recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Pjērs Rolāns kalnu klasifikācijas līdera krekliņā 2013. gadā
**Kalnu klasifikācija *Tour de France*** ir viena no papildu klasifikācijām *Tour de France* sacensībās. Punkti tiek piešķirti ātrākajiem braucējiem, kuri sasniedz kalnu virsotnes. Tās līderis kopš 1975. gada saņem baltu, sarkani punktotu krekliņu (franču: *maillot à pois rouges*).

Vēsture
-------

Kopš 1905. gada sacensību organizatori, laikraksts *l'Auto* izvēlējās vienu *Tour de France* riteņbraucēju kā *meilleur grimpeur* (labākais kalnu braucējs). 1933. gadā klasifikācijas uzvarētājs bija Visente Trjeba. Tomēr Trjeba bija krietni vājāks nobraucienos, tāpēc viņš nekad neko neieguva no tā, ka virsotnes sasniedza pirmais. *Tour de France* direktors Anrī Degranžs nolēma, ka riteņbraucējiem būtu jāsaņem bonuss par virsotņu sasniegšanu pirmajiem. No 1934. gada pirmajam virsotnes sasniedzējam tika papildu piešķirta laika atstarpe ar otro virsotnes sasniedzēju. Šie laika bonusi vēlāk tika atcelti, bet kalnu karaļa atzinība saglabājās.

Lai arī labākais kalnu braucējs pirmoreiz tika atzīts 1933. gadā, īpašs klasifikācijas krekliņš netika ieviests līdz pat 1975. gadam. Tā krāsas noteica tā brīža sponsors *Chocolat Poulain*, kura šokolādes tāfelītes tika saiņotas punktotā iepakojumā.

Kopš 1993. gada kreklu sponsorē *Carrefour* lielveikalu ķēde, sākotnēji kā *Champion* zīmols, nomainot uz *Carrefour* 2009. gadā. Tūres krekliņu krāsas ir pieņēmušas arī citas šosejas riteņbraukšanas daudzdienu sacensības, piemēram, *Tour of Britain* arī ir punktotais krekliņš.

Uzvarētāji
----------

### Vairākkārtēji kalnu klasifikācijas uzvarētāji

| Rangs | Vārds | Valsts | Uzvaras | Gadi |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | **Rišārs Viranks** | Karogs: Francija Francija | 7 | 1994, 1995, 1996, 1997, 1999, 2003, 2004 |
| 2 | Federiko Baamontess | Karogs: Spānija Spānija | 6 | 1954, 1958, 1959, 1962, 1963, 1964 |
| Lisjēns Van Imps | Karogs: Beļģija Beļģija | 6 | 1971, 1972, 1975, 1977, 1981, 1983 |
| 4 | Hulio Himeness | Karogs: Spānija Spānija | 3 | 1965, 1966, 1967 |
| 5 | Felisjēns Verveke | Karogs: Beļģija Beļģija | 2 | 1935, 1937 |
| Džino Bartali | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1938, 1948 |
| Fausto Kopi | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1949, 1952 |
| Šarlī Gols | Karogs: Luksemburga Luksemburga | 2 | 1955, 1956 |
| Imerio Masinjans | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1960, 1961 |
| Edijs Merkss | Karogs: Beļģija Beļģija | 2 | 1969, 1970 |
| Luiss Errera | Karogs: Kolumbija Kolumbija | 2 | 1985, 1987 |
| Klaudio Kjapuči | Karogs: Itālija Itālija | 2 | 1991, 1992 |
| Lorāns Žalabērs | Karogs: Francija Francija | 2 | 2001, 2002 |
| Mikāls Rasmusens | Karogs: Dānija Dānija | 2 | 2005, 2006 |
| Rafals Majka | Karogs: Polija Polija | 2 | 2014, 2016 |
| Tadejs Pogačars | Karogs: Slovēnija Slovēnija | 2 | 2020, 2021 |

Atsauces
--------

1. ↑  «Tour - WielerArchieven». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 3. maijā. Skatīts: 2013. gada 5. jūlijā.
2. ↑  Tour Xtra: Polka Dot Jersey
3. ↑  «Tour Xtra: Polka Dot Jersey».
**Vītauta Dižā baznīca** (lietuviešu: *Vytauto Didžiojo bažnyčia*) jeb **Kauņas Vissvētākās Jaunavas Marijas Debesbraukšanas baznīca** (lietuviešu: *Kauno Švč. Mergelės Marijos Ėmimo į dangų bažnyčia*) ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Lietuvas pilsētas Kauņas vecpilsētā, Nemunas upes labajā krastā.

Baznīca celta ap 1400. gadu franciskāņu mūkiem un ārzemju tirgoņiem. To finansēja Vītauts Dižais par godu savam glābiņam kaujā pie Vorsklas, kurā Zelta Ordas karaspēks sagrāva apvienoto Lietuvas dižkunigaitijas kņazu un viņu sabiedroto karaspēku. Tā kā baznīca ir tuvu upei, tā vairākkārt cietusi plūdos. 1812. gada kara laikā to nodedzināja franču karaspēks. Pēc Novembra sacelšanās sakāves franciskāņi no baznīcas tika padzīti, bet 1845. gadā baznīca slēgta, vēlāk pārveidota par pareizticīgo baznīcu. No 1903. gada tā kalpoja kā kazarmas, bet Pirmā pasaules kara laikā — noliktava. 1919. gadā ēka tika atdota katoļu baznīcai. No 1931. līdz 1938. gadam un no 1978. līdz 1982. gadam notika baznīcas restaurācijas darbi.

Galerija
--------

* Napoleona karaspēka 1875. gada zīmējumsNapoleona karaspēka 1875. gada zīmējums
* 1923. gada fotogrāfija1923. gada fotogrāfija
* EksterjersEksterjers
* InterjersInterjers

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vītauta Dižā baznīca***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 4958154260611924480002

 |

 |
Keita Bornšteina
**Ketrīna Vandama "Keita" Bornšteina** (dzimusi 1948. gada 15. martā) ir amerikāņu rakstniece. Viņa dzīvo Ņujorkā kopā ar savu partneri Barbaru Karrellesu. 2012. gadā viņa uzņēma videoklipu Dena Sevidža projektam "Kļūs labāk". 2012. gada augustā viņai tika diagnosticēts plaušu vēzis. 

Bornšteina dzimusi Ņūdžersijā, ebreju ģimenē. 

1970. gadā Bornšteins pievienojās Scientoloģijas baznīcai , bet pameta to 1981. gadā. 

Bornšteina nejūtas kā vīrietis vai sieviete. Viņa piedzima kā vīrietis, bet 1986. gadā viņai tika veikta dzimuma maiņas operācija.  Viņa ir sarakstījusi grāmatas par dzimumu nozīmi. Vispazīstamākais darbs ir *"*Dzimums ārpus likuma".

2013. gadā tika uzņemta dokumentālā filma par Bornšteinu - *"Keita Bornšteina - dīvaina un patīkami bīstama"*.

Atsauces
--------

1. ↑  Glennisha Morgan. «Kate Bornstein, Transgender Activist And Theorist, Receives Support For Cancer Fundraiser», 2013. gada 22. marts.
2. ↑  A Queer and Pleasant Danger: The true story of a nice Jewish boy who joins the Church of Scientology and leaves twelve years later to become the lovely lady she is today by Kate Bornstein
3. ↑  «My Scientology excommunication». *Salon*. 2012. gada 5. maijs.
4. ↑  A Queer and Pleasant Danger: The true story of a nice Jewish boy who joins the Church of Scientology, and leaves twelve years later to become the lovely lady she is today by Kate Bornstein
**Kauņas Svētās Ģertrūdes (Mariāņu) baznīca** (lietuviešu: *Kauno Šv. Gertrūdos (Marijonų) bažnyčia*) ir Romas katoļu baznīca, kas atrodas Lietuvas pilsētas Kauņas centrālajā daļā. Viena no vecākajām gotiskajām celtnēm Lietuvā.

