recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**F3 Euroseries** jeb **Formula 3 Eirosērija** bija jauniešu autosacīkšu seriāls, kas norisinās ar F3 klases formulām un notiek Eiropā. Pirmā šī čempionāta sacīkste norisinājās 2003.gadā. *F3 Euroseries* ir sagatavošanās posms pārejai augstākos austosacīkšu čempionātos, piemēram DTM vai Formula 1. piemēram, Luiss Hamiltons uzvarēja šajā čemionātā 2005. gadā, bet jau 2007. gadā nodrošināja sev pamatsastāva pilota vietu 2007. gadam McLaren-Mercedes komandā.

Pirmsākumi
----------

Eirosērijas pirmsākumi ir meklējami 1975. gadā, kad norisinājās 5 sacīkšu čempionāts ar nosaukumu Eiropas F3 Kauss. Autosacīkstes norisinājās Monako, Nirburgringā (Vācija), Anderstorpā (Zviedrija), Moncā (Itālija) un Kruā pie Treno (Francija). Šo sacīkšu sēriju uzvarēja austrāliešu braucējs Larijs Pērkinss, kurš brauca ar Ralt-Ford bolīdu un pārstāvēja Team Cowangie komandu.

1976. gadā sacensības pārtapa par 10 sacīkšu autoseriālu, un tika nosauktas par Eiropas F3 Čempionātu. Šis autosacīkšu čempionāts turpināja pastāvēt līdz 1984. gadam.

Punktu skaitīšanas sistēma
--------------------------

| F3 Euroseries punktu skaitīšanas sistēma (no 2006. gada) |
| --- |
| sacīkste/vieta | 1 | 2 | 3 | 4 | 5 | 6 | 7 | 8 |
| 1. sacīkste | 10 | 8 | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |
| 2. sacīkste | 6 | 5 | 4 | 3 | 2 | 1 |  |  |

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa


| F3 Eirosērijas sezonas |
| --- |
| 2003 • 2004 • 2005 • 2006 • 2007 • 2008 |
**Huidžou** (ķīniešu: 惠州, piņjiņs: *Huìzhōu*) ir prefektūras līmeņa municipalitāte Guandunas provincē Ķīnas dienvidos, viena no Pērļu upes deltas aglomerācijas pilsētām. Izvietojusies provinces vidusdaļā Dienvidķīnas jūras krastā. Robežojas dienvidrietumos ar Šeņdžeņu, rietumos — ar Dunguaņu un provinces galvaspilsētu Guandžou, ziemeļos — ar Šaoguaņu, bet austrumos — ar Hejuaņu un Šaņvei. Municialitātē ir divi galvenie urbānie centri — pati Huidžou (Huičenas rajons; 1580 000 iedzīvotāji) Dundzjanas upes krastā un 30 km attālā ostas pilsēta Huijana (765 000 iedzīvotāju) jūras krastā.

Vēsture
-------

Pavasara un Rudens periodā šajā apvidū pastāvēja senā Luolou valsts. 214. gadā tika izveidots Boluo apriņķis, kuram piederēja arī Huidžou. Vēlākos laikos Huidžou piederējusi arī Dunguaņas un Sudžou apriņkiem. Sunu dinastijas laikā (960–1279) Huidžou bija Huijanas prefektūras centrs. Minu dinastijas laikā 1385. gadā jūras krastā cīņai ar pirātiem tika dibināta Pinhai pilsētiņa, kas mūsdienās ir viens no Huidžou vēstures un kultūras pieminekļiem.

1956. gadā tika nodibināts Huijanas speciālais apgabals. 1979. gadā tika atdalītas Šeņdžeņa un Baoaņa, bet 1988. gadā Huijanas apgabals tika sadalīts Huidžou, Dunguaņas, Hejuaņas un Šaņvei pilsētās.

Ekonomika
---------

Huidžou municipalitātē izveidotas vairākas speciālās attīstības zonas. Galvenās rūpniecības nozares ir autobūve, ķīmiskā rūpniecība, elektronika, tekstilrūpniecība, informācijas tehnoloģijas, telekomunikācijas un citas.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
2. ↑  One Step Ahead in China: Guangdong Under Reform

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Huidžou***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Guandunas prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Cjinjuaņa
* Čaodžou
* Dunguaņa
* Dzjanmeņa
* Dzjejana
* Džaņdzjana
* Džaocjina
* Džuhai
* Džunšaņa
* Fošaņa
* **Guandžou**
* Hejuaņa
* Huidžou
* Jandzjana
* Juņfu
* Maomina
* Meidžou
* Šaņtou
* Šaņvei
* Šaoguaņa
* Šeņdžeņa

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5144648131980806663
* GND: 4273902-0
* SUDOC: 034147705
* BNF: cb124934793 (data)

 |

 |
***Dopplr Oy*** bija Somijā reģistrēts uzņēmums, kas uzturēja ceļojumu sociālo tīklu *dopplr.com*. Dibināts 2007. gadā. Biroji atradās Helsinkos un Londonā.
Kopš 2009. gada *Nokia* sastāvā.

*Dopplr* sistēma ļāva lietotājam plānot ceļojumu maršrutus ar iespēju jebkurā punktā pārplānot tikšanās ceļojuma laikā. Papildu iespēja bija aprēķināt oglekļa pēdas nospiedumu, kādu šis ceļojums radījis. *Dopplr* bija pieejams gan personālajos datoros, gan mobilajās ierīcēs.

Nosaukums veidots par godu Kristiānam Dopleram, kurš atklājis doplera efektu.

Vēsture
-------

Uzņēmums *Dopplr Oy* dibināts 2007. gadā. Starp dibinātājiem bija Marko Ahtisāri (somu politiķa Marti Ahtisāri dēls).

2009. gada 28. septembrī Somijas mobilo telefonu ražotājs *Nokia* paziņoja, ka iegādājies *Dopplr*. Darījums tiek lēsts aptuveni 10—15 miljonu EUR vērtībā.

*Dopplr* pakalpojums tika iekļauts *Nokia Services* biznesa nodaļā. Lai gan vietni *dopplr.com* vēl uzturēja, tā netika atjaunota kopš 2009. gada. 2013. gada 1. novembrī vietne tika slēgta.

Atsauces
--------

1. ↑  «Nokia acquires Dopplr». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 25. februārī. Skatīts: 2014. gada 20. februārī. Archived 2014. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  Nokia acquires Dopplr to expand social location platform
3. ↑  Nokia To Acquire UK Startup Dopplr
4. ↑  The slow death of Dopplr

Ārējāš saites
-------------

* Dopplr vietne
**Vahtangs Karseladze** (1919. gada 21. janvāris, Kutaisi – 1966. gada 17. septembris, Tbilisi) bija Gruzijas šahists un šaha treneris.

Biogrāfija
----------

Savā aktīva šahista karjeras laikā vairākas reizes spēlējis Gruzijas šaha čempionāta finālos, kuros lielākais panākums ir bijusi dalīta 3.-5. vieta 1951. gadā. 1953. gadā Gruzijas izlases sastāvā piedalījies PSRS komandu čempionātā.

