recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Shematisks šelfa ledāja garenprofils.
**Ledus pacēlums** (angļu: *ice rise*) ir skaidri iezīmēts paaugstinājums līdzenajā šelfa ledāja virsmā, kas veidojas ledāja masai plūstot pāri okeāna dibena pacēlumiem.[1] Šādi paaugstinājumi veidojas kupola formā un parasti sasniedz 100 līdz 200 metru augstumu. Ledus pacēlumu pārvietošanās ātrums parasti ir ievērojami zemāks par šelfa ledāja pamatmasas pārvietošanās ātrumu. Ledus pacēlumi veidojas gan šelfa ledāju iekšienē, gan arī gan to fronti, kur tie var veidot permanentas ledus ostas.

Par ledus pacēlumiem netiek uzskatīti paaugstinājumi, kuru pamatne paceļas virs jūras līmeņa, tie tiek pieskaitīti salām. Atsevišķos gadījumos ledus pacēlumus no salām var atšķir tikai ar speciālu mērījumu palīdzību.

Ledus pacēlumu virs nelieliem okeāna dibena šķēršļiem, kuru pārvietošanās ātrums neatšķiras no kopējās šelfa ledāja pārvietošanās ātruma, sauc par **ledus krokojumu** (angļu: *ice rumple*). Šādi pacēlumi neveido kupolus, bet gan paaugstinājumu ar dziļām plaisām ledāja masā.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  «Antarctic Place-names Committee. Generic Terms». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 24. novembrī. Skatīts: 2010. gada 30. decembrī.
2. ↑  Ole Anders Nøst. Ice rises and ice rumples[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* A.M.Smith Ice rumples on Ronne Ice Shelf, Antarctica[novecojusi saite]
**Amirans Kardanovs** (grieķu: *Αμιράν Καρντάνοφ*, (krievu: *Амиран Авданович Карданов*; dzimis 1976. gada 19. augustā) ir Krievijā dzimis Grieķijas brīvā stila cīkstonis, olimpiskās bronzas medaļas ieguvējs 2000. gada vasaras olimpiskajās spēlēs.

Biogrāfija
----------

Amirans Kardanovs dzimis Ziemeļosetijā. Ar cīņas sportu sāka nodarboties 1987. gadā. Savas starptautiskās sporta karjeras sākumā viņš aizstāvēja Krievijas nacionālās izlases komandas krāsas. 1994. gadā viņa kļuva par pasaules čempionu junioru vidū. 1996. gada olimpisko spēļu priekšvakarā viņš pieņēma Grieķijas aicinājumu pāriet uz viņu komandu. Šāda lēmuma pieņemšana nodrošināja Kardanovam iespēju piedalīties olimpiskajās spēlēs, kamēr Krievijas komandā viņam būtu jāiztur konkurence ar citiem Krievijas cīkstoņiem.

Grieķijā viņš kļuva par cīņas kluba "Piresteri", kas ir armijas centrālais sporta klubs, biedru. Zem Grieķijas karoga viņš piedalījās trijās olimpiskajās spēlēs, labāko rezultātu, trešo vietu sasniedzot 2000. gadā Sidnejā. Kardanovs ir piedalījies arī septiņos pasaules un desmit Eiropas čempionātos, pēdējos izcīnot divas sudraba un divas bronzas medaļas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Amiran Kardanov» (angļu). sports-reference.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-11-10. Skatīts: 2019-02-26. Archived 2020-04-18 *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  A. Kardanova profils *iat.uni-leipzig.de* mājas lapā.(angliski)

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
* «Карданов Амиран» (krievu). ossetians.com. Skatīts: 2019-02-26.
* «Амиран Карданов: «Готовлюсь к четвертой Олимпиаде»» (krievu). molsport.ru. 2007-09-11. Skatīts: 2019-02-26.
Juris Utāns pie savām gleznām izstāžu zālē "Arsenāls"
**Juris Utāns** (dzimis 1959. gada 4. augustā Rīgā, miris 2022. gada 13. jūnijā) bija latviešu gleznotājs. Strādājis kritiskā reālisma, sociāli aktīvas un politiskas mākslas laukā. Jura Utāna darbiem raksturīgs humors un ironija par sabiedrībā aktuāliem, rezonējošiem notikumiem. Viņš pārstāvēja laikmetīgās mākslas virzienu, dēvētu par reportāžmākslu.

Izglītība
---------

1984. gadā absolvējis Latvijas Mākslas akadēmijas glezniecības nodaļu. Studējis meistardarbnīcā pie Eduarda Kalniņa un Borisa Bērziņa. Latvijas Mākslinieku savienības biedrs no 1985. gada. Personālizstādes Latvijā un ārzemēs. 1994. gadā LU ieguvis maģistra grādu pedagoģijā.

Nozīmīgākās personālizstādes Latvijā
------------------------------------

* 2012. "Utāns glezno un uzvar" Latvijas Nacionālā Mākslas muzeja izstāžu zālē "Arsenāls";
* 2013./2014. "Flai - Ļetalka - Fly" Daugavpils Marka Rotko mākslas centrā;
* 2016. "Invāzija" Mūkusalas Mākslas salonā.

Mākslinieks paralēli profesionālajai darbībai bija Latvijas Universitātes mācībspēks no 1987. gada (kopš 2015. gada asociētais profesors vizuāli plastiskajā mākslā). Juris Utāns strādājis arī kā pastmarku un monētu dizaina autors.

Mākslinieka glezna "Pieturā" atrodas Latvijas Nacionālā Mākslas muzeja kolekcijā, sadaļā Latvijas Māksla 1985.-2000. Laikā no 2017.-2022. gadam glezna "Pieturā" tika eksponēta muzeja baltajā zālē un iekļauta mākslas video projektā "Vienas gleznas stāsts".

Galerija
--------

* Latvijas pastmarkas, kuras darinājis Juris Utāns
* 
* 
* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. 1 2  «Mūžībā devies gleznotājs un pedagogs Juris Utāns». *tv3.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-08-01.
2. ↑  Juris Utāns[novecojusi saite]
3. ↑  
Asoc. profesora Jura Utāna glezna Latvijas Nacionālā mākslas muzeja jaunajā patstāvīgajā ekspozīcijā[novecojusi saite]
**Juris Viņķelis** (1952) ir latviešu ārsts un politiķis, bijušais Latvijas veselības valsts ministrs. Tēvzemei un Brīvībai/LNNK biedrs, vēlāk Pilsoniskās savienības biedrs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1952. gada 8. februārī Rīgā. Mācījās Rīgas 49. vidusskolā. 1977. gadā absolvēja studijas Rīgas Medicīnas institūtā, strādāja Jelgavas 2. slimnīcā un Bolderājas poliklīnikā (1977-1981). 1981. gadā viņu apcietināja un līdz 1983. gadam ieslodzīja par padomju varu apmelojošu materiālu izplatīšanu. Pēc atbrīvošanas strādāja bērnu futbola skolā "Daugava" (1986-1991).

1992. gadā kļuva par Rīgas Starptautiskā medicīnas zinātnes un farmācijas centra direktoru. 
1995. gadā Viņķeli apstiprināja par Veselības valsts ministru Šķēles valdībā, 1997. gadā viņš vadīja Ministru Prezidenta Guntara Krasta biroju ES integrācijas lietās. Pēc apsūdzības sadarbībā ar Valsts drošības komiteju viņš iesniedza prasību Zemgales priekšpilsētas tiesai, kas 2001. gadā nekonstatēja pierādījumus Jura Viņķeļa sadarbībai ar VDK. 2003. gadā viņš kopā ar brāli Pēteri Viņķeli vērsās Ģenerālprokuratūrā, lūdzot pārbaudīt kāda anonīmā sūtījuma autorus, kas viņu bija dēvējuši par "sevišķas uzticamības PSRS drošības dienestu" aģentu.

