recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rafaels Kadenass** (dzimis 1930. gada 8. aprīlī Barkisimeto) ir Venecuēlas dzejnieks un esejists.

Kadenass izdeva savu pirmo dzejas grāmatu *Cantos iniciales* 1946. gadā. Pēc Markosa Peresa Himenesa militārā apvērsuma viņš no 1952. līdz 1956. gadam devās trimdā Trinidādā. Tur gūtā pieredze atspoguļota viņa grāmatās *Una Isla* un *Los cuadernos del destierro* 1958. un 1960. gadā.

Turpmākajos gados līdzās dzejas sējumiem tika izdotas vairākas esejas par literatūru. 1985. gadā viņam tika piešķirta *Premio Nacional de Literatura*. 1992. gadā viņš saņēma *Premio Pérez Bonalde*. 2007. gadā viņš piedalījās 4. Latīņamerikas dzejas festivālā Vīnē. 2009. gadā viņš saņēma meksikāņa Huana Rulfo balvu. 2015. gadā viņš saņēma Garsijas Lorkas balvu. Tam sekoja Karalienes Sofijas balva 2018. gadā un Servantesa balva 2022. gadā.

Kadenass jaunībā bija komunists. Tomēr vēlāk viņš no šīs ideoloģijas distancējās. 2020. gadā viņš laikrakstam El País paziņoja, ka "jebkuras ideoloģijas problēma ir tā, ka tā apgrūtina brīvu domāšanu". Nikolasa Maduro valdība atturējās apsveikt Kadenasu, jo viņš ieguva Servantesa balvu. Kadenass toreiz paziņoja: "Es neesmu saņēmis apsveikumus un negaidu. Nepiekrītu režīmam, bet politikā arī nepiedalos."

Atsauces
--------

1. ↑  José E. Arévalo. «▷ Poeta venezolano, Rafael Cadenas, recibió el Premio Sofía de Poesía Iberoamericana 2018 #23Oct». *El Impulso* (spāņu), 2018-10-23. Skatīts: 2023-04-01.
2. ↑  «Rafael Cadenas, testigo de la dignidad de Venezuela, gana el Premio Cervantes 2022». *ELMUNDO* (spāņu). 2022-11-10. Skatīts: 2023-04-01.
3. ↑  Alonso Moleiro. «Rafael Cadenas: "El problema de toda ideología es que ya está hecha, lo cual traba el pensar libremente"». *El País* (spāņu), 2020-04-17. Skatīts: 2023-04-01.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par citām jēdziena **Bērze** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Bērze** (agrāk arī **Bērzaine**, **Bērzesmuiža**) ir ciems Dobeles novada Bērzes pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos Bērzes un Gauratas starpupē 8,5 km no pagasta centra Šķibes, 14,6 km no novada domes Dobelē un 69 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās kroņa Bērzes muižas jeb Bērzmuižas (*Gut Bershof*) centra. Muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1492. gadā, kad Livonijas ordeņa mestra delegācija no Kuldīgas cauri Dobelei atgriezās un Rīgu un Bērzes muižas pārvaldnieks pa nakti uzņēma un izmitināja mestra delegāciju. Līdz 1949. gadam bija Bērzes pagasta centrs. Pēckara gados izaugusi kā kolhoza «Bērzaine» ciemats. Bērzē atrodas bibliotēka, feldšerpunkts, veikals, luterāņu baznīca.

Valsts nozīmes pieminekļi Bērzē ir Bērzes ūdensdzirnavu apbūve, Bērzes luterāņu baznīca, kā arī kauss un patēna Bērzes luterāņu baznīcā; vietējas nozīmes pieminekļi ir Bērzes kapliča, dzīvojamā ēka un dzirnavas Bērzes muižā, Bērzes muižas apbūve un 2 klētis, dzīvojamā māja „Saulieši", gravīra „Kristus pie krusta", kristāmtrauks un griestu lukturis Bērzes luterāņu baznīcā, piemiņas akmens Bērzes draudzes locekļiem un krusts pie Bērzes luterāņu baznīcas. Bērzes skolā no 1886. līdz 1889. gadam mācījies Kārlis Ulmanis.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Bērzi». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑
3. ↑  «Pilis.lv Bērzes muiža». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2011. gada 23. septembrī.
4. ↑  «Dobeles novads. Bērzes pagasts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 13. februārī. Skatīts: 2011. gada 23. septembrī.
5. ↑  Bērzes pagasta teritorijas plānojums. Paskaidrojuma raksts[novecojusi saite]
6. ↑  Bērzē paliks tikai baznīca un kapi

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Bērzes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Bērze
* Miltiņi
* Runči
* **Šķibe**

 |

 |
**Lejasbitēnu apmetne** ar **Lejasbitēnu kapulauku** sākotnēji bija auklas keramikas kultūrai piederīga vēlā akmens laikmeta un agrā bronzas laikmeta (3. g.tk. p.m.ē. - 2. g.tk. 1.cet. p.m.ē.) iedzīvotāju apdzīvota vieta un senkapi. Tās atradās Daugavas labā krasta terasē uz austrumiem no Pļaviņu HES, tagadējā Aizkraukles pagasta teritorijā. Dzelzs laikmetā šeit izsekojama secīga līvu, sēļu un latgaļu kultūru klātbūtne.

Arheoloģiskie izrakumi
----------------------

Arheoloģiskā izpēte sākta 1931. gadā (vadīja H. Riekstiņš), turpināta 1961.-1964. gadā (vadīja V. Urtāns). Kapulaukā atsegti 459 apbedījumi ar 2797 senlietām no dažādām aizvēsturiskām kultūrām, ieskaitot bronzas vainagus, kaklarotas, saktas, rotadatas, gredzenus, kauri gliemežvākus, dzelzs cirvjus, dzeramragu un Damaskas tērauda zobenu. Pirmie apbedījumi veikti uzkalniņos, vēlāk ap tiem. Vēlākos laikos šeit konstatējami arī līviem raksturīgie ugunskapi.

Literatūra
----------

* Zinātniskās atskaites sesijas referātu tēzes par 1962. gada arheoloģiskām un etnogrāfiskām ekspedīcijām (1963)
**Lejas Bulāna** (arī **Bulanka**; krievu: *Hижняя Буланка*) ir latviešu dibināts ciems Krievijas Federācijas Krasnojarskas novada Karatūzas rajona Motorskas ciema padomes teritorijā. Atrodas Sajānu kalnu tuvumā, Kebežas un Bulankas upju krastos. Atbilstoši oficiālajiem 2012. gada statistikas datiem ciemā ir 92 iedzīvotāji. Latvijas zinātnieku 2015. gada ekspedīcijas materiālos minēts, ka to ir vien 42, "no tiem — 20 latvieši, kuri labi prot un joprojām ikdienā lieto latviešu valodu".

1858. gadā, kad ciems tika dibināts, administratīvi tas atradās Jeņisejas guberņā Minusinskas apvidū.

19. gadsimta beigās Lejas Bulāna bija lielākais latviešu ciems Sibīrijā. 

PSRS Lielā terora laikā NKVD "latviešu operācijas" genocīdā 1937. un 1938. gadā represēta aptuveni desmitā daļa ciema iedzīvotāju — 114 cilvēki. Teju visi nošauti. Pēc Josifa Staļina nāves visi reabilitēti.

Ciemā savulaik bija piecas paralēlas apdzīvotas ielas, luterāņu dievnams, skola, bērnudārzs, krogi un veikali, kas, mainoties politiskajiem režīmiem un sarūkot iedzīvotāju skaitam, slēgti vai darbību apturējuši.

