recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Beznoteces Eira ezers Austrāljā. Satelītuzņēmums ar izmainītu krāsu spektru. *NASA's Earth Observatory*
**Beznoteces ezers** ir ezers, no kura nav ūdens noteces ne pa virszemi, ne pazemē. No šāda ezera ūdens tikai iztvaiko. Šāds ezers atrodas **beznoteces baseinā**.

Beznoteces baseini sastopami visā pasaulē, taču visizplatītākie tie ir tuksnešu joslā, kur ir maz nokrišņu. Vietās, kur ir vairāk nokrišņu, ezera krastos pamazām izveidojas upju ielejas un ezers pa tām atrod izeju uz zemāk novietotu hidroloģisko sistēmu.

Senāk šāds beznoteces ezers bija Melnā jūra līdz tajā ieplūda Vidusjūra.

Karstajos tuksnešos ir mazs nokrišņu daudzums un liels ezeru iztvaikojums. Tāpēc ezera sateces baseinā neveidojas upju tīkls. Šādā noslēgtā hidroloģiskajā sistēmā pakāpeniski palielinās ūdenī izšķīdušo sāļu daudzums un veidojas sālsezers. Ezera ūdens līmenim krītoties gultnē atsedzas izgulsnējušies sāļi.

Beznoteces baseinā var atrasties gan pastāvīgi ezeri (Kaspijas jūra), gan periodiski izsīkstoši ezeri (Eira ezers).

Beznoteces ezeru ekosistēma bieži ir trauslāka, nekā parasto ezeru ekosistēma. Samazinot ūdens plūsmu uz agrāk stabilu beznoteces ezeru, tā virsmas līmenis var kristies un ezers var izzust. Šāds liktenis ir piemeklējis agrāk vienu no pasaules lielākajiem ezeriem — Arāla jūru.

Ievērojami beznoteces baseini
-----------------------------

* Lielākie beznoteces baseini un ezeri atrodas Centrālāzijā. Te atrodas tādi beznoteces ezeri, kā:
	+ Kaspijas jūra — pasaules lielākais ezers;
	+ Arāla jūra, kura strauji samazinājusies un sadalījusies vairākos baseinos;
	+ Balhašs — liels ezers Kazahstānā;
	+ Isikuls — liels kalnu ezers Kirgizstānā;
* Nāves jūra — tās krastā atrodas zemākais sauszemes punkts
* Eira ezers — teorētiski lielākais ezers Austrālijā, taču tā izmērs krasi mainās atkarībā no klimatiskajiem apstākļiem;
* Čada ezers — joprojām lielākais ezers Āfrikas ziemeļu daļā, taču šis ezers ir tikai neliela atlieka no kādreizēja milzu ezera;
* Vidas ezers — neaizsalstošs ezers Antarktīdā — tas neaizsalst tikai tāpēc, ka sāls saturs ezera ūdenī septiņkārt pārsniedz jūras ūdens sāļumu;
* Lielais Sālsezers — lielākais sālsezers Rietumu puslodē;
* Neizīdles ezers — ezers Austrijā un Ungārijā. Šis ezers ir vairākkārt pilnībā izžuvis;
* Balatons — liels ezers Ungārijā

Kādreizēji beznoteces baseini
-----------------------------

* Melnā jūra — līdz tās saplūšanai ar Vidusjūru neilgi pēc pēdējā ledus laikmeta beigām;
* Vidusjūra — pirms aptuveni 5 miljoniem gadu tā bija atdalīta no Atlantijas okeāna
Siltasiņu šķirnes zirgs — Traķēnes zirgs
Jēdziens **"siltasiņu zirgi"** tiek lietots konkrēta zirga tipa apzīmējumam, kas izpaužas zirgu šķirnes izcelsmē, fiziskajās īpašībās un raksturā. Bieži cilvēki kļūdās, iedomājoties, ka šis jēdziens ir saistīts ar asiņu temperatūru. Zirgiem izšķir divus pamattipus: karstasiņu zirgus (piemēram, arābi, ahalteke, barbi un tīrasiņu šķirnes zirgi) un aukstasiņu zirgus (smagos vilcējus). Siltasiņu zirgi ir šo divu tipu sajaukums. Galvenās siltasiņu zirgu šķirnes ir veidojušās Eiropā un to pielietojums ir ļoti universāls, tie ir piemēroti darbam gan aizjūgā, gan zem sedliem. Siltasiņu zirgi ir atlētiski, ar vidēji vieglu ķermeņa uzbūve, tie ir pietiekami temperamentīgi, lai būtu labi sportisti, bet, salīdzinot ar karstasiņu šķirnēm, siltasiņu zirgi ir mierīgāki, ar līdzsvarotāku nervu sistēmu. 

Tā kā gandrīz visas siltasiņu zirgu šķirnes ir veidojušās Eiropā, tad ir pieņēmums, ka siltasiņu zirgi ir Eiropas senā savvaļas meža zirga pēcnācēji, nevis cilvēku veidots zirga tips.

Siltasiņiem ir daudzas populāras sporta zirgu šķirnes: rikšotāji – Amerikas, Francijas, Norfolkas, Orlova rikšotāji u.c.; sporta zirgi — Holšteinas, Hanoveras, Oldenburgas, Traķēnes, Latvijas u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  «About Elk Run Farm, Quality warmbloods with a sense of humor!». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 26. februārī. Skatīts: 2009. gada 4. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* International Museum of the Horse
* Warmblooded Horses and Breed Information Archived 2009. gada 10. martā, *Wayback Machine* vietnē.
**Egons Dārziņš** (1894-1966) bija latviešu ārsts un mikrobiologs, starptautiski pazīstams tuberkulozes pētnieks. Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes ārkārtas profesors (1941), LU Serumstacijas direktors (1941-1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1894. gada 24. oktobrī Bārbeles pagasta "Līplantos" zemnieka Mārtiņa Dārziņa ģimenē. Studēja dabaszinātnes Pēterburgas universitātē, Latvijas brīvības cīņu laikā dienēja Latvijas armijā (1919-1920). Studēja medicīnu Latvijas Universitātē (līdz 1924), papildinājās L. Pastēra institūtā Parīzē, Listēra institūtā Londonā, Frankfurtē pie Mainas un Kopenhāgenā. Bija Latvijas Universitātes medicīnas fakultātes asistents (1928), privātdocents (1930), profesors (1941). Mikrobioloģijas katedras vadītājs (1939). Piedalījās Latvijas sanitāro likumu un noteikumu izstrādāšanā. Pētīja smagās eļļas "Silvanola" pielietošana tuberkulozes un lepras ārstēšanā.
Otrā pasaules kara laikā bija ārsts Rīgas pilsētas 2. slimnīcā iekārtotajā kara hospitālī (*Kriegslazarett 4/608*).

Kara beigās devās trimdā uz Vāciju, kur strādāja par mikrobiologu Mārburgā. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi Brazīlijā, tad ASV, kur no 1952. gada dzīvoja Mineapolē, bija Mineapoles piepilsētas Anokas slimnīcas laboratorijas vadītājs un Minesotas universitātes pētnieks. Publicēja pamatīgu medicīnas grāmatu par tuberkulozi angļu valodā. 
Miris 1966. gada 13. augustā Anokā.

