĀ[novecojusi saite] kurzemes-vards.lv 1998. gada 21. maijā
2. ↑   Silvija OZOLA. LIEPĀJAS PILSĒTAS TERITORIJAS PLĀNOJUMA KONCEPCIJAS UN PILSĒTVIDES ATTĪSTĪBA ATJAUNOTAJĀ LATVIJAS REPUBLIKĀ (1990–2015). Latvijas Universitātes 73. konference 2015. gada 5. – 6. februārī
3. ↑  KAROSTĀ VISVAIRĀK GADOS JAUNU IEDZĪVOTĀJU[novecojusi saite] Sarmīte Pelcmane, kurzemes-vards.lv 2006. gada 25. janvārī

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Liepājas pilsētas daļas  |
| --- |
|  |
| 
* Dienvidrietumu rajons
* Ezerkrasts
* Jaunā pasaule
* Jaunliepāja
* Karosta
* Tosmare
* Vecliepāja
* Zaļā birze
* Ziemeļu priekšpilsēta (Velnciems)

 |

 |
**Pašvaldība** jeb **municipalitāte** (latīņu: *municipium* — 'pilsēta ar pašpārvaldes tiesībām') ir valsts sastāvā esošas administratīvi teritoriālas vienības (novada vai republikas pilsētas) pārvalde. Parasti administratīvā teritorija izvietota ap mājām vai sociālajam zinībām man patīk iet uz rokeri

Pašvaldības Latvijā
-------------------

Rīgas pilsētas pašpārvaldes augstākās iestādes — Rīgas domes — ēka
Pēc administratīvi teritoriālās reformas, kas noslēdzās ar vietējo pašvaldību vēlēšanām 2009. gada 6. jūnijā, Latvijā bija viena līmeņa pašvaldības, kas pārvaldīja 119 administratīvās teritorijas — 110 novadus un deviņas republikas pilsētas (Rīga, Jūrmala, Liepāja, Ventspils, Daugavpils, Rēzekne, Jēkabpils, Valmiera un Jelgava).
Līdz reformai Latvijā bija 26 rajonu pašvaldības un 527 vietējās pašvaldības, kas pārvaldīja 53 rajona un 7 republikas pilsētas un 35 novadus.

Reformas rezultātā pagasti un pilsētas tika apvienoti plašākās administratīvi teritoriālas vienībās — novados. Vienlaikus tika likvidētas rajonu pašvaldības, to funkcijas nododot vietējām pašvaldībām un plānošanas reģioniem.

Reformas mērķis bija izveidot ekonomiski attīstīties spējīgas administratīvās teritorijas (novadus) ar vietējām pašvaldībām, kas nodrošinātu pakalpojumu sniegšanu iedzīvotājiem augstākā kvalitatīvā līmenī.

Pašvaldības kompetencē ietilpst svarīgāko sociālo pakalpojumu sniegšana tās administratīvajā teritorijā dzīvojošiem iedzīvotājiem. Tai skaitā komunālie pakalpojumi, teritorijas labiekārtošana un tās sanitārā tīrība, nodrošināt iedzīvotājiem izglītību, rūpēties par kultūras pasākumiem, sekmēt vietējo un nacionālo tradīciju un kultūras vērtību saglabāšanu. Pašvaldības nodrošina veselības aprūpes pieejamību, kā arī veicina veselīgu dzīvesveidu, nodrošina iedzīvotājiem sociālo palīdzību, sniedz palīdzību iedzīvotājiem mājokļu jautājumu risināšanā, sekmē uzņēmējdarbību, rūpējas par nodarbinātību, gādā par sabiedrisko kārtību, nosaka zemes izmantošanas un apbūves kārtību, organizē sabiedriskā transporta pakalpojumus. Plašāk pašvaldību kompetenci, tiesības un pienākumus Latvijā regulē likums "Par pašvaldībām".

Pēc 2021. gada Administratīvi teritoriālās reformas pašvaldību skaits Latvijā tika samazināts līdz 43 administratīvajām teritorijām — 36 novadi, 7 novados neietilpstošas (Rīga, Jūrmala, Liepāja, Ventspils, Daugavpils, Rēzekne un Jelgava) un 3 ietilpstošas (Jēkabpils, Ogre un Valmiera) valstspilsētas.

Atsauces
--------

1. ↑  Likums "Par pašvaldībām"

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pašvaldība***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Reģionālās attīstības un pašvaldību lietu ministrija
* Latvijas pašvaldību savienība
* Likums "Par pašvaldībām"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000055131
* LCCN: sh85026130
* GND: 4019956-3
* BNF: cb119499021 (data)
* HDS: 010261
* NKC: ph123545

 |

 |
**Roberts Vikmanis** bija latviešu revolucionārs, padomju valsts darbinieks.

Dzīvesgājums
------------

Piedzimis 1887. gadā Rīgas ostas strādnieka ģimenē. Pusotru gadu mācījās sākumskolā. 15 gadu vecumā sāka strādāt par mācekli mašīnbūves rūpnīcā *"Felzer"*, pēc tam mašīnbūves rūpnīcā *"Otto Erbe"*. KSDSP biedrs kopš 1904. gada, bija rūpnīcas pulciņa sekretārs. 1905.—1906. gadā bija kaujinieku vienības biedrs. 1907. gada sākumā arestēts, izsūtīts, no izsūtījuma aizbraucis uz Kremenčugu. Pēc vairākiem streikiem kokzāģētavās arestēts, notiesāts par dzīvošanu ar svešu pasi, izcieta 4 mēnešu cietumsodu un 1909. gadā atgriezies Rīgā. Strādāja Rīgas rūpnīcās, 1911. gada sākumā arestēts, notiesāts, izcieta 3 gadu cietumsodu. 1914. gadā, pēc pusgada brīvībā, 1. maijā atkal arestēts, pēc 1 gada ieslodzījuma izsūtīts vispirms uz Holmu, tad uz Tveru. Pēc streika Tveras vagonu rūpnīcā izsūtīts uz Kimru ciematu.