2005. gadā Viņķelis kļuva par Rīgas Vidzemes priekšpilsētas izpilddirektoru, darbojās daudzu uzņēmumu padomēs, 2009. gadā bija Latvijas Ārstu biedrības ģenerālsekretārs.
2009. gada Rīgas domes vēlēšanās viņu ievēlēja par domes deputātu no Pilsoniskās savienības.
2009. gada beigās priekšlaicīgi pensionējās, izmantojot nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  Latvijas Republikas Ministru kabinets, kam Latvijas Republikas 6. Saeima 1995. gada 21. decembrī izteikusi uzticību "Latvijas Vēstnesis" 22.12.1995. Nr. 199
2. ↑  Tiesas spriedums
3. ↑  Brāļi Viņķeļi vērsušies prokuratūrā BNS 18.02.2003
4. ↑  Pilsoniskā savienības kandidātu saraksts Rīgā delfi.lv 06.05.2009
5. ↑  Portāls: Viņķeles vīrs, priekšlaicīgi pensionējoties, saņem pāri 1000 ir.lv 2012. gada 9. novembrī

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Pēteris Apinis**  |  **Latvijas veselības valsts ministrs** 1995. gada 21. decembris — 1997. gada 7. augusts | Pēctecis: **Viktors Jaksons**  |
**Amguema** (krievu: *Амгуэма*), arī **Omvāma** (čukču: *Оʼмваам* — ‘platā’) ir upe Krievijas ziemeļaustrumos, plūst pa Čukotkas autonomā apvidus teritoriju. 

Sākas Čukču kalnienē kā **Vuļvivēma** (*Вульвывее́м*), augštecē plūst dienvidaustrumu—austrumu virzienā kā tipiska kalnu upe ar krācēm un ūdenskritumiem. Vidustecē šķērso starpkalnu līdzenumu Amguemas ieplaku, kur plūst pa plašu ieleju, upes gultnei sazarojoties. Lejtecē pagriežas ziemeļu virzienā, ieplūst Čukču jūrā, grīvā veidojot plašu lagūnu, ko no jūras norobežo Dvuhpilotova strēle. Lielākā pieteka Ekitiki (130 km, kreisā). Klimats subarktisks, krasi kontinentāls. Gada vidējā temperatūra no -8 līdz -10 °C.

Upes krasti mazapdzīvoti, vienīgā pastāvīgā apdzīvotā vieta ir Amguemas ciems upes vidustecē. Upes baseinā PSRS laikā notika aktīva alvas un volframa ieguve. Raktuvju apkalpošanai no Egvekinotas dienvidos līdz Iuļtinai ziemeļos bija izbūvēts autoceļs ar tiltu pār Amguemu — tas 1994. gadā palu laikā sagruva.

Atsauces
--------

1. ↑  Вода России. Амгуэма
2. ↑  Меновщиков Г. А. Местные названия на карте Чукотки. Краткий топонимический словарь
3. ↑  История чукотской магистрали

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315136816

 |

 |
Skats no Emumegi skatu torņa
Skats no Ebaveres paugura
**Pandiveres augstiene** ir viena no četrām plašākajām augstienēm Igaunijas centrālajā un ziemeļu daļā. Nosaukums radies no Pandiveres ciema, kas atrodas Igaunijas ziemeļaustrumos, Veike-Mārjas pagastā. Augstums virs jūras līmeņa tās nomalēs 80 m, augstākie punkti ir Emumegi (166 m), Kallavere (156 m) un Ebavere (146 m).

Augstiene plešas starp Rakveri un Paidi, dienvidos tā sniedzas līdz Vertsjerva ezeram. Pamatieži sastāv galvenokārt no ordovika sistēmas kaļķakmeņiem, tos pārsedz kvartāra ieži. Ģeoloģiski tās tuvākais analogs ir Ižoras augstiene Krievijas Ļeņingradas apgabalā.

Plānā augsnes kārta izraisa tūlītēju nokrišņu ieplūšanu (iespiešanos) dziļākos slāņos, tāpēc upju un purvu aizņemtā platība ir tikai 2% no augstienes teritorijas, kaut gan vidēji Igaunijā šis rādītājs sasniedz 22%. Zemes dzīlēs ieplūstošais ūdens izplūst no tām daudzu avotu formā. Pandiveres augstienē tādēļ savu tecējumu sāk daudzas upes, tai skaitā arī Igaunijas lielākās upes. Rietumu nogāzē sākas Jegala, uz kuras atrodas viens no lielākajiem un skaistākajiem ūdenskritumiem Igaunijā. Simūnā no Katkuallikas avota iztek Pedja, ceturtā lielākā Igaunijas upe, kuras krastos atrodas Jegevas pilsēta, kā arī Pedjas pieteka Peltsamā. Augstienes austrumu nogāzē sākas Kunda.

Priedes pie Porkuni ciema
Dažās vietās lietus ūdens iekļūšana kaļķakmens slāņos izraisījusi karsta struktūru rašanos.

Daba
----

Pateicoties relatīvi augstiem pacēlumiem, augstienē kopumā ir vēsāks klimats. Šeit veidojas biezāka un noturīgāka sniega sega.

Sakarā ar pietiekamu kalcija daudzumu morēnu zonās, augsne salīdzinājumā ar citām Igaunijas zemēm ir relatīvi auglīgāka. Tomēr šajā ziņā ainava ir neviendabīga: dienvidu pacēluma rajoniem, atšķirībā no ziemeļu, ir raksturīga mazāk auglīga smilšmāla augsne. Tā ir mazāk caurlaidīga, un tādēļ šeit sastopami arī purvi — piemēram, Emumegi paugura pakājē.

Pandiveres augstienes veģetācija ir tipiska kaļķainām augsnēm. Izplatīta koku suga ir ozols, no zālaugiem — gundegas. Lielākā daļa ozolu audžu pirms vairākiem gadsimtiem tika izcirstas, un to vietā radās lauki, bet atmiņas par to saglabājušās toponīmijā: Tammiku, Tamme, Tammevelja, Tamsalu (no igauņu: *tamm* — ozols). Šodien Pandiveres augstienē sastopamas nelielas dabiskas ozolu audzes, vietām ozoli vai to grupas aug arī skujkoku mežu vai jauktu mežu teritorijās.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Pandivere kõrgustik» (igauņu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-05-26. Skatīts: 2010-09-11.
2. ↑  Järvekülg, Arvi. «Pedja jõgi» (igauņu). Tartu : Eesti jõed, 2001. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-06-30. Skatīts: 2010-09-11.
3. ↑  Järvekülg, Arvi. «Kunda jõgi» (igauņu). Tartu : Eesti jõed, 2001. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-06-30. Skatīts: 2010-09-11.
4. ↑  Отв. ред. М.И. Ростовцев,Эстония. — Москва, Мысль".1967
**Georgs (Juris) Seskovs** (vācu: *Georg Seskow*, krievu: *Георгий Сесков*) bija aptiekārs, politiķis un uzņēmējs. Pēc 1919. gada Aprīļa puča izveidotās Latvijas Pagaidu valdības finanšu ministrs un apsardzības ministrs.