Darbi
-----

* Zemmers, Kalniņš, Helmanis: dzīve un darbi. A. Gulbis, 1934. - 238 lappuses (Krišjāņa Barona balva 1941. gadā), atkārtoti izdota 1993. gadā.
* Egons Darzins and George Fahr. Cord-Forming Property, Lethality and Pathogenicity of Mycobacteria. Chest. 1956;30(6):642-648
* Egons Darzins. The Bacteriology of Tuberculosis. University of Minnesota Press, 1958, 488 pages (angliski)
* Pavasara straumes: dienasgrāmata 1916-1920. Vaidava, 1961. - 313 lappuses

Atsauces
--------

1. ↑  «Rīgas Stradiņa universitātes Mikrobiologijas katedras vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. martā. Skatīts: 2016. gada 20. martā.
2. ↑  biographien.lv
3. ↑  «Laiks. - 1966. - 24. augusts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2016. gada 20. martā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 38144117
* LNB: 000022399
* LCCN: n00010360
* ISNI: 0000 0000 2296 3159

 |

 |
Konstantīns fon der Pālens
**Konstanīns Johans Georgs fon der Pālens** (vācu: *Konstantin Johann Georg Graf von der Pahlen*, krievu: *Константин Констанович Пален*, 1861—1923) bija vācbaltu sabiedriskais darbinieks, Kurzemes guberņas muižnieks, Krievijas Impērijas ierēdnis, hofmeistars, Viļņas gubernators, Senāta
loceklis. Rietumkrievijas kara politiskās padomes (*Военно-политический совет для Западной России*) priekšsēdētājs (1919).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1861. gada 26. martā (14. martā pēc VS) Pēterburgā grāfa Konstantīna fon der Pālena (1830—1912) un viņa sievas Helenas Šarlotes, dzimušas fon Tollas (1833—1910), ģimenē. Viņa tēvs bija Pleskavas gubernators (1864—1867), Krievijas tieslietu ministrs (1867—1878) un Valsts padomes loceklis (1878—1912).

Tēva ietekmē Konstantīns mācījās Ķeizariskajā tieslietu skolā (*Императорское училище правоведения*) un pēc mācību beigšanas 1882. gadā sāka strādāt Tieslietu ministrijā, no 1887. gada darbojās Kurzemes guberņas pārvaldē, 1889. gadā bija Kuldīgas apriņķa komisārs zemnieku jautājumos, tad goda miertiesnesis Kuldīgas-Ventspils tiesu apgabalā (1893) un Jelgavas tiesu apgabalā (1896).

Pēc Nikolaja II kļūšanas par ķeizaru viņš kļuva par Varšavas (1897), tad par Pleskavas (1900) vicegubernatoru, bet 1902. gadā par Viļņas gubernatoru. 1903. gadā uzrakstīja slepenu dienesta ziņojumu par ebreju stāvokli Nometinājuma joslā.

1906. gadā Pālens kļuva par slepenpadomnieku un Krievijas valsts senatoru. Senāta uzdevumā viņš 1908. gadā veica Krievijas Turkestānas revīziju.

Pēc tēva nāves 1912. gadā mantoja Lielauces muižu, Veczvārdes muižu un Ķeveles muižu.

Bermontiādes laikā 1919. gada 6. oktobrī viņu iecēla par Rietumkrievijas armijas civilpārvaldes (*ru:Совет Западной России*) priekšsēdētāju, kurā līdzdarbojās arī viņa radinieks Vidzemes bruņniecības landmaršals un bijušais Apvienotās Baltijas hercogistes reģents Ādolfs Pilars fon Pilhavs, Ludvigs Knorings, lielrūpnieki Andrejs Rēmers (*Römmer*), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis Vasīlijs Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas Impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, līdzīgu pirmskara Somijas lielhercogistes statusam.

1920. gada zemes reformas laikā zaudēja savus īpašumus Latvijā. Mūža nogalē dzīvoja Vācijā.

Miris 1923. gada 14. augustā Vernigerodē.

Atsauces
--------

1. ↑   Ēriks Jēkabsons. Norises Rīgā 1919. gada 12.—15. oktobrī kauju laikā ar Bermonta spēkiem: atspoguļojums Lielbritānijas politiskās misijas vadītāja Stīvena Talentsa ziņojumos LATVIJAS UNIVERSITĀTES ŽURNĀLS. VĒSTURE 2019, 7/8

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 302263284
* LCCN: no2006086572
* ISNI: 0000 0000 4918 8738
* GND: 108095681
* SUDOC: 161182615

 |

 |
**Vīriešu bobsleja četrinieku** sacensības **2014. gada olimpiskajās spēlēs** norisinājās 2014. gada 22. februārī un 23. februārī Kamaniņu sporta centrā "Sanki". 
Latviju pārstāvēja divas ekipāžas: Oskars Melbārdis/Arvis Vilkaste/Daumants Dreiškens/Jānis Strenga un Oskars Ķibermanis/Raivis Broks/Helvijs Lūsis/Vairis Leiboms.

Rezultāti
---------

Sacensībās sākotnēji uzvarēja Krievijas sportista Aleksandra Zubkova pilotētā ekipāža. Otrajā vietā ierindojās Latvijas pārstāvja Oskara Melbārža pilotētais četrinieks. Savukārt trešo vietu ieguva ASV sportista Stīvena Holkomba pilotētais četrinieks.

Pēc Krievijas četrinieka diskvalifikācijas sakarā ar dopinga lietošanu medaļu sadalījums tika mainīts. Zelta medaļu ieguva Latvijas, bet bronzas medaļu Apvienotās Karalistes ekipāža.

2020.gada 15. februārī īpašā ceremonijā Siguldas bobsleja un kamaniņu trasē, piedaloties Starptautiskās bobsleja federācijas prezidentam Ivo Ferriani, bobslejisti Oskars Melbārdis, Daumants Dreiškens , Arvis Vilkaste un Jānis Strenga beidzot saņēma 2014. gada Soču olimpisko spēļu zelta medaļas četrinieku ekipāžām.

Medaļnieki
----------

| Zelts | Sudrabs | Bronza |
| --- | --- | --- |
| Karogs: Latvija LatvijaOskars MelbārdisArvis VilkasteDaumants DreiškensJānis Strenga | Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASVStīvens HolkombsStīvens LangtonsKērtiss TomaševičsKristofers Fogts | Karogs: Apvienotā Karaliste Apvienotā KaralisteDžons Džeimss DžeksonsBrūss TaskersStjuarts BensonsDžoels Fīrons |

Atsauces
--------

1. ↑  Agris Suveizda. «Melbārža četrinieks izcīna olimpisko spēļu sudrabu!». Sportacentrs.com, 2014. gada 23. februārī. Skatīts: 2014. gada 23. februārī.
2. ↑  «Oficiāli: SOK maina Soču rezultātus un pasniegs Melbārža ekipāžai zelta medaļas». *Sportacentrs.com* (latviešu). 2019-03-27. Skatīts: 2019-03-28.
3. ↑

Ārējās saites
-------------

* Sacensību rezultāti 2014. gada ziemas olimpisko spēļu mājaslapā Archived 2014. gada 6. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
**Kivimē** (igauņu: *Kivimäe*) ir pieturas punkts Tallinas-Keilas dzelzceļa līnijā Tallinas pilsētas Nemmes rajonā un atrodas 10 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Kivimē pietur lielākā daļa Pēskilas, Keilas, Paldiski, Rīsiperes un Kloga-Rannas virzienā kursējošo elektrovilcienu (izņemot Keilas ekspresi).