1947. gadā kļuvis par šaha kabineta vadītāju Tbilisi skolēnu un pionieru pilī, kur nostrādājis līdz mūža beigām. Karseladze tiek uzskatīts par Gruzijas sieviešu šaha pamatlicēju, jo ir bijis pirmais treneris nākamajai Pasaules čempionei šahā Nonai Gaprindašvili un Pasaules čempiones nosaukuma pretendentei Nanai Aleksandrijai. 

Par panākumiem trenera darbā Karseladze tika apbalvots ar PSRS nopelniem bagātā trenera nosaukumu (1957) un Gruzijas PSR nopelniem bagātā skolotāja nosaukumu (1966).

Kopš 1968. gada dažādās Gruzijas pilsētās ir notikuši Vahtanga Karseladzes memoriālie turnīri šahā. Pašā pirmajā turnīrā, kas notika Gori, uzvaru izcīnīja Mihails Tāls.

Atsauces
--------

1. ↑  12 Championship of Georgia- Tbilisi 1951
2. ↑  3rd Soviet Team Chess Championship: Leningrad 1953
3. ↑  Memorial V.Karseladze Gori 13-30.10.1968

Ārējās saites
-------------

* Vahtangs Karseladze šahista profils vietnē chessgames.com
* Vahtangs Karseladze šahista profils vietnē 365chess.com
* Vahtangs Karseladze šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
**Hugo Teodors Krūmiņš** (dzimis 1901. gada 5. janvārī Vitrupes pagastā, Vecmelbāržos, miris 1990. gada 16. aprīlī Ņujorkā, apbedīts Latvijā, Liepupes kapos) bija latviešu dramaturgs.

Biogrāfija
----------

Dzimis kuplā saimnieku ģimenē. Beidzis Limbažu ģimnāziju. No 1920. gada līdz 1926. gadam studējis Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātē. Bijis skolotājs Tukumā, Oleros, Ķirbižos, pēc tam atgriezies Vitrupes pagastā, lai saimniekotu dzimtajās mājās "Vecmelbāržos". Vitrupē bijis aktīvs sabiedriskās dzīves – teātra izrāžu un sporta pasākumu organizētājs. Vēlāk kļuvis par mākslinieku biedrības "Zaļā vārna" biedru. Precējies ar dzejnieci un Latvijas šaha meistari Martu Vitrupi.
Otrā Pasaules kara gados Krūmiņš kopā ar dzīvesbiedri atstāja Latviju. Trimdas sākumgadus ģimene aizvadīja Vācijā, kur Krūmiņš strādāja par skolas pārzini - Huzumā, Flensburgā, Lībekā. 1950. gadā viņi pārcēlās uz ASV, Klīvlendu, bet mūža pēdējos gadus Krūmiņš pavadīja Ņujorkā.

Daiļrade
--------

No 1920. gada periodikā publicēti Krūmiņa dzejoļi un epigrammas. Uz mazām skatuvēm daudz izrādītas viņa lugas, kas publicētas arī atsevišķās grāmatās:

* komēdijas "Jaunais agronoms" (1927), "Vecpuiši", "Atstātā līgava", "Ideāla vecmāte" (visas 1928), "Priekšzīmīga saimniecība" (1929), "Sāncenši" (1930), "Modernais lauksaimnieks", "Vecpuiši precas" (abas 1931), "Toms Dižboms"(1932, teātrī arī ar nosaukumu "Spēka vīri"), "Eksportsviests un mīlestība"(1932);
* tautas lugas "Silzemnieki" (1934, teātrī 1933. gadā ar nosaukumu "Negaiss tuvojas"), "Druvu dziesma" (1939);
* drāmas "Melanholiskais valsis" (1931), "Zemnieka testaments" (1939).

Trimdā sarakstītas un izrādītas lugas "Jūrnieka kristība" (1946), "Cēli kā dzimtenes dievnami" (1949), "Vārds dzejniekiem no tautas" (1963, publicēta arī žurnālā "Tilts" 1964. gadā), "Maestro no Rucavas" (1964).
Krūmiņa lugās tēlota galvenokārt viņam labi pazīstamā lauku vide, tajās parasti raita darbība, atjautīgas situācijas, bet pieticīgi psiholoģiski raksturojumi. Dzeja, kurā jūtamas vēlīna ekspresionisma atbalsis, publicēta krājumā "Zemes vējos" (1950, 1986). Izmantojis pseidonīmu "Kaspars Gunisperis".
Krūmiņa meita Minjona Kļaviņa tēva daiļradei veltījusi grāmatu "Dzejnieks Hugo Krūmiņš mūzikā" (2001).

Atsauces
--------

1. ↑  «LGB - Limbažu Galvenā bibliotēka: Novadpētniecība > Novadnieku enciklopēdija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 2. februārī. Skatīts: 2018. gada 4. septembrī.

Literatūra
----------

* Latviešu rakstniecība biogrāfijās, LZA Literatūras, folkloras un mākslas institūts, Rīga, Latvijas enciklopēdija, 1992, ISBN 5-89960-034-9

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 171657476
* LCCN: no2011088966
* ISNI: 0000 0001 2065 5061

 |

 |
Hugenotu krusts, šobrīd Francijas Reformātu baznīcas simbols.
**Hugenoti** (franču: *huguenot*; izrunā: [yɡ(ə)no], atvasinājums no *eitgenôz* (vācu: *Eidgenosse*) — "sabiedrotais") ir franču protestanti, kuru izcelsme meklējama 16.—17. gadsimtā. Lielākā daļa hugenotu bija kalvinisti. Ap 1562. gadu Francijā bija gandrīz 2 miljoni hugenotu, kuri apdzīvoja galvenokārt valsts dienvidu un centrālo daļu. Sekojošo vajāšanu dēļ liela daļa hugenotu tika nogalināti, bet apmēram 210 līdz 900 tūkstoši — pameta Franciju. Mūsdienās Francijā ir apmēram 300 000 kalvinistu.

Vēsture
-------

16. gadsimtā Francijā izplatījās reformācija, galvenokārt Žana Kalvina mācība, kuras piekritējus sāka dēvēt par hugenotiem.
Jau karaļa Fransuā I laikā sākās hugenotu vajāšana, kas sasniedza kulmināciju Svētā Bērtuļa nakts slaktiņā Francijas ticību kara laikā.
Karš beidzās 1589. gadā, kad hugenots Anrī IV tika kronēts par Francijas karali, un, lai gan viņš pārgāja katoļticībā, 1598. gada 13. aprīlī tika pieņemts Nantes edikts, kas izsludināja ticības brīvību Francijā.

Hugenotu apspiešana atsākās 1620. gadā, kad pēc Anrī IV nāves par karali bija kļuvis astoņus gadus vecais Luijs XIII, taču faktiskā valsts vadītāja, kamēr Luijs bija nepilngadīgs, bija viņa māte katoliete Marija Mediči. No 1621. līdz 1629. gadam notika vairākas hugenotu sacelšanās, kas tika apspiestas.

Hugenotu vajāšana pastiprinājās līdz ar Luija XIV valdīšanas sākumu 1661. gadā. Protestantu dievkalpojumi tika aizliegti, baznīcas slēgtas, un hugenoti tika spiesti pāriet katoļticībā.
1685. gadā Fontenblo edikts atcēla ticības brīvību Francijā, un hugenoti bija spiesti pāriet katoļticībā vai pamest Franciju. Gada laikā 210 līdz 900 tūkstoši hugenotu pameta Franciju un apmetās Anglijā, Nīderlandē, Šveicē, Zviedrijā, Dānijā, Brandenburgā-Prūsijā, Kurzemē un citās protestantu zemēs, kā arī Kāpas kolonijā Dienvidāfrikā un Ziemeļamerikā.
Hugenotu vajāšana turpinājās arī 18. gadsimtā. Par protestantu ticības piekopšanu draudēja ieslodzījums vai izsūtīšana katorgā.

