recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Komiešu apdzīvotā teritorija mūsdienās
**Komieši** (pašnosaukums: *коми*, *komi*) ir somugru tauta, kura pamatā dzīvo Komi Republikā un Permas novadā. Komieši runā komiešu valodā ar permiešu un zirjāņu izloksnēm, kā arī krievu valodā, galvenā reliģija ir pareizticība. 1989. gadā Krievijas Federācijā dzīvo ap 345 tūkstoši komiešu Komi Republikā un aptuveni 152 tūkstoši Permas novadā (agrākajā Komi Permiešu autonomajā apvidū). 2010. gada Krievijas Federācijas tautas skaitīšanā 228 235 iedzīvotāji sevi identificēja kā komieši un 94 456 komi permieši. Lielākā komiešu kopiena ārpus Krievijas Federācijas dzīvo Ukrainā.

Vēsture
-------

Komieši cēlušies no Kamas upes baseina zemēm, mūsu ēras 1. tūkstošgades pēdējos gadsimtos viņi izplatījās uz ziemeļu virzienā līdz Barenca jūras piekrastei. Vikingu laikos no 9. gadsimta viņu apdzīvoto zemi dēvēja par *Bjarmaland* (latīņu: *Bjarmia*). 11. gadsimtā komiešus pakļāva Novgorodas valsts, 14. gadsimta otrajā pusē Permas bīskaps izveidoja komiešu alfabētu kirilicas rakstībā, papildinot ar rūnu zīmēm. 
Pēc 1472. gada Lielā Perma nonāca Maskavas lielkņazistes ietekmē, bet 1547. gadā to anektēja Krievijas cariste. Līdz 20. gadsimtam viņus dēvēja par zirjāņiem (krievu: *серьяне, сирьяне, сыряне, суряне, зиряне, зыряне*) un permiešiem.

1921. gadā Krievijas PFSR valdība komiešu apdzīvotajā Arhangeļskas un Vologdas guberņu teritorijā izveidoja Komi-Zirjanu autonomo apgabalu, ko 1936. gadā pārveidoja par Komi APSR. 
Savukārt komiešu apdzīvotajā Urālu apgabala daļā 1925. gadā izveidoja Komi Permiešu nacionālo apvidu, ko 1977. gadā to pārdēvēja par Komi Permiešu autonomo apvidu. 2004. gadā Komi Permiešu autonomo apvidu likvidēja, izveidojot Permas novadu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Par pasaules valodu un valodu grupu nosaukumiem latviešu valodā». Latvijas Vēstnesis. 2006. gada 19. jūlijs.
2. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVI. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 31 674. sleja.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Komieši***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4096742-6
* NKC: ph682651

 |

 |
***Bolivina catanensis*** ir foraminīferu suga rotaliīdu kārtā un bolivinitīdu dzimtā. Sugu 1862. gadā aprakstīja itāļu naturālists un ģeologs Džuzepe Segvensa. Tā nosaukta Katānijas vārdā, pie kuras pleistocēna mālos suga tika atrasta. Suga ir izplatīta Vidusjūrā, Egejas un Marmora jūrā, kā arī Biskajas līcī un Atlantijas okeānā.

Apraksts
--------

Čaula ir iegarena, gandrīz lancetveidīga, saplacināta un ķīļveidīga, ar puscaurspīdīgu stiklveida struktūru, spīdīgu virsmu un ir sīki perforēta. Čaulas malas ir ķīļveidīgas. Priekšējais gals ir noapaļots, bet aizmugurējais lielākā vai mazākā mērā nosmailināts. Čaulu veido daudzas ķīļveidīgas, izliektas kameras, kam reizēm pie ārējā stūra ir plakanas, trīsstūrveida caurspīdīgas plāksnītes. Pēdējā kamera augšpusē ir noapaļota un tai ir izstiepts padziļinājums, kura vidū ir vienkārša, izstiepta atvere. Čaulas garums ir līdz 1 mm.

Atsauces
--------

1. ↑  WoRMS, World Register of Marine Species.
2. ↑  Seguenza, G. (1862). Prime ricerche intorno ai rizopodi fossili delle argille pleistoceniche dei dintorni di Catania. Atti della Accademia gioenia di scienze naturali in Catania. ser. 2 vol. 18: 85-125. 113-114. lpp.
**Pēteris Mežeraups** (**Mežaraups**) bija latviešu padomju kara lidotājs.

Dzimis 1895. gadā Kovnas (Kauņas) guberņā latviešu zemnieka ģimenē. Agri zaudēja vecākus, strādāja par kalpu. 15 gadu vecumā devās uz pilsētu, kur rūpnīcā kļuva par atslēdznieka mācekli, mācījās amatniecības kursos.

1915. gadā mobilizēts Krievijas Impērijas armijā, piedalījās Pirmajā pasaules karā kā aviācijas motorists (tehniskais darbinieks), līdz 1917. gadam bija ieguvis apakšvirsnieka dienesta pakāpi.

1917. gadā kļuva par 12. armijas aviācijas daļu izpildkomitejas un karavīru komitejas locekli. Piedalījās Oktobra revolūcijas bruņotajā sacelšanā Maskavā.

1918. gada februārī iestājās Sarkanajā armijā, bija Smoļenskas aviācijas grupas 1. vienības komisārs, decembrī kļuva par 8. armijas aviācijas komisāru. 1919. gadā pabeidza aviācijas skolu Jegorjevskā, pēc tā bija lidotājs. Karoja Krievijas pilsoņu karā Dienvidu frontē. Par šīm kaujām viņš saņēma savu pirmo Sarkanā Karoga ordeni.

1921. gada novembrī sāka dienēt Karēlijā. 1923. gada augustā iecelts par Turkestānas frontes Gaisa spēku priekšnieku, 1924. gada martā par kaujām pret basmačiem apbalvots ar otru Sarkanā Karoga ordeni (KPFSR). Tāpat apbalvots ar Buhāras TPR 2. šķiras Sarkanās Zvaigznes ordeni un Horezmas TPR Sarkanā Karoga ordeni.

Kopš 1924. gada vasaras Mežeraups kļuva par izmēģinātājlidotāju Zinātniskās izmēģināšanas lidlaukā Maskavā. Lidoja uz Afganistānu. 1924. gadā par lidojumu maršrutā Taškenta—Termeza—Kabula Mežeraups apbalvots ar trešo Sarkanās Zvaigznes ordeni, tas bija pirmais lidojums no Padomju Savienības uz Afganistānu pāri Hindukušam.

1927. gadā iestājās Viskrievijas Komunistiskajā (boļševiku) partijā, apguva augstākā komandējošā sastāva kursus Sarkanās armijas Kara akadēmijā. Komandēja Ļeņingradas kara apgabala Gaisa spēkus, 1930. gadā sāka strādāt Sarkanās armijas Kara gaisa spēku inspekcijā.

Gājis bojā 1931. gadā avioavārijā kopā ar lidotāju Viktoru Pisarenko. Mežeraupa mirstīgās atliekas tika kremētas un apglabātas Donas kapu kolumbārijā, Maskavā.

Atsauces
--------




1. ↑  *Pirmais sasniedz Afganistānu*. "Basmači cīņā pret padomju varu Turkestānā". *Ilustrētā Pasaules Vēsture*: 48. 2013. gada maijs.
**Toms Flečers** ir Apvienotās Karalistes poproka, poppanka grupas *McFly* vokālists un ģitārists. Kopā ar viņu grupā darbojas Denijs Džouns (ģitāra, balss), Dugijs Pointers (basģitāra, balss) un Harijs Džads (bungas).

