recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Paulsena sistēma sicīliešu aizsardzībā

**Lūiss Paulsens** (vācu: *Louis Paulsen*; 1833. gada 15. janvāris Blomberga, Vācija - 1891. gada 18. augusts Blomberga, Vācija) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. 1854. gadā kopā ar brāli no Vācijas emigrējis uz ASV, kur apmeties Aiovas štatā. Šeit izveidojies par spēcīgu šahistu. 1857. gadā piedalījies ASV 1. šaha kongresā, kur izcīnījis 2. vietu, turnīra finālā ar 2:6 zaudējot tā laika spēcīgākajam šahistam Polam Morfijam. Kļuvis arī pazīstams ar saviem simultānspēles seansiem "neskatoties uz galdiņu" - 1859. gadā uzstādījis savdabīgu Pasaules rekordu, spēlējot uzreiz ar 15 pretiniekiem.

1860. gadā atgriezies Vācijā un turpmākajās desmitgadēs kļuvis par vienu spēcīgākajiem Eiropas šahistiem, sevišķi izceļoties ar savu sīksto aizsardzības meistarību. Uzvarējis šaha turnīros Bristolē (1861), Krēfeldē (1871), Leipcigā (1877), Frankfurtē pie Mainas (1878), Braunšveigā (1880).

Spēlējis mačus ar Ignacu Kolišu (1861) 16:15 (+7, −6, =18); ar Ādolfu Andersenu (1862) 4:4 (+3, −3, =2), (1876) 5½:4½ (+5, −4, =1) un (1877) — 5½:3½ (+5, −3, =1); ar Gustavu Neimanu (1864) 6½:3½ (+5 −2 =3).

Bijis daudzu atklātņu ideju autors, kurš devis lielu ieguldījumu tādu pusatklāto atklātņu teorijā kā sicīliešu aizsardzība un franču aizsardzība. Paulsena vārdā ir nosaukts variants sicīliešu aizsardzībā: 1.e4 c5 2.Zf3 e6 3.d4 cd4 4.Z:d4 a6. Vilhelms Steinics ir nosaucis Paulsenu par "jaunās (pozicionālās) skolas pionieri".

Atsauces
--------

1. ↑  1st American Chess Congress (1857)
2. ↑  Leipzig (1877)
3. ↑  Anderssen - Paulsen (1862)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 222982133
* LCCN: n2018066680
* ISNI: 0000 0003 6090 6739
* GND: 11859219X

 |

 |
Šis raksts ir par matemātikas un datorzinātnes jēdzienu. Par citām jēdziena **grafs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Grafa ar 6 virsotnēm un 7 šķautnēm vizuāls attēlojums
**Grafs** matemātikā ir punktu (kurus sauc par virsotnēm) kopa kopā ar šķautnēm, kas tos savieno. Datorzinātnē grafs ir nelineāra datu struktūra. Tādējādi grafs ir svarīgs diskrētās matemātikas un datorzinātnes jēdziens. Grafus un to īpašības pēta grafu teorija.

Matemātiskais apraksts
----------------------

Par grafu sauc sistēmu (*V*; *E*), kur *V* ir netukša kopa, bet *E* - divu argumentu funkcija kopā *V*. *E* katram pārim
(x; y) no VxV piekārto kādu kopu E(x; y) tā, ka:

1. neviena no kopām E(x; y) nešķeļas ar *V*,
2. dažādiem pāriem (x; y); (x1; y1) piekārtotas kopas var šķelties vienīgi tad,

ja šie pāri ir viens otram apgriezti: (x; y) = (y1; x1).

Kopas *V* elementi ir grafa virsotnes, kopā (x; y) atrodas šķautnes.

Grafu uzdošana
--------------

Grafu var uzdot ar incidences matricu, incidences sarakstu vai arī kā zīmējumu.

Grafu veidi
-----------

Matemātikā, grafu teorijā un citur ir svarīgi šādi grafu veidi:

* Sakarīgs grafs. Tas ir tāds grafs, kuram no jebkuras virsotnes var aiziet uz jebkuru citu virsotni, pārvietojoties tikai pa grafa šķautnēm.
* Planārs grafs. Tas ir grafs, ko iespējams attēlot plaknē tā, ka tā šķautnes nekrustojas.
* Orientēts grafs. Tas ir grafs, kura katrai šķautnei ir piekārtots virziens.
* Multigrafs. Tas ir grafs, kuram ir divas virsotnes, kas savienotas ar vairāk nekā vienu šķautni.

Algoritmi darbam ar grafiem
---------------------------

Pazīstami vairāki grafa apstaigāšanas algoritmi:
apstaigāšana dziļumā (DFS), apstaigāšana plašumā (BFS).

Skatīt arī
----------

* Bellmana-Forda algoritms

Ārējās saites
-------------

* Eric W. Weisstein, Graph, MathWorld.
* Graph Archived 2010. gada 20. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. PlanetMath.
* Paulis Ķikusts, Grafu teorija.
* Jānis Dambītis, Modernā grafu teorija.
* Jānis Cīrulis, Grafu teorija.
* Grafu teorija[novecojusi saite], lekciju materiāli LU kursam DatZ5031 (lai piekļūtu, jāklikšķina uz "Login as a guest").
* Pēteris Daugulis, Grafu teorija[novecojusi saite].
Staļina un Ribentropa parakstītā robežas demarkācijas (Polijas dalīšanas) karteNo PSRS puses līgumu parakstīja Tautas Komisāru Padomes priekšsēdētājs un Ārlietu Tautas komisārs MolotovsNo Vācijas puses līgumu ar grozījumiem slepenajā papildprotokolā par Lietuvas apmaiņu pret Ļubļinas un Varšavas apgabaliem parakstīja Ārleitu ministrs Ribentrops, aizviņa stāv Staļins un Timošenko
**Padomju-vācu draudzības un robežu demarkācijas līgums** (krievu: *Договор о дружбе и границе между СССР и Германией*, vācu: *Deutsch-Sowjetischer Grenz- und Freundschaftsvertrag* bija Otrais pasaules kara laikā 1939. gada 28. septembrī Maskavā noslēgtā vienošanās starp PSRS un Vāciju, kas noteica abu valstu robežu pēc 1939. gada Polijas kampaņas. Saskaņā ar šo līgumu Vācija ieguva Polijas Ļubļinas un Varšavas apgabalus, bet PSRS — visu Lietuvu.

Priekšvēsture
-------------

Molotova—Ribentropa pakts paredzēja Polijas sadalīšanu un izveidot PSRS un Vācijas ietekmes zonas. 1. septembrī Polijai uzbruka Vērmahts, bet 17. septembrī Sarkanā armija. Cīņas par Varšavu ilga no 8. septembra līdz 27. septembrim, kad tika parakstīta vienošanās par karadarbības izbeigšanu.

Sekas
-----

Pēdējā Polijas armijas vienība pie Kockas kapitulēja tikai 1939. gada 6. oktobrī, gūstā krita apmēram 17 000 poļu karavīru. Pēc aktīvās karadarbības pārtraukšanas Vācijas un PSRS armijas pārvietojās līdz 28. septembra līgumā noteiktajai Vācijas-PSRS robežu demarkācijas līnijai.

Jau Polijas kampaņas laikā 1939. gada 28. septembrī PSRS piespieda Igauniju Maskavā parakstīt Savstarpējās palīdzības paktu starp Igauniju un PSRS. Latvija līdzīgu līgumu parakstīja 5. oktobrī un Lietuva līgumu par bāzu izvietošanu un Viļņas apgabala atgūšanu parakstīja 10. oktobrī. Sarunas ar Somiju par līguma noslēgšanu ievilkās un noveda pie padomju-somu Ziemas kara.