Precīzs baznīcas celšanas gads nav zināms, tā celta 15. gadsimtā. Lietuvas lielkņazs Aleksandrs Jagellons to iecēla par Kauņas draudzes baznīcu. 16. gadsimta vidū tika piebūvēts baznīcas tornis. Baznīca cieta 1655. gadā poļu-krievu karā, tomēr 1680. gadā atjaunota. 1750. gadā baznīcai tika piebūvēts koka hospitālis. 1782. gadā tā tika pamesta. 1796. gadā Ģertrūdes baznīcu renovēja, tajā iebūvēja ērģeles. 1812. gadā Kauņā izcēlās liels ugunsgrēks, cieta arī baznīca. 1824. gadā baznīcu piešķīra Žēlsirdīgo māsu ordenim. Pēc Janvāra sacelšanās apspiešanas 1864. gadā klosteri aizvēra. 1921. gadā baznīcu piešķīra mariāņu kongregācijai. PSRS okupācijas laikā baznīcā atradās medicīnisko preču noliktava. 1991. gadā tā atkal tika atdota mariāņiem.

Galerija
--------

* Kauņas Ģertrūdes baznīca
* Baznīcas tornis

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kauņas Ģertrūdes baznīca***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 2651154260732824480000

 |

 |
Korintas šauruma satelītattēls.
**Korintas šaurums** jeb **Istmas šaurums** (grieķu: *Ισθμός Κορίνθου*) ir šaurums, kas savieno Peloponēsas pussalu ar kontinentālo Grieķiju. Šaurums atrodas netālu no Korintas pilsētas, no kuras ņemts šauruma nosaukums. Šauruma garums ir ap 42 km, bet platums šaurākajā vietā ap 6 km. No rietumiem šaurumu apskalo Korintas līcis, bet no austrumiem — Saroniks. Šaurākajā vietā abus līčus savieno Korintas kanāls.

Vēsture
-------

Jau vēsturiski Korintas šaurumam ir bijusi stratēģiska nozīme. Vēl grieķu mitoloģijā ir stāsts par Poseidona strīdu ar Hēliju par šo teritoriju, kā rezultātā šaurums palika Poseidona pārziņā. Mūsu ēras pirmajā gadsimtā ģeogrāfs Strabons Korintas šaurumā atrada stēlu uz kuras bija divi uzraksti. Viens uz Megaras pusi vērstais vēstīja: "Šeit nav Peloponēsa, bet Jonija" (тάδ οὐχὶ Πελοπόννσσης, ἀλλ Ἰωνία). Bet uz otras puses rakstīts: "Lūk, Peloponēsa, nevis Jonija" (τάδ ἐστὶ Πελοπόννησος, οὐκ Ἰωνία). Plutarhs piedēvē stēlas uzstādīšanu Atikas varonim Tēzejam ceļā uz Atēnām. Šauruma teritorijā atradās vairākas sengrieķu pilsētas un svētvietas, tādas kā Istmija, Perahora, Kromiona, Megara u.c. Korintas pilsētas tuva atrašanās šaurumam deva tai iespēju to izmantot savā labā.

Tās ostas Lehaja šauruma rietumos un Kenhreja austrumos ļāva preču plūsmai starp Vidusjūras austrumu un rietumu reģioniem iet caur Korintu. Bet netālu no Istmijas pilsētas tika izveidots ar akmens plāksnēm bruģēts ceļš t.s. Diolks (sengrieķu: *Δίολκος*), kas gāja šķērsām pāri visam šaurumam, pa kuru varēja pārvilkt kuģus no Korintas līča uz Saroniku un atpakaļ. Mūsdienās pie Korintas kanāla vēl ir saglabājušās šī ceļa paliekas. Jau no seniem laikiem daudziem valdniekiem ir bijusi vēlme izrakt šeit kanālu, taču tām nebija lemts piepildīties. Romas imperators Nerons pat tika gāzts no troņa, jo izšķieda impērijas naudu kanāla rakšanai. Bizantijas laikā pāri visam šaurumam tika uzcelts mūris t.s. "Heksamilions", kas nodalīja Peloponēsu no kontinentālās Grieķijas. Un tikai 1893. gadā jau neatkarīgās Grieķijas laikā tika atklāts kanāls, kas savienoja abus līčus.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Korintas šaurums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Latvijas Universitātes Romas Katoļu Teoloģijas fakultāte** bija Latvijas Universitātes (LU) fakultāte 1938. – 1940. gadā, kas sāka gatavot akadēmiski izglītotus teologus ar licenciāta un doktora grādu teoloģijā.

Vēsture
-------

1920. gada 3. oktobrī bīskaps Antonijs Springovičs parakstīja lēmumu par Aglonas garīgā semināra dibināšanu, par semināra rektoru kļuva Jāzeps Rancāns. 1924. gadā garīgais seminārs pārcēlās uz ēku Altonavas ielā Rīgā. Pēc papildus vienošanās starp Latvijas Republiku un Svēto Krēslu 1938. gada 28. maijā Universitātes Padome nolēma agrāko LU Teoloģijas fakultāti pārdēvēt par LU Evaņģēliskās teoloģijas fakultāti un 1938. gada 15. septembrī atklāja Latvijas Universitātes Katoļu teoloģijas fakultāti. Par pirmo fakultātes dekānu ievēlēja bīskapu Jāzepu Rancānu.

### Okupācijas laikā

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 22. augustā gan Evaņģēliskās teoloģijas fakultāti, gan Romas katoļu teoloģijas fakultāti slēdza, visus mācībspēkus atlaida un visus studentus izslēdza no universitātes. Vācu okupācijas laikā 1941. gadā izveidoja **Romas katoļu Teoloģijas augstskolu**.

Pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gada decembrī pēc arhibīskapa Antonija Springoviča lūguma Latvijas PSR varas iestādes atļāva atjaunot **Rīgas Garīgā semināra** darbību. Par rektoru kļuva Pēteris Strods (1892–1960), par inspektoru Kazimirs Duļbinskis (1906–1991). 1951. gada janvārī garīgo semināru slēdza, bet 1952. gada pavasarī atļāva darboties divarpus mēnešus pavasarī un tikpat rudenī, pārējā laikā semināristiem bija jāstudē privāti un jāuzturas pie prāvestiem. 1954. gada 18. decembrī garīgajam semināram piešķīra mācību iestādes statusu, un tas atsāka savu darbību pie Svētā Franciska baznīcas Kijevas ielā 16 Rīgā. 1968.-1969. mācību gadā Rīgas Garīgajā seminārā sāka uzņemt studentus no Ukrainas, bet turpmākajos gados arī no Baltkrievijas un Igaunijas, 1978.-1979. mācību gadā seminārs sāka gatavot katoļu priesterus visai PSRS, izņemot Lietuvu. 1980.–1982. gadā pie Svētā Franciska baznīcas uzcēla jaunas Rīgas Garīgā semināra ēkas.

### Pēc neatkarības atjaunošanas

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Rīgas Garīgo semināru no 1991. līdz 1994. gadam vadīja priesteris Andris Marija Jerumanis, tad līdz 2006. gadam priesteris Antons Justs. 1999. gadā pēc Rīgas metropolijas arhibīskapa ierosmes uz Rīgas Garīgā semināra bāzes nodibināja Laterāna Pontifikālās universitātes Rīgas Teoloģijas institūtu Katoļu ielā 16 Rīgā.
Latvijas Republikas un Svētā Krēsla 2000. gada līgumā bija paredzēts, ka Katoļu Baznīcai ir tiesības dibināt augstākās mācību iestādes reliģijas skolotājiem, kuras izsniegs valsts atzītus diplomus. Līgumā bija paredzēts, ka Katoļu Teoloģijas fakultātes atjaunošanu pie Latvijas Universitātes nākotnē risinās sarunās starp Latvijas Republikas valdību un Svēto Krēslu.