Stacijas ēka
------------

Pirmā Kivimē stacijas ēka bija vienkāršs, pasažieru vajadzībām pielāgots dzelzceļa vagons. Kad 1930. gadā ekspluatācijā tika nodota jaunā Rahumē stacijas ēka, tās pagaidu koka ēka pa sliedēm tika pārvesta uz Kivimē. Pastāvīgu stacijas ēku Kivimē ieguva 1937. gadā. Pēc Hendrika Otlota (igauņu: *Hendrik Otloot*) projekta tika radīts konstruktīvisma meistardarbs - balta silikātķieģeļu ēka ar uzsvērtu apjoma horizontālitāti, vienlaikus radot vieglas un funkcionālas celtnes iespaidu. 1997. gadā stacijas ēka iekļauta valsts kultūras pieminekļu sarakstā. Kopš 1998. gada biļešu tirdzniecība Kivimē stacijas ēkā vairs nenotiek. Pašlaik vēsturiskajā celtnē ir ierīkots bērnu brīvā laika centrs.

Apkārtne
--------

Uz ziemeļiem no stacijas atrodas nozīmīgs vēsturiskās infrastruktūras objekts - Pētera I jūras kara flotes noliktavas.

Satiksme
--------

Blakus Kivimē stacijai pie Pērnavas šosejas atrodas autobusu pietura *Kivimäe jaam*, kur iespējams veikt pārsēšanos uz sekojošiem Tallinas pilsētas autobusu maršrutiem:

| Nr. | Sākums | Beigas |
| --- | --- | --- |
| 27 | Harkujärve | Laagri alevik |
|

Foto galerija
-------------

* Stacijas kopskatsStacijas kopskats
* Kivimē stacijas ēkas fasādes fragmentsKivimē stacijas ēkas fasādes fragments
*

Atsauces
--------

1. ↑  «Kivimäe». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 20. septembrī. Skatīts: 2012. gada 6. septembrī.
2. ↑  Rongid/Trains « Reisitasku[novecojusi saite]
3. ↑  Muinas • Welcome![novecojusi saite]
4. ↑  «www.militaar.net • Vaata teemat - Peeter Suure merekindluse laod?». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. martā. Skatīts: 2012. gada 6. septembrī.
5. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 4. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 6. septembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Keilu** |
|  Hīu |  **Kivimē** | Pēskila  |
|
**R2-D2** (/ˌɑːr.tuːˈdiːtuː/) jeb **Artū-Dītū** (angļu: *Artoo-Detoo*) ir izdomāts varonis Džordža Lūkasa izveidotajā filmu sērijā Zvaigžņu kari. Viņš ir piedalījies desmit no vienpadsmit līdz šim uzņemtajām Zvaigžņu karu filmām. Dažādos filmas posmos droīds R2-D2 ir C-3PO, Padmes Amidalas, Anakina Debesgājēja, Leijas Organas, Lūka Debesgājēja, Obi-Van Kenobi, BB-8, Rejas un D-O draugs. R2-D2 un viņa pavadonis C-3PO ir vienīgie varoņi, kas parādījušies katrā Zvaigžņu karu filmā, izņemot filmu "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts" (2018).

Zvaigžņu karu oriģinālajā triloģijā, kā arī dažās epizodēs priekšvēstures triloģijā R2-D2 spēlēja angļu aktieris Kenijs Beikers. Turpinājuma triloģijā Beikers bija kā filmas "Spēks mostas" konsultants, taču dažos Džimijs Vī arī spēlēja varoni. Vēlāk, sākot no filmas "Pēdējie džedi" Džimijs Vī pilnībā pārņēma lomu. Filmā "Skaivokera atdzimšana" leļļu aktieri Hasans Tadžs un Lī Tauersijs spēlē R2-D2 lomu, aizstājot Džimiju Vī. R2-D2 skaņas un vokālos efektus radīja skaņu dizainers Bens Birts.

Filmā "Ļaunumu vēstošā ilūzija" R2-D2 ir kosmosa kuģu labošanas droīds. Kad kāda uzbrukuma laikā R2-D2 salabo un izglābj kuģi, karaliene Padme Amidala apbalvo droīdu, un kopš tā laika R2-D2 ir galveno varoņu draugs. Oriģinālās triloģijas filmā "Jaunā cerība" droīdā tiek ielikti nozagtie impērijas Nāves zvaigznes plāni, kas vēlāk palīdz dumpiniekiem to iznīcināt.

Robota labākais draugs un sabiedrotais ir protokola droīds C-3PO, kurš vienīgais saprot R2-D2 valodu.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Zvaigžņu kari |
| --- |
|  |
| Filmas | 

|  |  |
| --- | --- |
| Oriģinālā triloģija | 
* "Jaunā cerība" (1977)
* "Impērija dod atbildes triecienu" (1980)
* "Džedu atgriešanās" (1983)

 |
|  |
| Otrā triloģija | 
* "Ļaunumu vēstošā ilūzija" (1999)
* "Klonu uzbrukums" (2002)
* "Situ atriebība" (2005)

 |
|  |
| Trešā triloģija | 
* "Spēks mostas" (2015)
* "Pēdējie džedi" (2017)
* "Zvaigžņu kari: Skaivokera atdzimšana" (2019)

 |
|  |
| Citas filmas | 
* *Caravan of Courage* (1984)
* *The Battle for Endor* (1985)
* "Klonu kari" (2008)
* "Rogue One: Zvaigžņu karu stāsts" (2016)
* "Hans Solo: Zvaigžņu karu stāsts" (2018)

 |

 |
|  |
| Seriāli | 
* "Klonu kari" (2003—05)
* "Klonu kari" (2008—13;2020)
* "Dumpinieki" (2014—18)

 |
|  |
| Tēli | 
* C-3PO
* Dārts Veiders
* Džaba
* Grāfs Dukū
* Hans Solo
* Joda
* Kailo Rens
* Lando Kalrisians
* Leja Organa
* Lūks Debesgājējs
* Meiss Vindū
* Obi-Vans Kenobi
* Padme Amidala
* Palpatīns
* R2-D2

 |
|  |
| Skatīt arī | 
* Gaismas zobens
* Korusanta
* *Lucasfilm*
* Nāves zvaigzne
* *Star Wars Jedi: Fallen Order*

 |
|  |
| Nozīmīgi cilvēki | 

|  |  |
| --- | --- |
| Autors | 
* Džordžs Lūkass

 |

 |

 |
***RAF-Avia*** ir Latvijas kravas pārvadājumu lidsabiedrība. Tā ir bāzēta Starptautiskajā lidostā "Rīga" un nodrošina kravu pārvadājumus Eiropā, Tuvajos Austrumos un Ziemeļāfrikā

*RAF-Avia* flote sastāv no septiņiem gaisa kuģiem: diviem *Saab 340* un pieciem *An-26*.

Lidsabiedrība dibināta 1990. gadā ar mērķi piegādāt detaļas un ražošanai nepieciešamos materiālus Rīgas autobusu fabrikai. *RAF-Avia* tika privatizēta 1999. gadā.

2015. gada oktobrī aviosabiedrības vadītājs publiski paziņoja par plāniem uzsākt pasažieru aviopārvadājumus, bet 2016. gada nogalē paziņoja, ka pirmā čarterlidmašīna jau tiek izmantota Vācijas tirgū.

Negadījumi
----------

### Militārās pārtveršanas atgadījums

2014. gada 29. oktobrī britu prese ziņoja, ka RAF-Avia Antonov An-26 lidmašīna ceļā no Francijas uz Lielbritāniju nenodibināja sakarus ar gaisa satiksmes kontrolieriem. Tas izsauca aviotrauksmi un Lielbritānijas kara flotas iznīcinātāji piespieda lidmašīnu nosēsties Stanstedas lidostā, kur to pārmeklēja, bet neatrada neko aizdomīgu.

### Noslīdēšana no skrejceļa

2019. gada 7. janvārī lidmašīna ar trim apkalpes locekļiem uz borta noslīdēja no skrejceļa Somijā Savonlinnas lidostā.