Pēc Februāra revolūcijas ieradies Maskavā un iesaistījies Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) grupā "Ziemeļnieki". Strādāja rūpnīcā *"Motor"*. Neilgi pirms Oktobra revolūcijas bija Maskavas Zamoskvorečjes rajona Sarkanās gvardes štāba loceklis. Piedalījās Pilsoņu karā, darbojās LSD Politiskajā nodaļā, bija Sarkanās armijas 17. divīzijas 146. pulka komisārs. 1920.—1921. gadā bija Baškīrijas Ārkārtas komisijas priekšsēdētāja vietnieks, revolucionārā tribunāla loceklis. 1921. gada beigās Stavropolē ārstējās no tuberkulozes. No 1922. līdz 1924. gadam — Kara rūpniecības galvenās pārvaldes artilērijas noliktavas priekšnieks Maskavas guberņas Sergijevas apriņķī. 1924. gada beigās iecelts par Maskavas aviācijas rūpnīcas *"Motor"* direktora vietnieku. No 1926. gada — Semipalatinskas guberņas Tautas saimniecības padomes priekšsēdētājs, no 1928. gada — Mitišču vagonbūves rūpnīcas direktora vietnieks. 1930. gadā — Maskavas bremžu rūpnīcas direktors.

Atsauces
--------



1. ↑  М. Полэ. *История «латышских стрелков». От первых марксистов до генералов КГБ*. Издательство Родина, 2021.
**Mutes dobums** (*Cavum oris*) ir spraugveida telpa, ko izklāj gļotāda. Tas sākas ar mutes atveri, ko norobežo lūpas. Mute sāk barības uzņemšanu ar fizisku košļāšanu un tās novadīšanu tālāk ar siekalu palīdzību. Vidēja vīrieša mutes dobuma tilpums ir apmēram 100ml.

Uzbūve
------

Mutes dobums atrodas sejas apakšējā daļā. Izšķir mutes dobuma priekštelpu (*vestibulum oris*) un īsto mutes dobumu (*cavum oris proprium*).

### Mutes dobuma priekštelpa

Mutes dobuma priekštelpu (*vestibulum oris*) norobežo lūpas un vaigi, bet no īstā mutes dobuma - smaganas un zobi. Priekštelpai ir pakavveida forma no lūpām līdz zobiem. Mutes atvere savieno mutes dobuma priekštelpu ar ārējo vidi.

### Īstais mutes dobums

Īsto mutes dobumu (*cavum oris proprium*) veido 6 sienas, kas pāriet viena otrā. Augšā to norobežo cietās un mīkstās aukslējas (*palatum durum et molle*), bet lejā — mutes diafragma (*diaphragma oris*), kuru veido žokļa un mēles kaula muskulis. Mutes dobumu izklāj gļotāda, kurā atrodas daudz gļotu dziedzeru. Mutes dobumā atrodas mēle un zemmēles dziedzeri. Mugurpusē mutes dobumu ar rīkli savieno atvere, ko sauc par rīkles ieeju jeb žāvu (*fauces*). Mīksto aukslēju vidusdaļā atrodas neliels izcilnis — ūka jeb mēlīte (*uvula*).

Funkcijas
---------

Mutes dobums ir galvenā vieta, kur tiek fizikāli apstrādāta barība - košļājot. Barību pa mutes dobumu pārvieto muskuļota mēle. Kad barība ir sasmalcināta un sajaukta ar siekalām, mēle barības kumosu virza rīklē. Šīs mutes dobuma funkcijas var uzskatīt par gremošanas procesa sākumu.
Mutes dobums ir arī balss aparāta daļa, ar mutes palīdzību tiek artikulētas skaņas un veidoti vārdi.

Papildus attēls
---------------

* Mutes, balsenes un rīkles gala šķērsgriezums.Mutes, balsenes un rīkles gala šķērsgriezums.

Ārējās saites
-------------

* *oral+cavity* at eMedicine Dictionary

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85087988
* GND: 4040731-7

 |

 |
**Fašodas incidents** apzīmē franču un britu koloniālo interešu konfliktu Sudānas vidienē 1898. gadā, kas īsu laiku draudēja ar kara izcelšanos starp abām koloniālajām lielvalstīm. 

Šajā laikā, lai arī Sudāna formāli bija pakļauta Ēģiptei, kas pati bija nonākusi Britu impērijas pakļautībā, tās teritoriju vairākus gadus kontrolēja islāmistu dumpinieki, kurus briti sakāva 1898. gadā. 

Kamēr britu impērija cerēja izveidot nepārtrauktu sauszemes koloniju joslu no Kairas līdz Keiptaunai, Francijas koloniālā impērija no Rietumāfrikas centās izplesties Āfrikas vidienē, abu lielvaru interešu virzieniem krustojoties Fašodā. Dodoties no Gabonas franču 140 vīru liela vienība Žana Batista Maršāna vadībā 1898. gada 10. jūlijā sasniedza Fašodu, paceļot Francijas karogu virs pamesta ēģiptiešu forta drupām. 

Tikmēr britu spēki Herberta Kičenera vadībā no Ēģiptes dodoties lejup pa Nīlu, iznīcināja Sudānas dumpiniekus un devās tālāk uz Fašodu, ko sasniedza 18. septembrī. Abi karavadoņi vienojās, ka Fašodā var plīvot Francijas, Lielbritānijas un Ēģiptes karogi, kamēr konfliktu atrisinās abu valstu politiķi. Francijas Trešā republika, kurai interesēja savienība ar Lielbritāniju pret Vācijas impēriju, piekāpās, 4. novembrī pavēlot Maršānam pamest Fašodu, vienlaikus saglabājot teritoriālās pretenzijas uz reģionu. 1899. gada 21. martā abas valstis vienojās, ka Nīlas un Kongo upju baseinu robeža iezīmēs arī abu valstu interešu robežu.