Dzīvesgājums
------------

Ieguvis provizora izglītību, darbojies arī kā bankas direktors. 
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma bija viens no Latviešu strēlnieku bataljonu Organizācijas komitejas izveidošanas iniciatoriem, komitejas loceklis (1915-1917), pildīja komitejas Petrogradas centrālā biroja priekšsēdētāja pienākumus. Organizēja latviešu strēlnieku pulku papildu materiālo apgādi (viņam bija izšķirošā loma laicīgā strēlnieku apgādē ar gāzmaskām).

1919. gada aprīlī kļuva par Oskara Borkovska valdības, vēlāk Niedras valdības ﬁnanšu ministrs un apsardzības ministra vietas izpildītājs.
1919. gada jūnijā un jūlijā bija A. Niedras valdības komisārs Liepājas pilsētā. Pēc Bermontiādes sakāves 1919. gada nogalē bēga uz Vāciju.
Miris 1920. gadu sākumā.

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu
2. ↑  Situācija Liepājā 1919. gada pavasarī un vasaras sākumā: 2. šķiras zemessargu bataljons Ēriks Jēkabsons, Latvijas Arhīvi. 2017. Nr. 1/2, 26.-49.lpp.
Slīpēts ametrīna kristāls
**Ametrīns** (hibrīdvārds no "ametists" un "citrīns") ir neparasts kvarca paveids — violetā ametista un zeltaini dzeltenā citrīna apvienojums vienā kristālā. Dārgakmeņu tirdzniecībā lieto arī terminus **bolivianīts**, **amecitrīns** vai **tristīns**.

Neparasto akmens krāsojumu nosaka dzelzs ieslēgumu dažādā oksidēšanās pakāpe kristālā. Šāds krāsojums var rasties tad, kad kristālā tā veidošanās laikā ir atšķirīgas temperatūras zonas. Ametrīnu var radīt arī mākslīgi, dažādā temperatūrā karsējot dažādas ametista kristāla daļas.

Ametrīnu izmanto kā dārgakmeni, to slīpējot un iestrādājot rotaslietās. Retais dārgakmens pirmo reizi atklātā tirdzniecībā nonāca 1989. gadā. Nozīmīgākās atradnes atrodas Bolīvijā (Anahi) un turpat — pāri robežai — Brazīlijā (Riugrandi du Sula). Nedaudz ametrīna atrodams arī Indijā (Haidarābādu) un Kanādā (Ontario dārgakmeņu raktuves).

Ir leģenda, ka ametrīns pirmoreiz nokļuva Eiropā kā kāda konkistadora dāvana Spānijas karalienei pēc tam, kad šis konkistadors saņēma savā īpašumā Anahi raktuves Bolīvijā.

Ārējās saites
-------------

* Dārgakmeņu datu banka — Bolivianīts (vāciski)
**Šekltona šelfa ledājs** (angļu: *Shackleton Ice Shelf*) ir septītais lielākais šelfa ledājs Antarktīdas piekrastē. Aizņem 384 km garu piekrastes apgabalu Noksa krasta rietumos un Karalienes Mērijas krasta austrumos un centrālajā daļā. Ledājs iestiepjas jūrā par 145 km rietumu un 64 km austrumu daļā. Kopējā platība ir ap 33 820 km². Ledājs iekļauj vairākas salas, lielākās no kurām ir Masona, Milla, Deivida un Hendersona salas. Ledāja austrumu daļa norobežo no Mosona jūras Bangera oāzi.

Ledāju 1840. gadā atklāja amerikāņu pētnieka Čārlza Vilksa ekspedīcija. Detāli izpētīja 1911.—1914. gadā austrāliešu antarktiskā ekspedīcija Daglasa Mosona vadībā, kas nodēvēja to Ernesta Šekltona vārdā.[1] 1978. gadā uz ledāja darbojās PSRS īslaicīgā vasaras polārstacija Saļuta.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Šekltona šelfa ledājs
2. ↑  «Л.И.Дубровин Временные и сезонные станции и полевые базы.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 22. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 15. jūlijā.
Rietumu puslode
**Rietumu puslode** ir ģeopolitisks termins, kas parasti apzīmē abas Amerikas un tām tuvu esošās salas un ūdeņus. Šajā ziņā tas saskan ar terminu – Jaunā pasaule.

Termins "Rietumu puslode" tiek lietots ievērojami biežāk nekā otrs termins – "Austrumu puslode".

Puslodes robežas
----------------

Ja planētas sadalījums ziemeļu un dienvidu puslodēs ir veicams vienkārši, sadalot to pa ekvatoru, tad sadalījums rietumu un austrumu puslodēs ir nosacīts, pakļauts tradīcijai, sadalot planētu pa kādu noteiktu meridiānu.

Ģeogrāfijā Rietumu puslode ir puse no Zemes, kas atrodas rietumos no Griničas meridiāna un austrumos no 180° meridiāna – Starptautiskās datuma līnijas.

Pie šāda sadalījuma Rietumu puslodē neietilpst vairākas Aleutu salas, kas ir daļa no Amerikas, savukārt ietilpst Krievijas pats tālākais austrumu punkts.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rietumu puslode***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Zemes puslodes |
| --- |
|  |
| 
* Ziemeļu puslode
* Dienvidu puslode
* Rietumu puslode
* Austrumu puslode
* Sauszemes puslode
* Ūdens puslode

 |

 |
Pansionāts "Jaunāmuiža" (2020).
**Pansionāts "Jaunāmuiža"** ir Jēkabpils novada pašvaldības aģentūra, kas atrodas Jaunā muižā. Pansionāts atrodas 10 km no Jēkabpils, autoceļa A12 malā. Pansionātā uzņem pensijas vecumu sasniegušas personas, kā arī I un II grupas invalīdus, kuriem nepieciešama diennakts sociālā aprūpe. Uzturmaksa dienā ir EUR 18, ieskaitot pensijas 90% daļu.

Vēsture
-------

Dibināts 1958. gada oktobrī kā invalīdu nams Krustpils rajona Ezeriešu ciema padomes "Jaunajā muižā". 1974. gadā pabeidza jaunās ēkas celtniecību "Jēkabpils pansionāta" 310 iemītniekiem.
2010. gadā pansionātu pārdēvēja par Krustpils novada pašvaldības aģentūru "Jaunāmuiža". 2019. gadā tajā bija liela kadru mainība: gada laikā bija pieņemti 69 un atbrīvoti 58 darbinieki.

Aprūpes apstākļi
----------------

Pansionāta klienti mitinās 2-vietīgās un 5-vietīgās istabās, kuras aprīkotas ar sadzīvei nepieciešamo inventāru un atsevišķu sanitāro mezglu. Klienti saņem neatliekamo medicīnisko palīdzību, tiek reģistrēti pie ģimenes ārsta, tiek sniegti zobārsta pakalpojumi un konsultācijas pie ārsta - speciālista ar ģimenes ārsta nosūtījumu. Tiek organizēti sociālās un darba rehabilitācijas pasākumi, atbilstoši klientu fiziskajam stāvoklim.

Atsauces
--------

1. ↑  Pansionāts "Jaunāmuiža"
2. ↑  2019. gada PUBLISKAIS PĀRSKATS
3. ↑  «Krustpils novada pašvaldība». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 26. novembrī. Skatīts: 2020. gada 5. decembrī.
Laika joslas Āfrikā. Rietumāfrikas laiku ievērojošās valstis iekrāsotas zilas
**Rietumāfrikas laiks** ir laika josla ko izmanto daļā rietumu un centrālās Āfrikas valstu. Šī laika josla ir stundu priekšā Universālajam koordinētajam laikam (UTC +1). Jāatzīmē, ka par spīti nosaukumam, lielākā daļa Rietumāfrikas valstu atrodas citā laika joslā un izmanto Griničas laiku. Tā kā pie ekvatora dienakts garums gada laikā ir salīdzinoši nemainīgs, vasaras laiku.