### Neprecīza nolaišanās

2019. gada 9. oktobrī lidmašīna, nolaižoties Zviedrijā, Trolhatanas lidostā, neprecīzi piezemējās un nobrauca no skrejceļa. Lidmašīnas apkalpe neziņoja par incidentu un vēlāk izmeklētājiem skaidroja, ka nebija pamanījuši, ka lidmašīnas rats atrodas ārpus skrejceļa.

Atsauces
--------

1. ↑  «History». www.rafavia.lv. 2013. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 5. oktobrī. Skatīts: 2014.10.29..
2. ↑  «Liepājas lidlauka sertifikāciju plāno pabeigt līdz nākamā gada pavasarim». Dienas Bizness. 2015.10.22. Skatīts: 2015.10.23..
3. ↑  Kārlis Vasulis. «Laužas čarterreisu biznesā». Dienas Bizness, 2016-12-15. Skatīts: 2016-12-18.
4. ↑  «Briti draudējuši notriekt Latvijas kravas lidmašīnu». Latvijas Sabiedriskie mediji. 2014.10.29. Skatīts: 2014.10.29..
5. ↑  «Incident: RafAvia SF34 at Savonlinna on Jan 7th 2019, runway excursion on landing». The Aviation Herald. 2019.01.08. Skatīts: 2019-10-20.
6. ↑  «Inquiry doubts ATR crew's claim of failure to notice excursion». FlightGlobal. 2019-9-6. Skatīts: 2019-10-20.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Latvija Latvijas lidsabiedrības |
| --- |
|  |
| Pasažieru | 
* *airBaltic*

 |
|  |
| Čarterreisu | 
* *Baltic Jet*
* *Wings 4 Sky Group*
* *SmartLynx Airlines*
* *Union Aviation*

 |
|  |
| Kravas | 
* *RAF-Avia*

 |
|  |
| Bijušās | 
* *Alpha Express Airlines*
* *Baltic International Airlines*
* *Concors*
* Inversija
* *Latavio*
* Latpass aviolīnijas
* *PrimeraAir Nordic*
* *Riga Airlines*
* *Transeast Airlines*
* Valsts gaisa satiksme
* *VIP Avia*

 |

 |
Vasīlijs Biskupskis (1915)
**Vasīlijs Biskupskis** (krievu: *Василий Викторович Бискупский*, 1878–1945) bija krievu ģenerālmajors (1915) un politiķis, Rietumkrievijas valdības (*За́падно-ру́сское прави́тельство*) premjerministrs (1919).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1878. gada 27. aprīlī Tomskas gubernatora ģimenē. Mācījās 2. kadetu korpusā un Nikolajevas kavalērijas skolā, kuru beidza 1897. gadā. 
Pirmā pasaules kara laikā komandēja Maskavas leibgvardes pulku (1914—1917), paaugstināts par ģenerālmajoru (1915). Vēlāk komandēja 3. kavalērijas divīziju (1917—1918).

Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas un Ukrainas vācu okupācijas Pavlo Skoropadskis 1918. gada 29. aprīlī veica valsts apvērsumu, pasludināja sevi par Ukrainas hetmani un iecēla ģenerāli Biskupski par savas armijas komandieri. Pēc Vācijas Novembra revolūcijas vācu karaspēks atstāja Ukrainu, varu atkal pārņēma Ukrainas Tautas Republikas valdība jeb "direktorija" ar Simonu Petļuru priekšgalā. 9. decembrī Biskupska komandētā 1. kavalērijas divīzija neveiksmīgi mēģināja aizsargāt Odesu no atamana Grigorjeva komandētā direktorijas karaspēka uzbrukuma.

Pēc tam, kad 1918. gada 14. decembrī Skoropdskis demisionēja, Biskupskis emigrēja uz Vāciju. Pēc Baltijas landesvēra sakāves Cēsu kaujās un Strazdumuižas pamiera noslēgšanas viņš piedalījās Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas izveidē un vadīja provācisko Rietumkrievijas valdību Berlīnē, kas bija spiesta 6. oktobrī atkāpties un atdot varu Bermontam.

1920. gadā piedalījās Kapa pučā, kopā ar Lūdendorfu mēģināja atjaunot Vācijas monarhiju un darbojās Šeibnera-Rihtera slepenajā vācbaltiešu un krievu emigrantu organizācijā *Aufbau*.

Miris pēc Otrā pasaules kara beigām 1945. gada 18. jūnijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Василий Викторович Бискупский no hrono.ru

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 65202178
* ISNI: 0000 0000 1975 0662
* GND: 133653420

 |

 |
**Quoted-printable** jeb **QP kodējums** ir kodējums, kas izmanto drukājamas rakstzīmes (alfabēta burtus, ciparus un vienādības zīmi "="), lai pārsūtītu astoņu bitu datus pa septiņu bitu kanālu. To izmanto kā MIME satura sūtīšanas kodējumu e-pasta sūtīšanai. Paredzēts gadījumiem, ja dati pamatā sastāv no US-ASCII simboliem, bet ir arī neliels daudzums baitu, kuru kodi ir virs 127. MIME alternatīva QP kodējumam ir Base64.

Kodēšanas noteikumi
-------------------

Astoņu bitu baitu kodē ar trīs rakstzīmēm: pirmais ir "=", kam seko divi heksadecimāli cipari (0—9 vai A—F), kas atbilst baita kodam. Piemēram, Windows-1257 kodējumā "ā" (decimālā vērtība 226) attēlo kā "=E2". 

Visas drukājamās ASCII rakstzīmes ASCII (decimālās vērtības starp 33 un 126) atstāj nemainītas, izņemot vienādības zīmi "=" (decimālā vērtība 61), kuru attēlo kā "=3D".

ASCII tabulācijas un tukšuma simbolus (decimālās vērtības 9 un 32) var atstat nemainītas, izņemot gadījumus, ja tās atrodas rindas beigās. Ja kāds no šiem simboliem atrodas rindas beigās, to kodē ar "=09" (tabulācija) vai "=20" (tukšumzīme).

Ja kodējamos datos ir pāreja uz jaunu rindu, tad to kodē ar ASCII CR LF secību, neatkarīgi no originālajām baitu vērtībām. Ja baitu vērībām 10 un 13 ir cita nozīme nekā rindas beigas, tad tie ir jākodē kā "=0A" un "=0D".

*Quoted-printable* rindu garums nedrīkst būt lielāks par 79 baitiem. Lai to ievērotu, kodētās rindas beigās tiek pievienots "=", kas neizraisa pāriešanu uz jaunu rindu oriģinālajā tekstā.

Piemērs
-------

```
Būt vai nebūt? Tāds ir jautājums.
```

Teksts ar Windows-1257 kodējumu *quoted-printable* tiks attēlots:

```
B=FBt vai neb=FBt? T=E2ds ir jaut=E2jums.
```

Salīdzinājumam tas pats teksts alternatīvā kodējumā Base64 būs:

```
Qvt0IHZhaSBuZWL7dD8gVOJkcyBpciBqYXV04mp1bXMu
```

Ārējās saites
-------------

* RFC 2045 (MIME)
**Kizilkums** (uzbeku: *Qizilqum*, *Қизилқум*, kazahu: *Қызылқұм*, *Qızılqum*) ir tuksnesis Centrālāzijā, starp Amudarjas un Sirdarjas upēm. Tas atrodas Uzbekistānā un Kazahstānā, kā arī mazliet Turkmenistānā. Ziemeļrietumos to norobežo izsīkušās Arāla jūras ieplaka, ziemeļaustrumos — Sirdarja, austrumos — Tjanšana un Pamira priekškalnes, bet dienvidos un dienvidrietumos — Amudarja. Tuksneša kopējā platība ir aptuveni 298 000 km2. Kizilkuma nosaukums ir radies no tjurku valodām un nozīmē ‘Sarkanās smiltis’.