* Demarkācijas līnijas apspriešanaDemarkācijas līnijas apspriešana
* Padomju un vācu karavīru draudzīgā tikšanās pie Brestļitovskas 20. septembrīPadomju un vācu karavīru draudzīgā tikšanās pie Brestļitovskas 20. septembrī
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Kai salas** (indonēziešu: *Kepulauan Kai*, *Nuhu Evav*) ir salu grupa Indonēzijā, Moluku salu arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Moluku provincē, veido divas apriņķa līmeņa administratīvās vienības — Tualas pilsētu un Dienvidaustrumu Moluku apriņķi. Lielākās apdzīvotās vietas ir Tuala (88 999 iedzīvotāju) un apriņķa centrs Langura (12 215).

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Indonēzijas dienvidaustrumos starp Bandas jūru rietumos, Arafuru jūru austrumos un Seramas jūru ziemeļos. Sastāv no 77 salām; galvenās salas ir Kaibesara (550 km²), Kaikečila (399 km²) un Kaidulaha. Atstatus no galvenās salu grupas atrodas Tajandu salas un Kura rietumos un Kaitenimbara dienvidos. Kaibesaras sala kalnaina, pārējās lielākoties ar līdzenu reljefu. Valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Iedzīvotāji
-----------

Lielākā daļa iedzīvotāju runā kajiešu valodā, izplatītas ir arī kuriešu valoda Kuuras salā un bandiešu valoda. Lielākā daļa iedzīvotāju ir kristieši (katoļi 44%, protestanti 26%), bet ap trešdaļu — musulmaņi (28%).

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kai salas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145745917
* LCCN: no2001007652

 |

 |
**Zunu valoda** ir izolēta Ziemeļamerikas indiāņu valoda, kurā runā viena no pueblu tautām zuni. Tā ir dzimtā valoda aptuveni 9600 ASV pamatiedzīvotājiem, kas dzīvo galvenokārt Zunu pueblā Ņūmeksikā.

Atšķirībā no lielākās daļas ASV indiāņu valodu, zunu valodā runā arī daudzi bērni, un tā ir salīdzinoši maz apdraudēta. Zunu pueblā tā joprojām ir galvenā saziņas valoda un sarunvaloda arī ģimenes lokā.

Zunu valodas pašnosaukums ir *Shiwi’ma* (*shiwi* ("zuni") + *’ma* ("vietējs"), kas tulkojas kā "zunu ceļš"), bet valodas lietotāji sevi kopīgi dēvē par *A:shiwi* (*’a:(w)* — "daudzsk." + *shiwi* — "zuni").

Klasifikācija
-------------

Būdama izolēta, zunu valoda nav radniecīga ne ar vienu citu zināmo valodu. Taču tajā ir vairāki ar reliģiskām cermonijām un rituāliem saistīti aizguvumi no kaimiņu tautu keresanu, hopi un pimu valodām.

Mēģinājumi pamatot zunu valodas radniecību ar hipotētiskajām penutu un hokanu virssaimēm vai kaiovu-tanoanu valodu un keresanu valodu saimēm nav bijuši pārliecinoši.

Literatūra
----------

* Kurts Vilhelms Cerams. Pirmais amerikānis. Rīga. Zinātne (sērija "Apvārsnis"). 1985.
* Deivids Mērdoks. Ziemeļamerikas indiāņi. Rīga. Zvaigzne ABC (sērija "Redzeslokā"). 1997.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Ethnologue report for Zuni
* Zuni World View "Linguistic and Ontological Implications of the Conceptual Presuppositions of the Zuni Worldview", HTML and PDF.
* Zuni Enigma (Listen in RealAudio...).
* English-Zuni Word list
* English-Zuni Conservational phrases[novecojusi saite]
* Zuni Bible Portions[novecojusi saite]
**Alfreds Dreifuss** (franču: *Alfred Dreyfus*, dzimis 1859. gada 9. oktobrī, miris 1935. gada 12. jūlijā) bija ebreju izcelsmes franču štāba virsnieks, Dreifusa lietas centrālā persona.

Biogrāfija
----------

Dzimis turīgā Elzasas ebreju ģimenē. Pēc 1870. gada Francijas—Prūsijas kara Elzasa iekļāvās Vācijā, un Dreifusu ģimene pārcēlās uz Parīzi. 1880. gadā Dreifuss absolvēja Politehnisko skolu (*École Polytechnique*) apakšleitnanta pakāpē, vēlāk pamazām virzījās pa militārās karjeras kāpnēm.

1894. gadā franču armijas pretizlūkošanas dienests atklāja, ka Vācijas iestādēm tiek nodota militāra rakstura informācija. 1894. gada 15. oktobrī Dreifuss tika arestēts un apsūdzēts valsts nodevībā. 1895. gada 5. janvārī kara tribunāls atzina Dreifusu par vainīgu un uz mūžu izsūtīja ieslodzījumā uz Sātana salu (*Île du Diable*) Franču Gviānā.

1896. gada augustā jaunais franču militārās izlūkošanas dienesta vadītājs Žoržs Pikārs, iepazinies ar materiāliem, ziņoja priekšniecībai, ka Dreifuss varētu nebūt vainīgs, bet iespējamais vainīgais ir cits štāba priekšnieks - Ferdinands Esterhāzi. 1896. gada novembrī Pikārs tika nosūtīts dienēt uz Tunisiju. Pēc tam, kad ziņas par Dreifusu un Pikāru nokļuva presē, izcēlās karsta polemika un sabiedrība sadalījās divās naidīgās nometnēs. Diskusija skāra antisemītismu, katolismu un republikānismu Francijā. Esterhāzi tika tiesāts kara tribunālā un attaisnots, tomēr vēlāk viņš aizbēga no valsts. Dreifusa atkārtotajā prāvā viņa ieslodzījuma laiks tika samazināts uz 10 gadiem. Pēc Francijas redzamu intelektuāļu (tādu kā Emils Zolā, Anatols Franss, Anrī Puankarē, Žoržs Klemanso) kampaņas, Francijas prezidents Emils Lubē Dreifusu apžēloja. Slavena ir avīzē publicētā 1898. gada 13. janvāra Zolā atklātā vēstule "Es apsūdzu" (*J'accuse*).

1906. gadā militāra komisija Dreifusu reabilitēja. 1907. gadā viņš atvaļinājās no dienesta. 1908. gadā, kad Dreifuss piedalījās Zolā pelnu apbedīšanā Panteonā, kāds žurnālists ar revolveri Dreifusu ievainoja rokā. Pirmā pasaules kara laikā Dreifuss dienēja artilērijā, tika apbalvots Goda Leģiona ordeni. Miris 1935. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alfreds Dreifuss***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 19676856
* LNB: 000132011
* LCCN: n80057218
* ISNI: 0000 0001 2122 9355
* GND: 118527460
* SELIBR: 207828
* SUDOC: 026837226
* BNF: cb119005994 (data)
* BIBSYS: 90185856
* NLA: 35045434
* NDL: 00438243
* NKC: jn20000700433
* Léonore identifikators LH//803/61 nav derīgs.
* BNE: XX910828
* CiNii: DA00435218

 |

 |
**Haralds Burkovskis** (dzimis 1970. gada 28. februārī) ir Latvijas žurnālists, vadīja Latvijas Neatkarīgās televīzijas analītisko raidījumu "LNT Ziņu TOP 10". Iepriekš strādājis SEB Unibankā kā sabiedrisko attiecību speciālists un Latvijas Radio. H. Burkovskis darbojas arī politikā, ievēlēts Ropažu novada domē no Nacionālās apvienības saraksta.