Rietumāfrikas laiku izmanto sekojošas valstis:

* Karogs: Alžīrija Alžīrija
* Karogs: Angola Angola
* Karogs: Benina Benina
* Karogs: Centrālāfrikas Republika Centrālāfrikas Republika
* Karogs: Čada Čada
* Karogs: Kongo Republika Kongo
* Karogs: Kongo Demokrātiskā Republika Kongo Demokrātiskā Republika (tikai valsts rietumi)
* Karogs: Ekvatoriālā Gvineja Ekvatoriālā Gvineja
* Karogs: Gabona Gabona
* Karogs: Kamerūna Kamerūna
* Karogs: Maroka Maroka
* Karogs: Nigēra Nigēra
* Karogs: Nigērija Nigērija
* Karogs: Tunisija Tunisija
**Jons Nīmanis** (vācu: *John Niemann*; dzimis 1905. gada 19. aprīlī, miris 1990. gada 22. jūlijā) bija vācu šaha problēmists.

Dzīves gājums.
--------------

Nīmanis studēja ķīmiju Frankfurtē pie Mainas un studijas beidzot ieguva doktora grādu. 1930. gadu vidū viņš pārcēlās uz Darmštati, kur strādāja farmācijas uzņēmumā un piedalījās kāda insekticīda izstrādē. Viņa hobiji bija senā ķīniešu spēle Go un šahs.

Šaha kompozīcija
----------------

Šahu spēlēt Nīmanis iemācījās sešpadsmit gadu vecumā. No 1929. gada viņš sāka sastādīt šaha uzdevumus. Lielākā daļa no viņa apmēram 500 sastādītajiem uzdevumiem bija palīgmati. Par tiem viņš sarakstīja arī divas grāmatas.

No 1958. gada Nīmanis bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. No 1980. līdz 1983. gadam turnīra 2. WCCT galvenais tiesnesis. No 1970. gada vairākus gadus vācu problēmistu apvienības *Schwalbe* 2. priekšsēdētājs. 

1986. gada FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisija (PCCC) viņam piešķīra titulu Goda meistars šaha kompozīcijā.

Nīmanis bija pazīstams arī kā šaha uzdevumu kolekcionārs. No 1947. gada viņš savāca palīgmata uzdevumus un veica to klasifikāciju. Savas dzīves laikā kopā savāca apmēram 65 000 uzdevumus. Šī kolekcija bija pasaulslavena šaha problēmistu aprindās.

### Piemērs

**Jons Nīmanis**  
 *Feenschach*, 1950  
1. godalga**Palīgmats 4 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1.♗h7 ♔f6 2.♕g6+ ♔×e5 3.♕b1 ♔f6 4.♗c2 ♔f7#**

Bibliogrāfija
-------------

* John Niemann. *Echo im Hilfsmat* (vācu). Klinkum über Erkelenz : Selbstverlag Peter Kniest, 1950.
* John Niemann. *Wenigsteiner im Hilfsmatt* (vācu). Peter Kniest, 1977.

Atsauces
--------

1. ↑  J. Nīmaņa profils mājaslapā *Chess Composers* Archived 2018. gada 24. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
2. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 9. janvārī.
3. ↑  Goda meistari šaha kompozīcijā.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jons Nīmanis*** |

* J. Nīmaņa profils šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* «Sammler und Sammlungen. Teil I: Probleme» (vācu). Skatīts: 2017-10-01.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 306176670
* ISNI: 0000 0003 9847 7327
* GND: 1146026757
* BNF: cb16734582b (data)

 |

 |
**"Riga Records" (2002)** ir hip hopa izlases albums, kurā ir apkopotas vairāku izpildītāju dziesmas, tostarp Riga Rec MC’s, Ozola, Gacho, Eal’s, Full Clipp, Fool, Vikman’s, Rezidenta, Kristena un citu dziesmas.

Hip hop izlasē atrodami 19 skaņdarbi, t.sk.— Riga Rec MC’s ‘Mēs Nākam (Rokas Augšā!)’, Gacho ‘Attiecības’, Riga Rec MC’s ‘Riga Rec MC’. Kā jauns singls, kurš piedalīsies arī LNT Mūzikas Video balsošanā, tiks prezentēts izlases titulskaņdarbs ‘Hip Hop’s no RR’, kuru izpilda Riga Rec MC’s.

Kā bonuss albumā atrodama dziesma, kopdarbs the Mundane un Gacho ‘Par Daudz’, kā arī interesants skaņdarbs, kurā apspriests kas tad īsti ir hip hop’s dažādos redzeslokos ‘Crazy Dolls vs (pret) Ozols’.

Izlasē atrodama arī dziesma ‘Riga — Berlin’ kura tapusi Ozolam sadarbojoties ar vācu hip hop izpildītāju Anda Pressha. Šis internacionālais kopdarbs tiks izplatīts Vācijā, kā arī Krievijā. Albumā būs atrodams konkurss par iespēju piedalīties Riga Rec MC’s videoklipa veidošanā, un filmēties tajā. Kompaktdiska formātā būs atrodams videoklips dziesmai "Riga Rec MC".

Dziesmu saraksts
----------------

1. Ozols un Co — Sākums intro
2. Fool un Inga — Tālāk
3. RR Parāde — Skits
4. Ozols & Gacho & Fool & Full Clip — Mēs nākam
5. Ozols — Sitiens
6. F C — Skits
7. Full Clip & Kristena — F C Tepat Blakus
8. Proxis — Mees Bijaam Mees Esam
9. Ozols & Anda Presha — Riga-Berlin
10. Riga Rec — Skits
11. Eal's & Gacho & Ozols — Riga Rec Mic
12. Rezidents & Vikman's — Draugs
13. Nu Tu Jau Zveers — Skits
14. Ozols — Kartupelis
15. Gacho — Attieciibas
16. Dziedaashu — Skits
17. Ozols & Full Clip & Fool — Vienmēr tā
18. The Mundane & Gacho — Par daudz
19. Crazy Dolls & Ozols — Katrs pats
**Ādolfs Pilars fon Pilhavs** (*Adolf Konstantin Jakob Baron Pilar von Pilchau*, 1851–1925) bija vācbaltiešu politiķis, Vidzemes bruņniecības landmaršals (1908-1918), Apvienotās Baltijas hercogistes reģents (1918).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1851. gada 11. maijā Vidzemes guberņas Pērnavas apriņķa Audru muižā Pilaru fon Pilhavu dzimtā, pēc tēva nāves 1870. gadā kļuva par Audru muižas īpašnieku. Pēc studiju beigšanas 1876. gadā viņš kļuva par tiesnesi Pērnavā, 1879. gadā ievēlēts par Vidzemes bruņniecības mantzini, 1899. gadā par Vidzemes guberņas landrātu. Vidzemes Vispārderīgās un ekonomiskās biedrības prezidents (1903–1906).