Neilgi pirms Lielās Franču revolūcijas, 1787. gadā Luijs XVI parakstīja Versaļas ediktu, kas atjaunoja ticības brīvību Francijā. Divus gadus vēlāk, 1789. gada augustā Francijas Nacionālā sapulce pieņēma "Cilvēka un pilsoņa tiesību deklarāciju", kas garantēja pilsoņu tiesības protestantiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hugenoti***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85062809
* GND: 4026112-8
* BNF: cb119773762 (data)
* NDL: 00574441
* NKC: ph120938
* BNE: XX529158

 |

 |
**Beata Zavadzka** (poļu: *Beata Zawadzka*; dzimusi kā **Kondzjolka** (poļu: *Kądziołka*) 1986. gada 26. jūnijā Varšavā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (2006).

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējā Polijas junioru šaha čempionātu laureāte dažādās vecuma grupās, tajā skaitā 2002. gadā uzvarējusi U16 vecuma grupā. Pārstāvējusi Poliju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījusi divas bronzas medaļas: 2002. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā un 2005. gadā Stambulā Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2006. gadā Vroclavā uzvarējusi Polijas studenšu šaha čempionātā, bet 2007. gadā Ščecinā uzvarējusi Polijas ātrā šaha čempionātā sievietēm. Polijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 3 bronzas medaļas (2002, 2003, 2004).

Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (2002, 2010). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2002) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2013. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2006. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  European Youth Championships 2002
2. ↑  World Junior Championships 2005
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Beata Kądziołka
4. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Beata Kądziołka

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Beatrise Šuba** (vācu: *Beatrix "Trixi" Schuba*; dzimusi 1951. gada 15. aprīlī) ir bijusī austriešu daiļslidotāja, 1972. gada ziemas olimpisko spēļu čempione, divkārtīgā Pasaules un Eiropas čempione.

Bibliogrāfija
-------------

1967. gadā Beatrise Šuba debitēja pasaules čempionātā. Ar laiku viņa sasniedza milzīgu pārsvaru obligāto figūru "zīmēšanā", kas ļāva ieņemt kopvērtējuma pirmo vietu, pat neskatoties uz zemo vietu izvēles programmā (piemēram, 9. vieta Pasaules čempionātā 1972. gadā).

Šuba ir pēdējā daiļslidotāja, kura par obligātajām figūrām saņēma atzīmi vairāk par pieciem punktiem. Pirms katras obligātās figūras viņa izdzēra uzpirksteni konjaka, kas turēja pulsu ap 60 sitieniem minūtē, izpildot visas figūras, viņa tās izpildīja absolūti precīzi, kaut arī ļoti lēni.

1972. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Beatrise Šuba atkal bija labākā obligātajās figūrās, bet Dženeta Lina no Amerikas Savienotajām Valstīm, ierindojās pirmajā vietā brīvajā slidojumā. Tā kā tajā laikā izmantotā punktu skaitīšanas sistēma piešķīra lielāku nozīmi figūru "zīmēšanai", Šuba izcīnīja zelta medaļu, bet Lina ieguva bronzu aiz sudraba medaļas ieguvējas Kanādas daiļslidotājas Karenas Magnusenas.
Šubas uzvara olimpiskajās spēlēs ietekmēja ISU lēmumu mainīt tiesāšanas sistēmu (galvenokārt pēc amerikāņu spiediena, kuru pārstāves zaudēja obligātajās figūrās), no 1972./73. gada sezonas kā trešo vērtējumu ieviešot īso programmu un līdz ar to samazinot obligāto figūru ietekmi.

Amatieru daiļslidošanu Šuba pameta pēc 1972./1973. gada sezonas. Pēc tam viņa 6 gadus uzstājās profesionālajos šovos *Ice Follies* un *Holiday on Ice*.

2002. gadā viņa kļuva par Austrijas Daiļslidošanas federācijas prezidenti.

Sasniegumi daiļslidošanā
------------------------

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| **Sacensības/Sezona** | **1967** | **1968** | **1969** | **1970** | **1971** | **1972** |
| Ziemas olimpiskās spēles |  | 5 |  |  |  | 1 |
| Pasaules čempionāti | 9 | 4 | 2 | 2 | 1 | 1 |
| Eiropas čempionāti | 5 | 3 | 3 | 2 | 1 | 1 |
| Austrijas čempionāti | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 | 1 |

Atsauces
--------

1. ↑  "B. Šuba — atkal pirmā pretendente". *Cīņa* (Nr. 31 (06.02.1972)): 3. lpp.
2. ↑  *Германов Г. Н. Корольков А. Н. Сабирова И. А. Кузьмина О. И. — Теория и история физической культуры и спорта в 3 т. Том 2. Олимпийские зимние игры. — М: Издательство Юрайт, 2019. — С. 108.*
3. 1 2  «Figure Skating at the 1972 Winter Olympics» (angļu). olympedia.org. Skatīts: 2022-05-25.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Beatrise Šuba***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* *The Sport.org* profils (angliski)
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 18981076
* LCCN: n97857620
* ISNI: 0000 0004 4458 9320
* GND: 1061586960
* NKC: xx0230842

 |

 |
Koordinātas: 6°5′N 116°33′E﻿ / ﻿6.083°N 116.550°E﻿ / 6.083; 116.550

**Kinabalu** (malajiešu: *Gunung Kinabalu*) ir kalns Kalimantānas salā, Dienvidaustrumu Āzijā. Tas atrodas Austrummalaizijā, Sabahas štatā un ietilpst Kinabalu nacionālajā parkā. Esot 4095 metrus augsts, Kinabalu kalns ir 20. augstākais kalns pasaulē pēc relatīvā augstuma un visaugstākais kalns Malajas arhipelāgā.

Kalns un tā apkārtne ir ievērojams reģions pasaulē bioloģiskās daudzveidības ziņā. Tajā mīt vairāk kā 5000 augu un 100 zīdītāju sugu, kā arī 326 putnu sugas. To vidū ir tādas dzīvās radības kā raflēzijas un orangutani.

Kinabalu kalns ir iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma objektu sarakstā.

Atsauces
--------

1. ↑  "World Top 50 Most Prominent Peaks" Peaklist.org. Atjaunināts: 2011-11-21. (angliski)
2. ↑  Kinabalu Park (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kinabalu kalns***.
* Kinabalu kalna oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Malaizijā |
| --- |
|  |
| Kultūra | 
* Lengongas ielejas arheoloģiskais mantojums
* Melaka un Džordžtauna: Malakas šauruma vēsturiskās pilsētas

 |  |
|  |
| Daba | 
* Gununga Mulu nacionālais parks
* Kinabalu parks

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242113854
* NDL: 00628414

 |

 |
**Masimo Bonīni** (itāļu: *Massimo Bonini*; dzimis 1959. gada 13. oktobrī Sanmarīno) ir bijušais Sanmarīno futbolists, kurš tiek uzskatīts par labāko futbolistu un vienu no labākajiem sportistiem Sanmarīno vēsturē. Viņš bija balsta pussargs un savas karjeras laikā spēlēja Bellaria, Forlì, Cesena, Juventus un Bologna klubos.