Biogrāfija
----------

Studējis Latvijas Universitātē, ieguvis bakalaura grādu filozofijā un maģistra grādu komunikācijas zinātnē. Vadījis Latvijas Radio Ziņu dienestu, Latvijas Televīzijas raidījumu "Latvija, Eiropa, Pasaule" un ir bijis SEB Unibankas sabiedrisko attiecību speciālists. 2005. gadā kandidējis uz Latvijas Radio ģenerāldirektora amatu.

No 2001. līdz 2008. gadam H. Burkovskis bija LTV raidījuma "Futūršoks" aizkadra balss. No 2007. gada līdz pēdējai ziņu dienesta dienai vadīja Latvijas Neatkarīgās televīzijas analītisko raidījumu "LNT Ziņu TOP 10". Līdz 2010. gadam vadījis Latvijas Radio raidījumu "Kā labāk dzīvot?".

Politiskā darbība
-----------------

2021. gada Latvijas pašvaldību vēlēšanās H. Burkovskis tika ievēlēts Ropažu novada domē no Nacionālās apvienības saraksta un šobrīd ir Ropažu novada domes priekšsēdētājas vietnieks.

Privātā dzīve
-------------

Dzimis 1970. gada 28. februārī. Precējies ar Kristīni Burkovsku. Audzina 3 bērnus.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «Mums kopā ir labi. Tas arī viss». kasjauns.lv. 2009. gada 20. aprīlī.
2. 1 2  «Šodien vēsturē > Jubilāri Latvijā». LETA. Skatīts: 2016. gada 9. janvārī.
3. 1 2 3  Dita Arāja. «Latvijas radio cer vadīt jauni un veci darbinieki». Diena, 2005. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 22. decembrī.
4. ↑  Dita Arāja. «Darbinieki izvēlas Burkovski». Diena, 2005. gada 28. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 22. decembrī.
5. ↑  «Latvijas raidījums "Futūršoks" skatāms visās Baltijas valstīs». StudentNet. 2008.01.19. Skatīts: 2012.12.22.[novecojusi saite]
6. ↑  Anda Burve-Rozīte. «De facto konkurents». Diena, 2007. gada 2. augustā. Skatīts: 2012. gada 22. decembrī.
7. ↑  «Haralds Burkovskis atlaists no darba radio». DELFI. 2010.07.30. Skatīts: 2012.12.22.
8. ↑  «Burkovskis dauzās pa Omānu». Kas jauns?. 2012.01.07. Skatīts: 2012.12.22.
**Alfreds Dāvids Zēbergs** (vācu: *Alfred David Seeberg*; dzimis 1886. gada 21. augusts, miršanas datums nezināms) bija vācbaltu izcelsmes Latvijas ķīmiķis, žurnālists un politiķis. Bijis Tautas padomes loceklis no Vācbaltu progresīvās partijas.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1886. gada 21. augustā (pēc vecā stila — 8. augustā) Rīgā kuģniecības sabiedrības "Brāļi Zēbergi" (vācu: *Gebrüder Seeberg* — angļu: *Seeberg Bros.*) līdzīpašnieka Kārļa Heinriha Zēberga (1859 Rīgā-1928 Vācijā) un viņa sievas Karolīnes Elīzes, dzimušas Šternas (1863-1949 Vācijā), ģimenē. Brālis — kuģniecības sabiedrības "Brāļi Zēbergi" mantinieks Artūrs Zēbergs.

Pabeidzis pirmmācības skolu, iestājies Nikolaja ģimnāzijā, pēc kam pārgājis uz Mironova komercskolu, kuru beidza 1905. gadā. Tai pašā gadā iestājies Rīgas politehniskajā institūtā, kur sākumā studēja komercnodaļā, tad pārgāja uz ķīmijas fakultāti. 1907. gadā turpināja ķīmijas studijas Vācijas universitātēs Jēnā, Kēnigsbergā un Marburgā, 1912. gadā iegūdams Dr. phil. grādu. No 1912. līdz 1914. gadam Jelgavas vācu skolotāju semināra virsskolotājs. No 1914. — 1915. g. privātskolotājs Rīgā. No 1915. — 1917. g. strādā kā ķimiķis Pēterburgas fabrikās. 1917. g. maijā pārbraucis dzimtenē, strādā Liepājā par skolotāju, aktīvi piedalīdamies sabiedriski-politiskajā dzīvē. Iestājas Vācu-baltiešu progresīvā partijā, aizstāvēdams liberālisma politiku un saprašanos starp latviešiem un vāciešiem. 1918. g. viņu ieceļ par vācu pārstāvi pilsētas skolu valdē. 1919. g. deleģē Tautas padomē un par vācu pārstāvi pagaidu valdības izglītības ministrijā. 1920. g. Ulmaņa valdība viņu uzaicina uz Rīgu par sevišķu uzdevumu ierēdni izglītības ministrijā, bet viņš atsakās. 1922. g. ievēlēts Liepājas pilsētas domē. 1923. gadā pārtrauca skolotāja darbu un atrāvās arī no aktīvas politikas, pārgāja dzīvot uz Ventspili, kur uzņemas sava tēva saimniecības vadīšanu Ventspils tuvumā. Viņš piedalās arī vairākos sociālos un kulturālos uzņēmumos: Ventspils vācu laikraksta "Windausche Zeitung" izdevējs un redaktors (1924—1925).

Precējies ar Margareti Doroteju Fleišeri, Tukuma vācu draudzes mācītāja meitu. Viņu laulībā 3 bērni: meita Helga Sofija un 2 dēli — Klauss Magnuss un Armīns Eižens.

Kopā ar ģimeni 1939. gadā izceļojis uz Vāciju. Par turpmāko likteni ziņu nav.

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgas Sv. Pētera ev. lut. draudzes kristīto reģistrs. — 1886.g. — Nr.166.
2. ↑  Latvijas Republikas prese. 1918-1940. (1996)
3. ↑  Latvijas darbinieku galerija (1918—1928). 1929. Archived 2019. gada 21. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. — 84.lpp.
4. ↑  «Izceļojušo vācu tautības pilsoņu saraksts. (1940)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2020. gada 20. septembrī. Archived 2019. gada 21. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
**Zuļfija Zabirova** (krievu: *Зульфия Хасановна Забирова*; dzimusi 1973. gada 19. decembrī) ir uzbeku tautības bijusī Krievijas un Kazahstānas riteņbraucēja, kura Krievijas komandas sastāvā ieguva zelta medaļu individuālajā braucienā 1996. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī uzvarēja 2002. gada Pasaules čempionātā individuālajā braucienā. Karjeras noslēgumā pārstāvēja Kazahstānu.

Biogrāfija
----------

Zuļfija dzimusi Taškentā, Uzbekistānā, 1973. gada 19. decembrī. Viņa ir uzbekiete. 1993. gadā, divus gadus pēc Padomju Savienības sabrukšanas, viņa emigrēja uz Krieviju un dzīvoja Rostovā pie Donas. Kā galveno emigrācijas iemeslu viņa minēja to, ka nesen neatkarību ieguvušās Uzbekistānas islāmistu vadība ir naidīga pret sieviešu sportu un sieviešu tiesībām kopumā. 1996. gadā, pēc olimpiskās zelta medaļas izcīnīšanas Atlantā, viņa ieguva plašāku atpazīstamību. Uzvarējusi Krievijas čempionātā grupas (1997) un individuālajā (1996, 2000) braucienā.