1908. gadā tika ievēlēts par Vidzemes bruņniecības landmaršalu, 1912.-1916 gadā par Baltijas provinču pārstāvi Krievijas impērijas Valsts padomē. 
No 1918. gada 12. aprīļa Ādolfs Pilars fon Pilhavs vadīja Vidzemes, Igaunijas, Rīgas un Sāmsalas apvienoto zemes padomi. 
8. novembrī piedalījās Apvienotās Baltijas hercogistes dibināšanā un vadīja tās Reģentu padomi.
Pēc tam, kad 1918. gada 28. novembrī Apvienotā Baltijas hercogiste tika likvidēta un Rīgu ieņēma lielinieki, Ādolfs Pilars fon Pilhavs 1919. gada 3. janvārī devās uz Vāciju.

22. jūlijā Ādolfs Pilars fon Pilhavs Berlīnē iesaistījās Rietumkrievijas militāri politiskajā padomē barona Ludviga Knoringa vadībā, kurā līdzdarbojās arī lielrūpnieki Andrejs Rēmers (*Römmer*), Hermanis fon Bergs, krievu ģenerālis Vasīlijs Biskupskis un pulkvedis Pjotrs Durnovo. Padome plānoja pēc Krievijas impērijas atjaunošanas piešķirt neatkarību Polijai un Somijai, bet Baltijas provincēm piešķirt autonomiju, tāpat kā pirmskara Somijas lielhercogistei. Bermonta uzbrukuma sagatavošanas posmā 9. septembrī Pilars fon Pilhavs ieņēma viceprezidenta amatu t. s. Rietumkrievijas valdībā ar ministru prezidentu V.Biskupski priekšgalā.

1923. gadā viņš atgriezās Igaunijas Republikā un mira 1925. gada 17. jūnijā Pērnavā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 310508471
* GND: 1053633114

 |

 |
**Dainis Krieviņš** (1967) ir latviešu ārsts angioķirurgs, Latvijas Universitātes (LU) profesors. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenais loceklis (2022).

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1967. gada 28. jūnijā Cēsīs. Mācījās Cēsu 1. vidusskolā (1975–1986), studēja Latvijas Medicīnas akadēmijas (AML) Ārstniecības fakultātē (1986–1993). Pēc studiju beigām bija rezidentūrā ķirurģijā (1993–1995) un asinsvadu ķirurģijā (1995–1998) Latvijas Medicīnas akadēmijas P. Stradiņa klīniskajā slimnīcā. Papildinājās Sandjego (1995) un 
Stenforda Universitātes Medicīnas skolā ASV (1996-1997, 1997-2000). 1998. gadā aizstāvēja promocijas darbu "Aortas stentu-protēžu eksperimentālais modelis" un ieguva *Dr.med.* grādu.

No 1998. gada strādā par angioķirurgu Paula Stradiņa klīniskajā universitātes slimnīcā (PSKUS). Līdztekus ir PSKUS Mācību un zinātnes direktors (2006) un LU Medicīnas fakultātes privātdocents (2003), asociētais profesors (2005), profesors (2011).

Atsauces
--------

1. ↑  «LU kontaktu meklētājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 11. jūlijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305055862
* LNB: 000007121
* ISNI: 0000 0004 1675 9011

 |

 |
**Karels Hromādka** (čehu: *Karel Hromádka*; 1887. gada 23. aprīlis, Lejasaustrija — 1956. gada 19. jūlijs, Prāga) bija Čehijas šahists.

Biogrāfija
----------

20. gadsimta sākumā bijis viens no Čehijas labākajiem šahistiem. 1912. gadā uzvarējis Viskrievijas šaha čempionāta B turnīrā, apsteidzot vēlāko Pasaules šaha čempiona nosaukuma pretendentu Jefimu Bogoļubovu. Sekmīgi piedalījies arī šaha turnīros Ķelnē (1911. gads, dalīta 2.-5. vieta) un Vīnē (1913. gads 1. vieta). Čehijas un Čehoslovākijas šaha čempionātos izcīnījis 2 zelta (1913, 1921), sudraba (1911) un bronzas (1927) medaļas. Čehoslovākijas izlases sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādē 1927. gadā, kā arī divās neoficiālajās šaha olimpiādēs (1924, 1936), kurās izcīnījis zelta (1924) medaļu komandu vērtējumā un zelta (1936) medaļu individuālajā vērtējumā.

Bagātinājis šaha atklātņu teoriju ar jaunām idejām. Par godu Hromādkam viens no Benoni aizsardzības variantiem tiek saukts par *čehu Benoni*: 1. d4 Zf6 2. c4 c5 3. d5 e5.

Atsauces
--------

1. ↑  RUS-chB Vilnius 1912
2. ↑  «Historie MČR mužů». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 16. februārī. Skatīts: 2012. gada 16. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Karels Hromādka šahista profils vietnē chessgames.com
* Karels Hromādka šahista profils vietnē 365chess.com
* Karels Hromādka šahista profils vietnē chesstempo.com
* Karels Hromādka šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Karels Hromādka šahista profils vietnē olimpbase.org (neoficiālās Pasaules šaha olimpiādes)
**Karels Treibals** (čehu: *Karel Treybal*; 1885. gada 2. februāris Kotopeki — 1941. gada 2. oktobris Prāga) bija Čehoslovākijas šahists un jurists.

Biogrāfija
----------

Pēc izglītības bijis jurists. Strādājis par apgabala tiesas priekšsēdētāju nelielajā Centrālčehijas apgabala Velvari pilsētiņā. Lai gan nekad nav bijis profesionāls šahists, tomēr sekmīgi spēlējis dažādos šaha turnīros. 1905. gadā Prāgā dalījis trešo vietu pirmajā Čehijas šaha čempionātā (uzvarējis Oldržihs Durass). 1907. gadā Brno otrajā Čehijas šaha čempionātā dalījis 2.—4. vietu. 1909. gadā trešajā Čehijas šaha čempionātā izcīnījis otro vietu aiz Durasa. Pirmā pasaules kara laikā ticis mobilizēts Austroungārijas armijā, piedalījies karadarbībā Austrumu frontē, bet vēlāk padevies Krievijas gūstā. Sava gūsta laikā piedalījies dažos šaha turnīros Sībirijā. Pēc atgriešanās mājās 1921. gada Čehoslovākijas šaha čempionātā dalījis 1.—3. vietu ar Karelu Hromādku un Ladislavu Prokešu. Nozīmīgāko panākumu savā šahista karjerā izcīnījis 1923. gadā, kad spēcīgajā Karlsbādes starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 5.—6. vietu ar Āronu Nimcoviču. Pārstāvējis Čehoslovākijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1930, 1933-1935). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1933) medaļu.

Otrā pasaules kara laikā, kad Čehiju bija okupējis Trešais Reihs, turpinājis strādāt par tiesnesi, taču 1941. gada 30. maijā ticis arestēts pēc safabricēta apvainojuma par it kā nelikumīgu ieroča glabāšanu. 1941. gada 2. oktobrī viņam piespriests nāvessods, kas tajā pašā dienā arī izpildīts. Treibala mirstīgās atliekas netika izdotas radiniekiem, tādēļ viņa kapa vieta ir nezināma.

Atsauces
--------

1. ↑  International Tournament- Tomsk 1919
2. ↑  Karlsbad (1923)
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Karel Treybal

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 83940632
* ISNI: 0000 0000 5640 5606
* NKC: jk01140089

 |

 |
**Vilhelms Heinrihs fon Līvens** (vācu: *Wilhelm Heinrich Freiherr von Lieven*, 1800—1880) bija kara topogrāfs, Krievijas impērijas armijas infantērijas ģenerālis (1859), Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda loceklis. Baltijas guberņu un Rīgas ģenerālgubernators (1861—1864). Pavasara muižas (*Pawassern*) īpašnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1799. vai 1800. gada 29. septembrī Līves muižas (*Dünhof*) īpašnieka Kārļa fon Līvena ģimenē, cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem. Mācījās Tērbatas ģimnāzijā (1814-1817), studēja Tērbatas Universitātes Militāro zinību fakultātē (1817—1819), pēc tam Štutgartes un Parīzes universitātēs.