Flečers ir ritma ģitārists, dažreiz pianists, grupā *McFly*. Viņš bija idejas autors grupas nosaukumam. Viņam ļoti patika filma "Atpakaļ nākotnē" un tās personāžs *Marty McFly*. *McFly* veidošanās sākās ar atlasi grupā *Busted*. Toms Flečers zaudēja cīņu par vietu grupā Čārlijam Simpsonam, tagad pazīstamam kā grupas *Fightstar* dalībnieks. Sākumā Toms bija apstiprināts grupā, taču tad ierakstu kompānija izdomāja, ka vēlas redzēt *Busted* trīs cilvēku sastāvā, nevis četru. Savukārt ierakstu kompānija *Island* bija pamanījusi puiša komponista talantu, un uzaicināja viņu rakstīt dziesmas grupai *Busted* kopā ar Džeimsu Bornu. Borns viņam daudz iemācīja par dziesmu rakstīšanu. Strādājot pie *Busted]* otrā albuma *A Present for Everyone*, ierakstu kompānija palūdza Flečeram filmēt atlasi grupai *V*. Tā bija pirmā reize, kad Flečers satika Deniju Džounsu. Flečers bija sajūsmā par puiša unikālo stilu, un viņš uzaicināja Deniju rakstīt dziesmas kopā ar viņu un Bornu. Kad dziesmu rakstīšana *Busted* tuvojs noslēgumam, Flečers un Džouns sāka strādāt pie jaunas (pagaidām nenosauktas) grupas. Viņi ievācās *InterContinental Hotel* Londonā, lai pilnībā koncentrētos dziesmu rakstīšanai kopā. Basistu Dugiju Pointeru un bundzinieku Hariju Džadu atrada pēc sludinājuma žurnālā *NME*.

*McFly* ir arī iekļuvusi Ginesa Rekordu Grāmatā kā jaunākā grupa, kas ieņēmusi albumu topa pirmo vietu. Iepriekšējais rekords piederēja *The Beatles*.

Dziesmu rakstīšana
------------------

Toms Flečers ir sarakstījis vai piedalījies rakstīšanā desmit Nr. 1 singliem Lielbritānijā: *Crashed The Wedding*, *Who's David* un *Thunderbirds* grupai *Busted*, kā arī *Five Colours in Her Hair*, *Obviously*, *All About You*, *I'll Be OK*, *Please, Please*, *Star Girl* un *Transylvania* grupai *McFly*. Viņš arī aranžēja *Jellyfish* dziesmu *Baby's Coming Back*, kas arī sasniedza pirmo vietu Apvienotajā Karalistē.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 263450762
* LCCN: nb2012020913
* ISNI: 0000 0001 3237 2317
* GND: 1141057654
* NKC: mzk2018998733

 |

 |
**Maija Narva** (igauņu: *Mai Narva*; dzimusi 1999. gada 22. oktobrī Tallinā) ir Igaunijas starptautiskā lielmeistare šahā (2021).

Biogrāfija
----------

Igaunijas šaha meistaru Borisa Ritova (1937–1987) un Merikes Ritovas (1936) mazmeita. Maijas tēvs ir FIDE šaha meistars Jāns Narva (1958), bet māte ir FIDE šaha meistare Regīna Narva (1970). Arī vecākā māsa Trīna Narva (1994) ir šaha meistare.

Četras reizes uzvarējusi Igaunijas sieviešu šaha čempionātā - 2014. 2016. (pēc papildu turnīra), 2017. un 2020. gadā. 2013. gadā Igaunijas sieviešu šaha čempionātā bijusi otrā, bet 2015. gada Igaunijas atklātajā sieviešu šaha čempionātā dalījusi otro vietu. 2014. gadā Batumi uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2015. gadā Karpačā bijusi Igaunijas meiteņu komandas sastāvā, kura uzvarējusi Eiropas meiteņu komandu čempionātā šahā U18 vecuma grupā. 2023. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Igaunijas sieviešu šaha čempionātā.

2023. gada augustā Baku piedalījusies FIDE Pasaules kausa izcīņā sievietēm, kurā 1. kārtā uzvarējusi Šāhendu Vafu, 2. kārtā uzvarējusi Irinu Bulmagu, bet 3. kārtā piekāpusies Taņai Džunji.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojusies 11. vietā "FIDE Women's Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Pārstāvējusi Igaunijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (2014-2016). Interesanti, ka 2014. un 2016. gadā Pasaules šaha olimpiādēs spēlējusi kopā ar māti Regīnu un māsu Trīnu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2015. gadā Narvai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu, bet 2021. gadā starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2022. gadā kļuvusi par pirmo Igaunijas šahisti, kas ieguvusi vīriešu starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Chess Profile: Narva, Jaan
2. ↑  geni.com: Mai Narva
3. ↑  Estonian Women Chess Championship 2016 Play-off tournament
4. ↑  Estonian Women Chess Championship 2017 and Estonian U-20 Girls Championship 2017
5. ↑  Eesti naiste meistrivõistlused males 2020
6. ↑  sport24.ee: Mai Narva
7. ↑  24th EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2014 U16 Girls
8. ↑  15th European U18 Team Chess Championship (girls): Karpacz 2015
9. ↑  57. Ilmar Raua mälestusturniir males / Eesti meeste/open ja naiste meistrivõistlused 2023, Viljandi 02.07. - 09.07.
10. ↑  57th Ilmar Raud Memorial Tournament. Estonian Men's/Open, Women's, U20 and G20 Championships 2023
11. ↑  Women's Chess World Cup 2023
12. ↑  023 FIDE Women's Grand Swiss
13. ↑  Women's Chess Olympiads :: Mai Narva
14. ↑  Title Applications (WIM): Narva, Mai
15. ↑  Mai Narva is the first Estonian female chess player to achieve the IM title

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Raiskuma pagastā. Par citām jēdziena **Unguri** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Unguri** (agrāk arī **Ungurmuiža**) ir apdzīvota vieta Cēsu novada Raiskuma pagastā. Izvietojusies pagasta rietumos Ungura ezera ziemeļu krastā pie autoceļa P14 8 km no pagasta centra Raiskuma, 14 km no novada centra Cēsīm un 83 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Ungurmuižas (*Orellen*) centra. Muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1421. gadā, kad to nopirka Kerstens fon Rozens. 15. gadsimta beigās to nopirka fon Ungernu dzimta, no kuras cēlies muižas un ciema latviskais nosaukums. Muižas vāciskais nosaukums, iespējams, cēlies no Ureles pilskalna. Muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, muižā ierīkots muzejparks. Ungura ezera krastā kempings.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Nav iekļauta VZD adrešu reģistrā
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

Ārējās saites
-------------

* Ungurmuiža Arhivēts 2012. gada 30. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Raiskuma pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Auciems
* Bērziņi
* Gundegas
* Kūdums
* Lenči
* Mežvidi
* *Miglači*
* *Pielekši*
* **Raiskums**
* *Unguri*
* *Vējkrogs*

 |

 |
**Jeremija** (ivritā: יִרְמְיָה, *Yirmĭyahu*) jūdaismā un kristietībā ir pravietis, kura pravietojumi un dzīve aprakstīti Bībeles Jeremijas grāmatā. Viņš tiek uzskatīts arī par Raudu dziesmu autoru. Aktīvi darbojās no aptuveni 627. gada p.m.ē. līdz 587. gadam p.m.ē.

Jeremija apraud Jeruzalemes sagrāvi
Dzimis netālu no Jeruzalemes. Sāka pravietot Jūdejas ķēniņa Josijas laikā. Senie izraēļi bija pievērsušies elkdievībai, un ķēniņš Josija aktīvi centās to izskaust, lai atjaunotu ticību vienam vienīgajam Dievam un Desmit baušļu ievērošanu. Jeremijas pravietojumu lielākā daļa saistās ar brīdinājumiem pārtraukt elkdievību, atgriezties pie Dieva, kurš ir dusmīgs un gatavo Jeruzalemes sagrāvi.