2005. gadā viņa ieguva Kazahstānas pilsonību un paziņoja par nodomu startēt Kazahstānas komandas sastāvā. Kā pamatojumu viņa minēja labākus treniņu apstākļus un vēlmi būt tuvāk dzimtajai Uzbekistānai (Kazahstānai ir daudz sekulārāka un demokrātiskāka reputācija nekā Uzbekistānai), kā arī ģimenes apstākļus. Saskaņā ar Krievijas laikraksta *Komsomoļskaja Pravda* datiem, Zabirovas pamata dzīves un treniņu vieta no 2005. gada bija Lugāno, Šveice. Uzvarēja visos Kazahstānas čempionātos grupas un individuālajā braucienā no 2005. līdz 2008. gadam.

Piedalījusies četrās olimpiskajās spēlēs, pārstāvot Krieviju (1996, 2000, 2004) un Kazahstānu (2008). Pasaules čempionātos izcīnījusi piecas medaļas individuālajā braucienā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Athlete Biography - ZABIROVA Zulfiya». Beijing Olympics official website. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 9. septembrī. Skatīts: 2021. gada 20. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *ProCyclingStats* profils (angliski)
* *Cycling Archives* profils (angliski)
* *CycleDatabase* profils (angliski)
|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dzjaldovo*** |

**Dzjaldovo** (poļu: *Działdowo*) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz dienvidiem no Olštinas.

Vēsture
-------

Pirms Vācu ordeņa atnākšanas, kad tika uzcelta **Zoldavas** (*Soldau*) pils, šeit atradās prūšu apmetne.

19. gadsimta sākumā Zoldavā dienēja prūšu ģenerālis Frīdrihs Vilhelms fon Bīlovs (*Friedrich Wilhelm Freiherr von Bülow*, 1755 - 1816). 19. gadsimta otrajā pusē Zoldava kļuva par svarīgu dzelzceļa mezglu.

1920. gada 17. janvārī, pamatojoties uz Versaļas līgumu, Zoldavu, pretēji citām Austrumprūsijas pilsētām, bez plebiscīta iekļāva jaunajā Polijas valstī, kaut pārējās Austrumprūsijas dienviddaļas teritorijās plebiscīts notika un nospiedošs vairākums iedzīvotāju nobalsoja par palikšanu Vācijā. Poļu-padomju kara Padomju Krievijas otrās ofensīvas laikā 1920. gada vasarā Dzjaldovu uz neilgu laiku ieņēma Sarkanā armija.

2. pasaules kara laikā pilsētas pievārtē atradās vācu koncentrācijas nometne, bet pilsēta smagi cieta Padomju armijas uzbrukumā. Pēc kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129086794
* LCCN: n86024510
* GND: 4118711-8
* BNF: cb120039746 (data)

 |

 |

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 6 oktobris 2022.
**Tomass Pēcs** (vācu: *Thomas Pähtz*; dzimis 1956. gada 4. septembrī Erfurtē) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (1990).

Biogrāfija
----------

1980. gados bijis viens no Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) vadošajiem šahistiem. 1974. gadā debitējis VDR šaha čempionātos, kuros izcīnījis 2 sudraba (1988, 1990) un bronzas (1987) medaļas. 1988. gadā Salonikos 28. šaha olimpiādē pārstāvējis VDR izlasi. Pēc Vācijas atkalapvienošanās 1993. gadā izcīnījis sudraba medaļu arī Vācijas šaha čempionātā, kurā pēc dalītas 1.-2. vietas zaudējis papildu mačā Tomasam Luteram ar 0:2.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis Rostokā (1978, 1981, 1982), Jeleņa Gurā (1980), Poznaņā (1983), Erfurtē (1989).

Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Pēcam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1990. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Tomasa Pēca meita Elizabete ir starptautiskā lielmeistare šahā.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Thomas Pähtz
2. ↑  Thomas Luther gewinnt die Deutsche Meisterschaft 1993

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Media Cloud satura analīzes rīka ekrānuzņēmums. Tajā analizēta 25 ievērojamāko ASV ziņu avotu informācija par Occupy Walls Street kustību 2011. gada oktobra pirmajā nedēļā.
**Satura analīze** jeb **kontentanalīze** (no angļu: *content* — 'saturs') ir viena no kvantitatīvajām pētniecības metodēm, kas objektīvi, sistemātiski un kvantitatīvi analizē komunikācijas saturu, kur pētāmo materiālu skata nevis kā fiziskus notikumus, bet gan kā tekstu, attēlu un izteikumu reprezentācijas, kas radītas ar mērķi, lai tās lasītu, redzētu un interpretētu. Satura analīze — pieskaitāma pie "neuzbāzīgajām" metodēm, kuru priekšrocība ir saistāma ar pētniecisku tehniku, kas neiejaucas un ir nereaktīva attiecībā uz pētāmo objektu.

Tā kā satura analīze ir izpētes instruments, kuru izmanto, lai noteiktu konkrētu vārdu (vārdus) vai konceptus tekstā (tekstos), tad pētnieks kvantificē un analizē šo vārdu klātbūtni tekstos, kā arī analizē vārdu nozīmi un savstarpējo attiecību ar citiem konceptiem vai vārdiem. Teksti var būt dažādi (grāmatas un to nodaļas, vēsturiski dokumenti, runas, sarunas, reklāmas, neformālas sarunas u. c.). Šādu metodi var izmantot, lai konstatētu sev interesējošu jautājuma nozīmīgumu attiecīgajā laika posmā.

Uzdevumi
--------

Satura analīzes galvenie uzdevumi ir:

* Noskaidrot tēmas intensitāti un aktualitāti;
* Noskaidrot situācijas un jautājumus, kuru sakarā tēls tiek pieminēts;
* Novērot tēla atspoguļojuma veidu

Izmantojamība
-------------

Satura analīze skata datus nevis kā fizisku notikumu, bet gan kā tekstu, attēlu un izteikumu reprezentācijas, kas ir radītas, lai tiktu lasītas, redzētas un interpretētas. Tā ir izpētes tehnika, kas iekļauj pētījuma priekšmeta mērīšanu, piemēram, nosakot procentus, cik presē ir pārstāvētas sievietes, citu rasu cilvēki utt, tāpēc to var izmantot izvēloties:

* rakstīti materiāli: grāmatas, žurnāli, avīzes, drukātās reklāmas, oficiāli dokumenti;
* vizuālie materiāli: filmas, televīzijas programmas vai reklāmas, fotogrāfijas un mākslas darbi, apģērbs;
* ierakstīti teksti: dziesmu vārdi, operas, mūzikli, dziesmas;
* dažādu materiālu kombinācijas: mājas lapas, priekšnesumi, datorprogrammas, kas satur vizuālos, skaņas un teksta elementus.

Atsauces
--------

1. ↑  Šulmane I. Masu komunikācijas kontentanalīze// Latvijas mediju analīze (Daudzveidība III). — Rīga: Latvijas Universitāte, 2001. — 7.lpp
2. ↑  Busch C. Maret P. S. Flynn T. ... Content Analysis. Writing@CSU. Colorado State University Department of English. 2005
3. ↑  Beck S. E. Manuel K. Practical research methods for librarians and information professionals.- New York: Neal- Shuman Publishers, 2008.- 37. p.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85031537
* BNF: cb11940319x (data)
* NDL: 00576822
* NKC: ph288769
* BNE: XX533799

 |

 |
Izspriestās
-----------

2007. — apmierināta[1] Garkalnes pagasta iedzīvotāju sūdzība par teritorijas plānojuma daļu, kas paredzēja Lielā Baltezera applūstošās teritorijas apbūvi.

2007. — apmierināta[2] Ādažu novada iedzīvotāju sūdzība par teritorijas plānojuma daļu, kas paredzēja Lielā Baltezera applūstošās teritorijas apbūvi.

2008. — vienai tiesnesei atbalstot pieteicējus,[3] noraidīts[4] PCTVL un SC Saeimas deputātu pieteikums[5] par detālplānojumu teritorijai Rīgā, ap Ķengaraga dīķi.