Kizilkuma ainava pie Džongeldi Uzbekistānā
Tuksnesis aptver līdzenumu aptuveni 300 m augstumā virs jūras līmeņa ar atsevišķām augstienēm un ieplakām. Lielākā teritorijas daļa ir smilšu tuksnesis ar barhāniem, ziemeļrietumos daudz māla tuksnešu takiru, atsevišķas oāzes. Oāzēs un gar upēm lauksaimniecība, vietām tuksnesī ekstensīva lopkopība (kazas, kamieļi). Vasaras mēnešos no maija līdz septembrim kizilkumā raksturīga ekstrēmi augsta gaisa temperatūra (līdz 52 °C), maz nokrišņu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 361. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kizilkums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5991153411799941700005
* GND: 4073929-6

 |

 |
**Edvarda ezers** (angļu: *Lake Edward*, svahili: *Ziwa Edward*) ir mazākais no Lielajiem Āfrikas ezeriem. 15 lielākais ezers Āfrikā. Atrodas uz robežas starp Kongo Demokrātisko Republiku un Ugandu. Ezera ziemeļu krasts atrodas dažus kilometrus dienvidos no ekvatora. Atklājis Henrijs Stenlijs 1888. gadā, nodēvējis ezeru Velsas prinča Alberta Eduarda vārdā. No 1973. līdz 1979. gadam ezers tika dēvēts par godu Ugandas diktatoram Idi Aminam.

Ezers ir ļoti bagāts ar endēmām zivju sugām, no kurām zinātniski precīzi aprakstītas ir tikai neliela daļa. Krastos atrodas izcilas pirmatnējās dabas vērtības, kuras aizsargā Virungas nacionālais parks (Kongo Demokrātiskā Republika) un Karalienes Elizabetes nacionālais parks (Uganda). Ezers ir nozīmīga putnu ligzdošanas, barošanās un atpūtas vieta. Ezera krastos dzīvo šimpanzes, ziloņi, lauvas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Idi Amina Dadas ezers». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 266. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Edvarda ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Šis raksts ir par polārstaciju. Par apdzīvotu vietu skatīt rakstu Sjojaha.

**Meteoroloģiskā stacija «Sejaha»** (krievu: *Метеорологическая станция «Сеяха»*) ir Krievijas vissezonas meteoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jamalas pussalas austrumu krastā pie Obas līča Sjojahas ciema ziemeļu nomalē. Administratīvi ietilpst Jamalas Ņencu autonomā apvidus Jamalas rajonā.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1936. gada 1. oktobrī, lai nodrošinātu ar meteoroloģisko informāciju Ziemeļu jūras ceļu, polāro aviāciju un kuģošanu Obas līcī. 1966. gadā stacijas programmu papildināja ar hidroloģiskajiem novērojumiem Obas līcī, 1973. gadā — magnētiskie ģeofiziskie novērojumi, bet 1974. gadā — agrometeoroloģiskie novērojumi ziemeļbriežu ganībās. 1990. gados ģeofiziskie un agrometeoroloģiskie novērojumi pārtraukti, bet 1994. gadā reorganizēta no hidrometeoroloģiskās par meteoroloģisko staciju. 2012. gadā ekspluatācijā ieviests automātiskais meteokomplekss.

Atsauces
--------

1. ↑  Энциклопедия «Ямальский район»
2. ↑  Полярная Почта. Сеяха М-2
Šis raksts ir par kalnu sistēma un mežu masīvu. Par Francijas departamentu skatīt rakstu Ardēni (departaments).

Ardēnu izvietojums
**Ardēni** jeb **Ardēnu kalni**, arī **Ardēnu mežs** (franču: *Ardennes*, *Ardenne*, nīderlandiešu: *Ardennen*, latīņu: *Arduenna Silva*) ir kalnu sistēma un mežu masīvs Francijas ziemeļos, Beļģijas austrumos un Luksemburgā.

Ģeogrāfija
----------

Ardēnu kalni pārstāv Reinas slānekļu kalnu rietumu galu. Ardēni ir izvietoti starp Māsas, Mozeles un Sambras upju ielejām. Ardēnu nogāzes klāj bērzu, egļu un ozolu meži. Šajā reģionā ir atrodamas akmeņogļu un dzelzs rūdas atradnes.

Ardēnu kalnu sistēmas vārdā ir nosaukts departaments Francijas ziemeļaustrumos, kā arī viens no Francijas reģioniem. 2011. gadā Ardēnu departamenta teritorijā 116 tūkst. hektāru platībā tika izveidots reģionālais dabas parks "Ardēni".

Ardēnu kalnu sistēma tiek izdalīta augšējā un apakšējā daļa — Augstie un Zemie Ardēni. Augstie Ardēni atrodas uz ziemeļiem no Urtas upes. Šeit sastopami pašas augstākās kalnu virsotnes virs 600 m, arī 694 m augstais Botranžs. Zemie Ardēni izvietoti dienvidrietumos, dienvidu provincē Eno, Namīrā, un Luksemburgā, kā arī kaimiņos esošajā Francijā. Kalni šeit parasti nepārsniedz 500 m. augstumu. Ardēnos iztek daudzas mazas upes, tādas kā Urta, Semuā, Amela.

Vēsture
-------

Ardēnu stratēģiskās nozīmes dēļ militārās operācijas šajā apgabalā notikušas vairākkārt dažādu militāru konfliktu laikā, tostarp Ardēnu operācija (1914) Pirmajā pasaules karā, Francijas karagājienā (1940) un Ardēnu operācija (1944-1945) Otrā pasaules kara laikā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ardēni***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 234112495
* GND: 4002876-8
* NKC: ge138762

 |

 |
**Ģimnastikas iela** ir iela Rīgā, Zemgales priekšpilsētā, Atgāzenē, Ziepniekkalnā un Bieriņos. Ģimnastikas iela sākas krustojumā ar Vaiņodes ielu un beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu. Kopējais ielas garums ir 1220 metri un tā sastāv no 2 braukšanas joslām. Ģimnastikas iela ir klāta ar asfalta segumu.

Ģimnastikas ielā ir dažāda veida dzīvojamā apbūve. Ielas sākumā (Ģimnastikas ielā 1) atrodas Rīgas 2. slimnīca.

Vēsture
-------

Ģimnastikas iela tika izveidota 1885. gadā ar savu tagadējo nosaukumu (ģimnastika — vingrošana), kas laika gaitā nav mainījies.

Ielas raksturojums
------------------

Ģimnastikas iela ir 1220 metrus gara, asfaltēta iela Atgāzenē, Ziepniekkalnā un Bieriņos. Tā sākas krustojumā ar Vaiņodes ielu Ziepniekkalnā un iet rietumu-austrumu virzienā. Iela pie Atgāzenes stacijas šķērso dzelzceļa līniju Rīga—Jelgava (šeit nav pārbrauktuves transporta līdzekļiem, tikai gājēju celiņš, līdz ar to Ģimnastikas ielas divi posmi ir savstarpēji nesavienoti satiksmei). Ģimnastikas iela beidzas krustojumā ar Ojāra Vācieša ielu Bieriņos.