### Dekāni

* Jāzeps Rancāns (1938—1940)

Atsauces
--------

1. ↑  literatura.lv
2. ↑  Latvijas Republikas un Svētā Krēsla līgums "Latvijas Vēstnesis", Nr. 137. 25.09.2002.
***DROWN IN DESIGNER*** ir amerikāņu repera Ski Mask The Slump God debijas miksteips, kas arī ir bijis viņa populārākais. Tam ir vairāk nekā 25 000 atzīmju "*Patīk*" pakalpojumā SoundCloud un vairāk nekā 22 miljoni klausījumu. Šajā albumā ir slaveni mākslinieki, kā arī viņa hiphopa kolektīvs Members Only, kurā ir daudz talantīgu jauno mākslinieku no Brovardas apgabala Floridā, kas ir iekļauti viņa 8 dziesmu projektā. Dažas funkcijas ietver Treez Lowkey, XXXTentacion, Lil Pump, Craig Xen un Denzel Curry. Pēc sākotnējās izlaišanas Ski rediģēja dziesmu sarakstu pakalpojumā SoundCloud, lai noņemtu dziesmas "*Shit Talk*" un "*Take A Step Back*", bet beigās pievienoja "*Rambo*".

Dziesmu sarakts
---------------

Visus skaņdarbus sarakstīja Ski Mask The Slump God, izņēmumi ir minēti. 

| DROWN IN DESIGNER |
| --- |
| # | Nosaukums | Autors | Ilgums |
| 1. | *I Like Bricks*   | Ski Mask The Slump God | 1:48 |
| 2. | *Kate Moos* (piedalās Treez Lowkey) | Ski Mask The Slump God & Treez Lowkey | 2:16 |
| 3. | *WHERE'S THE BLOW* (piedalās Lil Pump) | Ski Mask The Slump God & Lil Pump | 1:25 |
| 4. | *Take A Step Back* (piedalās XXXTentacion) | Ski Mask The Slump God & XXXTentacion | 3:30 |
| 5. | *Billy & Mandy*   | Ski Mask The Slump God | 1:03 |
| 6. | *Unmask* (piedalās Denzel Curry un Craig Xen) | Ski Mask The Slump God, Denzel Curry & Craig Xen | 2:45 |
| 7. | *Freaky Fred*   | Ski Mask The Slump God | 2:12 |
| 8. | *RIP Roach* (ar XXXTentacion) | Ski Mask The Slump God & XXXTentacion | 2:50 |
| **Kopējais ilgums** | **21:54** |
**Belpochta** (baltkrievu: *Белпошта*, krievu: *Белпочта*) ir Baltkrievijas nacionālais pasta dienests. 1949. gadā tā kļuva par Pasaules Pasta savienības biedru.

Vēsture
-------

Pirmā pasta pakalpojumu izmantošana Baltkrievijas teritorijā hronikās minēta 885. gadā.

Kijevas Krievzemē pastāvēja atsevišķs amats — prinča ziņnesis. Kurjeri piegādāja prinča rīkojumus dažādos valsts nostūros. Dažkārt ziņojumi tika sūtīti, pašam ziņnesim iemācoties tekstu no galvas.

1583. gadā izveidots pirmais Baltkrievijas pasta ceļš (Varšava—Bjalistoka—Grodņa—Viļņa), ieviešot arī pirmo pasta tarifu sistēmu. Maksu noteica sūtījuma veids un svars.

1793. gadā Baltkrievija kļuva par daļu no Krievijas Impērijas un pasts tika attīstīts kā daļa no Impērijas pasta dienesta. Tika izveidoti pasta rajoni, ieskaitot Minsku, Vitebsku un Mogiļevu.

Pirmā telegrāfa stacija Baltkrievijā tika aprīkota 1859. gadā Minskas un Babrujskas pasta nodaļā, savienojot tās ar telegrāfa līniju.

Regulāri pasta pārvadājumi pa dzelzceļu tika uzsākti 1871. gadā maršrutā Minska—Maskava, Minska—Rivne, Minska—Bresta, Minska—Lubava. Pasta vagoniem bija speciāli plaukti pasta šķirošanai un glabāšanai. Pieturās tika izvietotas pastkastes sūtījumu ievietošanai.

1914. gadā mūsdienu Baltkrievijas teritorijā bija 380 sakaru komersanti.

Pirms Otrā pasaules kara Baltkrievijā darbojās 2300 pasta nodaļas. Tās visas kara laikā tika iznīcinātas un pasta darbība pilnībā tika atjaunota tikai 1948. gadā.

Mūsdienās
---------

2013. gada beigās Baltkrievijā pastāvēja 6 reģionālās filiāles, 3499 pasta nodaļas, darbinieku skaits sasniedza 27,8 tūkstošus cilvēku.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Пенсии можно будет получать в любом почтовом отделении независимо от места жительства | FINANCE.TUT.BY». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 31. maijā.
2. ↑  
«Доставка вестей и почты в IX—XVII вв». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 22. augustā. Skatīts: 2016. gada 31. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Belpochta***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
***They Live by Night*** ir 1948. gada ASV *film noir*. Filmas režisors ir Nikolass Rejs un tā ir viņa režisora debija. Galvenās lomas atveido Ketija O'Donela, Fārlijs Greidžers un Hauards Da Silva. Filmas pamatā ir Edvarda Andersona depresijas ēras romāns *Thieves Like Us*. Filma tiek uzskatīta par filmas "Bonija un Klaids" (*Bonnie and Clyde*) priekšteci.

Filmā ir skaņa un dialogi. Tiek lietoti dažādi specefekti; vairākas sižeta līnijas. Lietoti dažādi apgaismojumi (gan klasisks, gan kontrastains; ir dekorācijas; ļoti daudz ainas ārpus telpām; augsts un arī zems rakurss. Tiek izmantoti tuvplāni; krāsu simbolika — dažbrīd filma ir gaišāka/tumšāka; tiek izmantoti audio tēli — mūzika.

Sižets
------

**Uzmanību!** Turpmākajā tekstā var tikt atklātas nozīmīgas detaļas par filmas saturu!
Filmas galvenais varonis Bovijs (*Bowie*) izbēg no cietuma kopā ar banku laupītājiem (*Chicamaw* un *T-Dub*). Viņš cietumā ir pavadījis 7 gadus. Bovijs tika nepatiesi apsūdzēts slepkavībā un viņam ļoti bija nepieciešama nauda, lai nolīgtu advokātu, kas varētu tiesā pierādīt, ka viņš nav vainīgs. Šī iemesla dēļ Bovijs ar banku laupītājiem izlemj apzagt banku. Bankas laupīšana izdodas.

Bovijs iekļūst autoavārijā un tiek ievainots. Viņam palīdz laupītājs (*Chicamaw*) un abi atrod patvērumu degvielas uzpildes stacijā, kur Bovijs iepazīstas ar īpašnieka meitu Ketrīnu. Ketrīna viņu izārstē no gūtajām traumām un abi izlemj aizbēgt. Bovijs Ketrīnai uzdāvina pulksteni.