1821. gadā iestājās Krievijas impērijas karadienestā, kļuva par praporščiku (1823), nodarbojās ar kara topogrāfiju. 1825. gadā V. Līvens piedalījās krievu karaspēka ekspedīcijā uz Vidusāziju, pēc atgriešanās viņu 1826. gadā paaugstināja par podporučiku, bet 1827. gada par poručiku. Krievu—turku kara (1828—1829) laikā piedalījās kaujās pie Varnas, Silistrijas, Šumlas un Enosas, paaugstināts par štāba kapteini.

1830.—1831. gadā piedalījās Novembra sacelšanās apspiešanā Polijā, 1832. gadā iecelts par Krievijas impērijas armijas 1. gvardes kājnieku divīzijas kvartīrmeisteru. 1833. gadā viņu nosūtīja diplomātiskā misijā uz Osmaņu impēriju, 1834. gadā paaugstināja par pulkvedi, 1836. gadā par Krievijas impērijas ķeizara Nikolaja I flīģeļadjutantu. 1835. gadā V. Līvens apprecējās ar ģenerālleitnanta Aleksandra Sablukova meitu Mariju.

1842. gadā viņam piešķīra ģenerālmajora, 1849. gadā ģenerālleitnanta pakāpi un iecēla par Ģenerālštāba akadēmijas padomes locekli. Krimas kara laikā bija Baltijas jūras piekrastes aizsardzības komisijas loceklis. No 1855. gada bija Kara topogrāfu korpusa priekšnieks. 1856.—1857. gadā darbojās Baltijas guberņu agrārās reformas komitejā (*Остзейский комитет*).
1861. gadā viņu paaugstināja par infantērijas ģenerāli un iecēla par Rīgas ģenerālgubernatoru un Baltijas kara apgabala priekšnieku, 1863. gadā par Krievijas impērijas Valsts padomes locekli. 1864. gadā pēc paša vēlēšanās atbrīvots no ģenerālgubernatora amata.

Miris 1880. gada 2. februārī Pēterburgā.

Atsauces
--------

1. ↑  Lieven, Wilhelm\* Heinrich Bar. v. (1799-1880) Baltische Historische Kommission (BHK), 2022
2. ↑  ВЭ/ВТ/Ливен

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Aleksandrs Suvorovs**  |  **Rīgas (Vidzemes, Igaunijas un Kurzemes) ģenerālgubernators** 1861—1864 | Pēctecis: **Pēteris Šuvalovs**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 81009024
* GND: 136710018

 |

 |
**Vilhelms Gotlībs Frīdrihs Beitlers** (*Wilhelm Gottlieb Friedrich Beitler*, 1745-1811) bija vācu matemātiķis *Academia Petrina* matemātikas profesors (1775—1811), astronomiskās observatorijas dibinātājs (1783).

Pazīstams ar savām publikācijām par Jelgavas ģeogrāfiskajām koordinātēm (1784), par Merkura pāriešanu Saules diskam (1786), par Jupitera pavadoņiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1745. gada 14. februārī Reitlingenē. Studēja tieslietas un matemātiku Tībingenes Universitātē, 1767. gadā ieguva *Dr. jur.* grādu un sāka strādāt Virtembergas hercoga galma tiesas arhīvā, tad bija mājskolotājs Polijā. 1773. gadā Beitlers Berlīnē iepazinās ar Jelgavas Pētera akadēmijas idejas autoru profesoru J. G. Zulceru, pēc kura ieteikuma viņš 1775. gadā sāka strādāt par matemātikas profesoru Jelgavā. Atkārtoti bija ģimnāzijas prorektors (1777-1778, 1785—1786, 1795—1797).

Drīz pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes inkorporācijas Krievijas Impērijā 1795. gadā viņu ievēlēja par Pēterburgas Zinātņu akadēmijas goda locekli. 1801. gadā viņu iecēla par jaundibināmās Jelgavas Universitātes matemātikas profesoru, viņš palika Jelgavā arī tad, kad jauno universitāti atvēra Tērbatā.

Miris 1811. gada 12. septembrī Jelgavā.

Darbi
-----

* Nova analysis æquationum cubicarum (1778)
* Von den Planeten unseres Sonnensystems (1811)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 61925926
* LNB: 000242973
* GND: 1049182162

 |

 |
Angļu valodas izplatība  Valstis un reģioni, kur angļu valoda ir vairākuma valoda  Valstis un reģioni, kur angļu valoda ir oficiāla valoda, bet nav vairākuma valoda
***Lingua franca*** (no latīņu valodas — 'franku mēle') ir valodniecībā lietots apzīmējums starptautu saziņas valodai etniski jauktos apgabalos. Tā parasti ir kādas valodas vienkāršota forma, kas adaptējusi vairāku citu valodu vai dialektu iezīmes. Kā *lingua franca* dažādos vēstures posmos Eiropā kalpoja grieķu, latīņu, franču, angļu valoda. Citos reģionos kā vienkāršota starptautu valoda lietota arī ķīniešu (Tālajos Austrumos), sanskrits (Dienvidāzijā), arābu (Tuvajos Austrumos), svahili (Austrumāfrikā), spāņu un portugāļu (Latīņamerikā), krievu (bijušā Austrumu bloka valstīs) un daudzas citas valodas. Mūsdienās pasaules *lingua franca* ir angļu valoda.

Izcelsme
--------

Iespējams, ka sākotnēji par „franku mēli" dēvēja saziņas valodu, ko lietoja bijušās Romas impērijas teritorijā apmetušās barbaru tautas.[*nepieciešama atsauce*] Vēlajos viduslaikos un Renesanses laikmetā to attiecināja arī uz saziņas valodu, ko satiksmē ar krustnešiem, Venēcijas un Dženovas tirgotājiem lietoja Vidusjūras baseina neromāņu valodās runājošie, latīņu valodai piejaucot arābu, grieķu, turku un citas izcelsmes vārdus. Vārds *lingua franca* pirmo reizi rakstos lietots 1678. gadā.

Grieķu koinē
Vēl agrāk starptautu saziņas valodai tika lietots grieķu apzīmējums **koinē** (grieķu: *Κοινή* — 'kopējs'), kas cēlies no antīkā laikmeta apzīmējuma saziņas valodai, ko lietoja Maķedonijas Aleksandra armijas dažādu tautību karavīri. Helēnisma laikā koine kļuva par dominējošo saziņas valodu Tuvajos Austrumos.

Atsauces
--------

1. ↑  Guido Cifoletti: La lingua franca barbaresca. Il Calamo, Rom 2004
2. ↑  Andriotis, Nikolaos P. History of the Greek Language: four studies, 1995

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000251634
* LCCN: sh85077209
* GND: 4191537-9
* BNF: cb11948153g (data)

 |

 |
**Maržinālā tirdzniecība** (angļu: *Margin trading*) ir spekulatīvu tirdzniecības operāciju veikšana, izmantojot naudu un/vai preces, kas tirgotājam ir piešķirti kredītā pret saskaņotās summas ķīļu — maržas (angļu: *Margin*) ķīlu. Maržinālais aizdevums atšķiras no vienkārša aizdevuma ar to, ka saņemtā naudas summa parasti ir vairākas reizes lielāka par nodrošinājuma (maržas) summu. No vienkārša kredīta maržinālais kredīts atšķiras ar to, ka saņemamā naudas summa (vai saņemto preču vērtība) vairākas reizes pārsniedz ķīlas (maržas) summu.