Saistītā lieta
--------------

Lieta Nr. 2007-11-03 (par Rīgas brīvostas teritorijas plānojumu) arī skāra applūstošas teritorijas, bet spriedumā[6], lai atzītu plānojumu par prettiesisku, Satversmes tiesai pietika ar citu tā trūkumu izvērtējumu.

Atsauces
--------

1. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2006-09-03
2. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2007-12-03
3. ↑  ST tiesneses K. Krūmas atsevišķās domas lietā Nr. 2008-03-03
4. ↑  Satversmes tiesas spriedums lietā Nr. 2008-03-03
5. ↑  «Pieteikums Satversmes tiesai lietā Nr. 2008-03-03». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-05-26. Skatīts: 2016-07-12.
6. ↑  ST spriedums lietā Nr. 2007-11-03
**Disproporcionēšanās** ir ķīmiska reakcija, kuras laikā vienas vielas molekulas reaģē savā starpā, rodoties divu citu vielu molekulām. Parasti notiek reakcijas izejvielas vienlaicīga oksidēšanās un reducēšanās. Saskaņā ar IUPAC tas ir divu veidu process, taču jebkurā gadījumā tas pieder pie oksidēšanās-reducēšanās reakcijām.

Pirmais paveids
---------------

Divu vienādu daļiņu reakcija, kurā rodas divas dažādas daļiņas. Piemērs ir Kanicaro reakcija.

Vēl viens plaši pazīstams piemērs ir brīvo radikāļu disproporcionēšanās, kura bieži notiek radikāļu polimerizācijas procesā kā viena no reakcijas ķēdes trūkšanas reakcijām (pazūd brīvie radikāļi). Piemērā ir parādīts polimetilmetakrilāta sintēzes posms.

Mazāk stingri šo terminu lieto jebkuru divu reakcijas vidē esošo radikāļu reakcija ar ūdeņraža atoma pārnesi, kuras rezultātā rodas viena divkārša un viena vienkārša saite.

Otrais paveids
--------------

Apgriezeniska vai neapgriezeniska pāreja, kurā viela ar kāda tās sastāvā esošā elementa noteiktu oksidēšanas pakāpi reaģē, veidojot divas vielas, kurās šim elementam ir dažādas oksidēšanās pakāpes (augstāka un zemāka par sākotnējo). Piemērs ir joda disproporcionēšanās sārmainā vidē par jodīda un jodāta joniem.

{\displaystyle 3{\stackrel {0}{\mbox{I}}}\_{2}+6{\mbox{OH}}^{{}-{}}~\rightarrow ~{5}{\stackrel {-1}{\mbox{I}}}{}^{{}-{}}+{}{\stackrel {+5}{\mbox{I}}}{\mbox{O}}\_{3}^{{}-{}}+{3}{{\mbox{H}}\_{2}}{\mbox{O}}}
Apgriezenisks process ir koproporcionēšanās, kad no divām vielām ar atšķirīgu viena un tā paša elementa oksidēšanas pakāpi veidojas viena viela ar elementa oksidēšanas pakāpi, kas atrodas starp sākotnējām oksidēšanas pakāpju vērtībām.

Ārējās saites
-------------

* IUPAC Gold Book – Disproportionation (angliski)
Šis raksts ir par šovu un tās izpausmēm visā pasaulē. Par Latvijā pārraidīto šovu skatīt rakstu X Faktors (Latvija).

"**X Faktors**" (angļu: *The X Factor*) ir mūzikas šovs, kuru izveidoja Saimons Kauels. Pirmā šova versija tika izveidota Lielbritānijā, kur tā aizvietoja televīzijas šovu *Pop Idol* (2001—2003), bet līdz šim *The X Factor* ir uzņemts jau vairākās valstīs. Nosaukums "X-Faktors" atsaucas uz "kaut ko īpašu", kas piemīt labiem mūziķiem. Šova balva ir līgums ar kādu ierakstu kompāniju un publicitāte no dalības konkursā.

Līdzība starp "X-Faktoru" un *Idols* pamudināja šova *Idol* izveidotāju Saimonu Fuleru kopā ar *19 Entertainment* 2004. gadā ierosināt tiesas prāvu pret Kauelu, šova pārraidītājiem SYCOtv un *FremantleMedia*. Ārpus tiesas izlīgumā abas iesaistītās puses vienojās, ka Fulers iegūst 10% no "X-Faktora" formāta ienākumiem, kas liedza izveidot amerikāņu versiju šovam līdz pat 2010. gadam. 2011. gadā Fulers vēlreiz tiesājās, apgalvojot, ka viņam arī tika solīts, ka viņš kļūtu par izpilddirektoru šovam *The X Factor* ASV, bet Syco, *FremantleMedia* un *Fox Broadcasting Company* nav izpildījusi šo solījumu.

Atšķirībā no *Idol*, kur tiesneši tikai kritizē dalībnieka uzstāšanos, "X-Faktorā" katrs tiesnesis kļūst par dalībnieku mentoriem, dod padomus ar dziesmu izvēli, kā arī tiesā arī citu tiesnešu dalībniekus.

"X Faktors" Latvijā
-------------------

*Pamatraksts: X Faktors (Latvija)* 
2017. gadā norisinājās pirmā "X faktora" sezona Latvijā. Raidījuma vadītājs bija Markus Riva, savukārt žūrija atradās Reinis Sējāns, Aija Auškāpa un Intars Busulis. Par pirmās sezonas uzvarētāju kļuva Arturs Gruzdiņš.

Atsauces
--------

1. ↑  Described as "something you can't quite put your finger on" by Cheryl Cole, a judge on the UK version of *The X Factor*, *The Xtra Factor*, 23 November 2009
2. ↑  "X Factor copyright case settled", BBC News, retrieved 15 May 2007
3. ↑  Simon Cowell: And the real winner is... *The Independent*, retrieved 15 May 2007
4. ↑  Fuller Sues Fox For X-Factor Fees Bloomberg, retrieved 20 July 2011
5. ↑  Simon Fuller Sues Fox Over ‘X Factor’ *The New York Times*, retrieved 20 July 2011
6. ↑  Fuller vs Cowell Part Two: American Idol creator 'suing over X Factor USA' *Daily Mail*, retrieved 20 July 2011
7. ↑  Simon Fuller sues Fox and Fremantle over 'X Factor' credit *Los Angeles Times*, retrieved 20 July 2011
**Platons Zubovs** (krievu: *Платон Александрович Зубов*; dzimis 1767. gada 26. novembrī, miris 1822. gada 19. aprīlī) bija pēdējais Krievijas ķeizarienes Katrīnas II favorīts, pēc kuras nāves viņš krita nežēlastībā. Piedalījās viņas dēla ķeizara Pāvila I nogalināšanā 1801. gada 11. martā.

Dzīvesgājums
------------

Pēc Trešās Polijas dalīšanas un Kurzemes un Zemgales hercogistes iekļaušanas Krievijas impērijā 1795. gadā Katrīna II uzdāvināja savam favorītam kņazam Platonam Zubovam vairākus lielus īpašumus Lietuvā. Jau nākamajā gadā pēc Pāvila I nākšanas pie varas kņazs Zubovs krita nežēlastībā un īpašumus viņam atņēma. Zubovs devās uz Vāciju, kur uzsāka jaunas mīlas afēras, cita starpā bildināja Kurzemes pēdējā hercoga Pētera Bīrona meitu, bet tika atraidīts.