Mūsdienās darbojas tikai bibliotēka, kas pilda gan kultūras nama, gan baznīcas, gan ziemā arī medpunkta funkcijas. Bulāniešus var satikt blakusesošajos lielākajos ciemos un pilsētās — Motorskā, Jermakovskā, Karatūzā un Minusinskā —, citos Krievijas reģionos. Daži dzīvo arī Latvijā, Lielbritānijā un ASV.

Lejas Bulāna atdzīvojas Vasarsvētkos un Jāņos, kad kopā sabrauc ciemu atstājušie latvieši, lai kapsētā pieminētu savus senčus, upes krastā iekurtu Jāņu ugunskurus, satiktu radus, senus draugus un kaimiņus. Jāņi tiek svinēti pēc vecā stila 6. jūlijā, Vasarsvētki - atbilstoši pareizticīgo kalendāram.

Atsauces
--------

1. ↑  Virtuālā izstāde "Cita Sibīrija" Archived 2019. gada 28. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. 2016. muzejs un pētniecības centrs "Latvieši pasaulē".
2. ↑  Driķis, Jānis, Lejas Bulanka Archived 2019. gada 11. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. žurnāls "Jaunatnes Draugs", 1926.g.
3. ↑  Šķirklis "Нижняя Буланка Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē.", Krasnojarskas novada interneta enciklopēdija, 2016.
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Zaķu iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Zaķu iela** ir iela Jūrmalā, Priedaines apkaimē. Zaķu iela sākas krustojumā ar Upmalas ielu un beidzas krustojumā ar Zīlīšu ielu. Kopējais ielas garums ir 170 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Zaķu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Skatīt arī
----------

* Priedaine

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu Z |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| Z | 
* Zaķu
* Zalkšu
* Zaļā
* Zāļu
* Zaru
* Zaubes
* Zēģeles
* Zemeņu
* Zemes
* Zemgales
* Ziedoņa
* Ziedu
* Ziemeļu
* Zigfrīda Meierovica prospekts
* Zīlīšu
* Zīriņu
* Zivju
* Zušu
* Zvaigžņu
* Zvanu
* Zvārtas
* Zvejas
* Zvejnieku
* Zvīņu
* Zvirbuļu

 |
|  |
| Ž | 
* Žubītes

 |

 |
***Rooster Teeth Productions*** ir amerikāņu ražošanas uzņēmums, kas atrodas Ostinā, Teksasā un Losandželosā, Kalifornijā, kas galvenokārt ražo *machinima* (filmas, kas izveidotas reālā laika video spēļu vidēs) *Red vs Blue*. Rooster Teeth rīko savu konvenciju, RTX, katru gadu Ostinā, Teksasā.

*Rooster* Teeth dibināja Bērnijs Berns, Mets Hallams, Džefs Remzijs, Gass Sorola un Džoels Hejmans. 2003. gadā tika radīts *Red vs Blue* un tā sērijas joprojām tiek veidotas, padarot to par visilgāko tīmekļa seriālu vēsturē. *Rooster Teeth* koncentrējas arī uz tādiem projektiem kā realitātes šoviem, datorspēļu pārraidēm, izklaides ziņu programmām un apraidēm.

*Rooster Teeth* 2016. gada 27. janvārī laidīs klajā savu pirmo filmu, *Lazer Team*, zinātniskās fantastikas komēdiju.
Uzņēmums videoklipus publicē savā mājas lapā un *YouTube*. *Rooster Teeth* ir vairāk nekā 8,3 miljonu abonentu un vairāk nekā 4,1 miljardu skatījumu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 125967551
* LCCN: nr2004003741

 |

 |
***Ganosteus stellatus*** ir piknosteīdu dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Rohons 1901. gadā. *G. stellatus* holotips tika nozaudēts (atrašanās vieta nav zināma). Dmitrijs Obručevs aprakstīja neotipu, muguras plātnes fragmentu no Eglinas upes pie Teppo dzirnavām, Pleskavas apgabalā, vidusdevona burtnieku svītas nogulumos. Nosaukums *Ganosteus stellatus* nozīmē (*zvaigžņotais*) ganostejs. Suga bija izplatīta Baltijā un Pleskavas apgabalā arukilas augšdaļā un burtnieku svītā. Retos gadījumos gaujas svītā (Ērmaņi, Straupe) un amatas svītas apakšējā daļā (Orodežas upe pie Boras ciema, Ļeņingradas apgabalā). *Ganosteus stellatus* ir ganosteju ģints tipveida suga.

Apraksts
--------

Branhiālā plātne ir samērā plata, ar garu pamatni. Muguras un vēdera plātnes ir bez tesērām. Muguras plātne atgādina sirdsveida formu ar augšanas centru gandrīz plātnes vidū (l:w = 0,9). Ovālās vēdera plātnes platais un ar tesērām klātais aizmugurējais izgriezums stiepjas gandrīz līdz augšanas centram, vai arī pilnībā aizaug.

Salīdzinājums
-------------

Branhiālo plātņu forma ir mainīga. Dažas sāk atgādināt *Ganosteus artus* eiribazālās plātnes, citas *Psammosteus* stenobazālās plātnes. Īpaši līdzīgas ir juvenilo *G. stellatus* īpatņu un *Psammosteus bergi* branhiālās plātnes, kurām ir līdzīgs leņķis starp laterālo un aizmugurējo malu.

Iezīmējas konkrēts vēdera plātnes attīstības virziens. Senākiem pārstāvjiem ādas zobu josla tās iekšējā pusē ir šaurāka, nekā *G. artus*, t.i. tesēras, kas sedz izgriezumu, atradās nedaudz augstāk par substrātu. Pēc tam aizmugurējais izaugums aizauga, un plātne kļuva ļoti bieza.

Kornuālā plātne pēc formas ir tuvāka *Tartuosteus maximus* plātnei, nekā *Psammolepis proia* plātnei, t.i. tai nav tik pareiza forma.

Atsauces
--------

1. ↑  Д.В. Обручев, Э.Ю. Марк-Курик, Псаммостеиды (Agnatha, Psammosteidae) девона СССР, Таллин, 1965 г. 153. lpp
Oberzē ezers trogielejā augšpus Kēnigszē, Bavārija. Tālumā pa kreisi redzama iekārta mazāka trogieleja ar raksturīgo šķērsprofilu.
**Trogieleja**[1] (no vācu: *Trog* — ‘sile’) ir kalnu ledāju iedarbībā izveidojušās ielejas augstkalnu apgabalos. Trogielejām ir raksturīgs U burta šķērsprofils ar stāvām, ieliektām malām un noapaļotu pamatni. Šādas ielejas veidojušās lielām ledus masām pakāpeniski izstumjot iežus un iegraužoties klintājā. Ielejas platums un dziļums atkarīgs no akumulētā ledāja masas un darbības ilguma.[2] Ieleja platumā var būt līdz vairākiem kilometriem, bet garumā var stiepties vairāk kā 100 kilometrus. Plaši izplatīta reljefa forma visos kalnu apgabalos ar esošiem vai bijušiem ledājiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Akadēmiskā terminu datubāze *AkadTerm*». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 18. februārī.
2. ↑  «GLACIAL TROUGH/U-SHAPED VALLEY». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 12. janvārī. Skatīts: 2015. gada 18. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Trogieleja***.
**Neila Triveta Globālās atmosfēras uzraudzības observatorija** (angļu: *Dr. Neil Trivett Global Atmosphere Watch Observatory*) vai **Alertas observatorija** (*Alert Observatory*) ir Kanādas pētniecības observatorija Arktikā. Izvietojusies Elsmīra salas ziemeļaustrumos 6 km uz dienvidiem no Alertas militārās bāzes. Darbojas kā viena no 31 Pasaules Meteoroloģijas organizācijas Globālās atmosfēras uzraudzības (GAW) programmas stacijām un ir viena no trijām siltumnīcas gāzes savstarpējās salīdzināšanas virsvietnēm, jo savas nomaļās atrašanās vietas un nepiesārņotās atmosfēras dēļ nodrošina starptautisko zinātnisko sabiedrību ar atmosfēras ķīmijas bāzes rādītājiem.