Nozīmīgāko karjeras daļu Bonīni aizvadīja Turīnas "Juventus" komandā no 1981. līdz 1988. gadam. Klubā viņš nospēlēja 296 spēles un guva 6 vārtus. Viņš ieguva 3 *Scudetti*, 1 Itālijas kausu, 1 Čempionu līgas kausu, 1 Kausu ieguvēju kausu, 1 Eiropas suprerkausu un 1 Starpkontinentālo kausu (vai Pasaules klubu čempionātu). Viņš ir vienīgais Sanmarīno futbolists, kas ieguvis Eiropas kausu. Bez viņa vel tikai motociklists Manuels Podžiali kā Sanmarīno pārstāvis ir uzvarējis pasaules līmeņa sporta sacensībās.

Tā kā UEFA līdz 1990. gadam nebija oficiāli atzinusi Sanmarīno Futbola federāciju, spēlētāji no Sanmarīno tika pieskaitīti Itālijas spēlētājiem. Šī iemesla dēļ Bonīni varēja spēlēt Itālijas izlasē un viņš arī aizvadīja 9 spēles Itālijas U21 izlasē. Tā kā Bonīni nevēlējās atteikties no Sanmarīno pilsonības, viņam bija jāgaida līdz 1990. gadam, līdz viņš varēja spēlēt Sanmarīno izlasē, kur viņš nospēlēja 19 spēles jau savā karjeras beigu daļā. Īsu brīdi pēc karjeras beigšanas Bonīni bija arī Sanmarīno izlases treneris.

UEFA 50. gadadienas sakarā 2004. gadā katrai no 52 dalībvalstīm bija jānosauc savs izcilākais spēlētājs periodā no 1954. līdz 2003. gadam. Sanmarīno Futbola federācija izvēlējās Bonīni kā savu Zelta spēlētaju.

Sasniegumi
----------

**Juventus**

* Itālijas Serie A: 1981–82, 1983–84, 1985–86
* Coppa Italia: 1982–83
* Eiropas kauss: 1984–85
* UEFA Kausu ieguvēju kauss: 1983–84
* Eiropas Superkauss: 1984
* Starpkontinentālais kauss: 1985

Atsauces
--------

1. ↑

Ārējās saites
-------------

* *WorldFootball* profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)
**Kohila** (igauņu: *Kohila*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Raplas apriņķa Kohilas pagastā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Lelle. Kohila atrodas 33 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 38 km attālumā no Lelles dzelzceļa mezgla stacijas un tajā pietur visi Tallinas, Raplas, Lelles, Pērnavas, Tiri un Viljandi virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni.

Kohilas stacijā ir četri sliežu ceļi, no kuriem viens ir Kohilas papīrfabrikas pievedceļš.

Stacijas ēka
------------

2012. gadā Kohilas stacijā tika uzbūvēts un 2. novembrī nodots ekspluatācijā jauns ceļojumu terminālis, kurā apvienota dzelzceļa stacija un autoosta. Jaunajā ēkā ierīkota plaša pasažieru uzgaidāmā zāle, elektroniskie tablo, biļešu kases.

Oriģinālā, šaursliežu dzelzceļa tīklam projektētā Kohilas dzelzceļa stacijas ēka celta 1901. gadā pēc tipveida dzelzceļa projekta. Tā ir divstāvu koka celtne ar vienstāva piebūvi un divslīpes jumtu. Analogas staciju ēkas šajā peridā tika uzceltas arī Vehmā, Keru un Lellē.

Līdz ar jaunā ceļojuma termināļa atklāšanu vecā stacijas ēka tiks iekonservēta ar mērķi tajā nākotnē ierīkot muzeju.

Attēlu galerija
---------------

* Stacijas kopskatsStacijas kopskats
* Pasažieru uzgaidāmā zālePasažieru uzgaidāmā zāle
* Sliežu ceļi Tallinas virzienāSliežu ceļi Tallinas virzienā

Skatīt arī
----------

Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infarstruktūras pārskats (igauniski)
2. ↑   Archived 2013. gada 25. februārī, *Wayback Machine* vietnē.(angliski)(krieviski)
3. ↑  [novecojusi saite] Kohilā atvērts jauns ceļojuma centrs (raksts un videosižets) (igauniski)
4. ↑   Archived 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. Kohilas stacijas apraksts (ar attēliem) EVR mājas lapā (igauniski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Lelli** |
|  Vilivere |  **Kohila** | Lohu  |
**Riekstroži** (*Nucifraga*) ir viena no vārnu dzimtas (*Corvidae*) ģintīm, kas apvieno trīs sugas. Sastopamas Eirāzijā un Ziemeļamerikas rietumos.

Latvijā
-------

Latvijā sastopama viena riekstrožu ģints suga — riekstrozis (*Nucifraga caryocatactes*), kas ir ne visai parasts ligzdotājs un ziemotājs. Ne visi ligzdojošie riekstroži pārziemo uz vietas, jo ziemā Latvijā tas ir novērojams retāk nekā citos gadalaikos. Dažkārt rudeņos izteiktas migrējošu putnu invāzijas, kuru laikā tiek novēroti Sibīrijas riekstroži (*Nucifraga caryocatactes macrorhynchos*).

Uzvedība un barība
------------------

Abām riekstrožu sugām ir raksturīgs to galvenais barības avots - priežu sēklas. Riekstrozis barojas arī ar egļu sēklām un lazdu riekstiem. Putnu knābji ir piemēroti sēklu izlobīšanai no čiekuriem. Riekstroži ir dabīgie koku sēklu izplatītāji un sējēji, jo mēdz sēklas noglabāt vēlākam laikam. Vienas vasaras laikā riekstrozis var noglabāt līdz 3 miljoniem priežu sēkliņu, bet atceras apmēram 80% no savām slēptuvēm. Savas slēptuves tas spēj atrast pat zem sniega.

Riekstroži barojas arī ar kukaiņiem un to kāpuriem, pie izdevības izēdīs citu putnu putnēnus un olas, kā arī neatteiksies no maitas gaļas. Riekstroži parasti ziemo ligzdošanas vietās, bet barības meklējumos tie var migrēt. Arī Latvijā rudeņos bieži novērojamas riekstrožu invāzijas, kuru laikā var novērot rieksroža Sibīrijas pasugu (*Nucifraga caryocatactes macrorhynchos*).

Ligzdošana
----------

Ligzdošana riekstrožiem sākas agri, kamēr ir saglabājušies bagātīgi sēklu krājumi no rudens. Ligzda tiek būvēta augstu skuju kokos. Dējumā parasti ir 2—4 olas. Inkubācija ilgst 18 dienas. Abi vecāki baro putnēnus. To apspalvojums izaug pēc 23 dienām. Jaunie putni kopā ar vecākiem paliek vairākus mēnešus, mācoties meklēt un noglabāt sēklas.