Atsauces
--------

1. ↑  Fashoda Incident

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fašodas incidents***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
Šis raksts ir par komunistu un padomju virsnieku. Par citām jēdziena **Jānis Bērziņš** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jānis Bērziņš** (krievu: *Ян Ка́рлович Бе́рзин*; dzimis **Pēteris Ķuzis**; 1889—1938), bija latviešu komunists un profesionāls revolucionārs. PSRS militārā izlūkdienesta vadītājs (1924—1935, 1937), rezidentūras (spiegu tīkla) veidotājs un slepeno operāciju vadītājs, kā galvenais militārais konsultants piedalījies Spānijas pilsoņu karā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1889. gada 13. novembrī Rīgas apriņķa Jaunpils (Zaubes) pagasta "Kliģenē" zemnieka Jāņa Ķuža ģimenē. Mācījās Baltijas Skolotāju seminārā Kuldīgā, 1905. gada revolūcijas laikā iestājās LSDSP Madlienas organizācijas pulciņā „Sprigulis", kaujinieku grupas sastāvā piedalījās uzbrukumā soda ekspedīcijas kazakiem Jaunpils muižā. 1907. gadā viņu apcietināja un kara tiesa Tallinā viņam piesprieda astoņu gadu cietumsodu, ko nepilngadības dēļ samazināja līdz diviem gadiem. 1909. gadā darbojās LSD Rīgas organizācijā. 1911. gadā Ķuzi atkārtoti apcietināja un izsūtīja uz Irkutskas guberņu, no kurienes 1914. gadā viņš aizbēga un ar pieņemtu vārdu *Jānis Bērziņš* nelegāli dzīvoja Rīgā, Pleskavā un Petrogradā līdz Februāra revolūcijai, kad strādāja par laikraksta "Proletariāta Cīņa" redaktoru.

Oktobra revolūcijas laikā Bērziņš (Ķuzis) bija Petrogradas komitejas loceklis. Jau 1917. gada decembrī sāka darboties Viskrievijas ārkārtas komisijā cīņai pret kontrrevolūciju un sabotāžu (čekā). 1919. gada janvārī atgriezās Latvijā un bija LSPR Iekšlietu komisāra vietnieks, vēlāk 15. armijas Īpašās nodaļa priekšnieks. No 1920. gada decembra strādāja Sarkanās armijas Izlūkošanas pārvaldē, mācījās Sociālistiskajā akadēmijā (1921). 1924. gada martā Bērziņu (Ķuzi) iecēla par Sarkanās armijas štāba 4. (izlūkošanas) pārvaldes priekšnieku, viņa vadībā tika izveidots padomju ārējās izlūkošanas dienests. 1935. gadā viņu atcēla no amata un nozīmēja par Tālo Austrumu armijas pavēlnieka vietnieku. 1936. un 1937. gadā viņš bija Spānijas republikāņu armijas galvenais militārais padomnieks.

1937. gada jūnijā viņš atgriezās PSRS un tika atjaunots armijas Izlūkošanas pārvaldes priekšnieka amatā, tomēr jau 1. augustā viņu atstādināja un *NKVD* "Latviešu operācijas" ietvaros 27. novembrī apcietināja sakarā ar apsūdzību "trockistiskā pretpadomju teroristiskā darbībā". Nāvessodu izpildīja Komunarkas masu kapos pie Maskavas 1938. gada 29. jūlijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas revolucionāro cīnītāju piemiņas grāmata.- R.: Avots, 1983. - 1.sējums. - 2.daļa. – 162.—163. lpp.
2. ↑  Расстрельные списки Коммунарки. \\ Общество «Мемориал».

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 15849367
* ISNI: 0000 0000 5543 2442
* GND: 12947200X
* NKC: js2004257929

 |

 |
Sibīrijas haskijs
Sibīrijas haskijs.
**Sibīrijas haskijs** ir suņu šķirne, kuras dzimtene ir Sibīrijas ziemeļaustrumi, bet tālāk attīstijusies tā ir Aļaskā. Skausta augstums šim sunim var sasniegt 53—60 cm, kucei 51—56 cm. Sibīrijas haskijam ir vidēji garš apmatojums ar pavilnu, šīs šķirnes standarts pieļauj visas krāsas un jebkuru krāsu kombināciju, izņemot marmora un tīģerkrāsu. Tiem var būt arī daļēji zilas acis.

Sibīrijas haskija raksturs un apmācīšana
----------------------------------------

Sibīrijas haskijs ir patstāvīgs, neatkarīgs, gudrs, enerģisks un ļoti dzīvespriecīgs suns. Tam patīk klejot, šis mājdzīvnieks ļoti mīl savu saimnieku un viņa ģimeni. Tā kā Sibīrijas haskijs pret visiem ir draudzīgs, viņš nav pārāk labs sargsuns. Suņa saimniekiem ir nepieciešama liela pacietība un spēja izprast šī ziemeļu suņa dabu. Sibīrijas haskijs pakļaujas vienīgi tādai pavēlei, kurā saskata jēgu.

Suņa īpašības
-------------

Sibīrijas haskijs jūtas ļoti labi, ja var dzīvot ārā kopā ar vienu vai vairākiem citiem suņiem, un labi saprotas arī ar citiem mājdzīvniekiem. No lietus un aukstuma tos aizsargā biezais kažoks. Visvairāk šīs šķirnes sunim kaitē karstums, tādēļ vasarā viņu nedrīkst fiziski nodarbināt.

Suns ir ļoti piemērots ziemai un sniegotiem laikapstākļiem, jo Sibīrijas haskija acis ietver tumša āda. Tā iemesla dēļ acīs nokļūst mazāk sniega atstarotās gaismas. Tumšais acu ieēnojums ir tas, kas padara izteiksmīgāku šī suņa skatienu.

Fiziskā slodze
--------------

Sibīrijas haskijam ir vajadzīga ievērojama fiziskā slodze. Šajā sakarā saimniekiem ir jābūt neatlaidīgiem.

Iedzimtais bara instinkts spilgti izpaužas suņu kolektīva darbā. Bara dominējošais suns kļūst par barvedi, un pārējie suņi paklausīgi izpilda viņu pavēles. Nedrīkst aizmirst, ka šim pajūgam ir divi barveži — suns un cilvēks. Bara instinktus vērot var tieši grupās, kurās šie suņi ir dzīvojuši kopā ilgstošu laiku.