Vēsture
-------

Kopš Alertas stacijas izveides 1950. gadā tajā tika veikti regulāri meteoroloģiskie novērojumi, tajā skaitā atmosfēras sastāva mērījumi kopš 1975. gada. 1970. gados tika izveidots Kanādas Arktikas aerosola paraugu ņemšanas tīkls (*Canadian Arctic Aerosol Sampling Network*, CAASN), kurā tika piesaistītas trīs arktiskās meteostacijas: Moldbeja (1979), Iglulika (1979) un Alerta (1980). No 1984. gada programmā palika tikai Alertas stacija. 1986. gadā 6 km uz dienvidiem no Alertas tika atvērta Alertas **Fona gaisa piesārņojuma uzraudzības tīkla observatorija** (*Background Air Pollution Monitoring Network Observatory*, BAPMoN). 1989. gadā observatorijas programma tika iekļauta Globālajā ozona novērošanas sistēmā (GO3OS), izveidojot Globālo atmosfēras uzraudzības programmu (GAW).

1992. gadā observatorija tika ievērojami paplašināta izbūvējot arī 10 m augstu novērojumu torni. 2006. gadā observatorija tika pārdēvēta par godu 2002. gadā mirušajam zinātniekam Neilam Trivetam, kurš deva izšķirošo ieguldījumu observatorijas izveidē.

Pētījumu programma
------------------

Observatorija veic regulārus atmosfēras mērījumus attiecībā uz aerosolu, dzīvsudrabu, siltumnīcas gāzēm, ozonu (gan zemes līmenī, gan stratosfērā), Saules radiāciju, albedo, mūžīgo sasalumu, organisko piesārņojumu, kā arī pamata meteoroloģiskos novērojumus.

Observatorijā parasti strādā viens operators un operatora palīgs, tehnisko apkopi veic personāls no Alertas.

Atsauces
--------

1. ↑  Canada.ca Environmental science centres across Canada
2. ↑  Canada.ca Greenhouse gases and aerosols monitoring
3. ↑  The Canadian Encyclopedia. High Arctic Weather Stations
4. ↑  GAWSiS. Alert (Canada)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Triveta***.
**Trnava** (slovāku: *Trnava*) ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala un Trnavas apriņķa centrs. Pilsēta ir vēsturiskā Slovākijas arhibīskapa rezidences vieta, tāpēc dažkārt dēvēta par Slovākijas Romu. Pie pilsētas atrodas *Citroën* autorūpnīca.

Vēsture
-------

Trnava rakstos pirmoreiz minēta 1211. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Trnava līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Naģsombata** (*Nagyszombat*). 1238. gadā Trnava bija pirmā Slovākijas pilsēta, kurai ar karaļa lēmumu tika piešķirtas pilsētas tiesības. Pēc tam, kad 1541. gadā Osmaņu impērija iekaroja mūsdienu Ungārijas teritoriju, uz Trnavu tika pārcelta Estergomas arhibīskapa rezidence, tā palika šeit līdz 1820. gadam. 16. un 17. gadsimtā Trnava bija svarīgs kontrreformācijas centrs. Ar jezuītu atbalstu šeit tika nodrukāts pirmais Bībeles tulkojums ungāru valodā. No 1635. līdz 1777. gadam šeit darbojās jezuītu Trnavas universitāte, tolaik vienīgā universitāte Ungārijā. 1787. gadā, balstoties uz Trnavas dialektu, mācītājs Antons Bernolāks izveidoja pirmo slovāku valodas standartu. 19. gadsimta sākumā pilsētas nozīme samazinājās, jo arhibīskapa rezidence tika pārcelta atpakaļ uz Estergomu, bet universitāte — uz Budu. Tomēr pēc tam, kad 1844. gadā tika atklāta pirmā Ungārijas dzelzceļa līnija, kas savienoja Trnavu ar Bratislavu, pilsētā sāka strauji attīstīties rūpniecība. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. 1977. gadā Trnava atkal kļuva par athibīskapa rezidences vietu. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki
-------

2001. gadā absolūtais vairākums (96,89 %) pilsētas iedzīvotāju bija slovāki. Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (71,85 %), nereliģiozi (18,37 %).

Trnavā dzimuši futbolists Jūliuss Beliks (*Július Bielik*, 1962), vesera metējs Libors Harfreitags (*Libor Charfreitag*, 1977), kardināls Jurajs Hauliks (*Juraj Haulik*, 1788 – 1869), futbolists Ļubošs Kamenārs (*Ľuboš Kamenár*, 1987), futbolists Kamils Kopūneks (*Kamil Kopúnek*, 1984), futbolists Antons Malatinskis (*Anton Malatinský*, 1920 – 1992). Smolenicas ciemā dzimis izgudrotājs Štefans Baničs (*Štefan Banič*, 1870 – 1941), bet Zavaras ciemā - futbolists Ļubošs Hanzels (*Ľuboš Hanzel*, 1987).

Pilsētā bieži uzturējās Ungārijas karalis Lajošs I Lielais (*I. Lajos*, 1326 - 1382), kurš šeit miris.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Trnava***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 152635979
* LCCN: n2001113300
* GND: 4078490-3
* NKC: ge131124

 |

 |
**Cikāžu virsdzimta** (*Cicadoidea*) ir cikāžveidīgo infrakārtas (*Cicadomorpha*) virsdzimta, kas apvieno 2 dzimtas. Šīs virsdzimtas sugas ir skaļākie kukaiņi pasaulē. Pastāv viedoklis, ka dažu cikāžu sugu kopīgi radītā skaņa tās aizsrgā pret to ienaidniekiem - putniem. Skaņa var sasniegt 120 decibelu skaļumu, kas cilvēka ausij ir jau sāpīgi. Kopīgi dziedot, putniem ir grūti noteikt arī cikādes atrašanās vietu.

Izskats
-------

Pieaugušām cikādēm ir masīvi veidots ķermenis ar 3 pāriem kāju un 2 pāriem spārnu, kas visi ir membrānas veida. Atkarībā no sugas to garums var būt 2,5 - 15 cm. Priekšspārni ir garāki un miera stāvoklī tie nosedz īsākos aizmugurējos spārnus. Parasti priekšspārni ir dzidri caurspīdīgi, bet dažām sugām dūmakaini. Spārniem noturību nodrošina spārnu smalko vēnu tīklojums. Visas kājas ir apmēram vienādā garumā, kas piemērotas rāpošanai. Pirmā pāra kāju augšstilbi ir resnāki kā citām kājām. Cikāžu virsdzimtas sugām ir lielas saliktās acis, kas atrodas galvas sānu plaknēs, bet galvas vidū pieres daļā ir 3 vienkāršās actiņas. Lai gan taustekļiem ir 7 - 10 posmi, tie ir samērā īsi un atgādina skropstas. Mutes orgāns kā visiem blakšu kārtas kukaiņiem ir garš, knābim līdzīgs snuķītis. Kad cikāde nebarojas, tā snuķīti paloka sev apakšā starp kājām.