Klasifikācija
-------------

* **Riekstrožu ģints** (*Nucifraga*)
	+ Amerikas riekstrozis (*Nucifraga columbiana*)
	+ Himalaju riekstrozis (*Nucifraga multipunctata*)
	+ Riekstrozis (*Nucifraga caryocatactes*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  World Bird List: Crows, mudnesters & birds-of-paradise, 2020
2. 1 2  «Riekstrozis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 17. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 13. oktobrī.
3. 1 2  Lanner, R. M. (1996). Made for each other: a symbiosis of birds and pines. OUP ISBN 0-19-508903-0

Ārējās saites
-------------

* Spotted Nutcracker (Nucifraga caryocatactes)
Koordinātas: 46°54′0″S 37°46′0″E﻿ / ﻿46.90000°S 37.76667°E﻿ / -46.90000; 37.76667

**Maskarēna smaile** (angļu: *Mascarin Peak*), līdz 2003. gadam **Prezidenta Svarta smaile** (angļu: *State President Swart Peak*), ir aktīvs vulkāns Prinča Edvarda salu Mariona salā Indijas okeānā, salas un visa arhipelāga augstākā virsotne, Dienvidāfrikas vienīgais aktīvais vulkāns.

Mariona salu veido divi vulkāni, kas paceļas virs zemūdens plato deinvidrietumos no zemūdens Atlantijas-Indijas grēdas. Veidoti galvenokārt no bazalta. Maskarēna smaile ir šī vulkāna augstākais punkts, bet visā salā ir ap 150 pelnu un izdedžu konusi. Senākais izvirdums datēts pirms apmēram 450 000 gadiem, kamēr jaunākās, ar veģetāciju vēl neklātās, lavas straumes radušās tikai pirms dažiem simtiem gadu. Senākais reģistrētais izvirdums noticis 1980. gada septembrī, pēdējais — 2004. gada jūnijā.

Līdz 2003. gadam salas augstākā virsotne saucās par godu Dienvidāfrikas pirmajam prezidentam Čārlzam Robertsam Svartam, bet 2003. gadā tika pārdēvēta par godu salas otrreizējā atklājēja Marka Žozefa Mariona Difrena kuģim *Le Mascarin*.

Atsauces
--------

1. ↑  Global Volcanism Program. Marion Island
2. ↑  Elwyn Jenkins. Falling Into Place: The Story of Modern South African Place Names
Diakons albā ar stolu.
**Alba** ir viens no Romas katoļu Baznīcas, Anglikāņu Baznīcas un daudzu citu protestantu Baznīcu garīdznieku liturģiskajiem apģērbiem liturģisku funkciju veikšanai.

Alba ir garš, balts linu auduma tērps, kas sniedzas līdz pašai zemei un ko ik dienas Svētās Mises laikā priesteris nēsā virs sutanas zem ornāta. Alba tika darināta pēc senlaiku tunikas parauga. Tai jābūt tik garai, lai nosegtu sutanu. Salīdzinot ar komžu, tai ir šauri piedurkņu gali. Bieži albai ir arī josta.

Albas baltā krāsa simbolizē dvēseles tīrību un sirdsskaidrību, ar ko jābūt apveltītam priesterim, kad tas tuvojas altārim, upurējot Svēto Misi. No 17. gadsimta albas apakšdaļu un piedurknes mēdz izrotāt ar mežģīnēm un dažādiem liturģiskiem izšuvumiem, tādā veidā izceļot Dieva godu un ticīgos modinot dievbijību. Mūsdienās albām rotājums ir lielākoties vienkāršs.

Atsauces
--------

1. ↑  www.catholic.lv[novecojusi saite]
2. ↑  "Katoļu Dzīve", 1997. Nr.2, 19.lpp.

Ārējās saites
-------------

* www.catholicity.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Romas katoļu Baznīcas garīdznieku liturģiskie tērpi  |
| --- |
|  |
| Apģērbi | 
* Alba
* Dalmatika
* Fascija
* Komža
* Ornāts
* Stola
* Sutana
* Sutana ar pelerīnu
* Veļums

 |
|  |
| Galvassegas | 
* Birete
* Galero
* Kardināla cepure
* Mitra
* Piuska

 |

 |
**Jana Gana Mana** ir Indijas himna.

Jana Gana Mana (instrumentāla).

Vārdi
-----

### Devanagari rakstībā

> 
> জনগণমন-অধিনায়ক জয় হে.  
> 
> ভারতভাগ্যবিধাতা  
> 
> পঞ্জাব সিন্ধু গুজরাট মরাঠা  
> 
> দ্রাবিড় উৎ‍‌কল বঙ্গ  
> 
> বিন্ধ্য হিমাচল যমুনা গঙ্গা  
> 
> উচ্ছল জলধি তরঙ্গ  
> 
> তব শুভ নামে জাগে  
> 
> তব শুভ আশিস মাগে  
> 
> গাহে তব জয়গাথা  
> 
> জনগণমঙ্গলদায়ক জয় হে  
> 
> ভারতভাগ্যবিধাতা  
> 
> জয় হে, জয় হে, জয় হে,  
> 
> জয় জয় জয়, জয় হে॥  
> 
> 
> 
> 

### Transliterācija (Hantera)

> 
> Jana Gana Mana
> Adhinayaka jaya hai,  
> 
> Bharata bhagyavidhata.  
> 
> Punjaba, Sindh, Gujarata, Maratha,  
> 
> Dravida, Utkala, Banga,  
> 
> Vindhya, Himachala, Yamuna, Ganga,  
> 
> Uchchala jaladhi taranga  
> 
> Tava shubha naamey jaagey,  
>  
> Tava shubha aashisha maangey,  
> 
> Gahe tava jayagatha.  
> 
> Jana gana mangaladhayaka jaya hai  
> 
> Bharat bhagyavidhata.  
> 
> Jaya hai, Jaya hai, Jaya hai,  
> 
> Jaya jaya jaya jaya hai!  
> 
> Ahraha tava ahvana pracharit  
> 
> Rita shani tava udaravani   
> 
> Hindu, Baudha,shikh, jaina,
> parasik mausalman kristani
> purab pachim ase
> tava singhasana pase
> prem hara ko gunthe
> Jana gana aikyavidhayaka jaya he
> Bharat bhagyavidhata.
> Jaya hai, Jaya hai, Jaya hai,
> Jaya jaya jaya jaya hai!
> 
> 
> 

### Bengāļu valodā

> 
> 
> জনগণমন-অধিনায়ক জয় হে ভারতভাগ্যবিধাতা!  
> 
> পঞ্জাব সিন্ধু গুজরাট মরাঠা দ্রাবিড় উত্‍‌কল বঙ্গ  
> 
> বিন্ধ্য হিমাচল যমুনা গঙ্গা উচ্ছলজলধিতরঙ্গ  
> 
> তব শুভ নামে জাগে, তব শুভ আশিষ মাগে,  
> 
> গাহে তব জয়গাথা।  
> 
> জনগণমঙ্গলদায়ক জয় হে ভারতভাগ্যবিধাতা!  
> 
> জয় হে, জয় হে, জয় হে, জয় জয় জয় জয় হে॥  
> 
> 
> 
> 
> 