Laika gaitā abi saprot, ka ir iemīlējušies un Bovijs piedāvā apprecēties. Abi apprecas ļoti spontāni un kāzas ir tikai par 20 dolāriem. Viņiem turpat izdodas dabūt mašīnu un viņi dodas savā medusmēnesī uz viesu namu. Viņi ir iecerējuši dzīvot godīgu dzīvi. Viss ir ļoti labi līdz brīdim, kad ierodas laupītāji (*Chicamaw* un *T-Dub*), pieprasot, lai Bovijs piedalās vēl kādā darbā ar tiem. Bovijs atsakās, bet saprot, ka ir neizbēgami izbēgt no likuma. Laupītāji Boviju iesaista arvien vairākos darījumos un policija sāk ļoti viņam pievērst uzmanību. Boviju sašauj policija un viņš neizdzīvo.

Atsauces
--------

1. 1 2  «They Live by Night». *AFI Catalog of Feature Films*. Amerikas Kinoinstitūts.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* *Turner Classic Movies* profils (angliski)
* *Rotten Tomatoes* profils (angliski)
Jētelandes lēnes (ar zaļo krāsu iezīmētas no dāņiem un norvēģiem iegūtās provinces).
**Jētelande** (zviedru: *Götaland*, latīņu: *Gothia*) ir viena no Zviedrijas vēsturiskajām zemēm, kas robežojās ar Svēlandi ziemeļos un Norvēģiju ziemeļrietumos.

Vēsture
-------

Senatnē Jētelandē dzīvoja seno ģermāņu cilts goti (zviedru: *götar*), kas Lielās tautu staigāšanas laikā 2. gadsimtā devās pāri Baltijas jūrai un gar Vislas, Dņestras, Daugavas un Dņepras krastiem nonāca pie Melnās jūras. Tur tie sadalījās rietumgotos un austrumgotos un sagrāva Seno Romas impēriju.
Gutasāgā aprakstīta gotu cilts daļas pārcelšanos no Gotlandes uz Dagdas salu, kur tie „uzcēluši pili, bet nespēdami sevi uzturēt, devušies pa Daugavu (*Dyna*) tālāk uz Krieviju un Grieķiju"[1].

Vikingu laikos Jētelandes dienvidu daļas teritorijā izveidojās daudzas mazas valstiņas (*Kinda, Tveta, Vista, Vedbo, Tjust, Sevede, Aspeland, Handbörd, Möre, Värend, Finnveden, Njudung*), kas ieguva "Mazās zemes" jeb Smolandes (*Småland*) nosaukumu. Zviedru ķēniņš Magnuss Eriksons pakļāva Smolandi ap 1350. gadu. Zviedrijas valdnieka oficiālais tituls bija "zviedru, gotu un vendu ķēniņš" (*Sverigis, Göthes och Wendes Konung*).

1645. gadā Zviedrija atņēma Dānijas-Norvēģijas karalistei Gotlandi, bet 1658. gadā pēc Otrā Ziemeļu kara Skoni, Hallandi, Blēkingi, kā arī Būhuslēni. Pakapeniski tās sāka uzskatīt par Jētelandes daļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 24. martā. Skatīts: 2014. gada 8. februārī.
**Tomass Vilsons Barns** (angļu: *Thomas Wilson Barnes*; 1825. gads — 1874. gada 20. augusts) bija Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Pēc izcelsmes bijis skots. 1850. gados bijis viens no Anglijas vadošajiem šahistiem. 1858. gadā Londonā pāri ar Polu Morfiju nospēlējis divas partijas pret Hovardu Stauntonu un Džonu Ouenu, kurās abās guvuši uzvaras. Viens no šahistiem, kuriem pret Morfiju bijis samērā labs kopējais rezultāts - 8:19. 1862. gadā piedalījies Londonas šaha turnīrā, kurā nospēlējis zemāk par savām spējām, dalot 7.-8. vietu.

Atstājis savu ieguldījumu arī šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosauktas tādas reti lietotas un mūsdienu teorijas par nekorektām atzītas atklātnes kā 1. f3 un 1. e4 f6. Spāņu atklātnē viens no pirmajiem sācis lietot variantu, kas tagad nosaukts Smislova vārdā: 1. e4 e5 2. Zf3 Zс6 3. Lb5 g6.

Cietis no liekā svara, tāpēc nolēmis iziet ārstniecības kursu. Speciālas diētas rezultātā zaudējis gandrīz 60 kilogrammus 10 mēnešu laikā, kas arī kļuvis par viņa nāves cēloni.

Atsauces
--------

1. ↑  London 1862

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Monokarbonskābēm saites O−H jonizācija notiek vieglāk nekā spirtiem, jo karbonilgrupas ietekmē alkānskābju molekulās šī saite pārtrūkst daudz vieglāk. Alkānskābju ūdens šķīdumos indikators uzrāda skābu vidi, tātad alkānskābes disociē jonos, atšķeļot protonu, kas ūdenī veido hidroksonija jonu. Atbilstošā (sajūgtā) bāze, kas rodas, ir karboksilātjons. 

No karboksilātjona struktūrformulas izriet, ka karboksilātjonā, mijiedarbojoties divkāršās saites C=O π elektroniem ar otra skābekļa atoma p elektronu pāri, savstarpēji pārklājas trīs p orbitāles un veidojas vienota, izlīdzināta četru elektronu sistēma. Elektronu orbitāļu pārklāšanās notiek abpus molekulas plaknei. Atšķirībā no brīvas karboksilgrupas elektronu delokalizācijas pakāpes (skat. metānskābes piemēru), karboksilātanjonā veidojas pilnībā delokalizēta π elektronu sistēma, kas nodrošina karboksilātjona stabilitāti. 

Alkānskābju homologu rindā, pieaugot molekulmasai, skābju stiprums nedaudz samazinās. Visstiprākā skābe ir metānskābe. Alkānskābju pKa vērtību atšķirības homologu rindā izskaidrojamas ar alkilgrupu pozitīvo indukcijas efektu (+I), kas samazina O−H saites polaritāti un līdz ar to skābes stiprumu (aciditāti). 

Strong Organic Acids
Karbonskābēm, kuru pKa ir 4 − 5, disociācijas reakcijas līdzsvars ūdens šķīdumā ir stipri novirzīts pa kreisi, t.i. nedisociējušās skābes virzienā. Ja alkilgrupā ir aizvietotājs ar negatīvu indukcijas efektu (−I), piemēram, halogēna atoms, tad alkānskābes aciditāte ir lielāka. Alkānskābes, kuru alkilgrupā α-stāvoklī ir vairāki aizvietotāji ar spēcīgu negatīvo indukcijas efektu, stipruma ziņā līdzīgas stiprām neorganiskajām skābēm. Viena no visstiprākajām alkānskābēm ir trihloretiķskābe. Trihloretiķskābe ir 7000 reižu stiprāka skābe nekā etiķskābe. Šīs likumsakarības darbojas arī ararēnkarbonskābju gadījumā, piemēram, 4-metoksibenzoskābe ir vājāka skābe nekā 4-nitrobenzoskābe. Jāņem vērā ir arī aizvietotāju savstarpējais izvietojums. Piemēram, o-hidroksibenzoskābes jeb salicilskābes molekulā veidojas iekšmolekulāra ūdeņraža saite un rezultātā karboksilātjona stabilizācija - pKa ir 2,98, salīdzinot m- un p- izomēriem pKa ir ~4. 