Jeremijas pravietojumus ietekmēja vēsturiskie notikumi, kurus viņš piedzīvoja. 606. gadā p.m.ē tika sagrauta Asīrijas impērija, kas jau iepriekš bija iekarojusi ziemeļos esošo Izraēlas karalisti, ķeniņš Josija tika nogalināts 605. gadā p.m.ē un visbeidzot, Babilonieši Nebukadnecara vadībā 586. g.p.m.ē sagrāva Jūdeju, nopostīja Jeruzalemi, izlaupīja Templi un lielu daļu iedzīvotāju izsūtīja Babilonijas trimdā.

Laikā, kad babilonieši bija aplenkuši Jeruzalemi, Jeremija tika arestēts kā nodevējs un gandrīz sodīts ar nāvi, jo viņš pravietoja pilsētas sagrāvi un aicināja tās aizstāvjus padoties un pieņemt sakāvi, jo tā ir Dieva sūtīta, tāpēc to nav iespējams novērst.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Jeremiah: Prophet of Judgment and of Hope Arhivēts 2010. gada 1. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 69721584
* LNB: 000150996
* LCCN: n80067482
* ISNI: 0000 0000 9722 4246
* GND: 118557394
* SELIBR: 331928
* SUDOC: 027266842
* NKC: jx20060822001

 |

 |
Ilongu valodu izplatības areāls Filipīnās
**Ilongi** (pašnosaukums: *mga Ilonggo*) vai **hiligainoni** (*mga Hiligaynon*) ir viena no Filipīnu tautām, pieder visaju metaetnosam. Etnoss noformējies Panajas salas dienvidaustrumos Iloilo pilsētas apkārtnē, bet gadu gaitā izplatījušies pārējās Panajas daļā, kaimiņu salās Negrosā, Gimarasā un Masbatē, kā arī atsevišķos Mindanao reģionos. Mūsdienās Filipīnās dzīvo gandrīz 9 miljoni ilongu, kas veido 7,9 % no kopējā iedzīvotāju skaita — ceturtā lielākā tauta valstī. Ilongi ir dominējošā tauta Iloilo (99,9 %), Gimarasas (98,9 %), Rietumnegrosas (98,7 %), Kapisas (78,9 %), Sultankudaratas (74,3 %), Dienvidkotabato (72,3 %) un Ziemeļkotabato (68,8 %) provincēs. Runā ilongu valodā, oficiālā saziņā lieto arī angļu un filipīniešu valodu. Pēc konfesionālās piederības lielākā daļa ir katoļi, neliela daļa aŗī protestanti un musulmaņi.

Etnonīms «ilongi» cēlies no senā Iloilo pilsētas nosaukuma *Ilong-Ilong*. Pašnosaukums «hiligainoni» cēlies no spāņu valodas *Hiligueinos*, kas savukārt atvasināts no senāka demonīma *iligan* vai *iliganon*, kas nozīmē ‘krasta ļaudis’.

Atsauces
--------

1. ↑  Ethnic Groups of the Philippines. Ilonggo

Ārējās saites
-------------
Šis raksts ir par salu Filipīnās. Par provinci skatīt rakstu Gimarasa (province).

**Gimarasa** (*Guimaras*) ir sala Filipīnu arhipelāgā, administratīvi ietilpst Rietumu Visaju reģionā, kur kopā ar Inampulunganu un citām mazākām saliņām veido Gimarasas provinci. Apdzīvo galvenokārt ilongi. Administratīvi dalās piecās municipalitātēs, no kurām lielākā ir Buenavista ziemeļos, bet administratīvais centrs ir Hordana salas rietumdaļā. Visa sala tiek pieskaitīta Iloilo pilsētas aglomerācijai.

Ģeogrāfija
----------

Izvietojusies arhipelāga dienvidaustrumos Visaju salu grupā. 11 km platais Gimarasas šaurums austrumos to atdala no Negrosas salas, bet 2 km platais Iloilo šaurums rietumos — no Panajas. Dienvidos krastus apskalo Sulu jūras Panajas līcis. Krasta līnija mēreni izrobota, dienvidu un dienvidaustrumu piekrastē vairākas nelielas saliņas. Sala vulkāniskas izcelsmes, pauguraina, augstākais kalns ir Dinulmans 267 m vjl salas vidusdaļā. Valda subekvatoriāls musonu klimats. Salas dienvidu piekrastē kopš 1990. gada izveidots Taklongas salas jūras rezervāts 11 km² platībā koraļļu rifu un jūras pļavu aizsardzībai.

Atsauces
--------

1. ↑  ISLAND DIRECTORY. Islands of Philippines
2. ↑  Taklong Island National Marine Reserve

Ārējās saites
-------------
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par citām jēdziena **Blīdene** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Blīdene** (agrāk arī **Blīdiene**, **Lielblīdiene**) ir ciems Saldus novada Blīdenes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Blīdenes upes krastos pie autoceļa A9 23 km no novada centra Saldus, 15 km no tuvākās pilsētas Brocēniem un 96 km no Rīgas.tava mamma

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Lielblīdenes muižas *(Groß-Blieden)* centra un pagasta valdes. Izaugusi padomju gados kā kolhoza «Padomju Latvija» (vēlāk — padomju saimniecības «Blīdene») ciemats. Blīdenē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, kultūras nams, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, vairāki veikali. Lielblīdienes muižas apbūve ir vietējas nozīmes kultūrvēstures piemineklis.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Blīdeni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Blīdenes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* **Blīdene**
* Mazblīdene
* Pilsblīdene
* Stūri

 |

 |
**Jauntukums** ir Tukuma pilsētas daļa, kas atrodas Tukuma dienvidaustrumos, tā tapusi uzreiz pēc Otrā pasaules kara un tika izmantots kā armijas priekšpilsēta, kur dzīvoja Tukuma gaisa bāzes (mūsdienās lidostas Jūrmalas) dienošie padomju armijas virsnieki. Jauntukumu arī sauca par Tukums-3 padomju militārās dislokācijas dēļ. Vietējie to dēvē arī par kara pilsētiņu jeb „gorodoku". Jauntukumā apskatāmas 1950. gados celtās "hruščovenes" ēkas un 1980. gadu modernās kvartāla ēkas. Ielu nosaukumi, kā Aviācijas, Parādes un Telegrāfa liecina par saistību ar armiju šajā pilsētas daļā.

Skatīt arī
----------

* Tukums

Atsauces
--------

1. ↑  Sabiedriskais transports tukums.lv 2022. gada 25. maijā
2. ↑  «Jauntukums - Ēkas, ielas un citas būves - Ko skatīt? -Tukums». *www.visittukums.lv*. Skatīts: 2022-05-25.
3. ↑  . Tukšs vai neesošs `|title=`

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Tukuma pilsētas daļas |
| --- |
|  |
| 
* Centrs
* Dārzniecības lauki
* Durbe
* Jauntukums
* Lauktehnika
* Ozoliņi
* Veļķi

 |

 |
**Nica** (franču: *Nice*) ir pilsēta Francijas dienvidos Vidusjūras krastā, netālu no Itālijas robežas uz rietumiem no Monako. Piejūras Alpu departamenta centrs. Ar 344 875 iedzīvotājiem 2008. gadā Nica ir Francijas piektā lielākā pilsēta.

Liels kūrorts un tūrisma centrs, Franču Rivjēras galvenā pilsēta.