### Tulkojums angļu valodā

> 
> Thou art the ruler of the minds of all people,
>   
> Dispenser of India's destiny.
>   
> Thy name rouses the hearts of Punjab, Sind,
>   
> Gujarat and Maratha,
>   
> Of the Dravida and Orissa and Bengal;
>   
> It echoes in the hills of the Vindhyas and Himalayas,
>   
> mingles in the music of Jamuna and Ganges and is
>   
> chanted by the waves of the Indian Sea.
>   
> They pray for thy blessings and sing thy praise.
>   
> The saving of all people waits in thy hand,
>   
> Thou dispenser of India's destiny.
>   
> Victory, victory, victory to thee.
> 
> 
>

Tulkojums latviešu valodā
-------------------------

> 
> Tu visu prātu valdnieks,  
> 
> Indija likteņa saturs.  
> 
> Tavs vārds paceļ sirdis pendžabiem, sindiem,  
> 
> gudžaratiem un marathiem,  
> 
> dravīdiem un orijiem un bengāļiem;  
> 
> Tas atbalsojas Vindhajas un Himalaju kalnienēs,  
> 
> sajaucas ar Jamunas un Gangas čalām un  
> 
> to skand viļņi Indijas jūrā.  
> 
> Tie lūdz tavu svētību un dzied tev par godu.  
> 
> Tava roka sargā visus,  
> 
> Tu Indijas likteņa saturs.  
> 
> Uzvara, uzvara, uzvara Tev.  
> 
> 
> 
>
**Koipasas ezers** (spāņu: *Lago Coipasa*) ir augstkalnu sālsezers Bolīvijas rietumu daļā, Oruro departamentā, ap 160 km no Oruro. Otrs lielākais sālsezers Bolīvijā. Izvietojies Koipasas solončakā netālu no Čīles robežas.

Dienvidos atrodas Lielākais Bolīvijas sālstuksnesis — Ujuni solončaks. Laukas upe savieno ar Poopo ezeru. Pēc spēcīgām lietusgāzēm Koipasas ezers pārplūst, taču sausuma periodos izžūst, atstājot plašas sāls garozas, pa kurām daudzviet ir ērti braukt ar mašīnām. Sāli šeit iegūst ar roku darbu.

Koipasas ezers un Ujuni ir atliekas no ievērojami lielākiem ezeriem, kas pirms 25—40 tūkstošiem gadu klāja Altiplano. Klimata maiņas rezultātā ezeri lēnām izžuva un sāļu saturs ezeru ūdenī koncentrējās, minerāli izgulsnējās ezeru gultnēs. Sākotnēji izgulsnējās mazāk šķīstošie minerāli — kalcīts, ģipsis, veidojot abu sālsezeru gultnes. Vieglāk šķīstošie sāļi joprojām ir ezeru ūdenī un izgulsnējas pašlaik.

Ap Koipasas ezeru atrodas vairāki vulkāniskas izcelsmes kalni; augstākais — Pukarani (4910 m).

Atsauces
--------

1. ↑  «www.andes.zoom-maps.com». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 24. septembrī. Skatīts: 2015. gada 12. decembrī.
Jersikas (Letijas) teritorijas variācijas 12.-13.gs. pēc dažādām vēstures kartēm.
Bīskapa Alberta 1213. gada līgums ar Zobenbrāļu ordeni par Letijas pilsnovadu apmaiņu. Bīskaps ieguva Kokneses, Gerdenes, Nigastes, Mārcienas, Cesvaines pilis (no Polijas *Archiwum Główne Akt Dawnych*).
**Negeste**, arī **Nigaste** (latīņu: *Negeste, Egeste*) bija latgaļu Jersikas valsts pilsnovads (latīņu: castrum Negeste), kas atradās Ogres upes augšgalā. Pilsnovads pieminēts 1211. gada Jersikas dalīšanas un 1213. gada zemju pārdales dokumentos. Sākumā Negestes pilsnovads tika ordenim, bet pēc bīskapa Alberta atgriešanās Livonijā 1213. gadā viņš panāca Jersikas zemju pārdali.

Negestes pilsnovads tika apvienots ar Mārcienas pilsnovadu un piešķirts bīskapa vasaļiem fon Tīzenhauzeniem, izveidojot Bērzaunes pilsnovadu, kas līdz Livonijas konfederācijas sabrukumam ietilpa Rīgas arhibīskapijas sastāvā. 
Novada rietumos atradās Ērgļu pils.

Galvenais pilskalns
-------------------

Tiek uzskatīts, ka novada centrs bijis Dārznīcas pilskalns, jo dažus kilometrus uz ziemeļiem atradušās Nigestes mājas, kas tagad nojauktas.

Robežas
-------

Ziemeļos - Tālavas zemes Dzērbene un Piebalga, austrumos - Cesvaines pilsnovads, dienvidos - Mārcienas pilsnovads, bet rietumos - Autines pilsnovads un Kokneses valsts.

Jersikas zemju dalīšana (1211.-1213.)
-------------------------------------

* 1211. gada rudenī Livonijas bīskaps un Zobenbrāļu ordenis sadalīja iegūtās Jersikas ķēniņa zemes, pie kam Zobenbrāļu ordenis ieguva Cesvaini, Negesti, Zerdeni un Aleni, bet bīskaps Autīni, Asoti, Lepeni un daļu Bebernines.
* 1213. gadā daļa Jersikas zemju tika apmainītas un Livonijas bīskaps atguva Cesvaini, Negesti, Zerdeni, Asoti, Lepeni, bet ordenim palika tikai Alene un Autīne.

Pilsnovada teritorija mūsdienās
-------------------------------

Negestes pilsnovada teritorijā mūsdienās atrodas Madonas novada rietumos.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lēmums par Jersikas karaļa novadu sadalīšanu starp Rīgas bīskapu un Zobenbrāļu ordeni». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 6. decembrī. Skatīts: 2010. gada 2. augustā.
2. ↑  no August Johann Gottfried Bielenstein. Die Grenzen des lettischen Volksstammes und der lettischen Sprache ...[novecojusi saite]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Senlatvijas valstis, novadi un zemes 9.—13. gadsimtā |
| --- |
|  |
| Latgaļu teritorijas | 
* Jersika
* Tālava
* Atzele
* Pietālava
* Lotigola
* Koknese
* Idumeja
* Imera

 |
|  |
| Sēļu teritorijas | 
* Sēlija
* Medene
* Alektene
* Kalve
* Pelone
* Maleisine
* Tovrakste

 |
|  |
| Zemgaļu teritorijas | 
* Upmale
* Plāne
* Dobele
* Mežotne
* Tērvete
* Silene
* Spārnene
* Dobene
* Žagare

 |
|  |
| Kuršu teritorijas | 
* Vanema
* Ventava
* Bandava
* Piemare
* Duvzare
* Ceklis
* Megava
* Pilsāts
* Zeme starp Skrundu un Zemgali

 |
|  |
| Līvu teritorijas | 
* Idumeja
* Metsepole
* Lēdurga
* Turaida
* Vanema
* Daugavas Līvzeme
* Ventava
* Vendene (Cēsis)

 |

 |
Koordinātas: 58°14′15″N 26°12′58″E﻿ / ﻿58.23750°N 26.21611°E﻿ / 58.23750; 26.21611

**Randenes vasaļa pils** (vācu: *Vasallenburg Randen*) jeb **Rannu vasaļa pils** (igauņu: *Rannu vasallilinnus*) bija vasaļa pils Tērbatas bīskapijas teritorijā. 
Līdz mūsdienām saglabājušās vien pils dzirnavu dīķis pie Rannu mazpilsētas Tartu apriņķī Igaunijā.