Īpašības
--------

Dzied, sisina, čirkstina tikai cikāžu tēviņi un dziedāšanas galvenais iemesls ir pārošanās laikā piesaistīt mātītes uzmanību. Katrai sugai ir atšķirīgs dziedāšanas veids un mātītes spēj izšķirt savas sugas pretējā dzimuma dziedāšanu. Pieaugušai cikādei ir ļoti īss mūžs, tikai dažas nedēļas. Lielāko daļu sava mūža cikādes (dažas sugas vairākus gadus) pavada nimfas stadijā, atrodoties zem zemes. Visas cikāžu sugas barojas ar dažādu augu sulu, to izsūcot ar savi snuķīti.

### Ienaidnieki

Cikādes ir daudzu dzīvnieku barības avots. Tās medī putni, sikspārņi, zirnekļi, lapsenes, skudras, dievlūdzēji un koku circeņi.

Sistemātika
-----------

* **Cikāžu virsdzimta** (*Cicadoidea*)
	+ Cikāžu dzimta (*Cicadidae*)
	+ Pūkcikāžu dzimta (*Tettigarctidae*)

Atsauces
--------

1. ↑  Taxon: Superfamily Cicadoidea Westwood, 1840
2. 1 2 3 4 5  Cicadas: Superfamily Cicadoidea
3. ↑   Определитель насекомых Дальнего Востока СССР. Т. II. Равнокрылые и полужесткокрылые. / под общ. ред. П. А. Лера. — Л.: «Наука», 1988. — С. 23. — 972 с. — 1950 экз. — ISBN 5-7442-0921-2
**Amundsena līcis** (angļu: *Amundsen Gulf*) ir plašs jūras līcis Kanādas Arktikā. Izvietojies Ziemeļu Ledus okeānā starp Benksa salu ziemeļos, Viktorijas salu austrumos un Ziemeļamerikas kontinenta krastu dienvidrietumos. Savieno Dolfinendjūniona šaurumu dienvidaustrumos ar Velsas Prinča šaurumu ziemeļaustrumos un Boforta jūru ziemeļrietumos. No Amundsena līča atzarojas vairāki mazāki līči, lielākais no kuriem ir 230 km garais Prinča Alberta līcis Viktorijas salas piekrastē. No dienvidiem līcī ietek vairākas upes, ievērojamākā no kurām ir Hortona. Krasti mazapdzīvoti, vienīgās pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Sakshārbora Benksa salā, Ulukhaktūka Viktorijas salā un Paulatuka kontinenta piekrastē. Līča dienvidu piekrastē kopš 1998. gada izveidots Tuktutnogaitas nacionālais parks, bet līča rietumu akvatorija ietilpst Batērsta raga lāsmeņa putnu rezervātā.

Līcis nosaukts norvēģu polārpētnieka Roalda Amundsena vārdā, kura vadītā ekspedīcija to pētīja 1903.—1906. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Amundsen Gulf
2. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 42. lpp.
3. ↑  IBA Canada. Cape Bathurst Polynya

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Amundsena līcis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Gerards Oskams** (nīderlandiešu: *Gerard Oskam*; 1880. gada 12. aprīlis Hāga — 1952. gada 7. maijs) bija Nīderlandes šahists.

Biogrāfija
----------

No 1900. gadu sākuma līdz 1920. gadu vidum bijis viens no vadošajiem Nīderlandes šahistiem. 1900. gadā Groningenā uzvarējis neoficiālajā Nīderlandes šaha čempionātā. 1904. gadā Leuvardenas šaha turnīrā bijis otrais. 1907. gadā Hāgas šaha turnīrā izcīnījis otro vietu, bet Utrehtas šaha turnīrā ieņēmis trešo vietu.

Pirmā pasaules kara laikā neitrālajā Nīderlandē uzvarējis šaha turnīros Hāgā (1917), Sheveningenā (1917), Roterdamā (1918) un Hertogenbosā (1918).

Pēc Pirmā pasaules kara dalījis 1.-4. vietu šaha turnīrā Busumā (1921) un uzvarējis šaha turnīrā Groningenā (1925). Kopā ar nākamo Pasaules šaha čempionu Maksu Eivi un nākamo FIDE prezidentu Aleksandru Rību pārstāvējis Nīderlandi 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē.

1906. gadā kā tieslietu maģistrs beidzis Amsterdamas Universitāti un vēlākajos gados Roterdamā strādājis par advokātu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Gerard Oskam

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 194210202
* ISNI: 0000 0001 4051 9737
* GND: 174016123
* BNF: cb167494698 (data)
* BIBSYS: 90566280

 |

 |
Amins al-Hafezs
**Amins al-Hafezs** (dzimis 1921. gada 12. novembrī, miris 2009. gada 17. decembrī) bija Sīrijas armijas virsnieks un politiķis. Pēc Luaja al-Atasi atkāpšanās no amatiem, kā militārā režīma izveidotās Nacionālās Revolucionārās Pavēlniecības Padomes un Sīrijas Prezidentālās Padomes priekšsēdētājs no 1963. gada 27. jūlija līdz 1966. gada 23. februārim izpildīja Sīrijas Arābu Republikas Prezidenta pienākumus. No 1963. gada 12. novembra līdz 1964. gada 13. maijam un no 1964. gada 4. oktobra līdz 1965. gada 23. septembrim arī Sīrijas premjerministrs. Gāzts no varas pēc Bās partijas radikālā spārna veiktā 1966. gada apvērsuma.

Biogrāfija
----------

Al-Hafezs ir dzimis Alepo, policista ģimenē. 1946. gadā pabeidz militāro akadēmiju, piedalās Izraēlas Neatkarības karā. 1958. gada janvārī piedalījās Sīrijas virsnieku delegācijā pie Nāsers, kas panāca Sīrijas apvienošanos ar Ēģipti un Apvienotās Arābu Republikas izveidošanu. AAR pastāvēšanas laikā al-Hafezs pārcelts dienēt uz Kairu.

Pēc 1963. gada 28. septembra apvērsuma Sīrijas valdība viņu nosūta trimdā uz Argentīnu par Sīrijas vēstniecības militāro atašeju, kur viņš iepazīstas ar Izraēlas spiegu Eliju Koenu.

Pēc 1963. gada 8. marta apvērsuma atsaukts uz Sīriju. Apvērsuma organizētāji bija jaunākie virsnieki, kas, lai arī varu paturēja savās rokās, vēlējās izmantot pieredzējušāku virsnieku autoritāti. Al-Hafezs nākamo trīs gadu laikā ieņem virkni augstāko valsts un armijas amatu, daudzus no tiem vienlaicīgi. No 1963. gada maija ir Iekšlietu ministrs un 18. jūlijā personīgi vada nāserītu virsnieka Alvana Džasīma vadītā apvērsuma mēģinājuma militāru apspiešanu. Pēc šī uzticības demonstrējuma režīmam tiek iecelts par valsts vadītāju. 1964. gada sākumā notiek jauna sacelšanās pret Bās militāro diktatūru, šoreiz to vada reliģiskie līderi. Al-Hafezs pavēl to apspiest tankiem un kara aviācijai. Kad 1965. gada janvārī tiek atklāta Koena spiegošana, al-Hafezs pavēl viņu publiski pakārt Damaskā.