Vēsture
-------

Pilsētu 5. gadsimtā p.m.ē. dibināja grieķu kolonisti no netālās Masālijas (mūsdienu Marseļas). To nosauca par **Nīkeju** (*Νικαία*) par godu uzvaras dievietei un uzvarām pār ligūriešiem. Pilsēta kļuva par rosīgu tirdzniecības punktu.

7. gadsimtā pilsēta iekļāvās Dženovas līgā. 729. gadā pilsēta atvairīja saracēņu uzbrukumus, tomēr 859. un 880. gadā tie izlaupīja pilsētu.

Viduslaikos Nica ir Pizas sabiedrotā cīņā ar Dženovu. 13. un 14. gadsimtā Nica vairākas reizes nonāca Provansas grāfu pakļautībā, bet 1388. gadā — Savojas grāfa aizbildniecībā.

Francijas karaļa Fransuā I un Svētās Romas impērijas imperatora Kārļa V savstarpējo cīņu laikā pilsētu smagi izpostīja, līdz 1538. gadā, pāvestam Paulam III darbojoties kā starpniekam, tika noslēgts miers starp abiem monarhiem. Tomēr 1543. gadā Nicu ieņēma Fransuā I un Frīdriha Barbarosas karaspēks un smagi nopostīja pilsētu, aizvezdams par gūstekņiem 2500 iedzīvotāju.

1600. gadā pilsēta nonāca Gīzu dzimtas pakļautībā. 1626. gadā Nicu pasludināja par brīvostu, kas labvēlīgi ietekmēja tās ekonomiku.

Kopš 1696. gada pilsēta vairākkārt nokļuva no Francijas Savojā (vēlāk Sardīnijas Karaliste), līdz 1860. gadā Sardīnijas (vēlākais Itālijas) karalis Viktors Emanuels II par atbalstu cīņā pret Austroungāriju piešķīra Nicu kopā ar Savoju Francijai.

19. gadsimta beigās sākās Franču Rivjēras kā kūrorta rajona attīstība, kas mainīja pilsētas ekonomikas pamatus.

Nicas Ziedu parādes attēli
--------------------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Izglītība
---------

* EDHEC Business School
* EPITECH
* ISEFAC Bachelor

Cilvēki
-------

Nicā dzimuši:

* Armāns (*Arman*) (1928—2005) — mākslinieks;
* Alfrēds Binē (*Alfred Binet*) (1857—1911) — psihologs;
* Surija Bonalī (*Surya Bonaly*) (1973) — daiļslidotāja;
* Milēna Demonžo (*Mylène Demongeot*) (1935—2022) — franču aktrise;
* Džuzepe Garibaldi (*Giuseppe Garibaldi*) (1807—1885) — Itālijas nacionālais varonis;
* Albērs Kalmets (*Albert Calmette*) (1863—1933) — mikrobiologs;
* Henrijs Kevendišs (*Henry Cavendish*) (1731—1810) — angļu zinātnieks;
* Īvs Kleins (*Yves Klein*) (1928—1962) — mākslinieks;
* Andrē Masena (*André Masséna*) (1758—1817) — maršals;
* Jevgeņijs Patons (*Евгений Патон*) (1870—1953) — Ukrainas un PSRS inženieris.

Atsauces
--------

1. ↑  Q124036546.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nica***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 128617334
* LCCN: n79065307
* ISNI: 0000 0001 2285 6326
* GND: 4075416-9
* SUDOC: 026395673
* BNF: cb11865098p (data)
* NKC: ge163961
* BNE: XX454173

 |

 |
**Ringštrāse** (vācu: *Ringstraße*) 19. gadsimta vidū izbūvēts bulvāris Austrijas galvaspilsētā Vīnē. 5,3 kilometrus garā iela izbūvēta bujušo pilsētas nocietinājumu vietā, aptverot pilsētas vecvāko daļu - Vīnes Iekšpilsētu. No 1860. līdz 1900. gadam Ringštrāsē tika uzbūvētas daudzas greznas sabiedriskas ēkas historisma stilā, izmanotojot klasicisma, gotikas, renesanses un baroka arhitektūras elementus. Pazīstamāko Ringštrāses ēku skaitā ir Vīnes Valsts opera, Vīnes Mākslas akadēmija, Austrijas Parlamenta ēka, Vīnes rātsnams, Burgteātris, Vīnes Universitāte, Votīva baznīca, Urānija, Vīnes Lietišķās mākslas muzejs.

2001. gadā Ringštrāse kā elements iekļāvās UNESCO Pasaules mantojuma objektā "Vīnes vēsturiskais centrs".

Ārējās saites
-------------



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Austrijā |
| --- |
|  |
| Kultūra | 
* Aizvēsturiskie pāļu mājokļi Alpos
* Grācas pilsēta — vēsturiskais cents un Egenbergas pils
* Hallštate — Dahšteins / Zalckammergūtas kultūrainava
* Fertē/Neizīdlerzē kultūrainava
* Šēnbrunnas pils un parki
* Vahavas kultūrainava (Getveigas klosteris, Melkas abatija)
* Vīnes vēsturiskais centrs (Ringštrāse)
* Zalcburgas vēsturiskais centrs
* Zemmeringas dzelzceļš

 |  |
|  |
| Daba | 
* Karpatu un citu Eiropas reģionu pirmatnējie dižskābaržu meži

 |

 |
**Austrālijas Aborigēnu valodu transkripcija**

Līdz saskarsmei ar eiropiešiem, Austrālijas aborigēnu valodas bija tikai sarunvalodas, bez rakstības sistēmas. Līdz ar to Austrālijas Aborigēnu valodu transkripcijai lietoja kolonizētāju lietoto latīņu alfabētu, bet konkrēts skaņu atspoguļojums būtiski variēja, radot ļoti dažādus pierakstus vienam un tam pašam vārdam.

Agrā rakstība
-------------

Sākotnēji Austrālijas valodas pierakstīja pēc angļu valodas pareizrakstības likumiem, kā nu rakstītājs to saklausīja. Tas noveda pie tā, ka skaņas, ko Austrālijas valodās uzskatīja par dažādām, mēdza pierakstīt kā vienu angļu valodas skaņu, un savukārt skaņu, kas Austrālijas valodās bija ar vienu nozīmi, pierakstīja kā dažādas angļu valodas skaņas - kā nu kuro reizi izklausījās.

**Austrālijas valodu transkripcija laika gaitā**| Valoda | Nozīme | Agrīnāsrakstības | Mūsdienurakstība | Izruna (SFA) | Piezīmes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Guugu Yimidhirr | *"mēle"* | unjar (1770)ngandar (1901) | nganhdhaar (1979) | ŋan̪d̪aːɻ | Agrīnās rakstības var izlaist vārda sākumu [ŋ], un neizšķirt līdzskaņus. |
| Gamilaraay | *"medus"* | wuddul (1903) | warrul (1993) | waɾul | Agrīnās rakstības var neizšķirt [ɾ] un [d], kas angļu valodā nav atšķirīgas skaņas. |

Rakstītāji ar dziļākām valodniecības zināšanām reizēm lietoja **ŋ** vai **ġ** zīmes /ŋ/ attēlošanai, **ñ** — /ɲ/ attēlošanai, kā arī garumzīmes (¯) vai cirkumfleksus (^) gariem patskaņiem un īsuma zīmes (˘) īsiem patskaņiem, bet tas tika darīts nekonsistenti.

Mūsdienu praktiskā pareizrakstība
---------------------------------

Valodnieki, kas strādā ar Austrālijas valodām, lieto viennozīmīgas fonēmiskas pieraksta sistēmas, kurās katru vārdu var pierakstīt/nolasīt tikai vienā veidā. Parasti tās lieto latīņu alfabētu, lietojot divburtu kombinācijas atsevišķām skaņām.