Maržinālā tirdzniecība sākas pēc tam, kad tirgotājs nosaka procentuālo daļu no sava ordera kopējās vērtības. Šo sākotnējo ieguldījumu sauc par maržu un tas ir cieši saistīts ar finanšu sviras (angļu: *leverage*) koncepciju .

Priekšrocības un trūkumi
------------------------

Maržinālās tirdzniecības priekšrocības ietver šādas iespējas:

1. Lielākā līdzekļu skaita izmantošana, nekā pieejams ieguldītājam, un potenciālā lielas peļņas gūšana.
2. Peļņa gan no aktīvu pieauguma, gan no krituma.
3. Labāka esošo pozīciju pārvaldība, izmantojot instrumentu hedžēšanu.
4. Spēja sniegt ne tikai naudu, bet arī finanšu aktīvus kā nodrošinājumu.

Galvenie trūkumi, kas jāidentificē maržinālajā tirdzniecībā, ir:

1. Paaugstinātie riski darījumos.
2. Maksa par aizņemto līdzekļu izmantošanu.

Maržinālā finansēšana
---------------------

Investoriem, kuri nevēlas uzņemties lielus riskus un paši piedalīties maržinālajā tirdzniecībā, ir vēl viens peļņas gūšanas veids no šāda veida darījumiem ar aizņemto līdzekļu izmantošanu. Dažas tirdzniecības platformas un kriptovalūtu biržas piedāvā funkciju, kas pazīstama kā maržinālā finansēšana, kur lietotāji var novirzīt savus līdzekļus citu lietotāju maržinālo darījumu atbalstam.

Parasti šis process seko noteiktiem nosacījumiem un nodrošina dinamiskas procentu likmes. Ja tirgotājs pieņem šādus nosacījumus un piedāvājumu, līdzekļu sniedzējam ir tiesības atmaksāt aizdevumu ar iepriekš saskaņotiem procentiem. Kaut arī mehānisms dažādās tirdzniecības platformās var atšķirties, maržinālo fondu riski ir salīdzinoši nelieli saistībā ar to, ka kredītpozīcijas var piespiedu kārtā likvidēt, lai novērstu pārmērīgus zaudējumus. Tomēr maržinālā finansēšana prasa, lai lietotāji glabātu savus līdzekļus biržas makā. Tāpēc, izvēloties maržinālo finansēšanu, ir jāņem vērā visi ar to saistītie riski un jāizprot šādas funkcijas darbības princips.
**Givati brigāde** (ivritā: חטיבת גבעתי‎) — Izraēlas kājnieku brigāde. Brigāde tika izveidota 1948. gadā Izraēlas dienvidos. Givati brigāde ir Izraēlas Aizsardzības armijas apakšvienība, pakļauta Dienvidu kara apriņķim.

Struktūra
---------

* 424. "שקד"/"Shaked"/"Mandele" kājnieku bataljons
* 432. "צבר"/"Tzabar"/"Kaktuss" kājnieku bataljons
* 435. "רותם"/"Rotem"/"Irbulene" kājnieku bataljons
* 846. "Shualey Shimshon"/"Samsona lapsas" speciālo operāciju spēku brigāde

* "Dekel"/"Palma" prettanku rota
* "Dolev"/"Platāna" inženieru rota
* "Shualey Shimshon"/"Samsona lapsas" izlūkrota

* "Maor" sakaru rota

Vēsture
-------

Givati brigāde tika izveidota 1947. gadā un par tās komandieri tika iecelts Šimons Avidans. Brigāde Izraēlas neatkarības kara laikā bija atbildīga par centrālo valsts reģionu, kur tā piedalījās vairākās operācijās. Tuvojoties kara otrajai pusei, Givati brigāde tika pārvietota uz valsts dienvidiem, kur tā darbojās galvenokārt Gederas un Gan Javne apkaimē. Viens bataljons karoja Jeruzalemes frontē, piedaloties Operācijā Nahšon un Kaujā par Latrunu.
Kad Izraēla deklarēja neatkarību, Givati brigāde sastāvēja no 5 bataljoniem, ar komandieriem: Jehudu Vallaču (51. bataljons), Jākovu Perriju (52. bataljons), Jitžaku Pundaku (53. bataljons), Tzvi Tzuru (54. bataljons) un Eitanu Livni (57. bataljons). 57. bataljons tika dibināts 1948. gada 30. maijā no Irgunas veterāniem, gatavojoties operācijai Filistija. Brigāde tika pārveidota par rezerves brigādi 1956. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Official Givati Brigade Website {{{2}}}
* Five 1948 Givati Brigade Casualties ID after 59 years
**Finanšu svira** (angļu: *leverage*) ir kapitāla ieguldījumu vērtspapīros ar fiksētu ienākumu (obligācijas, privileģētās akcijas) un ieguldījumu vērtspapīros ar nefiksētu ienākumu (parastās akcijas) attiecība. Svira ir viens no galvenajiem uzņēmuma finansiālā stāvokļa rādītājiem.

Ražošanas svira ir uzņēmuma fiksēto un mainīgo izmaksu attiecība un šīs attiecības ietekme uz pamatdarbības peļņu, tas ir, uz peļņu pirms procentu maksājumiem un nodokļiem. Ja fiksēto izmaksu daļa ir liela, tad uzņēmumam ir augsts ražošanas sviras līmenis, un pat nelielas izmaiņas ražošanas apjomos var izraisīt ievērojamas izmaiņas darbības peļņā.

Ražošanas sviras darbību starptautiskajā finanšu praksē apzīmē kā DOL (angļu: *Degree of Financial Leverage*), kas izpaužas kā tas, ka jebkādas izmaiņas ieņēmumos no pārdošanas vienmēr rada spēcīgākas izmaiņas peļņā.

Ražošanas sviras efektu (DOL) aprēķina, izmantojot šādu formulu:

DOL = MP / EBIT,

kur:

MP — bruto maržinālie ieņēmumi (angļu: *Marginal Profit*);

EBIT — bilances peļņa pirms procentiem un nodokļiem.

Finanšu svira ir uzņēmuma aizņemtā kapitāla un pašu kapitāla attiecība, tas raksturo uzņēmuma riska pakāpi un stabilitāti. Jo mazāka ir finanšu svira, jo stabilāka ir situācija. No otras puses, aizņemtais kapitāls ļauj palielināt kapitāla rentabilitātes rādītāju, t.i. saņemt papildu peļņu no pašu kapitāla.

Finanšu sviras koeficients atspoguļo kopējā parāda un pašu kapitāla attiecību — D/E (angļu: *Debt-to-Equity*):

D/E = Parāds / Pašu kapitāls
**Anni Lākmane** (vācu: *Anni Laakmann*; dzimusi 1937. gada 5. janvārī Reinbergā) ir Vācijas FIDE meistare šahā (1983).

Biogrāfija
----------

1970. gados bijusi viena no Vācijas Federatīvās Republikas vadošajām šahistēm. Vairākkārt piedalījusies Vācijas Federatīvās Republikas sieviešu šaha čempionātos, kuros četras reizes kļuvusi par uzvarētāju (1970, 1972, 1974, 1976). Pārstāvējusi Vācijas Federatīvās Republikas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1972—1982), un komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1978) medaļu. 1973. gadā piedalījusies Ziemeļu kausa izcīņā šahā komandām, kurā uzvarējusi visas savas partijas. 1975. gadā Pulā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla zonas turnīrā. 1980. gadu otrajā pusē beigusi savu šahistes karjeru.