Šajos gados Sīrija pastiprina sakarus ar PSRS un sociālistiskajām Austrumeiropas valstīm. Tiek nacionalizētas visas bankas un naftas kompānijas. Tiek sniegts atbalsts PAO un pieaug saspīlējums pie robežas ar Izraēlu.

Paralēli armijas un valdības amatiem, al-Hafezs ieņem Bās partijas Sīrijas Reģionālās nodaļas Reģionālās pavēlniecības sekretāra amatu. 1965. gadā saasinās politiskie strīdi starp Bās partijas dibinātājiem, civilajiem politiķiem un 1963. gada apvērsuma organizētājiem, kreisi radikālajiem virsniekiem. Lai arī sākotnēji saistīts ar radikālajiem virsniekiem, al-Hafezs izlemj nostāties Bās partijas dibinātāju pusē. Kad 1966. gada 23. februāri strīds partijas iekšienē noved pie kārtējā militārā apvērsuma, al-Hafeza māja tiek ieņemta pēc trīs stundas ilgstošas apšaudes. Vinš tiek arestēts, 1967. gada jūnijā izraidīts uz Libānu bet no 1968. gada dzīvo Irākā. Pēc Sadama Huseina gāšanas saņem atļauju atgriezties Sīrijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Amin al-Hafez[novecojusi saite]
2. ↑  Obituary

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 309566627
* SUDOC: 178598410

 |

 |
**Tītiņi** jeb **grozgalvji** (*Jynx*) ir dzilnu dzimtas (*Picidae*) putnu ģints, kas ir vienīgā **tītiņu apakšdzimtā** (*Jynginae*). Šajā ģintī apvienotas 2 dzilnveidīgo putnu sugas, kas sastopamas tikai Vecajā Pasaulē — Eirāzijā un Āfrikā. Latvijā sastopama Eirāzijas tītiņu ģints suga — tītiņš (*Jynx torquilla*).

Kopīgās īpašības
----------------

Sarkankakla tītiņš (*Jynx ruficollis*) mājo Āfrikā
Līdzīgi kā citiem dzilnveidīgajiem putniem tītiņiem ir lielas galvas, garas mēles un pēdas ar 4 pirkstiem, no kuriem malējie pirksti vērsti uz aizmuguri, bet vidējie uz priekšu. Tomēr atšķirībā no dzilnu apakšdzimtas sugām tiem nav stīvo astes spalvu, kuras dzeņi un dzilnas izmanto, lai atspiestos, kamēr atrodas uz koka stumbra. Tītiņi tādēļ uzturas koku zaros biežāk, nekā uz koku stumbriem. Arī to knābji ir īsāki un nav piemēroti cietu koku kalšanai vai dobumu izveidošanai.

Abām tītiņu sugām ir brūni raibumots apspalvojums, kas tiem palīdz saplūst ar apkārtējo vidi. Savu nosaukumu — grozgalvji — šie putniņi ieguvuši tadēļ, ka spēj pagriezt savas galvas par gandrīz 180°, bet grozot uz abām pusēm tas var redzēt gandrīz visus 360°. Ja tos iztraucē perēšanas laikā, tītiņi kā čūskas groza galvu un šņāc.

Uzvedība
--------

Tītiņi galvenokārt barojas ar skudrām, kuras atrod, kaļot trupējošu koku vai rakņājot augsni. Ligzdošanai tie paši dobumus netaisa, bet izmanto dzeņu vai dzilnu izkaltos dobumus. Olas ir baltas.

Sistemātika
-----------

**Tītiņu ģints** (*Jynx*)

* Sarkankakla tītiņš (*Jynx ruficollis*)
* Tītiņš (*Jynx torquilla*)

Atsauces
--------

1. ↑  World Bird List: Woodpeckers, 2020
2. ↑  ADW: Jynx
3. ↑  Genus: Jynx
4. ↑  Latvijas Daba: Dzilnu dzimta (Picidae)
5. 1 2 3  Songbird Remix: Wryneck
6. ↑  1000 birds: Jynx

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tītiņi*** |

* Wryneck. Ageing and sexing
* Wryneck
* Selgas foto: Tītiņš
**Gerdvils** vai **Erdvils** (senkrievu: *Ерьдивилъ*, žemaišu: *Gerdvils*, lietuviešu: *Erdvilas*) bija viens no diviem augstākajiem Žemaitijas kunigaišiem (senkrievu tekstā: *Жемотьскъıи кнѧз̑*), kas 1219. gadā noslēdza miera līgumu ar bijušā Kijevas lielkņaza Romāna Mstislaviča dēliem Volīnijas kņaziem Daniēlu un Vasiļko.

Vārda cilme
-----------

Personvārds **Gerdvils** ir saliktenis no divu vārdu saknēm: **gird-** (*girdas* - "dzirde") + **-viltis** (*viltis* - "cerība"), "dzirdēt cerību" vai "cerības ziņa".

Hronikas izvilkums
------------------

>  Izvilkums no Volīnijas metrikas :  
> 
> 
> 
> "Въ лѣт̑. [6723 (1215)] Бж҃иимъ повелениемь. прислаша кнѧзи Литовьскии. к великои кнѧгини Романовѣ. и Данилови и Василкови. миръ да(р)юще бѧхоу же имена Литовьскихъ кнѧзеи се старѣшеи. Живинъбоудъ. Давъѧтъ. Довъспроункъ. братъ его Мидогъ. братъ. Довъӕловъ. Виликаилъ. а Жемотьскъıи кнѧз̑ **Ерьдивилъ**. Въıкъıнтъ. а Роушьковичевъ. Кинтибоуть. Вонибоут̑. Боутовить.
> 
> 
> Вижѣикъ. и сн҃ъ его Вишлии. Китении. Пликосова. а се Боулевичи. Вишимоут̑ егоже оуби Миндого тъ. и женоу его поѧлъ. и братью его побилъ. Едивила. Спроудѣика. а се кнѧзи. из Дѧвол̑твъı. Юдьки. Поукѣикъ. Бикши. Ликиикъ си же вси миръ даша. кн҃зю Данилови. и Василкоу. и бѣ землѧ покоина ."   
> 
> 
> 
> ("[6723 (1215)] gadā Dievs vēlēja, ka Lietuvas kņazi ieradās pie lielkņaza Romāna dēliem Daņilo un Vasiļko mieru slēgt. Lietuvas kņazu vārdi bija: vecākais Živinbuds, Daujots, Dausprungs, viņa brālis Mindaugs, Daujota brālis Viligailis. Bet žemaišu kņazu: Gerdvils, Vikints, bet Ruškaiča dzimtas - Kintibuts, Vembuts, Butauts, Vižeiķis, un viņa dēls Velžis, Kitenis, Pliķa sieva, bet Buļa dzimta - Vismants, kuru nogalēja Mindaugs un viņa sievu atņēma, un viņa brāļus Gelvilu un Sprudeiķi nogalēja. Un šie kņazi no Deltuvas: Juodiķis, Buteiķis, Bikšis, Ligeiķis. Šie visi deva mieru kņazam Daņilo un Vasiļo un zeme bija mierīga.")
> 
> 
> 

Uzskata, ka Gerdvils bijis valdnieks žemaišu zemju austrumu daļā, kas vēlāk apvienotas ar pārējo Žemaitiju Vikinta, vēlāk Tranaiša vadībā.