Vēsture
-------

Randenes pils būvēta 13. gadsimta beigās Tērbatas bīskapijas aizsardzībai pret Livonijas ordeņa un lietuviešu uzbrukumiem. Pils atradās 9,1 km uz ziemeļiem no Ringes pils, 4,7 km uz rietumiem no Kongutas pils (*Congtal, Kongota*) un 15 km uz dienvidrietumiem no Kavildas pils (*Kawelecht*). Pirmo reizi pils minēta 1471. gadā kā *castrum Randen*, kopš 15. gadsimta beigām tā piederēja Dolenu dzimtai (*Dolen*), no 1466. gada Tīzenhauzeniem.

Livonijas kara laikā 1558. gada augustā pili ieņēma Krievijas caristes karaspēks vojevodas Pjotra Šuiska vadībā, 1559. gadā to nodedzināja un vairs neatjaunoja.
Kad 1582. gadā Krievija un Polija-Lietuva noslēdza Jamzapoļskas miera līgumu, Randenes pils dēvēta par Randeku (latīņu: *Randek*), krieviski gan par *Ранден*, gan arī par *Рандек*. Pēc kara beigām Randenes muiža ar dzirnavām bija Polijas-Lietuvas kopvalsts Tērbatas vaivadijas sastāvā.

Attēli
------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

* Heinrich von Hagemeister, F. von Buxovden: Materialien zu einer Geschichte der Landgüter Livlands Teil 2, Riga: E. Frantzen 1836./1837. lpp. 13–15

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Igaunijas viduslaiku pilis un klosteri |
| --- |
|  |
| Dāņu Igaunija, 
vēlāk Livonijas ordeņa valsts daļa | 
* Borkholma
* Ece
* Harka
* Narva
* Nīslota
* Padize
* Rēvele
* Sv. Brigita
* Tolsburga
* Vezenberga
* Vihula

 |
|  |
| Livonijas ordeņa valsts | 
* Helmeta
* Karkuse
* Laisa
* Oberpālene
* Pērnava
* Poide
* Talkhofa
* Tarvasta
* Veisenšteina
* Vīlande
* Zoneburga

 |
|  |
| Sāmsalas-Vīkas bīskapija | 
* Ārensburga
* Hāpsala
* Lode
* Leāle
* Vigala

 |
|  |
| Tērbatas bīskapija | 
* Falkena
* Ilcene
* Kavilda
* Kirumpeja
* Konguta
* Neihauzene
* Oldentorna
* Randene
* Ringe
* Tērbata
* Varbeka
* Zommerpāle

 |

 |
**Hugo Gernsbeks** (angļu: *Hugo Gernsback*, dzimis 1884. gada 16. augustā, miris 1967. gada 19. augustā) bija Luksemburgā dzimis amerikāņu izdevējs, izgudrotājs un zinātniskās fantastikas rakstnieks. Gernsbeks 1926. gadā sāka izdot pirmo zinātniskajai fantastikai veltīto žurnālu angļu valodā — *Amazing Stories*. Viņa vārdā nosaukta Hugo balva, ko piešķir par darbiem zinātniskās fantastikas jomā.

Biogrāfija
----------

Hugo piedzima ebreju ģimenā Luksemburgā. Viņa tēvs bija vīndaris Morics Gernsbahers, māte Berta bija mājsaimniece. Hugo ieguva labu izglītību, apguva inženiera-elektriķa profesiju. 1904. gadā Hugo Gernsbeks emigrēja no Luksemburgas uz ASV, vēlāk kļuva par tās pilsoni un angliskoja savu uzvārdu. Viņš bija precējies trīs reizes: 1906. gadā ar Rozu Hārviju, 1921. gadā ar Dorotiju Kantrovicu, 1951. gadā ar Mēriju Henčeri.

Pirms zinātniskās fantastikas izdevēja karjeras uzsākšanas Hugo Gernsbeks darbojas elektronikas industrijā: ieveda ASV no Eiropas radio detaļas, kā arī popularizēja amatieru radio kustību. 1909. gadā viņš dibināja organizāciju *Wireless Association of America*, kurā gada laikā iestājās 10 000 biedru. Tajā pašā gadā viņš nodibināja pasaulē pirmo elektronikai veltīto žurnālu *Modern Electrics*. 1913. gadā viņš nodibināja vēl vienu līdzīgu žurnālu — *Electrical Experiment*, kas 1920. gadā tika pārdēvēts par *Science and Invention*. Šajos izdevumos tika publicēti arī zinātniskās fantastikas darbi.

1925. gadā viņš dibināja radiostaciju *WRNY*. Bija iesaistīts arī pirmo televīzijas pārraižu organizēšanā. Viņš tiek uzskatīts par vienu no amatieru radio kustības aizsācējiem.

1926. gadā viņš nodibināja žurnālu *Amazing Stories*, kas bija pirmais zinātniskās fantastikas žurnāls angļu valodā. 1929. gadā gan viņš pēc bankrota prāvas zaudēja tiesības uz šo žurnālu. Šajā pašā gadā viņš dibināja divus citus žurnālus — *Air Wonder Stories* un *Science Wonder Stories*, kuri 1930. gadā tika apvienoti ar nosaukumu *Wonder Stories*.

Gernsbeks arī pats ir uzrakstījis dažus fantastikas darbu, no kuriem pazīstamākais ir romāns "Ralfs 124C 41+" (*Ralph 124C 41+*, 1911). Viņa vārdā ir nosaukta Hugo balva, ko pasniedz par zinātniskās fantastikas darbiem kopš 1953. gada.

Gernsbeks dzīves laikā bija reģistrējis 80 patentus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Publishers: Hugo Gernsback». magazineart.org.
2. ↑  «he Locus Index to SF Awards: About the Awards.». Locus Publications. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 3. janvārī. Skatīts: 2018. gada 7. jūlijā.
3. ↑  «Хьюго Гернсбек (Hugo Gernsback)». fantlab.ru.
4. ↑  «Электрический экспериментатор Хьюго Гернсбек на пути к "Amazing Stories"». Русская фантастика.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hugo Gernsbeks***.
* Hugo Gernsback Internet Speculative Fiction Database

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 19720130
* LCCN: n82241588
* ISNI: 0000 0001 0876 3705
* GND: 118897330
* SUDOC: 030312752
* BNF: cb121754262 (data)
* NLA: 35120329
* NDL: 00440780
* CiNii: DA04975705

 |

 |
Lībiga dzesinātāji
**Lībiga dzesinātājs** jeb **taisnais dzesinātājs** ir viens no dzesinātāju veidiem — destilēšanas iekārtām paredzēta ierīce, kas atdzesē destilējamās vielas tvaikus. Ierīce nosaukta tās izgudrotāja vācu ķīmiķa Justusa fon Lībiga vārdā. Dzesinātājs sastāv no divām viena otrā ievietotām stikla caurulēm — pa iekšējo plūst tvaiks, kas pamazām kondensējas, bet iekšējo cauruli aptver ārējā, kur plūst auksts ūdens. Dzesinātājs var būt ar šlifiem (stikla pieslīpējumiem) vai bez tiem. Ūdeni pieslēdz ar parastām gumijas caurulēm.