Patskaņi un puspatskaņi
-----------------------

Vairums Austrālijas valodu lieto tikai trīs patskaņus, ko pieraksta kā **i**, **a** and **u**. Garos patskaņus pieraksta ar dubultburtiem - **ii** /iː/, **aa** /aː/, **uu** /uː/.

Puspatskaņus **w** un **y** izrunā tāpat kā angļu valodā.

Atsauces
--------

1. ↑  James Cook. *The Journals of Captain James Cook*. Cambridge : Cambridge University Press, 1955.
2. ↑  Walter E. Roth. *The structure of the Koko-Yimidir language*. Brisbane : Government Printer, 1901.
3. ↑  John Haviland. «Guugu Yimidhirr Sketch Grammar». In R. M. W. Dixon and B. Blake. *Handbook of Australian Languages Vol I*, 1979. 26–180. lpp.
4. ↑  Mathews, R. H. (Jul.–Dec. 1903). "Languages of the Kamilaroi and Other Aboriginal Tribes of New South Wales". *The Journal of the Anthropological Institute of Great Britain and Ireland* 33: 259–283.
5. ↑  Peter Austin. *A Reference Dictionary of Gamilaraay, northern New South Wales*. La Trobe University, 1993. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 28. februārī. Skatīts: 2006. gada 15. septembrī.
| Nordic Investment Bank |
| --- |
|  |
|
| Veids | Investīciju, attīstības banka |
| Dibināts | 1976. gads |
|
| Galvenais birojs | Helsinki, Somija |
|
|
|
|
|
|
| Aktīvi | 6 141 903 086 |
|
|
|
|
| Mājaslapa | www.nib.int |

**Ziemeļu Investīciju banka** (angļu: *Nordic Investment Bank* — NIB) ir Ziemeļeiropas starpvalstu finanšu institūcija. Banku 1976. gadā dibināja Dānija, Islande, Norvēģija, Somija un Zviedrija. 2005. gadā tai pievienojās Baltijas valstis.

Katra no bankas dalībniecēm ir iemaksājusi noteiktu daļu līdzekļu, kas tiek pārvērstas parādzīmēs, lai varētu emitēt parādzīmes starptautiskajos finanšu tirgos. Iegūtā peļņa tālāk tiek izmantota dažādu Ziemeļeiropas valstu projektu kreditēšanai un aizdevumiem privātajā un sabiedriskajā sektorā.

Bankai izsniedz kredītus sekojošās prioritārajās nozarēs:

* enerģētika;
* vides projekti;
* transports, loģistika un sakari;
* inovācijas.

Visi projekti, kurus Banka izskata finansēšanai, tiek izvērtēti no ilgtspējīgās attīstības viedokļa. NIB analizē projektu ietekmi uz konkurētspēju un vidi, kā arī netiešo ietekmi uz ekonomiku un sabiedrību. NIB izsniedz kredītus gan savās astoņās dalībvalstīs, gan attīstības tirgos Āfrikā, Āzijā, Eiropā un Latīņamerikā.

Atsauces
--------

1. ↑  Nordic Investment Bank — *Structure of the authorised capital* (angliski)
**Leo Hiršsons** (dzimis 1955. gada 6. jūlijā, Liepājā) ir latviešu aktieris, bijušais nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, kā arī pēdējais politiski ieslodzītais Latvijas PSR VDK cietumā.

Dzīvesgājums
------------

Leo Hiršsona dzīves gaitas liecina par viņa aktīvu pretošanos padomju okupācijas režīmam, ar nolūku atjaunot 1918. gada 18. novembrī proklamētās Latvijas Republikas neatkarību.

Pēc paša sacītā, Leo Hiršsons pretošanās aktivitātes aizsāka jau 1977. gadā, taču nopietnāk kustībai pievērsās pēc partijas LNNK dibināšanas 1988. gadā 10. jūlijā Arkādijas parkā. Leo Hiršsons tajā nekavejoties iestājās, iegūstot biedra karti ar 17. numuru.

Leo Hiršsonu aizturēja 1989. gadā par šaujamieroču un munīcijas apriti, un nākamajā gadā viņš tika notiesāts. 1990. gada 4. maiju Leo Hiršsons sagaidīja tā dēvētajā Stūra mājā — Latvijas PSR Valsts Drošības komitejas izmeklēšanas izolatorā (zināma arī kā Čekas pagrabi). Atbrīvots tika 16. maijā kā pēdējais politiski ieslodzītais izolatorā.

Apbalvojumi
-----------

Kā nacionālās pretošanās kustības dalībnieks par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts labā 2018. gada 19. oktobrī tika iecelts par Viestura ordeņa kavalieri un apbalvots ar Viestura ordeni, augstāko valsts apbalvojumu.

Pēc tam, kad 2021. gada vasarā Saeima pieņēma grozījumus likumā Par nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu, tā nolēma atzīt Leo Hiršsonu par nacionālās pretošanās kustības dalībnieku. 2022. gada janvārī Leo Hiršsonam svinīgā pasākumā Rīgas domē tika pasniegta nacionālās pretošanās kustības dalībnieka apliecība un krūšu nozīme.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Leo Hiršsons: Biju pēdējais politieslodzītais Stūramājā». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-11-05.
2. 1 2  «Leo Hiršsons – pirmais nacionālās pretošanās kustības dalībnieks, kuram šo statusu piešķīrusi Saeima». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2022-11-05.
3. ↑  vestnesis.lv. «Par Viestura ordeņa piešķiršanu - Latvijas Vēstnesis». *www.vestnesis.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-11-05.
4. ↑  «Par nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2022-11-05.
5. ↑  «Rīgas pašvaldība Leo Hiršsonam izsniegusi nacionālās pretošanās kustības dalībnieka apliecību | Rīgas pilsētas pašvaldība». *www.riga.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-11-05.
**Eleonora Sausne** (1910—1969) bija latviešu skolotāja, nacionālās pretošanās kustības dalībniece, disidente un politieslodzītā.

Pēc Otrā pasaules kara viņa strādāja par Latvijas Valsts universitātes (LVU) Ekonomikas fakultātes sekretāri.
Latvijas PSR Tautas drošības komisariāta darbinieki viņu izsekoja un apcietināja kopā ar viņas vīru Rakstnieku savienības grāmatu antikvariāta pārdevēju Alfrēdu Sausni un citiem t. s. "Franču grupas" locekļiem 1951. gada janvārī, apsūdzot pretpadomju literatūras izplatīšanā.

Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Kurts Fridrihsons, Mirdza Ersa, Ieva Birgere, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Maija Silmale, Elza Stērste, Miervaldis Ozoliņš, Arnolds Stubavs, Irīna (Irma) Stubava un Gustavs Bērziņš.
1951. gada 2. jūnijā PSRS Valsts drošības ministrijas Sevišķā apspriede viņai piesprieda desmit gadus sevišķā režīma nometnē.
Ieslodzījumu viņa pavadīja Minlaga nometnē Intā. Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja no lēģera.
1954. gada 29. jūlijā Eleonora Sausne uzrakstīja sūdzību, ka "netaisnīgās apsūdzības fiziski un morāli sagrauta, es izmeklēšanā viegli pakļāvos izmeklētāja viltīgajiem paņēmieniem, pierunāšanai, krāpšanai. Es parakstīju protokolus, kas neatbilda īstenībai."

Mirusi 1969. gada 20. augustā Rīgā.