Skatīt arī
----------

* Mindauga dzimta

Literatūra
----------

* Zenonas Ivinskis. «Erdvilas». In Vaclovas Biržiška. *Lietuviškoji enciklopedija* VII. Kaunas : Spaudos Fondas, 1939. 994–995. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  «Древние литовские имена (krieviski)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 1. augustā.
2. ↑  ПОЛНОЕ СОБРАНІЕ РУССКИХЪ ЛЂТОПИСЕЙ Изданное по Высочайшему повелЂнію Императорскою Археографическою Коммиссіею. Томъ второй ИПАТЬЕВСКАЯ ЛЂТОПИСЬ. Изданіе второе. С.-ПЕТЕРБУРГЪ. Типографія М. А. Александрова (Надеждинская, 43). 1908

| Mindauga dzimtas valdnieks  |
| --- |
| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: **[[]]**  |  **Žemaitijas kunigaitis** ap 1219. gadu | Pēctecis: **Vikints** 
 |
**Eindhovenas Tehniskā universitāte** (angļu: *Eindhoven University of Technology*, nīderlandiešu: *Technische Universiteit Eindhoven* jeb **TU/e**) ir 1956. gadā dibināta tehniskā universitāte Nīderlandes pilsētā Eindhovenā, valsts dienvidos. 2019. gada QS pasaules universitāšu reitingā atzīta par 99. labāko pasaulē, 34. labāko Eiropā un 3. labāko Nīderlandē. 

Mācības notiek angļu un nīderlandiešu valodā. Universitātē ietilpst 9 fakultātes. Mācības notiek 16 bakalaura specialitātēs un 25 maģistrantūras specialitātēs. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami matemātiķis Nikolāss Governs de Breijns (*Nicolaas Govert de Bruijn*), datorzinātnieks Edsgers Deikstra (*Edsger Dijkstra*), inženieris Kīss Šauhamers Imminks (*Kees Schouhamer Immink*), programmētājs Vītse Venema (*Wietse Venema*).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Eindhovenas Tehniskā universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 122682392
* LCCN: n90719655
* ISNI: 0000 0001 1009 0722
* GND: 3004316-5
* SUDOC: 165292040
* NLA: 35146656
* NKC: kn20050428110

 |

 |
**Kristīne Želve** (dzimusi 1970. gada 17. martā, Rīgā) ir latviešu dokumentālā kino režisore un rakstniece.

Biogrāfija
----------

Kristīne Želve studējusi Latvijas Mūzikas akadēmijas Teātra nodaļā (1988—1990), beigusi Anša Epnera vadīto kursu Latvijas Kultūras akadēmijā kinorežijas specialitātē (1996). Kopš 2005. gada strādā LTV raidījumā "100 grami kultūras", kultūras redaktore.

Kopš 1994. gada publicē rakstus par kino. Strādājusi TV3, kur veidojusi un vadījusi kinoprogrammu "Sapņu fabrika", starptautiskajā kinoforumā "Arsenāls" un filmu programmā "Gadsimta filmu parāde", kā arī žurnālā "Kino Raksti".

2011. gadā izdota viņas debijas grāmata, stāstu krājums "Meitene, kas nogrieza man matus", kas ieguva Literatūras gada balvu kā gada labākā debija. Grāmatā attēlota 90. gadu Rīgas radošās jaunatnes un bohēmas vide. Grāmata 2014. gadā izdota arī tulkota igauņu valodā. 2021. gadā izdevniecībā Neputns izdots romāns "Grosvaldi", romāna centrā ir Latvijas vēsturē nozīmīga ģimene – Grosvaldi.

Režisore dokumentālajai filmai par latviešu izcelsmes somu režisoru Teuvo Tulio "Fedja" (2012) un dokumentālajai spēlfilmai par Mēriju Grīnbergu "Mērijas ceļojums" (2018).

Atsauces
--------

1. ↑  «Kristīne Želve». makslinieki.lv. Skatīts: 2018. gada 2. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305094919
* LNB: 000168048
* ISNI: 0000 0004 1709 172X
* GND: 1245033921

 |

 |
**Ugedejs** (mongoļu: *Өгэдэй*; dzimis ap 1186. gadu, miris 1241. gadā) bija Čingishana trešais dēls un pēc Čingishana otrais mongoļu lielhans vai kagans (mongoļu: *хаган*). Ugedeja laikā Mongoļu impērija sasniedza savas varenības virsotni.

Dzīvesgājums
------------

Jau jaunības dienās piedalījās tēva militārajās kampaņās. Pēc tam, kad 1206. gadā Čingishans deklarēja sevi par kaganu, Ugedejs piedalījās Čingishana cīņās pret Cjinu dinastiju un Horezmu.

Čingishans mira 1227. gadā, bet ilgi pirms tam Ugedeju bija pasludinājis par savu mantinieku un 1229. gadā kurultajs to apstiprināja.

Ugedeja vadībā mongoļi iekaroja Persiju, Ķīnu, Armēniju, Gruziju, Azerbaidžānu, Alāniju un Koreju. Subutaja vadībā tika sagrauta Volgas Bulgārija un Kijivas Krievzeme. Mongoļi iebruka arī Centrāleiropā, 1241. gadā sakaudami apvienotos poļu, čehu, teitoņu un Svētās Romas impērijas spēkus Legņicas kaujā, bet Muhi kaujā — ungārus. Tika plānots turpināt iebrukumu Eiropā, tomēr 1241. gadā Ugedejs pēkšņi mira un mongoļi atkāpās, lai ievēlētu jaunu kaganu.

Ugedejs formalizēja valsts pārvaldi un tajā bija cilvēki no visām galvenajām mongoļu valsts reliģijām — kristietības, islāma un konfūcisma, kaut arī pati valsts darbojās pēc jasas principiem. Ugedejs izveidoja mongoļu impērijas galvaspilsētu — Karakorumu. Ugedejs par savu pēcteci izvēlējās mazdēlu Širemumu, tomēr pēc tam, kad četrus gadus kā reģente bija valdījusi Ugedeja sieva Turegene, par nākomo mongoļu kaganu kļuva Ugedeja dēls Gujugs.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ugedejs***.
* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 4257767
* LCCN: n98921300
* GND: 1166287122

 |

 |
Šis raksts ir par autosportistu. Par citām jēdziena **Bergers** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Gerhards Bergers** (vācu: *Gerhard Berger*, dzimis 1959. gada 27. augustā, Vērglā, Austrijā) ir Austrijas autosportists, bijušais Formula 1 pilots.