1800. gadā viņš atgriezās Krievijā, tika apžēlots un konfiscētie īpašumi viņam tika atdoti, tomēr Zubovs piedalījās galma sazvērestībā pret ķeizaru Pāvilu I, kas tika nogalināts savā guļamistabā 1801. gada 11. (23.) martā. 
Pēc tam Zubovs atkal bēga uz ārzemēm, kur 1802. gada jūnijā Teplicē (tagadējā Čehijā) kāda strīda dēļ viņu uz divkauju izaicināja bijušā Kurzemes hercoga Kārļa brāļa dēls Saksijas princis Jozefs Ksavjers. Zubovs apkaunojošā veidā savā vietā uz dueli nosūtīja savu adjutantu kņazu Ščerbatovu, kas nogalināja Saksijas princi. 
Pēc tam Zubovs apmetās uz dzīvi Jonišķos. Rundālē līdz savai nāvei 1804. gadā dzīvoja viņa jaunākais brālis Valeriāns Zubovs, pēc kura nāves viņš ieguva pili savā īpašumā.

Neilgi pirms savas nāves kņazs Zubovs apprecēja kāda Viļņas guberņas šļahtiča Ignāta Valentinoviča meitu Teklu Valentinoviču, kopā ar kuru viņš apmetās uz dzīvi Rundāles pilī. Pēc Zubova nāves 1822. gadā Tekla apprecējās ar grāfu Andreju Šuvalovu un abi dzīvoja Rundāles pilī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 64810263
* LCCN: nr91006681
* ISNI: 0000 0000 5185 9836
* GND: 119112620
* SUDOC: 197743390

 |

 |
**Hudzona šaurums** (angļu: *Hudson Strait*, franču: *détroit d'Hudson*) vai **Ikirasajuaks** (inuītu: ᐃᑭᕋᓴᔾᔪᐊᖅ, *Ikirasajjuaq*) ir līdz 240 km plats jūras šaurums Ziemeļamerikas ziemeļaustrumos, kas atdala Bafina salu ziemeļos no Labradoras pussalas dienvidos un savieno Labradoras jūru austrumos ar Hudzona līci un Foksa baseinu rietumos. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un fjordu; šauruma dienvidaustrumos plešas Ungavas līcis. Vairākas salas, lielākās no kurām ir Notingemas sala, Solsberijas sala un Milla sala šauruma rietumu galā, kā arī Akpatoka pie Ungavas līča ieejas. Šaurums ir vienīgais kuģu ceļš, kas savieno Hudzona līča piekrastes ostas ar okeānu; kuģojams 4 mēnešus gadā. Biežas vētras, līdz 12 m augstas plūdmaiņas.

Šaurumu 1578. gadā atklāja angļu jūrasbraucējs Martins Frobišers un tas sākotnēji nosaukts par **Nežēlīgo straujteci** *(Furious Overfall)*. 1610. gadā šaurumu pilnībā izpētīja britu jūrasbraucējs Henrijs Hadsons (arī Hudzons) un tas tika nosaukts viņa vārdā.

Atsauces
--------

1. ↑  Nunavut, Where we Live and Travel
2. ↑  Marineregions.org

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hudzona šaurums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235934307
* GND: 4095720-2

 |

 |
**Roberts Pētersons** (dzimis 1995. gada 14. janvārī Ventspilī) ir latviešu mūziķis, dziedātājs. 

Starptautiska konkursa laureāts (Grand Prix Berliner Perle 2010), konkursa "Eirodziesma 2012" Latvijas reģionālās atlases finālists ar dziesmu "She's a queen", populārā latviešu mūzikas festivāla "Muzikālā banka" vairāku gadu dalībnieks), radio hitu [*nepieciešama atsauce*] izpildītājs un autors — "Cīrulis", "Man pieder tik daudz", "Es esmu pamodies", "Sāksim no jauna", "Nelaid projām".

Muzicējis kopā ar Raimondu Paulu, sadarbojies ar mūzikas producentu Guntaru Raču, kā arī strādājis ar vairākiem citiem Latvijā pazīstamiem producentiem — Gintu Stankeviču, Egīlu Mežu, Modri Skaistkalnu, Artūru Palkeviču, Midi, Kristapu Krievkalnu, Māri Priedi, mūziķiem — Kažu, Andri Ērgli, Jāni Strazdu, Māri Kupču, Ikaru Ruņģi, Leonu Sējānu un citiem.

2014. gada septembrī klajā laidis debijas albumu "Apturēts laiks" ar 12 oriģināldziesmām.

Diskogrāfija
------------

* Apturēts laiks (2014)

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Roberts Saakjancs** (armēņu: Ռոբերտ Սահակյանց; dzimis 1950. gada 30. septembrī Baku Azerbaidžānas PSR, miris 2009. gada 24. septembrī Erevānā Armēnijā) bija armēņu un padomju animācijas mākslinieks.

Mācījies Armēnijas Pedagoģiskajā institūtā. No 1970. gada strādā kinostudijā *Armenfilm* par multiplikācijas mākslinieku, no 1972. gada — par režisoru. Viņš ir arī praktiski visu savu filmu scenāriju autors un inscenētājs. Radošās darbības laikā izveidojis ap 30 animācijas filmu, ap 70 mūzikas klipus Armēnijas un Krievijas TV kanāliem, kā arī bijis līdzautors citām *Armenfilm* uzņemtajām animācijas filmām. Pazīstamākās Saakjanca animācijas filmas ir pēc Ovanesa Tumanjana pasaku motīviem veidotais cikls «Kurš izstāstīs blēņu stāstu?» («Kikoss», «Runājošā zivs» u.c.), kā arī fantāzija par armēņu tautas pasaku tēmu «Zilajā jūrā, baltajās putās».

Saakjanca filmas apbalvotas vairākos kinofestivālos kā bijušajā PSRS, tā arī Francijā, Itālijā, Spānijā, Vācijā un Japānā. 1987. gadā ieguvis Armēnijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka goda nosaukumu, 2008. gadā — Armēnijas Tautas mākslinieka goda nosaukumu.

Miris 2009. gada 24. septembrī pēc smagas sirds aortas aneirismas operācijas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Karine Sahakyants. ROBERT SAHAKYANTS Biography». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 25. aprīlī. Skatīts: 2011. gada 7. oktobrī.
2. ↑  В Ереване скончался мультипликатор Роберт Саакянц — PanARMENIAN.Net

Ārējās saites
-------------

* In memory of Robert Sahakyants
**Jānis Mencis** (1914. gada 4. maijs — 2011. gada 31. janvāris) bija latviešu matemātiķis, ilggadējs pasniedzējs Liepājas Pedagoģijas akadēmijā, matemātikas mācību grāmatu autors un emeritētais Latvijas zinātnieks.

Biogrāfija
----------

Jānis Mencis piedzima 1914. gada 4. maijā Valmieras apriņķa Braslavas pagastā. 1934. gadā beidzis Rīgas Skolotāju institūtu, bet 1960. gadā — Latvijas Valsts universitātes Matemātikas fakultāti. 1977. gadā Maskavā ieguvis pedagoģijas doktora grādu, 1993. gadā Latvijā — habilitētā pedagoģijas doktora grādu. J. Mencis bija Latvijas emeritētais zinātnieks.

J. Mencis strādāja par skolotāju Rīgā un Liepājā. No 1964. līdz 1999. gadam bija Liepājas Pedagoģijas akadēmijas Matemātikas katedras vadītājs, docents un profesors. Izdevis vairākas ar matemātiku saistītas publikācijas un grāmatas, pēc paša aplēsēm, ne mazāk par simtu. J. Menča publikācijas lielākoties skārušas pamatskolas jaunāko un vidusskolas vecāko klašu tēmas, kā arī jauno matemātikas skolotāju apmācību. J. Mencis televīzijā vadīja raidījumus skolēniem par matemātiku, piemēram, 1986. gadā viņš vadīja raidījumu "Matemātika 1. klasei".