Ielu savienojumi
----------------

Ģimnastikas iela ir savienota ar šādām ielām:

* Vaiņodes iela
* Vienības gatve
* Dīķa iela
* Dzelzceļa iela
* Aizupes iela
* Apguldes iela
* Alsungas iela
* Tēriņu iela
* Ojāra Vācieša iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Atgāzene
* Ziepniekkalns
* Bieriņi

Atsauces
--------

1. ↑  «Atgāzenes ielu katalogs». *www.citariga.lv*. Skatīts: 2022-10-13.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu G |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| G | 
* Gaigalas
* Gaileņu
* Gaiļezera
* Gaismas
* Gaiziņa
* Galdnieku
* Gāles
* Ganību dambis
* Ganu
* Garā
* Garciema
* Gardenes
* Garkalnes
* Garozes
* Gāršas
* Gatartas
* Gatiņa
* Gaujas
* Gaujienas
* Gaviezes
* Gdaņskas
* Georga Kūfalta
* Gleznotāju
* Gliemežu
* Glika
* Glūdas
* Gobas
* Gogoļa
* Gramzdas
* Granīta
* Graudu
* Gravas
* Grāvju
* Grebenščikova
* Grēcinieku
* Grēdu
* Gregora
* Grenču
* Griezes
* Grīšļu
* Grīvas
* Grobiņas
* Grodņas
* Grostonas
* Grunduļu
* *Guberņciems*
* Gulbenes
* Gulbju
* Gumijas
* Gunāra Astras
* Gundegas
* Gustava
* Gustava Kluča
* Gustava Zemgala gatve

 |
|  |
| Ģ | 
* Ģenerāļa Radziņa krastmala
* Ģertrūdes
* Ģimnastikas
* Ģipša

 |

 |

Koordinātas: 56°55′03″N 24°04′52″E﻿ / ﻿56.9176°N 24.0812°E﻿ / 56.9176; 24.0812
**Amatas senleja** ir dabas apvidus Vidzemes augstienē, viena no dziļākajām un savdabīgākajām Vidzemes un Latvijas upju ielejām. Izvietojusies Amatas upes vidustecē un lejtecē Cēsu novadā. Senlejas daļa no autoceļa A2 līdz Amatas ietekai Gaujā ietilpst Gaujas nacionālā parka dabas lieguma zonā, bet daļa — Roču meža rezervātā.

Amatas senleja veidojusies vienlaikus ar Gaujas senleju leduslaikmeta beigu posmā un pēcleduslaikmetā, ledāja kušanas ūdeņiem no Amatas augšteces ieplakas noplūstot uz Gauju. Senlejas augšdaļa no Dzirnupes ietekas līdz Rīgas—Valkas dzelzceļam atrodas Vidzemes augstienes pazeminājuma joslā, to ietver mežiem klātu kēmu pauguru un terašu joslas ar 2—4 terasēm. No dzelzceļa līdz ietekai Gaujā Amatas senleja sakrīt ar senāku pamatiežos iegrauztu ieleju. Tās dziļums pieaug no 15 līdz pat 50 metriem, platums — līdz 1—1,5 km. Līdz pat 40 m augstas dolomīta, mālu un smilšakmens kraujas mijas ar četrām līdz 15—16 m augstām akumulācijas un erozijas terasēm.

Senlejas krastos vairāki aizsargājami dabas objekti: Kājiņu ala, Vanagu iezis, Zvārtes iezis, Dzilnas iezis, Stūķu iezis, Ainavu krauja, Ķaubju iezis, Dambja iezis, Bruņa ala, Dolomītu krauja, Īļāku iezis, Vizuļu iezis, Kalnasmīdu avots.

Atsauces
--------

1. ↑  Dabas aizsardzības pārvalde. Gaujas nacionālais parks
2. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 52. lpp.
**Bezmiegs** (latīņu: *Insomnia*) - viens no miega traucējumu veidiem. Bezmiegs saistīts ar pārmaiņām miega ilgumā, ritmā un dziļumā. Pilnīgs bezmiegs sastopams reti. Visbiežāk ir grūtības iemigt (tajā pašā laikā jūtams nemiers, domas par iepriekšējās dienas notikumiem, bažas par nākamo dienu). Naktī miegs var būt ar pārtraukumiem, vairākkārt jāmostas (ar skaidru galvu, bieži vien ar satraukuma sajūtu pēc nepatīkamiem sapņiem). Miega ilgums var samazināties arī tādējādi, ka regulāri rītos agri jāmostas. Bezmiega gadījumā saīsinās dziļa miega stadija. Reizēm sastopami stāvokļi, kad trūkst miega sajūtas (cilvēks īstenībā aizmieg, bet no rīta ir pārliecināts, ka naktī nav gulējis). Bezmiega cēloņi var būt sirds un asinsvadu slimības, dažas infekcijas slimības, bojājumi galvas smadzenēs u.c. Ar bezmiegu sākas akūtas psihozes (alkohola delīrijs u.c), depresija, vairākas psih. slimības. Veseliem cilvēkiem bezmiegs var rasties pēc fiziskās un garīgas pārslodzes, spēcīgiem pārdzīvojumiem. u.tml.

Ārstēšana
---------

Jāievēro pareizs darba un atpūtas režīms, jāpieradinās iet gulēt vienā laikā, gultā nelasīt, gulēt pietiekami vēsā, labi vēdinātā, klusā telpā. Pirms gulētiešanas jāvairās no lielas psih. slodzes, nedrīkst dzert stipru tēju vai kafiju, vēlamas regulāras ilgākas pastaigas svaigā gaisā. Nomierinoši līdzekļi vai miega līdzekļi lietojami tikai pēc ārsta norādījumiem. Ja bezmiegs radies sakarā ar saslimšanu, jāārstē pamatslimība.

Ārējās saites
-------------

* bezmiegs | Medicīnas termins (latviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85066717
* GND: 4052584-3
* BNF: cb119320824 (data)
* NDL: 00563661
* NKC: ph124705
* BNE: XX527001

 |

 |
**Ģerģs Silāģi** (ungāru: *Szilágyi György*; 1921. gada 4. jūlijs Budapešta — 1992. gada 30. septembris Budapešta) bija Ungārijas starptautiskais meistars šahā (1956).

Biogrāfija
----------

Pirmo panākumu šahā guvis 1937. gadā, kad *MTK* komandas sastāvā uzvarējis Ungārijas komandu šaha čempionātā. Divpadsmit reizes piedalījies Ungārijas šaha čempionātos. Labākos rezultātus sasniedzis 1950. un 1955. gadā, kad dalījis 3.-4. vietu. Vairākkārt bijis Budapeštas pilsētas šaha čempionātu laureāts: dalīta 1.-3. vieta 1961. gadā, 3. vieta 1972. gadā, dalīta 2.-3. vieta 1973. gadā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis turnīros Amsterdamā (1965), Parīzē (1969) un Primorsko (Bulgārija) (1975).

Pārstāvējis Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādē 1956. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1956. gadā Silāģi piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: György Szilágyi

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Datortīklos **bezvadu piekļuves punkts** jeb **WAP** (angļu: *Wireless Access Point*) ir ierīce, kas ļauj citām bezvadu ierīcēm pieslēgties pie vadu tīkla, izmantojot Wi-Fi vai līdzīgus standartus. Piekļuves punkts parasti pieslēdzas pie maršrutētāja (caur vadu tīklu) kā savrupa ierīce, taču tas var būt arī paša maršrutētāja sastāvdaļa.