  

Skābju aciditāte ir svarīga īpašība, kas nosaka vielu transportu caur bioloģiskām membrānām, tajā skaitā arī farmakoloģisko līdzekļu pārvietošanos organismā. Eksperimentāli ir pierādīts, ka skābes parasti nejonizētā formā iet caur membrānām. Piemēram, aspirīns, kas uzskatāms par vāju skābi (pKa=3,6), kuņģi ir jonizētā formā, bet zarnu traktā nejonizētā formā. Līdz ar to uzsūkšanās notiek tieši no zarnu trakta. Aciditāte nosaka arī vielu izvadīšanos, jo urīnam arī ir vāji skāba reakcija.
**Aleksandra Pahmutova** (krievu: *Александра Николаевна Пахмутова*; dzimusi 1929. gada 9. novembrī) ir padomju un krievu komponiste, viena no pazīstamākajām populārās mūzikas autorēm, vairāk nekā 400 dziesmu autore, PSRS Tautas skatuves māksliniece (1984). Pahmutova ieguvusi Sociālistiskā Darba Varoņa nosaukumu (1990), apbalvota ar Komjaunatnes prēmiju (1966), divām PSRS Valsts prēmijām (1975, 1982), diviem Ļeņina ordeņiem (1979, 1990) un Krievijas Federācijas Valsts prēmiju (2014).

Biogrāfija
----------

Aleksandra Pahmutova piedzima 1929. gadā Lejasvolgas novadā, Beketovkas ciemā. Jau bērnībā izcēlās ar muzikālām dotībām. Trīs gadu vecumā sacerēja pirmās melodijas, bet piecu gadu vecumā — skaņdarbu klavierēm. 1936. gadā iestājās pilsētas mūzikas skolā, kurā mācījās līdz kara sākumam. Tika evakuēta uz Karagandu, kur turpināja mācīties mūziku (1942—1943). Vēlāk tika uzņemta Centrālajā mūzikas skolā Maskavā. 1948. gadā Pahmutova uzsāka studijas Maskavas Konservatorijas kompozīcijas nodaļā, ko pabeidza ar izcilību 1953. gadā. 1956. gadā pabeidza aspirantūru.

Pahmutova bijusi valdes sekretāre Krievijas Komponistu savienībā (1973—1995), kā arī PSRS Komponistu savienībā (1968—1991).

Precējusies ar dzejnieku Nikolaju Dobronravovu, kas ir tekstu autors daudzām Pahmutovas dziesmām.

Pazīstamākie darbi
------------------

### Dziesmas

Pahmutova sarakstījusi vairāk nekā 400 dziesmas. Daudzas no tām kļuvušas plaši pazīstamas PSRS teritorijā. Starp populārākajām ir tādas dziesmas kā *Надежда*, *Мелодия*, *Беловежская пуща*, *Нежность*, *Команда молодости нашей*, *Как молоды мы были*, *Знаете, каким он парнем был*, *И вновь продолжается бой*.

Pahmutovas dziesma *До свиданья, Москва* tika izpildīta kā atvadu dziesma Maskavas olimpisko spēļu noslēguma ceremonijā 1980. gadā.

Krievijas Federācijas Valsts prēmijas pasniegšana (2014)
### Mūzika kinofilmām

Pahmutovas sarakstījusi mūziku daudzām kinofilmām. Pazīstamākās no tām ir *Девчата* (1961), *Жили-были старик со старухой* (1965), *Три тополя на Плющихе* (1968), *О спорт, ты — мир!* (1981), *Битва за Москву* (1985), *Сын за отца* (1995).

Atsauces
--------

1. ↑  «Указ Президента Российской Федерации от 8 июня 2014 года № 280». Государственная система правовой информации.
2. ↑  «Пахмутова, Александра Николаевна». Сайт «Герои страны».

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aleksandra Pahmutova***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Oficiālā mājaslapa (krieviski)
* *IMDb* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 68502959
* LNB: 000038970
* LCCN: no93031669
* ISNI: 0000 0000 8147 9287
* GND: 123716241
* SUDOC: 243818939
* BNF: cb16406011s (data)
* BIBSYS: 1085108
* NKC: xx0056494

 |

 |
Dogsomins Bodo, viens no partijas dibinātājiem
**Mongolijas Tautas Revolucionārā partija** (MTRP) (mongoliski - *Mongol Ardyn Nam (MAN)* ) - politiskā partija Mongolijā. Komunistiska, mūsdienās deklarē sevi par sociāldemokrātisku, iestājās Socinternā.

Dibināta 1921.gada 1.martā stiprā VK(b)P ietekmē. Pirmā politiskā partija Mongolijā modernā nozīmē. Valdošā partija Mongolijā no 1921.gada līdz 1996.gadam. Līdz 1990.gadam valdīja vienpartijas sistēmā. Partijā lielā mērā atkārtojās tie paši procesi, kas PSKP.

1930. gados partiju vadīja Horlogijns Čoibalsans - izteikts staļinists. Pēc Čoibalsana nāves varu ieguva Jumžāgijns Cedenbals, kura režīms bija mazliet liberālāks.

Pēc pārbūves sākšanās PSRS, arī Mongolijā tika nodibināta daudzpartiju sistēma, tomēr vēl līdz 1996. gadam **MTPR** palika valdošā partija. Arī pašlaik jaunā līdera Nambarijna Enkbajara vadībā partija aizņem apmēram pusi deputātu vietu Lielajā Hurālā, bet prezidents un premjers ir **MTPR** biedri.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 148241536
* LCCN: no98109276
* NKC: ko2009494441

 |

 |
**Tudžuha arhipelāgs** (indonēziešu: *Kepulauan Tujuh* — ‘Septiņas salas’) ir Indonēzijai piederošs izklaidus arhipelāgs Natunas jūrā. Administratīvi ietilpst Riau Salu provincē; veido divu atsevišķus Natunas un Anambasas salu apriņķus, bet sīkās saliņas dienvidos ietilpst Bintanas apriņķī. Lielākā apdzīvotā vieta ir Ranai Bunuranas salā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir malajieši.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Indonēzijas ziemeļrietumos Dienvidķīnas jūras (Natunas jūras) dienvidos. Sastāv no vairākām izklaidus salu grupām: galvenās Natunas salas un Anambasas salas ziemeļos, kā arī nelielās Tambelanas salas, Badasu salas, Pedžantana un Peniki salas dienvidos. Arhipelāga kopējā sauszemes teritorija ir 2626 km², bet tas aizņem ap 130 000 km² jūras akvatorijas. Salas lielākoties kalnainas, augstākais punkts ir Ranai kalns 1035 m vjl Bunuranas salā. Valda tropiskais klimats, ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Atsauces
--------

1. ↑  BORNEO—NORTHWEST COAST AND KEPULAUAN TUDJUH

Ārējās saites
-------------
**Zilspārnu žagatas** (*Cyanopica*) ir viena no vārnu dzimtas (*Corvidae*) ģintīm, kas apvieno divas sugas.

Ilgu laiku pastāvēja uzskats, ka zilspārnu žagatu ģintī ir tikai viena suga, tomēr pēdējo gadu DNS pētījumi pierādīja, ka Eiropā dzīvojošās Pireneju zilspārnu žagatas (*Cyanopica cooki*) un Āzijas zilspārnu žagatas (*Cyanopica cyana*) nav viena suga, bet divas atšķirīgas sugas.

Zilspārnu žagatas abas sugas dzīvo ļoti tālu viena no otras. Viena populācija dzīvo Eiropas rietumos Spānijā un Portugālē, otra Āzijas austrumos Ķīnā, Korejā, Japānā un Mongolijas ziemeļos. Zilspārnu žagatas apmetas skujkoku un jauktu koku mežos vai parkos.

Izskats
-------

Zilspārnu žagata (*Cyanopica cyana*), foto uzņemts Japānā
Ārēji abas sugas ir ļoti līdzīgas, tieši tādēļ tās ilgu laiku uzskatīja par vienu sugu. Zilspārnu žagtas ķermeņa garums ir 34—35 cm garš, astes garums apmēram 19—20 cm, svars 65—75 g. Kā jau visām žagatām aste ir puse no visa ķermeņa. Tās vizuāli atgādina Eiropas žagatu (*Pica pica*), tikai ķermenis ir nedaudz slaidāks, kā arī tās knābis un kājas ir proporcionāli mazākas un slaidākas.