J. Mencim bija divi bērni. Dēls Jānis Mencis jaunākais ir matemātiķis, gatavojis mācību līdzekļus arī kopā ar tēvu, bet meita Selga Mence — komponiste.

Jānis Mencis nomira 96 gadu vecumā, 2011. gada 31. janvāra vakarā, atrodoties slimnīcā Liepājā.

Apbalvojumi
-----------

1994. gadā Mencis tika apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni, tādējādi kļūstot par vienu no pirmajiem atjaunotā ordeņa kavalieriem. 2004. gadā ieguvis pirmo "Goda liepājnieka" titulu par nopelniem pilsētas labā. 2009. gadā valdība viņam piešķīra Ministru kabineta Atzinības rakstu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  «97 gadu vecumā miris matemātikas profesors Jānis Mencis». Delfi. 2011.01.31. Skatīts: 2011.01.31.
2. ↑  «Jānis Mencis». gramata21.lv. 1999. gada oktobris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2011.01.31.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305055053
* LNB: 000002600
* GND: 1268663972

 |

 |
Hematīts — viena no pasaulē visizplatītākajām dzelzsrūdām
**Dzelzsrūda** jeb **dzelzs rūda** ir iezis, no kura ir ekonomiski izdevīgi iegūt dzelzi. Rūdas parasti ir bagātas ar dzelzs oksīdiem, un tiem var būt tumši pelēka, spilgti dzeltena vai dziļi violeta līdz rūsgani sarkana krāsa. Pasaulē visizplatītākās dzelzsrūdas ir hematīts, limonīts, magnetīts un siderīts jeb dzelzs karbonāts.

Lielākie dzelzs resursi pasaulē ir Ķīnā, Krievijā, Brazīlijā, Kanādā, Austrālijā un Indijā. Pasaulē lielākie dzelzs ražotāji no rūdas ir Ķīna, Japāna, Amerikas Savienotās Valstis, Krievija, Vācija un Brazīlija. No dzelzsrūdas, to kausējot, iegūst čugunu, bet no tā — dzelzi un tēraudu.

Latvijas teritorijā ir konstatēti relatīvi lieli dzelzsrūdas resursi, taču to izguve šobrīd ir ļoti dārgs process, jo tā ir atrodama ļoti dziļi pazemē (vairāk nekā 700 m dziļumā). Lielākās dzelzsrūdu iegulas (desmitiem miljardiem tonnu augstvērtīgu rūdu) ir Limbažu rajonā pie Staiceles un Jēkabpils rajonā pie Gārsenes. Taču Latvijā arī virszemē nelielos apjomos ir sastopama dzelzsrūda — tā sauktā "purva rūda", dzelzs hidroksīdu sakopojums, ko var izmantot īpaši noturīgu minerālkrāsu izgatavošanā. Purva rūda vietās, kur izplūst dzelzi saturoši pazemes ūdeņi, veidojas arī mūsdienās.

Atsauces
--------

1. ↑  «Dzelzsrūda - Valsts valodas centra izstrādātie vides zinātņu, zemes zinātņu un fiziskās ģeogrāfijas termini». *Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls* (latviešu). Skatīts: 2023-03-18.
2. 1 2  «dzelzs». *enciklopedija.lv* (angļu). Skatīts: 2023-03-18.
3. 1 2  Anita Biseniece. *Ģeogrāfija 6. klasei*. Rīga : Apgāds Zvaigzne ABC, SIA, 2002. 89. lpp. ISBN 9984-22-115-6.
4. ↑  vestnesis.lv. «Par dzelzsrūdu un dimantiem zemē - Latvijas Vēstnesis». *www.vestnesis.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-03-18.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dzelzsrūda***.
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**Babītes ezers** ir liels ezers Mārupes novada Babītes un Salas pagastos. Septītais lielākais ezers Latvijā pēc platības.

Babītes ezers pie Spuņciema
Babītes ezers ir lagūnas tipa ezers, kas izveidojies aptuveni pirms 3000—4000 gadiem, no Litorīnas jūras atdaloties seklam līcim. Ezerā ir viena 27 hektārus liela sala. Tam ir dūņaina gultne, dūņu kārtas biezums var sasniegt pat piecus metrus. Krasta līnijas garums — 33 km. Ezera austrumu un dienvidu krastā izbūvēti vairāki polderi: Babītes polderis, Dzilnupes polderis, Trenču polderis, Gātupes polderis.

Babītes ezerā dzīvo 17 zivju sugas, tai skaitā līņi, karūsas, plauži, līdakas, asari, raudas, zuši. Seklais aizaugušais ezers un tā apkārtne ir nozīmīga putnu koncentrācijas vieta. Šeit konstatētas 184 putnu sugas, no kurām 36 ligzdo ezera apkaimē. 15 no šīm putnu sugām ir Eiropā apdraudēto skaitā (lielais dumpis, mazais dumpis, ragainais dukuris, niedru lija, grieze un citas). Tādēļ 1957. gadā tika izveidots Babītes ezera dabas liegums. Stingrā režīma zona ir 292 hektāru platībā, pārējā ezera daļā ir sezonas liegums no 1. janvāra līdz 30. jūnijam vai dabas parka zona.

Babītes ezera krastos atrodas vairākas laivu bāzes.

Ezera savienojumi ar Lielupi
----------------------------

Līdz 19. gadsimta sākumam bija viens savienojums ar Lielupi ezera rietumu galā — Gāte. Lielupes ūdeņi ezerā ieplūda tikai palu laikā. 1816.—1817. gados izrakta Spuņupe, kas savieno ar Lielupi iepretī Valteriem. 20. gadsimtā tā aizbērta un to šķērso Jūrmalas apvedceļš A10. 1988. gadā ezera ziemeļaustrumu galā izrakts Varkaļu kanāls uz Lielupi, tādējādi nodrošinot caurplūdi visa ezera garumā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 102. lpp.
2. ↑  ezeri.lv Babītes ezers

Skatīt arī
----------

* Latvijas lielākie ezeri
**Dzelzs(II) hlorīds** jeb **dzelzs dihlorīds** (FeCl2) ir divvērtīgās dzelzs un sālsskābes sāls. Tīrs dzelzs dihlorīds ir bezkrāsaina kristāliska viela, kas gaisā kļūst dzeltenīga, jo veidojas dzelzs trihlorīds. Uzsūcot gaisā esošo ūdeni, dzelzs dihlorīds kļūst zaļgans. Dzelzs(II) hlorīds labi šķīst ūdenī, spirtā, acetonā, nešķīst ēterī. No ūdens šķīdumiem zem 12,3 °C izkristalizējas kristālhidrāts FeCl2 · 6H2O; no 12,3 °C līdz 76,5 °C — FeCl2 · 4H2O; virs 76,5 °C — FeCl2 · 2H2O, kas temperatūrās virs 120 °C pāriet monohidrātā FeCl2 · H2O. Dzelzs(II) hlorīda tetrahidrāts ir zilganzaļi, gaisā izplūstoši monoklīni kristāli.