Ārējās saites
-------------

* Franču grupa. No Sibīrijas lēģera līdz Miterāna rokasspiedienam Undīne Adamaite. *Diena* 2012. gada 11. maijā
* "Franču grupa" un mākslinieks Kurts Fridrihsons Gundega Repše, žurnāls "Studija" 2005. gada 3. janvārī

Atsauces
--------

1. ↑  Daina Bleiere. "FRANČU GRUPAS" TIESĀŠANA 1951. GADĀ: LIETU POLITISKAIS KONTEKSTS UN VALSTS DROŠĪBAS MINISTRIJAS DARBĪBAS METODES Arhivēts 2020. gada 16. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. LATVIJAS VĒSTURES INSTITŪTA ŽURNĀLS 2017. Nr. 4 (105)
2. ↑  Silvija Radzobe. Debesu dāvanas divas sejas jeb Vai Čaks to zināja NRA, 2011. gada 2. novembrī
3. ↑  timenote.info
**Vidusamerikas kakomiclijs** (*Bassariscus sumichrasti*) ir neliela auguma jenotu dzimtas (*Procyonidae*) plēsējs, kas pieder kakomicliju ģintij (*Bassariscus*). Vidusamerikas kakomicliju bieži sauc vienkārši par **kakomicliju**.

Vidusamerikas kakomiclijs sastopams, sākot ar Meksiku ziemeļos un beidzot ar Panamas centrālo daļu dienvidos līdz 2000 metriem virs jūras līmeņa. Tas dzīvo Meksikā, Belizā, Kostarikā, Salvadorā, Gvatemalā, Hondurasā, Nikaragvā un Panamā. Vidusamerikas kakomiclija izplatības karti var apskatīt šeit[novecojusi saite]. Tas dzīvo tropiskajos lietus mežos gan ielejās, gan kalnos, kā arī sausajos mežos un krūmājos.

Izskats
-------

Vidusamerikas kakomiclija ķermeņa garums ir 38—47 cm, astes garums 39—53 cm, augstums skaustā 17 cm, svars apmēram 0,9 kg. Acis lielas un tumšas, ap katru aci ir smalks, melnu spalviņu gredzens un tad gaiša matojuma gredzens, kas kakomiclija acis vizuāli padara vēl lielākas. Ausis ir lielas un smailas. Viduasamerkas kakomiclija nagi atšķirībā no Ziemeļamerikas kakomiclija nav ievelkami. Ķermenim ir izteikta muskusa smarža.

Kažoka krāsa ir brūnpelēka vai tumši brūna, aste ļoti gara, garāka par ķermeni. Pūkainās astes gredzenveida krāsojums ir pelēk-brūns.

Uzvedība
--------

Vidusamerikas kakomiclijs ir aktīvs nakts laikā, tas pamatā visu laiku atrodas kokā, gandrīz nekad nenokāpjot uz zemes. Lai arī tas ir vientuļnieks un nometnieks, reizēm vienā kokā, ēdam iecienītos augļus, var novērot 5—9 kakomiclijus. Starp indivīdiem var izcelties agresīvi ķīviņi. Katram kakomiclijam ir teritorija, kas kopumā nemēdz pārklāties un kas var sasniegt pat 136 hektārus. Teritorijas robežas netiek iezīmētas, toties kakomicliji nepārtraukti savā starpā sasaucas, pastāv uzskats, ka tādējādi tiek uzmanītas teritorijas robežas.

Vidusamerikas kakomicliju dabīgie ienaidnieki ir lielie, plēsīgie putni, oceloti, tairas un lielās čūskas.

Barība
------

Vidusamerikas kakomiclijs ir vidēdājs. Tam ļoti garšo augļi, īpaši savvaļas vīģes, papajas un banāni. Bet tas barojas arī ar putnu olām, koka vardēm, ķirzakām, kukaiņiem, nelieliem putniem un pelēm.

Vairošanās
----------

Riests Vidusamerikas kakomiclijiem sākas februārī un beidzas jūnijā. Grūsnība ilgst 63—66 dienas. Mātīte koka dobumā iekārto mazuļu migu. Piedzimst apmēram 2 nevarīgi, akli mazuļi. Jaundzimušie sver 25 g. Pēc 34 dienām atveras to acis. Pēc 6—7 nedēļām tie sāk ēst pieaugušo kakomicliju barību. Sekot mātei mežā tie sāk 2 mēnešu vecumā. Māte tos zīda ar pienu līdz 3 mēnešiem. Lai arī par mazuļiem pamatā rūpējas māte, tā reizēm ļauj tēvam tiem tuvoties, kas parasti ar mazuļiem spēlējas. Dzimumbriedumu jaunie Vidusamerikas kakomicliji sasniedz 10 mēnešos. Savvaļā dzīves ilgums nav zināms, bet nebrīvē tie var nodzīvot līdz 23 gadiem.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7  ADW: Bassariscus sumichrasti: Information
2. 1 2  Bassariscus sumichrasti (Cacomistle, Central American Cacomistle)[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* *Cacomistle Bassariscus sumichrasti*
* Some facts about the Cacomistle
* Vidusamerikas kakomiclija foto (flickr)
* Cacomistle Arhivēts 2010. gada 23. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Baldriānskābe** (n-pentānskābe, butānkarbonskābe, С4Н9СООН) pieder pie piesātinātajām karbonskābēm. Baldriānskābe ir bezkrāsains šķidrums ar nepatīkamu smaku. Baldriānskābes sāļus un esterus sauc par **valerātiem** (latīņu: *valeriana* - baldriāns).   
Baldriānskābei ir 4 struktūrizomēri:

* *n*-pentānskābe (*n*-baldriānskābe) СН3–СН2–СН2–СН2–COOH
* 3-metilbutānskābe (izobaldriānskābe) СН3–СH(СН3)–СН2–СООН
* 2-metilbutānskābe (metiletiletiķskābe) СН3–СН2–СH(СН3)–СООН (optiski aktīva)
* 2,2-dimetilpropānskābe (trimetiletiķskābe) СН3–С(СН3)2–СООН

Atrašanās dabā
--------------

Baldriānskābe nelielā daudzumā atrodas koka etiķī, brūnogļu pārtvaices produktos, stearīnskābes un rīcineļļas oksidēšanās produktos. Tā rodas arī, baktērijām iedarbojoties uz kalcija laktātu. Izobaldriānskābi ievērojamā daudzumā satur ārstnieciskā baldriāna saknes, kā arī (esteru veidā) dažādas ēteriskās eļļas.

Iegūšana
--------

Baldriānskābi iegūst, oksidējot *n*-amilspirtu.
To var iegūt arī, reducējot levulīnskābi СН3–CO–СН2–СН2–COOH ar nātrija amalgamu.

Izobaldriānskābi var iegūt, destilējot baldriāna saknes ar ūdens tvaiku, vai oksidējot atbilstošo amilspirta izomēru.

Tāpat, oksidējot atbilstošo amilspirta izomēru (optiski aktīvo amilspirtu), iegūst metiletiletiķskābi.

Trimetiletiķskābi iegūst, oksidējot pinakolīnu СН3–С(СН3)2–СО–СН3.