Sava ātruma dēļ šie suņi ir slaveni visā pasaulē.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  Suņi: enciklopēdija, Verholfa-Verhallena, E. 134.lpp. ISBN 978-9984-04-420-0
2. ↑  «Table 1: Number of samples of 43 dog breeds classified by Federation Cynologique Internationale (FCI) breeds nomenclature.». *dx.doi.org*. Skatīts: 2022-06-09.
3. ↑  Suņi: enciklopēdija, Verholfa-Verhallena, E. 134.-135.lpp. ISBN 978-9984-04-420-0
4. 1 2  Tavs suns. Suņa saimnieka rokasgrāmata, Fogls, B. 42.lpp. ISBN 984044203 Nepareizs ISBN

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sibīrijas haskijs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* "Aculiecinieks" - Haskiji. Sniega suņi.
**Jānis Neimanis** (dzimis 1976. gada 21. februārī) ir jurists, Satversmes tiesas tiesnesis.

Biogrāfija
----------

No 1983. līdz 1994. gadam mācījies Rīgas 25. vidusskolā.

1999. gadā absolvējis Latvijas Universitātes Juridisko fakultāti. 2005. gadā ieguvis doktora grādu, aizstāvot disertāciju "Tiesību tālākveidošanas konstitucionālie un metodoloģiskie problēmjautājumi".

No 1999. līdz 2018. gadam strādājis par pasniedzēju Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē. Bijis ievēlēts par lektoru, docentu un asociēto profesoru. Docējis studiju kursus tiesību pamatjautājumos un juridiskajā metodoloģijā.

No 1997. līdz 2003. gadam strādājis Uzņēmumu reģistrā par Sabiedrisko organizāciju reģistrācijas nodaļas vadītāju un Juridiskās nodaļas vadītāja vietnieku.

No 2003. līdz 2007. gadam praktizējis par zvērinātu advokātu zvērinātu advokātu birojos "Baltmane & Bitāns", "Loze & partneri" un "Loze, Grunte & Cers".

2007. gadā apstiprināts par Augstākās tiesas Administratīvo lietu departamenta tiesnesi. Specializējies nodokļu tiesībās, publiskā iepirkuma un konkurences tiesībās.

2016. gadā apbalvots ar Augstākās tiesas profesionālo Temīdas balvu.

2016. gada 22. decembrī Jānis Neimanis apstiprināts par Satversmes tiesas tiesnesi, amata pienākumus sācis pildīt 2017. gada 3. aprīlī.

Vairāku monogrāfiju tiesību zinātnē autors - "Ievads tiesībās"[novecojusi saite], "Juridisku kāzusu risināšanas tehnika[novecojusi saite]", "Biedrības biedra rokasgrāmata[novecojusi saite]", "Tiesību tālākveidošana[novecojusi saite]", "Paziņošanas likuma komentāri[novecojusi saite]", "Satversmes tiesas procesa tiesības[novecojusi saite]", kā arī daudzu rakstu un pētījumu autors. 

2009. gadā piedalījies Latvijas Administratīvo tiesnešu biedrības izveidošanā un no 2009. gada līdz 2017. gadam bijis tās valdes priekšsēdētājs.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5
2. ↑
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 19. februārī. Skatīts: 2020. gada 19. februārī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 63413873
* LCCN: n2005029968
* ISNI: 0000 0000 3649 615X
* GND: 1189745305

 |

 |
**Kakija Skala** ir stāvs un klinšains Rietumu Atikas rajons Saronika līča ziemeļrietumu piekrastē. Pēc Pausānija ziņām ceļu gar šīm klintīm pirmais izveidoja Skīrons, kad viņš Megarā bija karavadonis, tāpēc to dēvēja par Skīrona ceļu. Šis ceļš bija paredzēts tikai gājējiem, bet imperators Adriāns paplašināja to un padarīja derīgu braukšanai tā, ka pat divi pretī braucoši pajūgi varēja savstarpēji samīties.

Ģeogrāfija
----------

Kakija Skalu veido Gerānijas kalnu grēdas dienvidaustrumu gals. Tā atrodas starp Megaras līdzenumu un Kinetas apgabalu.

No seniem laikiem šī bija dabīga barjera zemes ceļam starp Atēnām un Peloponēsu. Mūsdienās tā atbilst "Olimpijas" autostrādes (Atēnas – Patra) 46. līdz 52. kilometram (skaitot no Atēnām), un Kakija Skalas rajonā tai ir 5 tuneļi. Patras pusē atrodas tuneļi "Gerānija" 850 metri garumā, "Eupalina" 1700 metri garumā un "Aitra" 1200 metri garumā, savukārt Atēnu pusē ir tuneļi "Skīrons" 370 metri garumā un "Tēsejs" 350 metri garumā. Tuneļu diametrs ir 15 metri un tiem ir trīs braukšanas joslas un viena avārijas josla. Vēl Kakija Skalas posmā ir trīs tilti ar 390 metru kopējo garumu. Šī posma rekonstrukcijas līgums bija parakstīts 2000. gadā. Satiksme līdz Patrām tika palaista 2004. gada vasarā, bet līdz Atēnām 2006. gada vasarā.

Agrāk Olmpijas šoseja gāja pa šo rajonu bez tuneļiem, kā rezultātā ceļš bija līkumains un satiksme palēnināta. Lejā, tuvu jūras piekrastei iet Nacionālais ceļš 8, bet starp tiem iet vecā (šaursliežu) dzelzceļa līnija SPAP.

Mitoloģija
----------

Saskaņā ar sengrieķu mitoloģiju Kakja Skalas rajonā dzīvoja laupītājs Skīrons. Kad garām gāja kāds svešinieks, tas lika ceļiniekam mazgāt viņa kājas. Bet kad tas pieliecās mazgāt Skīronam kājas, nežēlīgais laupītājs ar stipru kājas spērienu nogrūda nelaimīgo no klints krācošajos jūras viļņos, kur tas nositās uz asajiem akmeņiem, kas rēgojās virs ūdens, bet viņa līķi aprija briesmīgs jūras bruņurupucis. Viņa reputācija bija tāda, ka šo vietu nosauca par "Skīrona akmeņiem". Bet kad Skīrons arī Tēseju gribēja nogrūst, viņš satvēra laupītāju aiz kājas un iesvieda viņu pašu jūrā, tādējādi, atbrīvojot ceļiniekus no šīm briesmām.