Bergers uzsāka savu karjeru ATS, 1984. gadā. Viņš sāka braukt sezonas nobeigumā. 1985. gadā austrietis visu sezonu nobrauca Arrows. Pēdējās divās sacīkstēs, Dienvidāfrikas un Austrālijas GP Gerhards izcīnīja punktus. 1986. gadā punkti jau bija pierasta lieta. Meksikas GP Bergers ar savu Benetton spēja izcīnīt uzvaru, pateicoties kurai 1987. gadā viņš jau bija nonācis itāļu Ferrari. Pēdējās divās sacīkstēs pilots izcīnīja uzvaras. Sezonas beigās viņš bija piektais ar 36 punktiem. 1988. gadā Bergers bija "labākais no pārējiem", jo atpalika vien no neuzvaramajiem McLaren pilotiem, Sennas un Prosta. Bergers kļuva par vienīgo tās sezonas sacīkšu uzvarētāju, kurš nebrauca McLaren. 1989. gadā Bergers finišēja tikai trīs sacīkstēs sezonas beigās, tomēr tad tās bija augstas vietas (viena uzvara un divas otrās vietas). 1990. gadā Bergers brauca McLaren. Viņš ne reizi neizcīnīja uzvaru, tomēr bieži kāpa uz pjedestāla. Nākamajās divās sezonās viņš izcīnīja pa vienai uzvarai, bet 1993. gadā atgriezās Ferrari un tādas vairs neizcīnīja. 1994. gadā viņš tomēr vienreiz kāpa uz pjedestāla augstākā pakāpiena, tomēr līdz nākamajai uzvarai vajadzēja gaidīt līdz 1997. gadam, kad Benetton sastāvā viņš izcīnīja Vācijas GP uzvaru. Sezonas beigās viņš beidza savu karjeru. Kādu laiku viņš bija BMW Motorsport sacīkšu direktors un viņu bieži varēja redzēt Williams komandas boksos. Kopš 2006. gada viņš ir Scuderia Toro Rosso līdzīpašnieks.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gerhards Bergers***.
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Driver Database* profils (angliski)
* *Motorsportstats* profils (angliski)
* *Racing-Reference driver* profils (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Itālija *Scuderia Toro Rosso* |
| --- |
|  |
| Personāls | 
Valsts karogs: Austrija Francis Tosts · 
Valsts karogs: Itālija Džordžo Askanelli · 
Valsts karogs: Vācija Alekss Hitcingers
 |
|  |
| Bijušais personāls | 
Valsts karogs: Austrija Gerhards Bergers
 |
|  |
| Piloti | 
Valsts karogs: Nīderlande Marks Verstapens · 
Valsts karogs: Spānija Karloss Sainss juniors
 |
|  |
| Modeļi | 
STR1 · 
STR2 · 
STR3 · 
STR4 · 
STR5 · 
STR6 · 
STR7 · 
STR8
 |
|  |
| Saistītie raksti | 
Minardi · 
Red Bull · 
Red Bull Racing
 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 69732469
* LCCN: no95051977
* ISNI: 0000 0001 1493 2122
* GND: 119135027
* NDL: 00463140

 |

 |
**InnoDB** ir viena no MySQL datu bāzu izvēles zema līmeņa apakšsistēmām. Tā ir iekļauta visās standarta versijās, kuras paredzētas dažādām operētājsistēmām. Galvenā atšķirība no citām zema līmeņa apakšsistēmām, InnoDB ir transakciju un iekšējo atslēgu mehānisms.

InnoDB datu bāzu vadības sistēmu izstrādāja Heikki Tuuri no uzņēmuma „Innobase" - Somijas programmatūras izstrādes uzņēmums, kas specializējas relāciju datu bāzu tehnoloģijās. InnoDB ir rezultāts pētījumiem, kurus Helsinku Universitātē veica Heiki. 2005.gadā „Innobase" pārpirka Sun Microsystems, vēlāk to atkal pārpirka Oracle Corporation. InnoDB atbalsts tika pievienots sākot ar 3.23 MySQL versiju un, sākot ar 5.5 versiju kļuva par noklusēto repozitoriju.

Atšķirībā no MyISAM tabulām, kur katrai tabulai tiek izveidots atsevišķs datu fails, InnoDB dati pēc noklusējuma tiek glabāti lielā kopīgā failā, kas ļauj veidot lapaspušu kešu datu bāzē.

Pēdējā laikā saistībā ar pārmērīgu MySQL attīstības noslēpumainību, ir radušies daudzi trešo pušu (piemēram, Google) uzlabojumi veiktspējas uzlabošanai un kļūdu novēršanai, no kuriem lielākā daļa tika iekļauti Percon kompānijas radītajā XtraDB sistēmā.
Laboratorijas aprīkojums krišanas skaitļa noteikšanai
**Krišanas skaitlis** ir viens no kviešu, rudzu, miežu, tritikāles un citu graudaugu miltu un graudu galvenajiem kvalitātes rādītājiem, kas izpaužas kā tajos esošo amilolītisko fermentu (α-amilāzes un β-amilāzes) aktivitāte un cietes graudiņu kvalitāte. Jo krišanas skaitlis ir lielāks, jo graudu nobriešanas laikā cietes graudiņi ir izveidojušies lielāki un stabilāki, un to šķeļošo fermentu darbība ir mazāka. Ja krišanas skaitlis ir mazs, cietes graudiņi ir sīki, vismaz daļēji bojāti, un ir pastiprināta to šķeļošo fermentu darbība. Zema krišanas skaitļa cēlonis visbiežāk ir laikapstākļi labības novākšanas laikā. Pat ja nobriedušie graudi ir kaut nedaudz saslapināti, tie var sākt dīgt jau atrodoties vārpās, kas nozīmē, ka sākas tajos esošās cietes šķelšanās.

Dažādiem graudiem jau dabiski ir atšķirīga amilāžu aktivitāte un cietes graudiņu izturība pret fermentu iedarbību, piemēram, kviešu graudiem amilāze ir mazāk aktīva un cietes graudiņi noturīgāki, nekā rudzu graudos, tāpēc tiem mitrums nav tik bīstams.

Noteikšana
----------

Krišanas skaitļa noteikšanai izmanto Hagberga—Pertena metodi, ko 1950. gadu beigās Stokholmas Mākslas, amatniecības un dizaina augstskolas graudaugu laboratorijā ar savu kolēģi Haraldu Pertenu izstrādāja Svens Hagbergs. Metodes pamatā ir α-amilāzes karstumā klisterizētas cietes šķelšana līdz dekstrīniem, kas padara miltu klīsteri šķidrāku un nenoturīgāku. Krišanas skaitlis ir laiks, pa kuru samaisītā karstā miltu klīsterī viskozimetra maisītājs iegrimst noteiktā dziļumā.

**Kviešu miltu krišanas skaitļa vērtības**| Krišanas skaitlis | Raksturojums |
| --- | --- |
| >150 s | Pastiprināta amilāžu darbība un strauji notiekoša rūgšana. Gatavajiem izstrādājumiem var veidoties brūna un drupana garoza. |
| 250—350 s | Vidēja fermentu darbība. Miltiem ir labas cepamīpašības. |
| <350 s | Zema fermentu darbība, rūgšanas norise ir kavēta. Izstrādājumiem veidosies gaiša, cieta garoza. |
|

Kviešu miltiem ir lielākas krišanas skaitļa vērtības, nekā rudzu miltiem, jo tajos esošais lipeklis stiprina cietes klīsteri. Par kviešu maizes cepšanai zemāko pieļaujamo krišanas skaitli uzskata 180 sekundes, bet optimāls tas ir robežās no 220 līdz 260 sekundēm. Ja krišanas skaitlis ir lielāks par 350 sekundēm, no šādiem miltiem gatavota mīkla slikti rūgs un būs ar mazu apjomu.

Atsauces
--------

1. 1 2  Daiga Kunkulberga, Valdis Segliņš. *Maizes ražošanas tehnoloģija*. Rīga : RTU izdevniecība, 2010. 60.—61. lpp. ISBN 978-9984-32-233-9.
2. ↑  «Par graudu kvalitātes izvērtēšanas metodikas apstiprināšanu». Latvijas Republikas Zemkopības ministrija. 2000.gada 31.jūlijs. Skatīts: 2013. gada 19. decembrī.
**Kakodils** (grieķu: *kakos* — 'slikts' + *hylē* — 'viela'), saukts arī par **dikakodilu** jeb **tetrametildiarsīnu**, ir indīgs eļļains šķidrums ar ārkārtīgi pretīgu, ķiplokiem līdzīgu smaku. Kakodils pieder pie arsēnorganiskajiem savienojumiem — arsīna jeb arsēnūdeņraža atvasinājumiem. Sausā gaisā tas pats no sevis aizdegas.