Atsauces
--------

1. ↑  Deutsche Meisterschaften der Frauen
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Anni Laakmann
3. ↑  OlimpBase :: Nordic Chess Cup :: Anni Laakmann
4. ↑  FIDE rating history :: Laakmann, Anni

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 15350761
* ISNI: 0000 0003 9740 381X
* GND: 1012562115

 |

 |
***Plourdosteus trautscholdi*** ir plordosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja augšdevonā, frānas laikmetā (šeloņas slāņi, daugavas svītas apakšdaļa). Sugu pirmo reizi kā *Coccosteus trautscholdi* aprakstīja amerikāņu paleontologs Čārlzs Estmans 1897. gadā, pamatojoties uz Hermana Trautšolda publikācijām. 1951. gadā zviedru paleontologs Tūrs Ervigs sugu pieskaitīja plordosteju ģintij. Sugas neotips ir *nuchale* kauls no Sjasas atseguma pie Stolbovas ciema, Ļeņingradas apgabalā (šeloņas slāņi). Nosaukums *Plourdosteus trautscholdi* nozīmē Trautšolda (nosaukts vācu paleontologa H.Trautšolda vārdā ) plordostejs. Suga bija izplatīta Galvenajā devona laukā, šeloņas, svinordas un ilmeņa slāņos (Daugavas svītas apakšējā daļa) Sjasas (Stolbova, Prokšenci, Barigova), Šeloņas (Terebuni), Veļikajas (Močalova), Psižas (Buregi), Ilmeņa ezera dienvidu krastos, pie Andomas kalna, kā arī Centrālajā devona laukā Semiluku slāņos Donas (Petina) krastos.

Apraksts
--------

Galvas vairoga garums līdz 25 cm. Visi kauli klāti ar apaļiem, zvaigžņveidīgiem haotiski izvietotiem pauguriņiem. Uz *interlaterale* kaula priekšējās daļas pauguriņi ir stipri saplacināti un ir izvietoti rindās vai haotiski. *Nuchale* kauls, īpatņiem pieaugot, kļūst plakanāks. Kaula aizmugurējā mala jauniem īpatņiem ir izliekta, bet veciem kļūst ieliekta. Uz *paranuchale* kaula virsdeniņu vaga pie savas pamatnes strauji izliecas. Pa *centrale* kaulu iet vidējās un aizmugurējās bedrīšu līnijas vagas. Vidējā muguras kaula (*MD*) sānu plakņu slīpuma leņķis priekšpusē ir 120°, bet aizmugurē 110°. Muguras vagai *MD* vidusdaļā ir pārrāvums. Priekšējā sānu-muguras kaula (*ADL*) locītavas daļa ir 30° leņķī pret horizontālo virsmu.

Atsauces
--------

1. ↑  Обручева О.П. "Панцирные рыбы девона СССР (Коккостеиды, и динихтииды)", Издательство Московского университета, Москва, 1962 г. 191 стр. 118-119. lpp
**Metanols** (metilspirts, CH3OH), ir vienkāršākais spirts. Tas ir indīgs, degtspējīgs šķidrums, ko agrāk ieguva koksnes sausās pārtvaices procesā, tāpēc to dažreiz sauc arī par **koka spirtu**.

Iegūšana
--------

Mūsdienās metanolu lielākoties ražo no sintēzes gāzes (to iegūst no akmeņoglēm, naftas, dabasgāzes, oglekli saturošiem atkritumiem, utt.). Sintēzes gāze satur CO un H2. Katalizatora (vara, cinka oksīda un alumīnija) klātienē lielā spiedienā un temperatūrā šīs gāzes reaģē savā starpā, rodoties metanolam:

CO + 2 H2 → CH3OH

Izmantošana
-----------

Metanols ir nozīmīga izejviela formaldehīda, metil-*terc*-butilētera un citu vielu ražošanai. Metanols ir arī viena no divām biodīzeļdegvielas izejvielām.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie spirti |
| --- |
|  |
|  | 
* Metanols
* Etanols
* Propanols
* Izopropanols
* Butanols
* Amilspirts
* 1-Heksanols
* 1-Heptanols
* Alilspirts
* Propargilspirts
* Etilēnglikols
* 1,2-Propāndiols
* 1,3-Propāndiols
* 1,6-Heksāndiols
* Glicerīns
* Pentaeritrīts
* Feniletilspirts

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85084383
* GND: 4128696-0
* BNF: cb11955518j (data)
* NDL: 00567624

 |

 |
**Johans Jēkabs Leventāls** (angļu: *Johann Jacob Löwenthal*, ungāru: *Löwenthal János Jakab*; 1810. gada 15. jūlijs Budapešta — 1876. gada 20. jūlijs Austrumsaseksa) bija Ungārijā dzimis Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis ebreju tirgotāja ģimenē Budapeštā, kur pabeidzis ģimnāziju. 19. gadsimta vidū bijis viens no Ungārijas vadošajiem šahistiem. No 1842. līdz 1845. gadam piedalījies korespondencšaha mačā starp Budapeštu un Parīzi, kurā kopā ar Budapeštas šahistiem Jožefu Sēnu un Vincenzu Grimmu abās partijās izdevies uzvarēt Parīzes šahistus. 1846. gadā Vīnē mačā uzvarējis Kārli Hampi ar 5:4.

Aktīvi atbalstījis Ungārijas 1848. gada revolūciju, iesaistoties Lajoša Košuta vadītās valdības administrācijas darbā. Pēc revolūcijas sakāves bijis spiests emigrēt. 1849. gadā devies uz ASV, kur 1850. gadā nospēlējis nelielu maču ar trīspadsmitgadīgo amerikāņu šahistu Polu Morfiju, kurā zaudējis ar ½:1½. Taču 1851. gadā atgriezies Eiropā un apmeties Londonā. Vēlāk Anglijā nodzīvojis līdz sava mūža beigām. 1857. gadā Mančestrā uzvarējis Lielbritānijas šaha asociācijas turnīrā, apsteidzot Ādolfu Andersenu. 1858. gadā Birmingemā uzvarējis citā šaha turnīrā, apsteidzot Ernestu Kārli Falkbēru, Hauardu Stauntonu un Pjēru Sentamānu.

Pols Morfijs (pa kreisi) pret Leventālu (pa labi) 1858. gadā
Nospēlējis vairākus mačus ar sava laika vadošajiem šahistiem: 1851. gadā zaudējis Ādolfam Andersenam ar 2:5, 1852. gadā uzvarējis Bernhardu Horvicu ar 4:1, 1853. gadā zaudējis Danielam Harvicam ar 15:16.
1858. gadā zaudējis maču Polam Morfijam ar 4:10 (+3, −9, =2). Neraugoties uz sagrāvi, tas bijis viens no labākajiem Eiropas šaha meistaru rezultātiem mačos pret Morfiju.

Aktīvs Anglijas šaha dzīves organizators. 1860. gadā izdevis pirmo Pola Morfija partiju apkopojumu grāmatā *Morphy’s games*. Vairākus gadus bijis britu žurnāla *The Chess Player's Magazine* redaktors (1863—1867).

Atsauces
--------

1. ↑  Morphy - Loewenthal (1858)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)