Vēl kāds nostāsts ir par tām klintīm, kuras pārkārās ceļa pašā šaurākajā vietā, un sauca tās par Moluridām (siseņiem). Pēc nostāstiem no tām metās jūrā Ino, turot rokās savu jaunāko dēlu, Melikertu. Vecāko dēlu, Learhu, bija nogalinājis tēvs. Ofomants to izdarīja it kā neprāta uzplūdos. Viņš izjuta pret Ino un tās bērniem tādu nevaldāmu naidu, uzzinot, ka orhomeniešu bada iemesls un Friksa nāve nebija dievu griba, bet Ino ļaunais nodoms pret bērniem, jo tā bija viņiem pamāte. Un lūk, bēgot prom, tā metās jūrā no Moluridu kilnts kopā ar savu dēlu. Bet kad viņas dēlu, pēc nostāstiem, delfīns pārcēla uz Korntas šaurumu, tur sāka Melikertu godināt, dodot tam vārdu Palemons, un viņa vārdā dibināja arī Istmijas spēles.
**Kirilo Rozumovskis** (ukraiņu: *Кирило Григорович Розумовський*) jeb **Kirils Razumovskis** (krievu: *Кирилл Григорьевич Разумовский*) (dzimis 1728. gada 29. martā [v.s. 18. martā], miris 1803. gada 21. janvārī [v.s. 9. janvārī]) bija ukraiņu izcelsmes krievu aristokrāts, karavīrs un politiķis, pēdējais Zaporižjas Armijas hetmanis no 1750. līdz 1764. gadam. Grāfs un Krievijas Impērijas armijas ģenerālfeldmaršals. Rozumovskis bija arī Pēterburgas Ķeizariskās Zinātņu akadēmijas prezidents no 1746. līdz 1798. gadam.

Biogrāfija
----------

Kirilo Rozumovskis dzimis zema ranga kazaka Grigorija (Hrihorija) Rozuma ģimenē Lemešu ciematā, Kijivas pulkā, Hetmanātā (tagad Čerņihivas rajonā, Čerņihivas apgabalā, Ukrainā) 1728. gada martā.

No 1743. līdz 1744. gadam Kirilo Rozumovskis slepeni mācījās Getingenes Universitātē. Rozumovska adjutants viņa ceļojumā uz Vāciju bija Grigorijs Teplovs. Teplovam bija ietekme pār Mazkrieviju kā Kirilo Rozumovska (kura masīcu viņš apprecēja) sekretāram un padomniekam. Rozumovskis tika iecelts par Pēterburgas Ķeizariskās Zinātņu akadēmijas prezidentu, kad viņam tikko apritēja 18 gadi, pateicoties viņa brāļa Alekseja Razumovska, Krievijas ķeizarienes Elizabetes morganātiskā vīra, ietekmei.

1750. gadā Rozumovskis tika ievēlēts un pēc tam iecelts par Zaporižjas Armijas hetmani, amatā atrodoties līdz brīdim, kad Katrīna II šo amatu likvidēja 1764. gadā, apmaiņā pret to Rozumovskim tika piešķirta Krievijas armijas feldmaršala pakāpe 1764. gadā. Viņa valdīšanas laikā Baturina atkal kļuva par hetmaņa rezidenci, un Razumovskis lika gan Baturinā, gan Hluhivā uzcelt greznas baroka pilis. Kopā ar Grigoriju Teplovu viņš arī plānoja Baturinā atvērt universitāti. Kirilo Rozumovskis nomira 1803. gada janvārī Baturinā, kur viņš tika apbedīts pēc viņa vēlmēm bez jebkādas pompozitātes, krasā pretstatā viņa diezgan krāšņajam dzīvesveidam.

Kirilo apprecēja Jekaterinu Nariškinu un viņiemm piedzima pieci dēli, no kuriem grāfs Aleksejs Razumovskis (1748–1822) bija Krievijas izglītības ministrs no 1810. līdz 1816. gadam, bet kņazs Andrejs Razumovskis (1752–1836) bija Krievijas pilnvarotais vēstnieks 1814.–1815. gada Vīnes kongresā. Tomēr Andrejs ir kļuvis labāk pazīstams ar savu lomu kā Ludviga van Bēthovena patrons, kurš viņam veltīja trīs stīgu kvartetus Op.59 1. 2. un 3. kā arī 5. un 6. simfoniju.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rozumovsky, Kyrylo». *www.encyclopediaofukraine.com*. Skatīts: 2024-04-14.
2. ↑  «РОЗУМОВСЬКИЙ КИРИЛО ГРИГОРОВИЧ». *resource.history.org.ua*. Skatīts: 2024-04-14.

Ārējās saites
-------------
Domu eksperimenta ilustrācija karikatūrā.
**Sviestmaizes-kaķa paradokss** ir humoristisks paradokss, kas ir ironiska kombinācija no diviem izteikumiem:

* Kaķi vienmēr piezemējas uz kājām.
* Sviestmaize vienmēr piezemējas ar sviestu uz leju.

Paradokss rodas, kad tiek apsvērts, kas notiktu, ja pie kaķa muguras piesietu sviestmaizi ar sviestu uz augšu un nomestu kaķi no liela augstuma.

Domu eksperimenti
-----------------

Daži cilvēki jokojot izvirza pieņēmumu, ka šis eksperiments izraisīs antigravitācijas efektu. Viņi apgalvo, ka, tuvojoties zemei, kritiena ātrums samazināsies un kaķis sāks rotēt, līdz sasniegs stabilu stāvokli, karājoties gaisā nelielā attālumā no zemes un vienlaicīgi rotējot lielā ātrumā. Šo efektu izraisa sviestmaizes apziestās puses tuvošanās zemei un kaķa kāju mēģinājums piezemēties. Taču tam vajadzētu enerģiju, lai saglabātu rotācijas kustību, kurai būtu jānāk no gravitācijas enerģijas, lai nepārkāptu enerģijas nezūdamības likumu.