Ķermeņa apspalvojums ir gaiši pelēks, galvas virsa melna ar metālisku spīdumu. Pakakle balta. Spārni un aste jūras zilizaļā krāsā.

Klasifikācija
-------------

* **Zilspārnu žagtu ģints** (*Cyanopica*)
	+ Pireneju zilspārnu žagata (*Cyanopica cooki*)
	+ Zilspārnu žagata (*Cyanopica cyanus*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Crows, mudnesters & birds-of-paradise, 2020
2. ↑  Synchronic east–west divergence in azure-winged magpies
3. ↑  «Azure-winged Magpie». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 4. novembrī. Skatīts: 2010. gada 20. oktobrī.
**Zilie sīļi** (*Cyanocitta*) ir viena no vārnu dzimtas (*Corvidae*) ģintīm, kas apvieno divas sugas.

Zilo sīļu izplatības areāls aptver gandrīz visu Ziemeļameriku. Bet Stellera sīli var sastapt Klusā okeāna piekrastē, reģionos no Klinšu kalniem uz rietumiem: Kanādas, ASV, Meksikas teritorijās, kā arī viscauri Centrālamerikai līdz Nikaragvas ziemeļiem. Bet zilais sīlis dzīvo Ziemeļamerikas vidienē un austrumos Atlantijas okeāna krastā, sākot ar Kanādu un beidzot ar ASV dienvidu štatiem.

Izskats un īpašības
-------------------

Abas sugas ir krāšņi putni, to apspalvojums ir skaistā, zilā krāsā. Zilajam sīlim atšķirībā no Stellera sīļa pavēdere un pakakle ir balta, toties Stellera sīļa mugura, galva, krūtis un pleci ir tumši pelēki. Knābis, kājas un acis abām sugām ir melnas. Stellera sīlis ir nedaudz lielāks par zilo sīli; pirmā ķermeņa garums ir 30—34 cm, zilā sīļa ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 22—30 cm.

* Stellera sīlis (Cyanocitta stelleri)Stellera sīlis  
 (*Cyanocitta stelleri*)
* Zilais sīlis (Cyanocitta cristata)Zilais sīlis  
 (*Cyanocitta cristata*)

Klasifikācija
-------------

* **Zilo sīļu ģints** (*Cyanocitta*)
	+ Stellera sīlis (*Cyanocitta stelleri*)
	+ Zilais sīlis (*Cyanocitta cristata*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Crows, mudnesters & birds-of-paradise, 2020
2. ↑  Steller's Jay
3. ↑  Geographic Range: Steller's Jay[novecojusi saite]
4. ↑  Steller's Jay
5. ↑  Blue jay
**Galanta** (slovāku: *Galanta*) ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala Galantas apriņķa centrs.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1237. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Galanta līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Galānta** (*Galánta*). No 1421. gadas Galanta bija Esterhāzi dzimtas īpašums. Tirgus tiesības no 1613. gada. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, no 1938. līdz 1945. gadam pilsēta bija iekļauta Ungārijas sastāvā. No 1993. gada - neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki
-------

2001. gadā absolūtais vairākums (59,63 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki, dzīvoja arī ungāri (35,03 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (77,0 %), nereliģiozi (13,3 %), luterticīgie (5,6 %).

Pilsētā bērnību pavadījis ungāru komponists Zoltāns Kodājs (*Zoltán Kodály*, 1882 – 1967).

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Galanta***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 150216636
* LCCN: n89117598
* GND: 4403633-4
* NKC: ge129175

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par citām jēdziena **Gardene** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Gardene** (agrāk **Dobele-2**) ir ciems Dobeles novada Auru pagastā. Izvietojies Bērzes labajā krastā gar autoceļu P97 12 km attālumā no pagasta centra Auriem, 5 km no novada domes Dobelē un 86 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pēckara gados kā Padomju armijas kara pilsētiņa, kurā bāzējās 24. tanku mācību divīzija. Divīzijā ietilpa 177. tanku pulks, 193. tanku mācību pulks un 84. atsevišķais sakaru mācību bataljons. Tagadējais Gardenes ciems ir bijusī virsnieku un līgumdarbinieku dzīvojamā pilsētiņa. Dienvidos no šosejas P97 atradās divīzijas kazarmas, materiāltehniskā bāze un tanku poligons. Karaspēka daļa mūsdienās daļēji nojaukta, daļēji izmantota kā ražošanas telpas. Daļā poligona ierīkota Gardenes bīstamo atkritumu izgāztuve. Gardenē atrodas pamatskola.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Gardeni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Просто Другие. 24-я учебная танковая дивизия в Добеле.
3. ↑  Gardenes pamatskola.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Auru pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* **Auri**
* Bērzkrasti
* Gardene
* Ķirpēni
* Lielbērze
* Liepziedi
* Zemnieki

 |

 |
***Index seminum*** ir sēklu saraksts, kuru sastāda un publicē botāniskais dārzs, arboretums vai cita kompetenta zinātniska institūcija. Sēklu saraksti ir paredzēti bezmaksas sēklu apmaiņai starp šīm iestādēm. Tie tiek publicēti katru gadu vai katru otro gadu un izsūtīti citiem botāniskajiem dārziem. Mūsdienās šie saraksti tiek publicēti iestāžu mājaslapās vai izsūtīti ar e-pastu. Ir radīta arī interneta platforma to publicēšanai. Tas ļauj ātri un ērti nodibināt kontaktus starp botāniskajiem dārziem, apmainīties ar informāciju un sēklām. Apmaiņa ar sēklām ļauj palielināt botānisko dārzu kolekcijas visā pasaulē. 

Sēklu apmaiņa notiek tikai nekomerciāli zinātniskam, izglītojošam un dabas aizsardzības darbam. Tās dalībnieki apņemas ievērot ētiskos principus bioloģiskās daudzveidības aizsardzībai, sugu invāziju novēršanai un ģenētisko resursu nacionālo īpašumtiesību nodrošināšanai. Mūsdienās tajā piedalās vairāk kā 700 dārzi no 118 valstīm.

### Vēsture

*Index seminum* izdošanas aizsākumi datējami ar 16. gadsimtu. Senākais sēklu saraksts, kas zināms, sastādīts Padujas botāniskajā dārzā Itālijā 1591. gadā. Senākais sarakst Vācijā, kas saglabājies, ticis sastādīts Halles Universitātes botāniskajā dārzā 1797. gadā. 

Latvijas Universitātes Botāniskajā dārzā *Index seminum* izdod kopš 1924. gada, Nacionālajā Botāniskajā dārzā kopš 1956. gada.

### Atsauces

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑  Kümmel, F.: 2010: Pflanzen- und Samenverzeichnisse des Botanischen Gartens der Universität Halle seit 1749. Schlechtendalia 20: 57–78.
**Guntis Vecgailis** (dzimis 1954. gada 8. jūnijā Cēsīs) ir latviešu basģitārists, dziedātājs un dziesmu tekstu autors.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1954. gada 8. jūnijā Cēsīs, zemkopju ģimenē. Mācījies Jaunraunas pamatskolā, kur 3. klasē apguva trompetes spēli. Interese par mūziku attīstījās, kad viņš devās uz Rīgu, lai turpinātu mācības Emīla Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā, mežraga klasē. Vecgaiļa skolasbiedri bija vēlāk labi pazīstami popmūziķi Jānis Griķis un Māris Beļickis. Guntis aizrāvās ar popmūziku, kas traucēja pabeigt mūzikas vidusskolu, mācības vēlāk tika turpinātas Cēsu un Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. 1980. gadā konservatorijā iegūts augstskolas diploms mežraga specialitātē.