Par kakodilu mēdz dēvēt arī funkcionālo grupu vai brīvo radikāli (CH3)2As−.

Vēsture
-------

Dikakodilu maisījumā ar kakodila oksīdu ((CH3)2As—O—As(CH3)2) pirmais ieguva franču ķīmiķis Luijs Klods Kadē de Gasikūrs (*Louis Claude Cadet de Gassicourt*) 1760. gadā, kālija acetātam reaģējot ar arsēna(III) oksīdu. Reakcijā radās tumši brūns šķidrums ar asu smaku, tā saucamais "Kadē kūpošais šķidrums".
Šī bija pasaulē pirmā elementorganisko savienojumu iegūšanas metode.

Zviedru ķīmiķis Jenss Jākobs Bercēliuss pirmais nodēvēja dimetilarsinila radikāli par kakodilu.

Vēlāk vācu ķīmiķis Roberts Bunzens ieguva no Kadē šķidruma dažādus citus arsēnorganiskos savienojumus.

Iegūšana
--------

Tīru kakodilu var iegūt, reaģējot dimetilarsīna hlorīdam (kakodila hlorīdam) ar dimetilarsēnūdeņradi:

As(CH3)2Cl + As(CH3)2H → As2(CH3)4 + HCl
Kakodils (dikakodils) veidojas arī, reducējot kakodila hlorīdu ar cinku:

2 (CH3)2AsCl + Zn → (CH3)2AsAs(CH3)2 + ZnCl2

Izmantošana
-----------

Kakodila atvasinājumus agrāk izmantoja kā indīgās kaujas vielas, bet mūsdienās tos lieto par herbicīdiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Berzelius, J. J. (1839). *Jahresberichte über die Fortschritte der Physischen Wissenschaften* 18: 487.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***kakodils*** |
**Inkermana** (ukraiņu: *Старий Крим*, krievu: *Инкерман*, Krimas tatāru: *İnkerman*) ir pilsēta Krimas pussalā, administratīvi pakļauta Sevastopoles pilsētas Balaklavas rajonam. Izvietojusies pussalas dienvidrietumos Sevastopoles līča austrumu galā 18 km no Sevastopoles centra.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies 4. gadsimtā, kad klintī līča krastā tika uzbūvēts **Kalamitas** cietoksnis Hersonesas aizstāvēšanai. 8.—9. gadsimtā Kalamitā nodibināja klosteri un mūki izveidoja alu tempļu kompleksu piekrastes klintīs. 1475. gadā Kalamitu iekaroja turki un pārdēvēja par Inkermanu — ‘Alu cietoksni’. Vēlākos laikos pilsēta zaudēja savu nozīmi un iznīka. No jauna izbūvēta 19. gadsimta otrajā pusē; 1875. gadā Lozovas—Sevastopoles dzelzceļa līnijas būvē līdzās cietokšņa drupām tika izveidota Inkermanas stacija. Pēc Otrā pasaules kara sāka intensīvi apgūt akmeņlauztuves pie Inkermanas un 1957. gadā staciju un apkārtējos ciematus iekļāva Sevastopoles administratīvajā teritorijā. 1976. gadā Inkermanas ciematam piešķīra pilsētas statusu un pārdēvēja par **Belokamensku** (*Белокаменск*), bet 1991. gadā pārdēvēja atpakaļ par Inkermanu.

Atsauces
--------

1. ↑  ЕНЦИКЛОПЕДІЯ СУЧАСНОЇ УКРАЇНИ. Інкерман
2. ↑  Официальный сайт администрации города Инкермана. Краткая историческая справка

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Inkermana***.
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 130346860
* LCCN: n95091720

 |

 |
***Meeksiella pskovensis*** ir ptiktodontīdu bruņuzivju suga. Tās pārstāvji dzīvoja augšdevonā, frānas laikmetā (sņetogoras slāņi, pļaviņu svīta). Sugu pirmo reizi aprakstīja padomju paleontologs Dmitrijs Obručevs 1947. gadā kā *Chelyophorus pskovensis*. Sugas holotips ir priekšējais sānu-muguras kauls (*ADL*) no Piskoviču ciema pie Veļikajas upes, netālu no Pleskavas, sņetogoras slāņiem (pļaviņu svīta). Suga nosaukta netālu atrodošās Pleskavas pilsētas vārdā. 2019. gadā tika izdalīta jauna ģints *Meeksiella* Trinajstic, Long, Ivanov & Mark-Kurik, 2019, kuru arī pārstāv šī vienīgā suga. *M. pskovensis* izplatīta Galvenajā devona laukā Veļikajas krastos pie Piskovičiem un Sņetogoras, Pleskavas apgabalā, Krievijā, Meeksi krastos netālu no Vastselīnas pils, Igaunijā, Daugavas krastos pie Pļaviņām, Latvijā u.c. pļaviņu svītas sņetogoras slāņos.

Apraksts
--------

Galvas vairogs nedaudz izliekts un tā garums pārsniedz platumu. Vairoga platākā vieta ir sānu pakauša kaulu (*Pn*) un aizacs kaulu (*PtO*) savienojuma rajonā. Pineālais kauls vairoga priekšpusē dziļi, U-veidīgi ieguļ starp preorbitālajiem kauliem (*PrO*). Pakauša kauls (*Nu*) sašaurinās virzienā uz aizmuguri un, atdalot vienu no otra pāra centrālos kaulus (*Ce*), ar savu aizmugurējo malu galvas vairoga ārējā virsmā veido tā aizmugurējo malu. Galvas vairoga iekšējā virsmā cetrālie kauli pie aizmugurējās malas savā starpā saskaras. Sānu pakauša kauli un aizacs kauli pēc saviem izmēriem ir apmēram līdzīgi, un garumā ir apmēram divas trešdaļas no preorbitālo kaulu garuma. Centrālajiem kauliem ir labi attīstīts aizmugurējais izaugums. Sānu pakauša un aizacs kauli dorsolaterāli ir stipri izliekti, veidojot galvas vaigu augšējo daļu. Malas kauli (*M*) ir lieli, bet ar salīdzinoši nelielu orbitālo daļu, kas ir īsāka, par postorbitālo daļu. Šo kaulu vidējais apakšējais izaugums ir neliels. Augšējai zobu plātnei ir īss priekšējais dorsālais izaugums, kas savienojas ar zivs aukslējām. Apakšējā zobu plātne sašaurinās virzienā no aizmugures uz priekšu, un tai nav apakšējā izauguma.

Ķermeņa bruņas veido īss, plats un samērā plakans, trīsstūrveida vidējais muguras kauls (*MD*) ar zemu aizmugurējo muguras ķīli un priekšējo izaugumu. Priekšējais sānu-muguras kauls (*ADL*) ir ar izteiktu dorsolaterālo izliekumu un V-veidīgu šuvi priekš priekšējā sānu kaula (*AL*).

Atsauces
--------

1. ↑  Kate Trinajstic, John A. Long, Alexander O. Ivanov, and Elga Mark-Kurik, A new genus of ptyctodont (Placodermi) from the Late Devonian of Baltic area. 2019.