Skatīt arī
----------

* Nepārvaramā spēka paradokss
* Šrēdingera kaķis

Atsauces
--------

1. ↑  «UoWaikato apkārtraksts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 2. septembrī. Skatīts: 2008. gada 25. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* *New Scientist*
* *Science Frontiers Online*
* *The Usenet Oracle*, kur 1992. gadā parādījās joks.
* Paradoksa nepilnības
* Video
**Vēja vārds** (angļu: *The Name of the Wind*) ir amerikāņu rakstnieka Patrika Rotfusa fantāzijas romāns. Tā ir pirmā grāmata sērijā "Karaļkāvēja hronikas", tā tika izdota 2007. gada 27. martā. Pēc izdošanas grāmata kļuva par bestselleru, saņēma vairākas literārās balvas un ir tulkota vairāk nekā divdesmit pasaules valodās.

Latviešu valodā tika izdota 2013. gadā. Grāmatu no angļu valodas tulkoja Zane Rozenberga.

Rakstīšanas gaita
-----------------

Rotfuss sarakstīja "Vēja vārdu", kamēr strādāja pie sava bakalaura grāda. Grāmatas pamatā ir ideja veidot pilnīgi jauna veida grāmatu bez vispārīgām fantāzijas īpašībām.

Grāmatas turpinājums "Vieda vīra bailes" tika izdotas 2011. gada 1. martā angļu valodā (tulkojums izdots 2015. gadā).

Sižets
------

Romāns ir jaunu zēnu, vēlāk vīrieti, vārdā Kvouts, kuram ir gan dāvanas mūzikā un maģijā, gan problemātisks raksturs. Viņš ir uzaudzis ceļojošu aktieru trupā, noslēpumainā traģēdijā zaudējis vecākus, iemācījies izdzīvot ielu noziedzības pasaulē un par spīti pilnīgai nabadzībai iestājies prestižākajā maģijas universitātē. Kvouts neatlaidīgi kaut ko meklē — vai tikai piedzīvojumus, vai tikai atriebību savu vecāku slepkavām, vai tikai mīlestību, slavu un varu?

Atsauces
--------

1. 1 2  «Vēja vārds». *satori.lv* (angļu). Skatīts: 2024-03-16.
2. ↑  Literatur-Couch Medien GmbH & Co KG. «01 | 2012 - Patrick Rothfuss». *www.phantastik-couch.de* (vācu). Skatīts: 2024-03-16.
**Kristiāns Nēmets** (ungāru: *Krisztián Németh*; dzimis 1989. gada 5. janvārī Ģērā, Ungārijā) ir ungāru futbolists, uzbrucējs. Kopš 2022. gada Nēmets spēlē Ungārijas komandā *MTK Budapest*.

Klubu karjera
-------------

### "MTK"

Par futbolista pirmo profesionālo komandu kļuva Budapeštas "MTK", ar ko līgums tika parakstīts 2005. gadā. Spēlējot šajā komandā, viņš 37 līgas spēļu laikā guva 16 vārtus un 2006./2007. gada sezonā palīdzēja vienībai ieņemt otro pozīciju nacionālajā čempionātā.

### "Liverpool"

2007. gada vasarā uzbrucējs parakstīja trīs gadu līgumu ar "Liverpool". Klubs uz spēlētāju lika lielas cerības, kas saistītas ar nākotni. 2007. gada 27. novembrī viņš debitēja Liverpūles kluba rezervistu sastāvā un guva divus vārtus pret Mančestras "City" dublieriem. Nedēļu vēlāk viņš izcēlās ar vēl diviem vārtu guvumiem pret "Everton" rezervistiem. Arī savā trešajā mačā, pret "Middlesborough", Nemets guva vārtus.

2008. gada 2. augustā futbolists tika iekļauts galvenās komandas sastāvā draudzības spēlei pret "Villarreal" un izgāja laukumā otrā puslaika sākumā. 2. augustā viņš izgāja laukumāvēl vienā pārbaudes mačā - pret Glāzgovas "Rangers".

2009. gada 26. janvārī Nemets uz vienu mēnesi tika izīrēts "Blackpool".

### "AEK"

"Liverpool" 2009. gada 25. augustā paziņoja, ka ungāru uzbrucējs 2009./2010. gada sezonu pavadīs grieķu klubā Atēnu "AEK". 30. augustā viņš debitēja vienībā, izejot laukumā uz maiņu pret "Atromitos". Spēles vienīgajos vārtos rezultatīvu piespēli iedeva tieši Nemets. Tajā nedēļā viņu atzina par līgas vērtīgāko spēlētāju.

20. septembrī viņš guva pirmos vārtus "AEK" labā, kad komanda nospēlēja neizķširti 1:1 ar "PAS Giannina". Tuvojoties 2010. gadam, futbolists mocījās ar ceļgala savainojumu, kura dēļ nācās izlaist vairākus mēnešus. Viņš atgriezās ierindā vien uz pēdējām sezonas spēlēm.

Sasniegumi
----------

**Olympiacos**

* Grieķijas Superlīga: 2010–11

**Columbus Crew**

* MLS kauss: 2020

Atsauces
--------

1. 1 2  «Krisztian Nemeth». Liverpool F.C. Skatīts: 2009-12-05.
2. ↑  Paul Hassall. «NEMETH DOUBLE EARNS DERBY DELIGHT». Liverpool F.C. 2007. gada 4. decembris. Skatīts: 2009-01-26.
3. ↑  Jimmy Rice. «NEMETH AND LINDFIELD ON THE MOVE». Liverpool F.C. 2009. gada 26. janvāris. Skatīts: 2009-01-26.
4. ↑  «Seasiders Make Move For Nemeth». Blackpool F.C. 2009. gada 26. janvāris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-05-03. Skatīts: 2009-01-26.
5. ↑  «Liverpool loan Nemeth to Athens». BBC Sport. 2009. gada 26. augusts. Skatīts: 2009. gada 26. augusts.

Ārējās saites
-------------

* *WorldFootball* profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* MLS profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* *FBref* spēlētāja profils (angliski)
Ziedošs virsājs pie Amrumas Vācijā
**Virsājs** ir ekosistēma, kurā galvenais organisko vielu ražotājs ir sila virsis. Izveidojas vieglās skābās smilts augsnēs, parasti izcirtumos vai degumos. Degradētās augsnēs nereti izveidojas rūsakmens slānis, pasliktinās ūdens iesūkšanās un virsājs pārpurvojas. Augu segā līdz ar viršiem mēdz augt brūklene, melnā vistene, bet pārmitrās vietās — sfagni, sausās — ķērpji.