Dienesta gadus Vecgailis aizvadīja Kaļiņingradā, pūšamo instrumentu orķestrī, pēc atgriešanās jaunais mūziķis, apguvis ģitārspēli, iesaistījās Cēsu kultūras nama ansambļa "Tremolo" darbībā. 20. gadsimta 70. gadu vidū tapa pirmās dziesmas, Guntis Vecgailis dziedāja apmēram pusi no programmas. Viņa balss skanējusi arī Zigmara Liepiņa vadītajā ansamblī "Opus", kur 1982. gadā Vecgailis tika pieņemts par basģitāristu. Šie paši mūziķi ar vokālistu Aleksu 1986. gadā izveidoja smagā roka grupu "Opus Pro", un Vecgailis bija starp tiem Latvijas mūziķiem, kas 1990. gadā iesaistījās projektā "Rīga ASV". Vēlāk "Opus Pro" rindās Vecgailis vairs neatgriezās, bet nodibināja pats savu grupu "Dexter", kur viņš joprojām dzied, spēlē un sacer dziesmas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Basģitāristam Guntim Vecgailim- 60!».. Skatīts: 2018. gada 11. novembrī.
Šis raksts ir par filmas mākslinieku un gleznotāju. Par citām jēdziena **Balodis** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Gunārs Balodis** (dzimis 1934. gada 29. maijā) ir latviešu gleznotājs un Rīgas Kinostudijas filmu mākslinieks.

Biogrāfija
----------

Gunārs Balodis dzimis 1934. gada 29. maijā, Cēsīs, galdnieka, pazīstama slēpju meistara ģimenē. Beidzis J. Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolu (1954) un Vissavienības Kinematogrāfijas institūta studijas (1960). Izlaiduma diplomdarbs bija dekorāciju skices filmai "Vētra" (1960). Kopā ar Uldi Pauzeru bija pirmie profesionālie latviešu filmu mākslinieki, viņu pirmais kopdarbs bija režisora Gunāra Pieša filmā "Kārkli pelēkie zied" (1961).

Daudz sadarbojies ar režisoru Aloizu Brenču. Par darbu filmā "Ilgais ceļš kāpās" (1981) apbalvots ar PSRS Valsts prēmiju (1983). Darbojies par filmas mākslinieku Arnolda Burova multiplikācijas filmai "Ragainais māls" (1971). Izmēģinājis arī kostīmu mākslinieka darbu filmās "Velna ducis" (1961) un "Kapteinis Nulle" (1964).

Paralēli darbam kino nodarbojās ar glezniecību un grafiku. Pirmā viņa mākslas darbu izstāde notika 1957. gadā.

Precējies ar Latvijas Televīzijas režisori Gunu Balodi. Viņa meita Laila Balode ir gleznotāja.

Filmogrāfija
------------

### Filmu mākslinieks

* 1961 — "Kārkli pelēkie zied"
* 1963 — "Mājiņa kāpās"
* 1963 — "Pazemē"
* 1964 — "Cara līgava"
* 1966 — "Akmens un šķembas"
* 1967 — "Kad lietus un vēji sitas logā"
* 1968 — "Ilgās dienas rīts"
* 1969 — "Līvsalas zēni"
* 1970 — "Klāvs — Mārtiņa dēls"
* 1971 — "Kara ceļa mantinieki"
* 1972 — "Peterss"
* 1974 — "Gaisma tuneļa galā"
* 1974 — "Piejūras klimats"
* 1975 — "Paradīzes atslēgas"
* 1976 — "Liekam būt"
* 1977 — "Dāvanas pa telefonu"
* 1977 — "Atspulgs ūdenī"
* 1979 — "Trīs minūšu lidojums"
* 1981 — "Ilgais ceļš kāpās"
* 1982 — "Mana ģimene"
* 1983 — "Svešās kaislības"
* 1983 — "Dārzs ar spoku"
* 1984 — "Mans draugs Sokrātiņš"
* 1985 — "Spēle notiks tik un tā"
* 1986 — "Dubultnieks"
* 1989 — "Tapers"
* 1992 — "Duplets"

### Animācijas filmas mākslinieks

* 1971 — "Ragainais māls"

### Kostīmu mākslinieks

* 1961 — "Velna ducis"
* 1964 — "Kapteinis Nulle"

### Filmu mākslinieka asistents

* 1959 — "Atbalss"
* 1960 — "Vētra"

Atsauces
--------

1. ↑  Teātris un kino biogrāfijās : **enciklopēdija** / *sast. un galv. red. Māra Niedra; māksl. Aleksandrs Busse.* — Rīga : Preses nams, 1999-. — (Latvija un latvieši). 1.sēj. A-J. — 1999. — 462 lpp. : il. ISBN 9984-00-331-0

Ārējās saites
-------------

* Gunārs Balodis vietnē *filmas.lv*
* Gunārs Balodis vietnē *makslinieki.lv*
* *IMDb* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 309861075
* LNB: 000203692

 |

 |
**Gunārs Freidenfelds** (dzimis 1941. gada 29. septembrī) ir latviešu estrādes komponists un trompetists.

Biogrāfija
----------

G. Freidenfelds uzaudzis Bolderājā, mācījies Rīgas 19. vidusskolā un spēlējis trompeti tās pūtēju orķestrī. Mācījies arī E. Dārziņa mūzikas vidusskolā. Spēlējis dažādos ansambļos un orķestros, piemēram, "Armatūra" (no 1960. līdz 1962. gadam), pēc tam kļuvis par Rīgas estrādes orķestra trompetistu. 1964.—1965. gadā dienesta laikā spēlējis ansamblī "Zvaigznīte". Studējis Latvijas Valsts konservatorijas Kompozīcijas nodaļā pie Ģederta Ramana (1973—1975), iepriekš beidzis Pūšamo instrumentu nodaļu (1965).

60. gadu beigās tapa pirmās Freidenfelda estrādes dziesmas, popularitāti guva Zdzislava Romanovska un vēlāk Andreja Lihtenberga dziedātā "Zilos svārkos meitene" (1969), vēlāk Viktors Lapčenoks debitēja uz skatuves ar G. Freidenfelda dziesmu "Skopa vīra kāzas".

70. gados iznāca divas "Melodijas" mazās skaņuplates (EP): 1972. gadā ar Margaritas Vilcānes un Ojāra Grīnberga skandētajiem hitiem "Kaktuss", "Kādēļ vēlu nāci tu", "Atmiņu lietus" un "Zaļā kļava", divus gadus vēlāk Noras Bumbieres un Viktora Lapčenoka iedziedātās melodijas "Ūdensnesējs", "Saules kalēji", "Dzeguzīte", "Pie sveces".

1974. gadā Freidenfelds sāka strādāt administratīvā darbā E. Melngaiļa Tautas mākslas namā un par pedagogu Kultūras darbinieku tehnikumā. Darbojās TTP kultūras nama ansamblī (sauktu par "Prauliem"), kur tobrīd dziedāja jauniņā Mirdza Zīvere, ģitāru spēlēja Edvīns Zariņš. 1976. gadā viņa vadītais ansamblis piedalījās festivālā "Liepājas dzintars". Sekoja darbs kolhoza "9. maijs" estrādes ansamblī "Ceļavējš", ar kuru 1978. gadā izcīnīta 1. vieta festivālā "Dzintara trompete" Kauņā. Vēlāk Freidenfelds Ādažos līdz 1982. gadam vadīja estrādes ansambli "Ādaži", kopš 1983. gada kopā ar dzīvesbiedri Margitu strādāja par pedagogu bērnu vokālajā grupā "Vējupīte".