Izmantošana
-----------

Lībiga dzesinātāju izmanto destilēšanai atmosfēras spiedienā vai vakuumā. Tā augšējo daļu pievieno destilācijas trauka, piemēram, Virca kolbas, slīpajam atzaram, bet apakšā pievieno novaduli uz destilāta savākšanas trauku. Lai dzesinātājs darbotos efektīvi, ūdens plūsmai jāvirzās pretēji kondensējamā tvaika plūsmai (tvaiks virzās slīpi uz leju, dzesēšanas ūdens — uz augšu).

Atsauces
--------

1. ↑  Akadēmiskā terminu datubāze — Lībiga dzesinātājs
2. ↑  Valdis Drinks. *456 eksperimenti ķīmijā*. Rīga : Zvaigzne ABC, 1995, 14. lpp. ISBN 978-9984-560-83-0

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lībiga dzesinātājs***.
**Kornvolisa** (angļu: *Cornwallis Island*) ir sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā. 21. lielākā Kanādas sala, 96. lielākā sala pasaulē.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Karalienes Elizabetes salu Perija salu grupā. Velingtona šaurums austrumos salu atdala no Devonas salas, Makdugala šaurums rietumos — no Batērsta salas, bet Barova šaurums dienvidos atdala no Samersetas un Velsas Prinča salas. Sala trīsstūrveida formas, izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā 113 km garumā. Krasti stipri izroboti, daudz līču un fjordu. Piekrastē daudz salu, lielākās no kurām ir Mazā Kornvolisa, Beilija-Hamiltona sala un Grifita. Ainavā dominē zemienes, tikai dienvidaustrumu daļa pauguraina, salas augstākais punkts ir 359 m vjl. Salas teritorijā valda arktiskais tuksnesis, zemākajās un mitrākajās vietās — tundra.

Vēsture
-------

Pirmais no eiropiešiem salu 1819. gadā atklāja Viljams Perijs; nosaukta par godu salu britu flotes admirālim Viljamam Kornvolisam (*William Cornwallis*). 1947. gadā salas dienvidu krastā izveidota Rezolūtas meteostacija, kas vēlāk tika paplašināta par Kanādas Gaisa spēku bāzi, bet 1953. gadā Augstās Arktikas pārvietošanas programmas ietvaros šeit tika nometināti pastāvīgie iedzīvotāji.

Atsauces
--------

1. ↑  William Edward Parry. *Journal of a voyage for the discovery of a North-West passage from the Atlantic to the Pacific: performed in the years 1819-20*. London : John Murray, 1821.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kornvolisa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 249081683
* GND: 4268009-8

 |

 |
***Agra vakara ainava*** (slovāku: *Podvečerná krajina*) ir ungāru gleznotāja Šāndora Brodska (pazīstams arī kā Aleksandrs Brodskis) eļļas krāsas glezna, tapusi ap 1850. gadu.

Apraksts
--------

Tā gleznota ar eļļas krāsām uz audekla, kura izmēri ir 23 × 33,3 cm.

Glezna atrodas Slovāku Nacionālajā galerijā Bratislavā.

Analīze
-------

Ungāru ainavu gleznotājs Šāndors Brodskis kopā ar citu 19. gadsimta otrās puses gleznotāju, Antalu Ligeti spēja attēlot Ungārijas ainavas, dodot tām romantisku pieskaņu. Viņš tiek uzskatīts par Ungārijas ainavu glezniecības un fotogrāfijas pamatlicēju. Brodskis studēja Vīnes mākslas akadēmijā un no 1845. gada dzīvoja Minhenē.

Brodska ainavu glezniecības stilu ietekmēja Alberts Frederiks Cimmermans. Pazīstamākās ainavas tapa Slovākijas teritorijā. Viņa veiksmīgais radošais darbs pamatojās labās zināšanās par Slovākijas laukiem un mazapdzīvotām apkārtnēm. Svarīgs ir arī gaismas efekts. *Vakara ainava* attēlo gaismas un dabas kombināciju kopā ar nelielu dzīvnieku grupu. Savos darbos viņš īpaši atzīmēja koku attēlojumu.

Atsauces
--------

1. ↑  ; pārbaudes datums: 23 maijs 2021.
2. ↑  .
3. 1 2  «Podvečerná krajina — Alexander Brodszky». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 13. februārī. Skatīts: 2017. gada 27. oktobrī.
4. 1 2 3  «Podvečerná krajina — Brodszky, Alexander». Europeana. Skatīts: 2017. gada 27. oktobrī.
**Osmaņu kalifāts** bija Osmaņu dinastijas kalifāts. Osmaņu dinastija valdīja Osmaņu impērijā un tās valdnieku sauca gan par sultānu, gan kalifu (islāmā: visu ticīgo valdnieks).

Osmaņu impērijai kļūstot varenākai un spēcīgākai, Osmaņu padišahi, sākot ar Mehmedu II sevi sāka uzskatīt par kalifāta valdniekiem. Viņu uzskats pamatojās uz to, ka Osmaņu impērija 1517. gadā bija pārņēmusi savā varā visu Memluku sultanātu un tās pakļautībā bija nokļuvušas visas arābu valstis. Pēdējais Abasīdu kalifs Al-Mutavakils III Kairā tika pieņemts Osmaņu aizstāvībā un pārcelts uz Konstantinopoli (tag. Stambula), kur kalifs pats nodeva savu titulu tālāk Selimam I.

Tomēr laika gaitā Osmaņu valdniekus turpināja saukt par sultāniem un kalifa titulu izmantoja ārkārtīgi reti. Mehmeds II un viņa mazdēls Selims šo titulu lietoja, lai uzsvērtu savu pārākumu pār visām islāma valstīm. 

Osmaņu kalifāts (1683)
Pirmo reizi kalifa tituls politiskā nozīmē tika lietots, kad Osmaņu impērija slēdza 1774. gada miera līgumu ar Krievijas impēriju. Kara rezultātā Osmaņu kalifs bija spiests atdot kristiešu impērijai lielas teritorijas, ieskaitot musulmaņu apdzīvoto Krimu. Vēlāk ar atsevišķu līgumu sultāns Abdulhamids II guva diplomātisku uzvaru, panākot nosacījumus īpašā līgumā, kas nodeva viņa pakļautībā visus Krievijas musulmaņus. Tā bija pirmā reize, kad Osmaņu impērijas kalifam bija Eiropas valstu atzīta politiska ietekme ārpus savas valsts robežām.
Saskaņā ar šo līgumu, samazinoties Osmaņu impērijas teritorijai, tika arvien paplašinātas Osmaņu kalifa tiesības.
Aptuveni 1880. gadā sultāns Abdulhamids II izmantoja šo titulu kā iespēju pretoties Eiropas koloniālisma ienākšanai musulmaņu zemēs. Viņa ietekmi īpaši dedzīgi aizstāvēja musulmaņi Britu Indijā. Pirmā pasaules kara priekšvakarā Osmaņu impērija, neskatoties uz tās vājo situāciju Eiropas priekšā, pārstāvēja ietekmīgāko un lielāko neatkarīgo musulmaņu varu. Sultānam papildus viņa parastajām tiesībām savā zemē, papildus bija kalifa tiesības musulmaņu Ēģiptē, Indijā un centrālajā Āzijā, kas atradās jau ārpus viņa valsts robežām.