Virsāji ir plaši izplatīti visā pasaulē, bet to platības samazinās un Eiropā tiek atzīti par retu biotopu. Latvijā virsājs aizņem lielu daļu Grīņu rezervāta teritorijas, kā arī Diļļu pļavās, Ziemupē, Ādažos, Garkalnes mežos un citās aizsargājamās dabas teritorijās. Virsāji ir teritorijas ar zemu lauksaimniecisko potenciālu, tādēļ bieži tiek apbūvēti, kā arī nereti tajos izveido militāros treniņu poligonus.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 6. sējums. Rīga : Preses nams. 1998. 93. lpp.
2. ↑  Field Studies Council. Heath and Moorland
3. ↑  LSM.lv Ādažu poligona biotopā ērti sadzīvo karavīri un reti putni

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Virsājs***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh98000615
* GND: 4159358-3

 |

 |
**Somu partija** (somu: *Suomalainen Puolue*, zviedru: *Finska partiet*), saukta arī par **veco somu partiju** (*vanhasuomalaiset*), bija konservatīva politiskā partija Somijā. Tā veidojusies 19. gadsimta otrajā pusē un darbojās līdz 1918. gadam.

Partiju 1860. gados veidoja fenomānu intelektuāļi, bet tā vairākus desmitus gadu nebija formāli organizēta. Sākotnēji partijas mērķi bija somu valodas statusa, īpaši izglītībā, uzlabošana Somijas lielhercogistē, kas bija iekļauta Krievijas Impērijā, bet joprojām plaši tika izmantota zviedru valoda. 1877. un 1878. gada Somijas landtāga sasaukumos somu partija kļuva par garīdzniecības un zemniecības vadošo spēku.

1880. gados partijā radās frakcija, kas kritizēja Krievijas varas darbību Somijā; 1894. gadā šī frakcija atdalījās, dibinot jauno somu partiju. Somu partija savukārt meklēja likumīgas attiecības ar Krievijas valdību un aicināja sadarboties ar Krieviju, lai sev tīkamā virzienā mainītu valodas politiku. Neformāli somu partiju sāka saukt par "veco somu" partiju.
Kad 1899. gadā sākas pārkrievošana un Somijas autonomijas ierobežošana, jaunie somi uzsāka pasīvu pretošanos, bet vecā somu partija atbalstīja nomierināšanas pasākumus. Lai gan partija atbalstīja viedokli, ka Somijas likumīgās tiesības ir pārkāptas, tā uzsvēra, ka svarīgāk ir paturēt somu rokās oficiālos amatus, un bažījās, ka pretošanās var izraisīt tālāku autonomijas zaudēšanu.

Partija arī veicināja konservatīvās vērtības un atbalstīja daudzas sociālās reformas, īpaši tās ideoloģiskā līdera Danielsonona-Kalmari laikā pēc Irjes-Koskinena nāves 1903. gadā.
Pēc 1906. gadā pieņemtās partijas programmas no ekonomikas statu punkta partija tika ierindota politiskajā centrā, starp kreiso sociāldemokrātisko partiju un labējo jauno somu partiju.
Pēc 1906. gada parlamenta reformas, no 1907. līdz 1917. gadam somu partijai bija otra lielākā pārstāvniecība Eduskuntā (aiz sociāldemokrātiem).

Pēc tam, kad 1917. gada decembrī Somija ieguva neatkarību un 1918. gada sākumā notika pilsoņu karš, somu valodas jautājums vairs nebija aktuāls. Galvenie partiju jautājumi kļuva ekonomiskie un konstitucionālie. Daļa somu partijas biedru atbalstīja republikas pārvaldes formu, bet daļa — monarhiju. 1918. gada 8. decembrī mazākums noskaņoto somu partijas biedru, kuri bija noskaņoti liberāli un atbalstīja republiku, un vairākums jauno somu partijas biedru dibināja jaunu partiju Nacionālā progresīvā partija (*Kansallinen Edistyspuolue*). Nākamajā dienā vairākums monarhistiski un konservatīvi noskaņoto somu partijas atbalstītāju un daļa jauno somu partijas biedru dibināja partiju Nacionālā koalīcija (*Kansallinen Kokoomus*).

Pazīstamākie partijas biedri
----------------------------

* Juho Kusti Pāsikivi
***The Elder Scrolls IV: Knights of the Nine*** ir oficiāla papildinājumu paka lomu spēles videospēlei *The Elder Scrolls IV: Oblivion*. Izsludināta 2006. gada 17. oktobrī papildinājumu paku Ziemeļamerikā izstrādāja, publicēja un izlaida Bethesda Softworks, eiropā spēli publicēja sadarbībā ar Ubisoft. Windows versija ir pieejama vai nu kā lejuplāde no kompānijas mājas lapas vai kā daļa no tirdzniecībā izlaista *Oblivion Downloadable Content Collection* CD — izdevums, kurā ietilpst arī visi iepriekš izlaistie lejuplādējamie papildinājumi *Oblivion*. *Xbox 360* versija ir pieejama *Xbox Live Marketplace* un *PlayStation 3* *Oblivion* iepakotā versija jau satur *Knights of the Nine*.

*Knights of the Nine* darbība norisinās ap tāda paša nosaukuma frakciju, kas cenšas atrast un saglabāt "Crusaders' Relics" komplektu. Kad atrastas, šie artifakti ir jāizmanto, lai pievarētu karali burvi Umaril, kurš grib atriebties Nine Divines. *Knights of the Nine* tika lielākoties labi uzņemts spēļu presē. Lai gan tas maz izmainīja *Oblivion* pamata mehānikas, kritiķi to vērtēja kā īsu, bet izstrādātu papildinājumu spēles galvenajam stāstam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bethesda Softworks Announces Knights of the Nine for Xbox 360 and Windows». Bethesda Softworks. 2006-10-17. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007-06-23. Skatīts: 2007-07-06.
2. ↑  «The story of *Knights of the Nine*». *The Elder Scrolls IV: Knights of the Nine*. Bethesda Softworks. Reprinted in The Imperial Library. 2006-11-21. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010-12-13. Skatīts: 2010-10-18.
3. ↑  Kasavin, Greg. «The Elder Scrolls IV: Knights of the Nine for PC Review». GameSpot, 2006-12-04. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007-08-28. Skatīts: 2007-08-31.
4. ↑  Newton (2007-01-08).
5. ↑  Purchese, Rob. «Review - The Elder Scrolls IV: Oblivion - Knights of the Nine». Eurogamer, 2006-11-27. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007-09-30. Skatīts: 2007-08-31.
Lietuviešiem ir daudz dažādu tautastērpu, jo tajos atspoguļojas gan Lietuvas saimnieciskā realitāte, gan valkātāja dzīves vietas īpatnības, sociālais stāvoklis, raksturs, gaume un rokdarbu prasme.