Izmantošana
-----------

Izobaldriānskāb

  

  

```
izmanto dažu farmaceitisku preparātu, piemēram, validola sintēzei. Izobaldriānskābes izoamilesteri lieto pārtikas rūpniecībā kā sintētisko ābolu esenci. Arī izobaldriānskābes etilesteri un allilesteri lieto kā smaržvielas.
```

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās piesātinātās vienvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Skudrskābe
* Etiķskābe
* Propionskābe
* Sviestskābe
* Baldriānskābe
* Kapronskābe
* Enantskābe
* Kaprilskābe
* Pelargonskābe
* Kaprīnskābe
* Laurīnskābe
* Miristīnskābe
* Palmitīnskābe
* Margarīnskābe
* Stearīnskābe
* Arahīnskābe
* Eikozānkarbonskābe
* Behenskābe
* Lignocerīnskābe
* Cerotīnskābe
* Montānskābe
* Melisīnskābe
* Tritriakontānskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4187355-5

 |

 |
Baltās Krievzemes lokalizācija Polijas dalīšanas laikā (1772, 1793, 1795)
**Baltā Krievzeme** jeb **Baltrutēnija** (latīņu: *Russia/Ruthenia Alba*, baltkrievu: *Белая Русь*, poļu: *Ruś Biała*) ir vēsturisks apzīmējums tagadējās Baltkrievijas teritorijas.

Vēlajos viduslaikos un agrajos jaunajos laikos ar nosaukumu "Baltā Krievzeme" apzīmēja vairākus dažādus reģionus tagadējās Baltkrievijas, Krievijas un Ukrainas teritorijā. Kopš 16. gadsimta beigām Polijas-Lietuvas kopvalstī nosaukumu *Ruś Biała* lietoja, lai apzīmētu mūsdienu Baltkrievijas teritoriju, jo īpaši Polockas zemi.

Baltā Krievzeme (vācu: *Weissreussen*) vācu vēsturiskajā kartē (1892), kurā attēlota Polijas-Lietuvas kopvalsts ģeogrāfija 1660. gadā
Krievijas caristē 17. gadsimta pirmajā pusē par Balto Krievzemi dēvēja visas Polijas-Lietuvas kopvalsts austrumslāvu zemes. Baltās Krievzemes iedzīvotāju pašnosaukums arī turpmāk bija etnonīms "rusīni" vai politonīms "litvīni".

19. gadsimtā, kad Baltkrievijas teritorija bija Krievijas Impērijas sastāvā, līdz ar krievu valodas izglītības sistēmas attīstību vietējo iedzīvotāju vidū izplatījās arī etnonīms "baltkrievi". No 19. gadsimta 90. gadiem nosaukums *Белоруссия* (vēlāk *Беларусь*) kļuva vispārpieņemts visām teritorijām, kas bija blīvi apdzīvotas ar baltkrievu tautu.

1917. gada 25.-27. martā ar mērķi izveidot pirmo reālo valsts autonomiju ar nosaukumu "Беларусь" Pirmā pasaules kara apstākļos notika Baltkrievijas nacionālo organizāciju kongress. Petrogradā tika nosūtīta baltkrievu delegācija kas izteica vēlmi panākt Baltkrievijas autonomiju Krievijas sastāvā, baltkrievu valodas un Baltkrievijas vēstures ieviešanu skolās, demokrātiskas pašvaldību vēlēšanas, kompensāciju iedzīvotājiem par kara radītajiem zaudējumiem u.c.

Skatīt vēl
----------

* Melnā Krievzeme
* Kijivas Krievzeme

Atsauces
--------

1. ↑  Румчик, И. Н.. «Белая Русь» в западноевропейских источниках Средневековья: историография вопроса.
2. ↑  М. Касцюк. *Гісторыя Беларусі*. Мінск : Экаперспектыва, 2000—2012.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Baltā Krievzeme***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
***Amore & Vita*** (UCI kods **AMO**) ir 1989. gadā dibināta kontinentālā riteņbraukšanas komanda. Šobrīd tā reģistrēta Ukrainā un piedalās UCI *Continental Circuits* sacensībās.

Komandas vēsture
----------------

Komandas vēsture sniedzas līdz 1948. gadam, kad Lorenco Fanīni nodibināja amatieru komandu. Komandas vietnē apgalvots, ka šī ir "vecākā profesionālā riteņbraukšanas komanda pasaulē." 1984. gadā komanda kļuva par profesionālu komandu un mainīja nosaukumu uz *Fanini-Wührer*.

1989. gadā komandai bija audience Vatikānā pie pāvesta Jāņa Pāvila II un komandas vadītājs Ivano Fanīni sportistiem lika valkāt formas ar uzrakstu "Abortiem nē". Pēc tam komandu pārsauca par *Amore e Vita* (no itāļu valodas: Mīlestība un dzīvība vai Mīlestība dzīvībai).

2009. gadā komandu pārstāvēja Čeds Gerlahs, kurš pēc daudzsološas sportista karjeras sākuma vairākus gadus bija pavadījis kā bezpajumtnieks un no narkotikām atkarīgais.

2019.—2020. gadā komanda bija reģistrēta Latvijā, sastāvā iekļaujot arī sešus Latvijas sportistus.

Dopinga pārkāpumi
-----------------

1999. gada *Tour de Suisse* Fanīni atlaida Timotiju Džonsu un Masimo Džimondi pēc tam, kad tie neizgāja hematokrita pārbaudes.

2004. gadā Fanīni piedāvāja līgumu Deividam Millaram un Hesusam Mansano pēc tam, kad viņi atzinās dopinga lietošanā.

2011. gadā, kad *Vacansoleil* komanda atlaida Rikardo Riko par dopinga pārkāpumiem, Fanīni piedāvāja viņam vietu savā komandā, ja viņš nožēlotu savus nodarījumus. Nosacījumi iekļāva arī auskaru, pīrsingu un zobā inkrustētā dimanta izņemšanu. Sadarbība beigās netika noslēgta un Riko pievienojās *Meridiana–Kamen* komandai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 10. septembrī. Skatīts: 2019. gada 19. decembrī.
2. ↑
3. ↑  «Amore & Vita». *www.amoreevita.eu*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-01-23. Skatīts: 2019-01-30.
4. ↑  «Chad Gerlach turns down Amore & Vita contract». *www.cyclingnews.com*. Skatīts: 2019-01-30.
5. ↑  «Latvijā reģistrēta UCI kontinentālā riteņbraukšanas komanda Amore & Vita». *www.diena.lv*. Skatīts: 2019-12-19.
6. ↑  «News for June 18, 1999». *autobus.cyclingnews.com*. Skatīts: 2019-01-30.
7. ↑  «Italian team offers Millar lifeline». *ABC News* (en-AU). 2004-07-22. Skatīts: 2019-01-30.
8. ↑  «Riccò may return to racing in June with Amore & Vita». *www.cyclingnews.com*. Skatīts: 2019-01-30.
9. ↑  Barry Ryan. «Riccò to sign for Meridian-Kamen». *cyclingnews.com* (angļu). Skatīts: 2019-12-19.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Kaukāza āboliņš** (*Trifolium ambiguum*) ir daudzgadīgs tauriņziežu dzimtas lakstaugs. Tā dabiskais izplatības areāls ir Krima, Ziemeļkaukāzs, Krievijas dienvideiropas daļa, Turcija, Irāna un Irāka. Suga ir introducēta Jaundienvidvelsā un ASV.

Apraksts
--------

Augam ir stāvs vai pacils, vāji apmatots stublājs, kas zarojas pie pamatnes. Tas var sasniegt 60 cm garumu. Augi veido sakneņus. Trīsstaraini salikto lapu plātnes (ga 1—3,5 cm, pl 0,5—2 cm) apgriezti olveida vai plati eliptiskas ar zobainu malu. Pielapes plati olveida.

Ziedkopas ir atsevišķi vai pa pāriem uz 4—10 cm gariem kātiem. Tās ir gandrīz apaļas galviņas, kas augļu nogatavošanās laikā kļūst garenas. Ziedi sākumā balti, vēlāk — sārti violeti. Svešapputes augs, ko apputeksnē bites un kamenes. Auglis — ovāla pāksts ar vienu vai divām sēklām. Sēklas ir dzeltenas vai sarkanbrūnas, apmēram tikpat lielas kā pļavas āboliņam (T. pratense).

