**Aleksandrs Demčenko** (06.01.1954.—12.02.2020.) bija ukraiņu izcelsmes Latvijas dokumentālā kino režisors un kinooperators.

Biogrāfija
----------

Aleksandrs Demčenko dzimis 1954. gada 6. janvārī Dņepropetrovskā, Ukrainā. Mācījies Dņepropetrovskas 79. vidusskolā. 15 gadu vecumā sācis strādāt rūpnīcā kā frēzētājs. No bērnības Aleksandrs nodarbojās ar sportu. Viņš bija brīvās cīņas un džudo sporta meistara kandidāts.

1971. gadā viņš iestājās Dņepropetrovskas Drāmas un Komēdijas Teātra skolā, ko pabeidza 1974. gadā teātra režisora specialitātē. Dienēja PSRS Melnās jūras kara flotē jūras kājiniekos. Pēc demobilizēšanās ar komjaunatnes ceļa zīmi devās uz BAMa celtniecību, kur strādāja un vadīja kultūras namu, stacijā Kunermo — vietā, kuru cēla komjaunieši no Latvijas. Vēlāk strādājis kā dokers Rīgas ostā.

Sākot ar 1980. gadu līdz 1985. gadam strādājis Rīgas Kinostudijā par gaismotāju, kur 1985. gadā iepazinās ar Juri Podnieku. Un no 1985. gada sāka darbu kā kinorežisora asistents kopā ar Podnieku. 1983. gadā iestājās Ļeņingradas Teātra, mūzikas un kinomatogrāfijas institūtā, ko 1987. gadā pabeidza dramatiskā teātra un televīzijas mākslas filmu režisora specialitātē.

1986. gadā kā operators Jura Podnieka filmēšanas grupas sastāvā filmējis Čornobiļas AES avārijas seku likvidāciju gan 4. blokā, gan citur. 1988. gadā kā operators filmējis zemestrīces sekas Armēnijā — Ļeņinakanā (tagad Gjumri), Stepanavanā, Kirovokanā (tagad Vanadzora). No 1987. līdz 1990. gadam kā kara korespondents veidojis reportāžas no karadarbības vietām Kalnu Karabahā, Čečenijā, Bosnijā un citos "karstajos punktos".

1991. gada 13. janvārī uzfilmējis asiņainos notikumus pie Viļņas televīzijas centra, kad desantnieki vērsās pret neapbruņotiem demonstrantiem. Šie kadri atzīti pasaulē 100 labāko dokumentālo kadru starpā 20. gadsimtā.

1991. gada augustā kā operators filmējis militāro puču Rīgā un Maskavā. 90-to gadu sākumā filmējis asiņainos notikumus Gruzijā, Tbilisi. No 1992. gada līdz 1998. gadam strādājis kā kara korespondents Čečenijā, Abhāzijā, Dienvidslāvijā, Tadžikistānā u.c. "karstajos punktos". Filmējot ir bijis ievainots un kontuzēts.

Kopš 1991. gada Lietuvas Žurnālistu savienības biedrs un *International Federation of Journalists* biedrs.

Kopš 2002. gada Latvijas Kinematografistu savienības biedrs.

Līdz 2008. gadam strādājis kā operators dažādās dokumentālā kino filmās. Organizēja Jura Podnieka piemiņas vakarus Latvijā un ārzemēs.

Filmogrāfija
------------

### Scenāriju autors režisors

* Lašu rūpnieciskā atražošana Baltijā (1989)
* Darba drošība tankeru tilpņu apkopē (1989)

### Otrais režisors

* Vai viegli būt...? (1997)

### Operators

* Mēs (1989)
* Krustceļš (1990)
* Impērijas gals (1991)
* Pēcvārds (1991)
* Septiņas dienas augustā. Notikumu hronika (1991)
* Nepabeigtā filma (1993)
* Dziesmu un deju svētki (1985)
* Rīga — 800 (2001)
* Baltijas sāga (2000)
* Sveiciens no Sibīrijas (2004)

### Režisora asistents

* Veļ Sīzifs akmeni (1985)
* Vai viegli būt jaunam? (1986)
* Mēs (1989)

### Lomās

* Svešās kaislības (1983)

Apbalvojumi
-----------

1991. — Lielbritānijas Karaliskās televīzijas balva, kā labākais režisora asistents
filmā "Mēs".  

1991. — Balva "Lielais Kristaps" LK savienības balva, ka labākajam dokumentālā kino režisora asistentam, filmā "Krustceļš".   

1991. — Balva "Lielais Kristaps" LK savienības balva par drošsirdību un pašaizliedzību.  

1992. — Lietuvas Valsts 13. janvāra piemiņas medaļa.  

1996. — Latvijas Valsts Barikāžu dalībnieka piemiņas medaļa 1991. janvāris — augusts Nr.566  

2009. — Apbalvots ar Viestura Ordeni. Viestura ordeņa kavalieris.

Atsauces
--------

Vai viegli būt jaunam? Arhivēts 2020. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē.  

Impērijas gals Arhivēts 2020. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē.  

Pēcvārds  

Sveiciens no Sibīrijas Arhivēts 2020. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē.  

Teātris un Kino Biogrāfijas, 240.lpp. Apgāds Preses nams, 1999. gads.  

Sarkana actiņa janvāra melnajā naktī Tvnet.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

В 1991-м их называли героями, В 1991-м их называли героями, в 2009-м — бандитами в 2009-м — бандитами. Laikraksts "Bести" Nr. 15(2864), 2009. gada 19. janvārī  

Демченко о Подниексе: он вложил в независимость жизнь Mixnews.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

Maskavā tiks demonstrēta Jura Podnieka dokumentālā filma "Impērijas gals" Reitingi.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

Вильнюс, январь 1991-го. Роль журналистов Svoboda.org. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

Operators Demčenko nobijās, ieraudzījis paša nofilmēto[novecojusi saite] ZZ.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

В Латвии снова наступает эпоха реакции как после оттепели Хрущева: оператор Подниекса Александр Демченко Press.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

Pēdējais no Jura Podnieka komandas — operators Aleksandrs Demčenko Santa.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.  

Pieminot kinoleģendas Podnieku un Demčenko, tapis scenārijs "Ieslīgt debesīs" NRA.lv. Skatīts: 2020. gada 27. martā.

Ārējās saites
-------------

* Filmas.lv profils
* Latfilma profils