Tautastērps sastāv no dažādām detaļām, kuras dažādos Lietuvas etnogrāfiskajos reģionos atšķiras.

Ļoti liela ir sieviešu tērpu daudzveidība, tajos pamanīsiet vienkrāsainus vai rakstainus brunčus, priekšautus, garu, rakstainu jostu, īsāku vai garāku vesti, galvassegu — vainadziņu.Kājās vilka pastalas vai kurpes.Vīriešu un sieviešu lietuviešu tautas tērpi izmanto dažādas krāsas, dizainus un tekstūras. Priekšauti, izšūti ar ģeometriskiem dizainparaugiem.

Ar lietuviešu tautas tērpu parasti komplektā nāk jostas.Auduma jostas ir Lietuvas vietējās kleitas daļa un Lietuvas apmeklētāji to var iegādāties kā suvenīrus.

Cepures ar izteiksmīgu apdari bieži vien ir daļa no tradicionālā lietuviešu sieviešu apģērba.Vestes ir tipiski aksesuāri gan lietuviešu tradicionālajiem kostīmiem, gan vīriešiem, gan sievietēm.
Džena Ledžere 2019. gadā
**Dženifera Kerola Ledžere** (angļu: *Jennifer Carole Ledger*; dzimusi 1989. gada 8. decembrī) ir britu bundziniece un pavadošā vokāliste kristiešu roka grupā *Skillet*.

Dzīvesgājums
------------

Džena ir dzimusi Koventri, Anglijā. 13 gadu vecumā viņa sāka spēlēt bungas.

16 gadu vecumā Ledžers saņēma stipendiju, lai apmeklētu *Living Light School of Worship*, Amerikas sakrālās mūzikas kursu sistēmu, un apmeklēja bungu spēles kursu Kenosā, Viskonsinā. Džena pievienojās grupai *The Spark*, bet, tā kā bundzinieka vieta bija aizņemta, viņa spēlēja basģitāru.

*Skillet*
---------

Grupas *Skillet* dalībnieki atklāja Ledžeri, apmeklējot baznīcu pilsētā, kur viņa tobrīd dzīvoja. Viņi apciemoja skolu, kurā mācījās Džena, un uzaicināja Ledžeri piedalīties noklausīšanās, lai iegūtu bundzinieka vietu grupā. Kopš 18 gadu vecuma viņa ir grupas *Skillet* bundziniece un pavadošā vokāliste, sākot ar turneju *Comatose Tour*, un reizēm arī vadošā vokāliste.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džena Ledžere***.
Projekts *Euroscola* ir iespēja skolām uzzināt par Eiropas integrāciju, pašiem skolēniem to piedzīvojot. Skolēniem no 28 Eiropas Savienības dalībvalstīm tiek dota iespēja uz vienu dienu kļūt par Eiropas Parlamenta deputātiem Parlamenta telpās Strasbūrā, Francijā. Tas tiek organizēts 20 reizes gadā.

Mērķis
------

Eiropas Parlaments "Euroscola" projekts, kurš tika uzsākts 1990. gadā ar mērķi, lai dotu arī skolēniem iespēju līdzdarboties, iesaistīties un identificēt sevi Eiropas institūcijās, izteikt savu viedokli par lēmumiem ES līmenī. Katru gadu šajā programmā iesaistās apmēram 10 000 skolēnu no 28 Eiropas Savienības dalībvalstīm, kuri ir vecumā no 16 līdz 18 gadiem. Projekts "Euroscola" ir ļoti nozīmīgs komunikācijas veids, lai sasniegtu jauniešu auditoriju un to ieinteresētu.

Latvija šajā projektā ir iesaistījusies kopš iestāšanās Eiropas Savienībā - 2004. gada.

Iespējas
--------

Jauniešiem ir iespēja pavadīt vienu dienu Eiropas Parlamenta Louis Weiss ēkā:

* vienu dienu iejūtoties Eiropas Parlamenta deputāta ādā un iesaistoties ES lēmumu pieņemšanas procesā - debatēs,
* iepazīties un iesaistīties sarunās ar jauniešiem no citām ES dalībvalstīm,
* piedalīties balsošanā, kā arī rezolūciju pieņemšanā par dažādiem ES jautājumiem,
* nostiprināt savas svešvalodu zināšanas,
* dalīties un iegūt nenovērtējamu pieredzi.

Katram skolēnam tiek dota iespēja izteikties, jo diskusijas starp skolēniem notiek mazās, starptautiskās grupās. Valodas, kurās norisinās sarunas ir angļu, franču un vācu valoda. Iesaistīšanās diskusijās pierāda, ka valodas nav šķērslis, lai spētu veiksmīgi komunicēt savā starpā - tā ir iespēja labāk iepazīt un izzināt citus, un izprast problēmas viņu valstīs.

Piedaloties šajā projektā jaunieši attīsta savas komunikatoru spējas, iemācās sadarboties un pieņemt svarīgus lēmumus. Šis projekts dod skolēniem iespēju iepazīstināt citu valstu pārstāvjus ar savu dzimto valsti, pilsētu un skolu, kā arī uzzināt interesantus faktus par citām valstīm, bagātinot savas kultūrzināšanas.

Atsauces
--------

1. ↑  Euroscola 2013[novecojusi saite]
2. ↑  Vienu dienu iejusties EP deputāta lomā var arī skolēni no Latvijas
3. ↑  [  ]