Ekoloģija un izmantošana
------------------------

Sugas dabiskas augšanas vietas ir akmeņaini lauki, mežmalas un smilšainas vietas pie upēm. Kaukāza āboliņš ir aukstumizturīgs, ziemā pacieš -40 °C stipru salu. Labi saglabājas gan mitrās, gan labi drenētās augsnēs. Augs ir arī sausumizturīgs un spēj ataugt pēc ilgstoša sausuma. Pacieš ilgus pavasara palu periodus (7—30 dienas, atkarībā no temperatūras).
Var augt skābās vai neitrālās augsnēs (pH 5,1—7,3), ir vidēji jutīgs pret sāļumu.

Kaukāza āboliņš tiek audzēts kā lopbarības augs. Pateicoties augsnē esošajiem sakneņiem, tas labi iztur intensīvu noganīšanu un augsnes sablīvēšanu. Dažreiz audzē ložņu āboliņa un Kaukāza āboliņa krustojumu *Trifolium repens × ambiguum*. Kaukāza āboliņš ir arī labs nektāraugs.

Atsauces
--------

1. ↑  Trifolium ambiguum Plants of the World Online. Royal Botanic Gardens, Kew. Skatīts: 2024.02.14.
2. 1 2 3  Kura (Caucasian) Clover Trifolium ambiguum M. Bieb. Oregon State University. 
Atjaunots: 2022.06.22. Skatīts: 2024.02.14.
3. ↑  M. T. Abberton: Interspecific hybridization in the genus Trifolium. In: Plant Breeding. Band 126, Nr. 4, 2007, S. 337–342.
**Ruse** (bulgāru: *Русе*) ir pilsēta Bulgārijas ziemeļos pie Donavas pretim Rumānijas pilsētai Džurdžu. Netālu no Ruses atrodas Donavas tilts — viens no diviem tiltiem pār Donavu visā Bulgārijas - Rumānijas robežas posmā. Svarīga upes osta.

Vēsture
-------

Pilsēta radās 3. līdz 2. gadu tūkstotī p.m.ē. kā trāķiešu apmetne. Romiešu imperatora Vespasiāna laikā apmetne pārauga pilsētā ar nosaukumu Sekstaginta Prista (*Sexaginta Prista*). VI gadsimtā to nopostīja avāri un slāvi.

Otrās Bulgārijas impērijas laikā šeit bija neliela pilsēta Rusi, pirmoreiz pieminēta 1380. gadā. 1388. gadā to ieņēma osmaņi.

Osmaņu impērijas laikā Ruse (šajā laikā zem nosaukuma Rusčuka (*Rusçuk*)) kļuva par vienu no svarīgākajām turku pilsētām pie Donavas un bija vilajeta centrs. Tā bija arī bulgāru nacionālās atbrīvošanās kustības centrs un kādu brīdi šeit atradās Bulgāru Revolucionārās centrālās komiteja (*Български революционен централен комитет*).

Pēc Bulgārijas atbrīvošanās no turku varas 1878. gada 20. februārī Ruse kļuva par vienu no visdinamiskāk augošajām Bulgārijas pilsētām. 1886. gadā Rusē notika ar Stefana Stambolova politiku neapmierināto, prokrieviski noskaņoto virsnieku dumpis.

Starp Pirmo un Otro pasaules karu, kad Bulgārija bija zaudējusi Dienviddobrudžu, Ruses nozīme samazinājās, tomēr 1954. gadā, līdz ar Donavas tilta uzcelšanu, tā atkal uzplauka. Negatīvu ietekmi uz pilsētas dzīvi radīja XX gadsimta 80. gadu sākumā Rumānijas puses Džurdžā uzceltā *Verachim* ķīmiskā rūpnīca, kas līdz 1989. gadam piesārņoja plašu apkārtni. XX gadsimta 90. gados Ruses ekonomika piedzīvoja dziļu krīzi.

### Cilvēki

Rusē dzimuši:

* Aleksandrs Georgijevs (*Александр Георгиев*) (1996-) - hokejists
* Eliass Kaneti (*Elias Canetti*) (1905-1994) - rakstnieks
* Veselins Topalovs (*Веселин Топалов*) (1975-) - šahists

Atsauces
--------

1. ↑  .

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ruse***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145416341
* LCCN: n80106970
* GND: 4105126-9
* SUDOC: 153411813
* BNF: cb11974738w (data)
* NKC: xx0033205

 |

 |
**Nikolajs Pēteris Pauls fon Korfs** (vācu: *Nicolai Peter Paul von Korff*; 1851—1908) bija Krustpils pilsmuižas īpašnieks.

Dzīvesgājums
------------

Cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Korfiem. Dzimis 1851. gada 7. martā Krustpils pilsmuižas īpašnieka Nikolaja Frīdriha fon Korfa (1821—1864) un viņa sievas Luīzes Jūlijas Elizabetes, dzimušas Mēdemas (1829—1885), ģimenē.
Mācījās Jelgavas ģimnāzijā, studēja Berlīnes Universitātē. 1875. gadā apprecējās ar Emīliju Vulfu. Daudzus gadus bija Daugavpils apriņķa goda miertiesnesis. 1894. gadā viņu iecēla par Krievijas galma kambarjunkuru. Pie viņa Krustpilī viesojies troņmantinieks, vēlākais Krievijas ķeizars Nikolajs II. 1901. gadā Krustpils pilī ievilka telefonu, kas savienoja pili un pilnvarnieku Volosovu, bet gadu vēlāk ierīkoja telefona līniju starp pili un dzelzceļa staciju.

1905. gada revolūcijas laikā ar sievu pārcēlās uz Drēzdeni, Krustpils pili atstājot jaunākā brāļa dēlam Borisam Konstantīnam Korfam. Miris Drēzdenē 1908. gadā, sieva turpat 1922. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  zudusilatvija.lv

Ārējās saites
-------------
Krievijas Federācijas pastmarka par godu K. Pobedonoscevam (2015)
**Konstantīns Pobedonoscevs** (krievu: *Константи́н Петро́вич Победоно́сцев*; 1827—1907) bija krievu tiesībnieks un valstsvīrs.
Pobedonosceva ietekmē Krievijas Impērijas ķeizars Aleksandrs III 1881. gadā izsludināja manifestu, kurā darīja zināmu, ka viņš, paļaudamies uz patvaldības varu un patiesību, cieši apņēmies patvaldību nostiprināt un pret visiem uzbrukumiem aizstāvēt. Pobedonoscevs saglabāja varu arī Nikolaja II laikā līdz pat 1905. gada revolūcijai. Viņa vadībā par valdošo principu kļuva reliģiskās dogmās iestingušas pareizticības un uz krievu nacionālismu dibināta despotisma izplatīšana. Baltijas guberņas zaudēja autonomiju, vietējo pašvaldību, pārvaldes un tiesu iekārtu pielīdzināja Krievijas guberņām, kur visas administrācijas un tiesu funkcijas veica krievu valdības iecelti ierēdņi.

Darbi
-----

* Победоносцев К.П. Курс гражданского права. СПб. 1868-1880. (krieviski)

Atsauces
--------

1. ↑  Teodors Zeiferts. Latviešu rakstniecības vēsture

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 64179253
* LNB: 000099644
* LCCN: n85116194
* ISNI: 0000 0001 0909 4566
* GND: 118741187
* SELIBR: 84239
* SUDOC: 077042395
* BNF: cb13607271c (data)
* BIBSYS: 90528180
* NDL: 00766818
* NKC: jo2002106517
* RLS: 000163747
* CiNii: DA07949166

 |

 |