1991. gadā sadarbībā ar aktieri Rolandu Zagorski veidoja dziesmu ciklu ar Friča Bārdas dzeju. Strādāja Latvijas Radio, kopš 1995.gada — Latvijas Radio 2. 2000. gadā iznāca Freidenfelda dziesmu izlase "Kādēļ vēlu nāci tu", 2001. gadā albums "Laimes laiks".

Apbalvojumi
-----------

2001. gadā Freidenfeldam piešķirta Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva par mūža ieguldījumu Latvijas mūzikas attīstībā

Diskogrāfija
------------

* Jānis Sildegs / Gunārs Freidenfelds ‎— "Estrādes mūzika" (EP, Melodija, 1971)
* *Kaktuss* (EP, Melodija, 1972)
* *Ūdensnesējs* (EP, Melodija, 1974)
* *Kādēļ vēlu nāci tu* (CD, Mikrofona ieraksti, 2000)
* *Laimes laiks* (CD, Mikrofona ieraksti, 2001)
* *Mana dziesma* (kopā ar grupu "Zeļļi") ‎(CD, Gailītis-G, 2006)
* *Piparkūku pipari* "Dzeguzīte" un Andris Daņiļenko (CD, Mikrofona ieraksti, 2012)

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2013. gada 1. jūlijā.
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 3. augustā. Skatīts: 2013. gada 1. jūlijā.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305061477
* LNB: 000036460
* ISNI: 0000 0001 3106 307X

 |

 |
**Anna Hāna** (angļu: *Anna Hahn*; dzimusi 1976. gada 15. jūnijā Rīgā) ir Latvijā dzimusi ASV šahiste, starptautiskā meistare.

Mācījusies Šimona Dubnova Rīgas ebreju vidusskolā. Anna Hāna bija labākā no Latvijas šahistēm 1992. gada Latvijas sieviešu atklātajā šaha čempionātā, tādējādi kļūstot par Latvijas čempioni šahā. Tajā pat gadā viņa pārstāvēja Latviju sieviešu šaha olimpiādē Manilā, izcīnot augsto 4. vietu pie rezerves galdiņa.
Pēc pārcelšanās uz patstāvīgu dzīvi ASV 1993. gadā viņa ieguva 2. vietu Pasaules jauniešu čempionātā, bet 1995. gadā saņēma starptautiskās meistares titulu. 2000. gadā ASV izlases sastāvā piedalījās sieviešu šaha olimpiādē Stambulā. Pēdējais lielais Annas Hānas panākums bija uzvara 2003. gada ASV sieviešu šaha čempionātā Sietlā.

1998. gadā Anna Hāna pabeidza Pensilvānijas universitāti finanšu un datorzinātņu jomā. Vēlākajos gados ir strādājusi dažādās tirdzniecības kompānijās Ņujorkā.

Nozīmīgākās sacensības
----------------------

* 1992. gadā 1. vieta Latvijas sieviešu šaha čempionātā.
* 1992. gadā pārstāvējusi Latvijas sieviešu izlasi 30. šaha olimpiādē Manilā pie rezerves galdiņa (+6, =4, -1).
* 1993. gadā 2. vieta Pasaules jauniešu šaha čempionātā.
* 2003. gadā 1. vieta ASV sieviešu šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Šimona Dubnova Rīgas ebreju vidusskola - Latvijas Ebreju kopiena». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 23. februārī.
2. ↑  OlimpBase :: 30th Chess Olympiad (women), Manila 1992, Latvia

Ārējās saites
-------------

* Anna Hāna šahista profils vietnē FIDE.com
* Anna Hāna šahista profils vietnē chessgames.com
* Anna Hāna šahista profils vietnē olimpbase.org
**Timurs Mucurajevs** (čečenu: *Тимур Муцураев*; dzimis 1976. gada 25. jūlijā) ir čečenu dziedātājs un bijušais sportists.

Biogrāfija
----------

Dzimis Groznijā (Čečenijas-Ingušijas APSR). Pabeidzis Groznijas 30. vidusskolu. Jau no bērnības nodarbojās ar sportu. 1991. kļuva par Čečenijas-Ingušijas APSR karatē čempionu. Jau pēc PSRS sabrukuma kļuva par Čečenijas čempionu (1993). Pēc tam ieskaitīts Krievijas izlasē.

Mucurajeva sportista karjeru pārtrauca Pirmais Čečenijas karš 1994. gadā Mucurajevs iestājās Čečenijas Bruņotajos spēkos un cīnījās Centrālajā frontē, bet tika smagi ievainots kājā pie Seršen-Jurtas ciema. Šajā laikā viņš kā vaļasprieku sāka nodarboties ar mūziku, sākotnēji dziedādams par mīlestību.

Starpkaru periodā un Otrajam Čečenijas karam sākumā viņa dziesmas kļuva arvien populārākas. Viņa pirmā plašāk pazīstamā dziesma *Jeruzaleme* pirms Otrā Čečenijas kara sākuma tika atskaņota kādā no vietējās televīzijas kanāliem, un drīz vien kļuva par vienu no populārākajām tā laika dziesmām, jo īpaši čečenu karavīru vidū. Daudzus gadus Mucurajevs dzīvoja trimdā, tomēr 2008. gadā atgriezās Čečenijā.

Muzikālā darbība
----------------

Timura Mucurajeva balss izceļas ar specifisku tembru. Savas dziesmas viņš izpilda ne vien čečenu, bet arī krievu valodā, kas skaidrojama ar krievu valodas izplatību pēcpadomju valstīs. Viņa dziesmas ir ļoti populāras Kaukāzā, jo īpaši jaunatnes vidū.

Pievēršoties mūzikai profesionāli, Mucurajeva tēmu loks paplašinājās. Ļoti lielu vietu viņa daiļradē sāka ieņemt un arī šobrīd ieņem reliģiskie un vēsturiskie motīvi. Divos karos pieredzētais par Mucurajeva dziesmu galveno tematiku padarīja karu un cīņu par dzimteni.

Albumi
------

* "*12 Тысяч Моджахедов*" (12 tūkstoši modžahedu)
* "*Иерусалим*" (Jeruzaleme)
* "*Великий Джихад*" (Lielais džihāds)
* "*Добро пожаловать в АД*" (Laipni lūgti ELLĒ)
* "*Гелаевский спецназ*" (Gelajeva specnazs)
* "*Грозный*" (Groznija)
* "*Джохар*" (Džohars)
* "*Иншааллах, сады нас ждут*" (Inšallā, dārzi mūs gaida) u.c.

Ārējās saites
-------------

* Timura Mucareva *My Space* lapa (angliski)
* Biogrāfiski dati (krieviski)
* Dažas dziesmas (krieviski)
**Tinde Čonkiča** (ungāru: *Csonkics Tünde*; dzimusi 1958. gada 20. septembrī) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (1990).

Biogrāfija
----------

1979. gadā Nalenčovā uzvarējusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 1981. gadā Novisadā dalījusi trešo vietu starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 1991. gadā Suboticā (tagad Serbija) piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 27. vietu. Pārstāvējusi Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1980-1982, 1992-1994). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1980, 1994) un bronzas (1982) medaļas. 1995. gadā Ungārijas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi sudraba medaļu.
Par sasniegumiem turnīros FIDE 1990. gadā Čonkičai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 1992. gadā kļuvusi arī par FIDE starptautisko arbitri. Kopš 2002. gada šaha turnīros piedalās reti.

Atsauces
--------

1. ↑  «1991 Subotica Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. martā. Skatīts: 2016. gada 24. augustā.
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Tünde Csonkics
3. ↑  «benoni.de/schach/elo: Csonkics, Tunde». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 24. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)