Kad bezvadu tīkli vēl nebija attīstīti, datortīkla uzstādīšanai uzņēmumā, mājās vai skolā bieži vien bija nepieciešams izvilkt daudzus kabeļus cauri sienām un griestiem, lai visām ierīcēm ēkā būtu piekļuve pie tīkla. Izveidojot bezvadu piekļuves punktu (AP), tīkla lietotājiem ir iespēja pievienot ierīces, kas savukārt piekļūst tīklam izmantojot dažus vadus vai arī neizmantojot tos vispār. Piekļuves punkts parasti pieslēdzas tieši pie vadu Ethernet savienojuma un tad piekļuves punkts nodrošina bezvadu savienojumus, izmantojot radiofrekvenču saites, lai citas ierīces varētu izmantot šo savienojumu. Lielākā daļa piekļuves punktu atbalsta vairāku bezvadu ierīču pievienošanos vienam vadu savienojumam. Mūsdienu piekļuves punkti tiek būvēti tā, lai tie atbalstītu datu sūtīšanas un saņemšanas standartus, izmantojot šīs radiofrekvences. Šos standartus un frekvences, kas tiek izmantotas, nosaka IEEE. Lielākā daļa piekļuves punktu izmanto IEEE 802.11 standartus.

Biežākais piekļuves punktu pielietojums
---------------------------------------

Parasti uzņēmumos nepieciešams pievienot vairākus piekļuves punktus pie vadu tīkla, lai pēc tam nodrošinātu bezvadu piekļuvi biroja lokālajam tīklam (LAN). Bezvadu piekļuves punktus pārvalda WLAN kontrolieris, kas veic automātisku pielāgošanu radiofrekvencēm (*RF power*) , kanāliem, autentifikācijai un drošībai. Kontrolierus var arī kombinēt, lai veidotu bezvadu mobilitātes grupu, kas ļauj viesabonēšanu starp kontrolieriem. Kontrolieri var būt mobilitātes domēna daļa, lai klientiem būtu piekļuve viscaur no reģionālo biroju atrašanās vietām. Tas ietaupa klientu laiku un administratoru darbu, jo ir iespējams automātiski veikt atkārtotu sasaistīšanu un autentificēšanu.

Karstvieta (*hotspot*) ir bieži izmantots publiskas piekļuves punkts, kur bezvadu klienti var pieslēgties internetam neatkarīgi no konkrētiem tīkliem, pie kā tie ir pievienoti. Šo risinājumu bieži izmanto lielās pilsētās: kafejnīcas, bibliotēkas un privāti atvērti piekļuves punkti ļauj klientiem saglabāt gandrīz pastāvīgu savienojumu ar internetu, pārvietojoties pa pilsētu. Savienotu karstvietu kopumu mēdz saukt arī par *lily pad network*.

Piekļuves punktus izmanto mājas bezvadu tīklos. Šajos tīklos parasti ir tikai viens piekļuves punkts, kas savieno visus datorus mājā. Tas lielākoties ir bezvadu maršrutētājs jeb konverģēta ierīce, kurā ietilpst piekļuves punkts, maršrutētājs un bieži vien arī *Ethernet* komutators. Daudzās no šīm ierīcēm atrodas arī platjoslas modems. 

Piekļuves punkts var darboties arī kā tīkla arbitrs, nosakot, kad katra tuvumā esošā klienta ierīce var pārraidīt. Taču lielākā daļa pašreiz uzstādīto IEEE 802.11 tīklu neievieš šo opciju, tā vietā izmantojot dalīto pseidonejaušu algoritmu CSMA/CA.
**Johans Pēters Gustavs Ležēns Dirihlē** (vācu: *Johann Peter Gustav Lejeune Dirichlet*, dzimis 1805. gada 13. februārī, miris 1859. gada 5. maijā) bija vācu matemātiķis. Devis būtisku ieguldījumu skaitļu teorijā un Furjē rindu analīzē.

Dzīvesstāsts
------------

Dzimis 1805. gadā Dīrenē, kad pilsēta ietilpa Francijā. 1815. gadā, pamatojoties uz Vīnes kongresa lēmumiem, tā iekļāvās Prūsijas sastāvā. Skolā gājis Bonnā un Ķelnē, kur viņa skolotājs bija Georgs Simons Oms. No 1822. līdz 1825. gadam uzturējās Parīzē, kur mācījās Francijas koledžā (*Collège de France*) un pasniedza privātstundas vācu valodā. Parīzē iepazinās ar Furjē un Puasonu.

1825. gadā ar Aleksandra fon Humbolta atbalstu pārcēlās uz Prūsiju. Šeit Direhlē pasniedza Breslavas Universitātē, kā arī saņēma goda doktora grādu Bonnas Universitātē. No 1826. līdz 1855. gadam Dirihlē dzīvoja Berlīnē, kur pasniedza Berlīnes Universitātē. Belīnē Humbolts iepazīstināja Dirihlē ar baņķiera Abrahama Mendelsona Bartoldi salonu, kur pulcējās tā laika vadošie Berlīnes intelektuāļi. 1832. gadā Dirihlē apprecējās ar Abrahama Mendelsona jaunāko meitu Rebeku Mandelsoni. Rebekas brālis bija Fēlikss Mendelsons, bet vecākā māsa - Fanija Mendelsone.

1855. gadā Dirihlē kļuva par Getingenes Universitātes pasniedzēju, ieņemdams mirušā Gausa vietu. Miris 1859. gadā Getingenē, dažus mēnešus pēc sievas nāves.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pēters Gustavs Ležēns Dirihlē***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 5886
* LNB: 000144998
* LCCN: n83062956
* ISNI: 0000 0001 0860 7198
* GND: 11852593X
* SELIBR: 183864
* SUDOC: 027643840
* BNF: cb11886184x (data)
* BIBSYS: 90124710
* MGP: 17946
* NLA: 35131631
* NDL: 00447314
* NKC: ola2002161491

 |

 |
**Karls Torstens Vesterlunds** (*Karl Torsten Westerlund*, dzimis 1888. gada 27. jūlijā, miris 1963. gada 6. martā) bija Somijas inženieris un uzņēmējs.

Torstens piedzima trīs bērnu ģimenrē Oulu. Viņa vecāki bija Helena Pentzina (*Helena Pentzin*) un farmaceits un mūzikas izplatītājs Roberts Emils Vesterlunds (*Robert Emil Westerlund*), kurš no 1906. līdz 1912. gadam bija *Suomen Gummitehdas* padomes loceklis.

Torstens Vesterlunds Vācijas pilsētā Hannoverē ieguva enerģētikas inženiera maģistra diplomu ūdens turbīnu specialitātē. Pusotru gadu viņš strādāja Zviedrijas uzņēmumā *Karlstads Mekaniska Werkstad*. Pēc tam Vesterlunds strādāja Somijā uzņēmumā *Tammerfors Linne- & Jern-Manufaktur AB* par darbnīcu inženieri un tehnisko vadītāju.

1925. gadā Vesterlundu uzaicināja strādāt gumijas izstrādājumu uzņēmumā *Suomen Gummitehdas* par direktora vietnieku. 1930. gadā viņš kļuva par izpilddirektoru, nomainot Eduardu Polonu.
Torstens Vesterlunds bija arī *Suomen Kaapelitehdas* padomes priekšsēdētājs. 1937. gadā viņš kļuva par *Nokia* padomes priekšsēdētāju, tādējādi *de facto* bija *Suomen Gummitehdas* grupas vadītājs.
1958. gadā Torstens Vesterlunds atstāja *Suomen Gummitehdas* izpilddirektora amatu.

1948. gadā Vesterlundam piešķīra Kalnu padomnieka goda titulu.