Iegūšana
--------

Dzelzs dihlorīda kristāli mēģenē
Dzelzs(II) hlorīds rodas, iedarbojoties uz dzelzi ar sālsskābi vai hlorūdeņradi: 

Fe + 2HCl → FeCl2
Bezūdens dzelzs dihlorīdu iegūst, laižot hlorūdeņradi pāri nokaitētām dzelzs skaidiņām. Tas rodas arī, karsējot dzelzs(III) hlorīdu ūdeņraža plūsmā:

2FeCl3 + H2 → 2FeCl2 + 2HCl
Dzelzs dihlorīda šķīdumu iegūst, sālsskābei reaģējot ar dzelzs(II) oksīdu vai hidroksīdu:

FeO + 2HCl → FeCl2 + H2O
Fe(OH)2 + 2HCl → FeCl2 + 2H2O
Laboratorijas apstākļos tīru dzelzs(II) hlorīdu iegūst, pievienojot dzelzs pulveri metanola un koncentrētas sālsskābes maisījumam un radušos metanola solvātu izkarsējot vakuumā pie 160 °C.

Analoģiski var iegūt arī tīru dzelzs dibromīdu un dzelzs dijodīdu.

Cita laboratorijas metode ir hlorbenzola reakcija ar dzelzs(III) hlorīdu:

2FeCl3 + C6H5Cl → 2FeCl2 + C6H4Cl2 + HCl

Īpašības
--------

Dzelzs dihlorīdu var oksidēt ar hloru līdz dzelzs(III) hlorīdam (reakcija ir apgriezeniska):

2FeCl2 + Cl2 → 2FeCl3
Laižot hloru cauri dzelzs dihlorīda šķīdumam, iegūst dzelzs trihlorīda kristālhidrātu.

Sauss dzelzs(II) hlorīds sildot gaisā viegli oksidējas līdz dzelzs(III) hlorīdam.

Ar elektropozitīvāko metālu hlorīdiem dzelzs(II) hlorīds veido dubultsāļus, ko var uzskatīt par kompleksajiem savienojumiem — tetrahloroferātiem(II), kuru anjona formula ir [FeCl4]2−.

Izmantošana
-----------

Izmanto dzelzs(III) hlorīda iegūšanai, kā arī juvelierizstrādājumu apstrādei. Medicīnā lieto par dzelzs preparātu dzelzs deficīta izraisītas anēmijas profilaksē un ārstēšanā.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***dzelzs(II) hlorīds*** |

1. ↑  G. Winter; Thompson, D. W.; Loehe, J. R. (1973). "Iron(II) Halides". *Inorg. Synth.* 14: 99–104. doi:10.1002/9780470132456.ch20.
2. ↑  P. Kovacic and N. O. Brace (1960). "Iron(II) Chloride". *Inorg. Synth.* 6: 172. doi:10.1002/9780470132371.ch54.
3. ↑  Г. Реми. *Курс неорганической химии.* Том II. Москва, Издательство иностранной литературы, 1966, lpp. 298. (krieviski)
***Twango*** bija ASV uzņēmums, kas uzturēja ceļojumu mediju koplietošanas vietni *twango.com*. Dibināts 2004. gadā. Birojs atradās Redmondā, Vašingtonas štatā. Kopš 2007. gada *Nokia* sastāvā.

*Twango* sistēma ļāva lietotājam koplietot dažādus failus: fotogrāfijas, video, audio un dokumentus. Tos varēja rediģēt sakārtot un kategorizēt. Nereģistrētie lietotāji brīvi varēja apskatīt vietni, bet tikai reģistrētie varēja augšupielādēt failus. *Twango* bija pieejams gan personālajos datoros, gan mobilajās ierīcēs.

Vēsture
-------

Uzņēmumu *Twango* 2004. gadā dibināja pieci *Microsoft* bijušie darbinieki. Vietne *twango.com* publiski pieejama kopš 2006. gada oktobra.

2007. gada jūlijā *Twango* nopirka Somijas mobilo telefonu ražotājs *Nokia* par 96,8 miljoniem USD. Neilgi pēc iegādes *Twango* tika iekļauts jaunizveidotajā zīmolā *Ovi* un bija viens no pirmajies tā elementiem.
2008. gada februārī *Twango* pakalpojums tika pārdēvēts par *Share on Ovi*, vēlāk — *Ovi Share*.

2012. gada maijā *Ovi Share* pakalpojums tika slēgts.

Atsauces
--------

1. 1 2  Nokia snaps up Redmond's Twango
2. ↑  Twango Acquired by Nokia for $97 Million
3. ↑  «Nokia launches Ovi digital media, folds in Twango». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 5. augustā. Skatīts: 2013. gada 15. aprīlī.
4. ↑  «Service Notification: Ovi Share is closing on 30 May 2012». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 26. jūnijā. Skatīts: 2013. gada 30. augustā.
**Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skola** (tautā saukti par "Mazajiem Mediņiem") ir mūzikas izglītības mācību iestāde, kas piedāvā divu līmeņu profesionālās ievirzes izglītību: paralēli mācībām pamatskolā (programma 20 V) vai paralēli mācībām vispārizglītojošā vidusskolā (programma 30 V).

Abās izglītības programmās var apgūt šādas specialitātes: taustiņinstrumentu spēle (klavierspēle un akordeona spēle), stīgu instrumentu spēle (vijoles, alta, čella, kontrabasa, arfas, kokles un ģitāras spēle), vokālā mūzika (meiteņu koris un JMMS zēnu koris), pūšaminstrumentu spēle (flautas, obojas, klarnetes, fagota, saksofona, mežraga, trompetes, trombona, eifonija un tubas spēle), sitaminstrumentu spēle.

Skola atrodas 1909. gadā celtās Jastržembskas sieviešu ģimnāzijas (poļu: *Gimnazjum Anny Jastrzębskiej*), vēlākās 23. Rīgas pilsētas (Ata Kronvalda) pamatskolas ēkā Kronvalda bulvārī 8 Rīgā (arhitekts Aleksandrs Šmēlings).

Vēsture
-------

Dibināta 1927. gadā kā Latvijas Tautas Konservatorija (vēlākās Rīgas Tautas konservatorijas) Muzikālais bērnu dārzs. 1941. gadā Rīgas Tautas konservatoriju pārdēvēja par Rīgas Valsts mūzikas vidusskolu, bet 1947. gadā tai piešķīra Jāzepa Mediņa vārdu. 
1990. gadā no vidusskolas atdalīja Jāzepa Mediņa mūzikas skolu, ko 2009. gadā apvienoja ar 1946. gadā dibināto Rīgas 1. mūzikas skolu un nodēvēja par Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skolu.

**Jāzepa Mediņa Rīgas 1. mūzikas skola** ir izveidota 2009. gada augustā. Mūzikas skolā ir apvienotas divas senākās un pieredzes bagātākās Rīgas mūzikas skolas – Jāzepa Mediņa mūzikas skola un Rīgas 1. mūzikas skola.

**Jāzepa Mediņa mūzikas skolas** pirmsākumi meklējami 1927. gadā, kad pie Latvijas Tautas konservatorijas (vēlāk Rīgas Tautas konservatorija) noorganizēta bērnu muzikālā apmācība – Muzikālais bērnu dārzs. 1941. gadā Rīgas Tautas konservatoriju pārdēvēja par Rīgas Valsts mūzikas vidusskolu, bet 1947. gadā tai piešķīra latviešu komponista klasiķa Jāzepa Mediņa vārdu. Savu nosaukumu skola saglabāja arī pēc 1990. gada, kad bērnu mūzikas skolu atdalīja no vidusskolas.

**Rīgas 1. mūzikas skolas** pirmsākumi meklējami 20. gadsimta divdesmito gadu beigās, kad skola darbojās kā pazīstamās pianistes Skaidrītes Rozenbergas privātā studija. 1946. gadā tā kļuva par valsts skolu un ieguva nosaukumu Rīgas 1. mūzikas skola.

Skatīt arī
----------

* Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskola
* Pāvula Jurjāna Mūzikas skola

Atsauces
--------

1. ↑  Izglītības programmas
2. ↑  Jāzepa Mediņa Rīgas Mūzikas vidusskola