Torstens Vesterlunds bija precējies ar Elizabeti Kepelu, un viņu ģimenē bija seši bērni. Vecākais no tiem Bjerns Vesterlunds kļuva par *Suomen Kaapelitehdas* izpilddirektoru, un 1967. gadā visus trīs grupas uzņēmumus apvienoja vienā ar nosaukumu *Nokia*.

Atsauces
--------

1. 1 2  Westerlund, Björn Biografiakeskus (angliski)

  


| Uzņēmējdarbība |
| --- |
| Priekštecis: **Eduards Polons**  |  ***Suomen Gummitehdas* izpilddirektors** 1930—1958 | Pēctecis: |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|

**Tornis** ir figūra šaha spēlē. Uzsākot partiju katram spēlētājam ir pa diviem torņiem, kas atrodas aiz bandiniekiem šaha galdiņa stūros. Torni un dāmu sauc par smagajām figūrām.

Torņa gājieni
-------------

Tornis pārvietojas (un ņem pretinieka figūras) pa vertikālēm un horizontālēm uz visām pusēm līdz galdiņa malām vai tā ceļā esošām savām vai pretinieka figūrām. Vienu reizi partijas laikā, kopā ar karali, tornis var izdarīt specifisku gājienu, ko sauc par rokādi. Izdarot rokādi, sākuma pozīcijā stāvošu karali pārvietoto divus lauciņus pa labi vai kreisi, bet pārvietošanās virzienā stāvošais tornis tiek pārcelts tam pāri un nostājas blakus karalim pretējā pusē.

 Torņu pozīcijas partijas sākumstāvoklī 

 Torņu gājieni

Torņa vērtība
-------------

Parasti pieņem, ka torņa vērtība ir vienāda ar piecu bandinieku vai vieglās figūras un pusotra bandinieka vērtībai. Vērtības starpību starp torni un vieglo figūru sauc par *kvalitāti*. Divi torņi ir līdzvērtīgi dāmai. Līdzīgi laidnim, torņa vērtība pieaug atklātās pozīcijās.

Torņu raksturojums
------------------

* Tornis ir spēcīga figūra, kas kopā ar savu karali viegli nomato pretinieka karali
* Divi torņi ātri ieliek matu arī bez sava karaļa palīdzības

 Mats ar torni

Notācija
--------

Algebriskajā šaha notācijā torni apzīmē ar lielo T burtu.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šaha figūras |
| --- |
|  |
| 
* Karalis
* Dāma
* Tornis
* Laidnis
* Zirdziņš
* Bandinieks

 |

 |
**Puertoviljamsa** (spāņu: *Puerto Williams*, jamanu: *Upushwea*) ir pilsēta Čīles dienvidos Ugunszemes arhipelāgā. Izvietojusies arhipelāga ceturtās lielākās salas Navarino ziemeļu krastā pie Bīgla šauruma. Administratīvi ietilpst Magaljanesas reģionā, Čīles Antarktikas provinces un Kabo de Ornosas komūnas administratīvais centrs. Puertoviljamsa tiek uzskatīta par pasaules vistālāk uz dienvidiem esošo pilsētu.

Vēsture
-------

Osta tagadējās pilsētas vietā dibināta 1953. gada 21. novembrī kā **Puertoluisa** (*Puerto Luisa*). 1956. gada 22. augustā pārdēvēta tagadējā vārdā par godu britu kara jūrniekam Džonam Viljamsam Vilsonam (*John Williams Wilson*), kurš komandēja čīliešu šoneri *Ancud* un 1843. gadā pārņēma Čīles kontrolē Magelāna šaurumu, nodibinot tā krastā Bulnesas cietoksni.

Infrastruktūra
--------------

Pilsētā atrodas provinces un komūnas administratīvās iestādes, licejs, Martina Gusindes antropoloģijas muzejs, slimnīca, vairāki dievnami un viesnīcas. Transportu nodrošina Gardemarīna Zanjartas lidosta, kas savieno ar regulāriem reisiem ar Puntaarenasu. Prāmja satiksme savieno ar Ušvaju un Puntaarenasu. Pilsētā atrodas Čīles Kara flotes bāze.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Čīles tautskaite 2017; pārbaudes datums: 26 decembris 2019.
2. ↑  COMISIÓN VERDAD HISTÓRICA Y NUEVO TRATO. INFORME FINAL DEL PUEBLO YAGÁN

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Puertoviljamsa***.
Šis raksts ir par mērvienību. Par citām jēdziena **Hercs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Hercs** (Hz) ir periodisku procesu frekvences mērvienība. 1 Hz nozīmē regulāras parādības atkārtošanos reizi sekundē (jeb vienu svārstību periodu sekundē). Frekvences dimensija ir s−1. Tāda pati dimensija ir arī neperiodisku notikumu atkārtošanās frekvencei (sk. bekerels).

Mērvienība nosaukta XIX gadsimta vācu fiziķa Heinriha Rudolfa Herca vārdā un ir viena no atvasinātajām SI mērvienībām.

Hercus visbiežāk lieto elektromagnētisko viļņu un maiņstrāvas frekvences mērīšanai radiotehnikā un elektronikā, kā arī skaņas frekvences mērīšanai akustikā.

Pulkstenis tikšķ ar frekvenci 1 Hz, cilvēka sirds - apmēram 1,2 Hz. Cilvēks spēj sadzirdēt skaņas ar frekvenci no 16 Hz līdz 20 000 Hz (20 kHz).

Gigahercs
---------

Gigahercs (GHz) ir ekvivalents 1 000 000 000 Hz (miljardam hercu). Gigahercu diapazonā darbojas jaunākās paaudzes mobilie telefoni, radari un citas iekārtas. Datortehnikā gigahercos mēra procesoru taktsfrekvenci.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hercs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
SI mērvienības |
| --- |
|  |
| Pamatvienības | 
* ampērs
* kandela
* kelvins
* kilograms
* metrs
* mols
* sekunde

 | The SI logo |
|  |
| Papildvienības | 
* radiāns
* steradiāns

 |
|  |
| Atvasinātās vienības | 
* bekerels
* celsija grāds
* džouls
* farads
* grejs
* henrijs
* hercs
* katals
* kubikmetrs
* kulons
* kvadrātmetrs
* lukss
* lūmens
* ņūtons
* paskāls
* oms
* sīmenss
* tesla
* vats
* vēbers
* volts
* zīverts

 |

 |
**Margeritas līcis** (franču: *Baie de Marguerite*, angļu: *Marguerite Bay*, spāņu: *Bahía Margarita*) ir ap 190 km garš un ap 120 km plats līcis Antarktīdas pussalas rietumu piekrastē Antarktīdā. Līci norobežo Adelaidas un Purkuapā salas ziemeļos, Faljēra krasts austrumos un Džordža VI šaurums un Aleksandra I sala dienvidos un dienvidrietumos. Krasta līnija stipri izrobota, daudz salu, pussalu. Līča dienvidaustrumu daļā Vordija šelfa ledājs.

Līci 1909. gada janvārī atklāja franču antarktiskā ekspedīcija Žana Batista Šarko vadībā un nosauca par godu ekspedīcijas vadītāja sievai Margeritai Šarko *(Marguerite Charcot)*.[1][2] Līča krastā vai piekrastes saliņās ierīkotas vairākas polārstacijas: amerikāņu Īstbeisa (1939-1948; vēstures piemineklis), britu Stoningtonailenda (1946—1975; vēstures piemineklis), argentīniešu Sanmartina (1951), britu Horsšūailenda (1955—1960; vēstures piemineklis un tūrisma objekts), britu/čīliešu Adeleida/Karvahala (1961) un britu Rotera (1975).

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Margeritas līcis
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Margeritas līcis***.