recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par virsnieku. Par citu personu ar šādu vārdu skatīt rakstu Jānis Kalniņš.

**Jānis Kalniņš** (1867—1942) bija latviešu strēlnieku virsnieks, 3. Kurzemes bataljona (vēlāk pulka) komandieris (1915—1917), apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni. Latvijas Bruņoto spēku ģenerālis (1924).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1867. gada 12. jūnijā Vecsalacas pagasta "Jesperos" zemnieka ģimenē. Mācījās Lielsalacas draudzes skolā. 1886. gadā kā brīvprātīgais iestājās Krievijas impērijas armijas 11. kājnieku pulkā Rīgā. Pēc obligātā dienesta 1890. gadā palika virsdienestā 99. kājnieku pulkā un 1891. gadā iestājās Viļņas junkurskolā, kuru pabeidza 1893. gadā kā podpraporščiks. 1894. gadā paaugstināts par podporučiku, 1898. gadā par poručiku, bet 1902. gadā štābkapteini.
Piedalījās Krievijas—Japānas karā (1904—1905), kur kaujās guva vairākus smagus ievainojumus. 1908. gadā viņu paaugstināja kapteiņa dienesta pakāpē.

Pirmā pasaules kara sākumā viņš kā 237. kājnieku pulka bataljona komandieris 1914. gadā piedalījās smagās kaujās ar Austroungārijas karaspēku pie Lembergas, 1915. gada janvārī paaugstināts par apakšpulkvedi.
1915. gada septembrī apakšpulkvedi J. Kalniņu iecēla par 3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljona komandieri, viņš piedalījās kaujās pie Slokas, Babītes un Tīreļa purvos. No 1916. gada 1. aprīļa līdz 12. septembrim viņš bija Nāves salas karaspēka daļu pavēlnieks un komandants ar cietokšņa komandanta tiesībām, kaujās vairākkārt ievainots un kontuzēts, paaugstināja par pulkvedi.
1917. gadā kontūzijas un slimības dēļ ārstējās Maskavas, pēc tam Poltavas slimnīcās, pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gada sākumā demobilizēts. Krievijas pilsoņu kara laikā līdz 1920. gada jūlijam J. Kalniņš bija Poltavas kara invalīdu sabiedrības valdes loceklis.
Pēc Baltās kustības sakāves 1920. gada decembrī viņu kā kontrrevolucionāru apcietināja padomju varas iestādes un noturēja apcietinājumā līdz 1921. gada martam. Pēc atbrīvošanas J. Kalniņš 1921. gada aprīlī atgriezās dzimtenē.

1921. gada 30. aprīlī J. Kalniņu ieskaitīja Latvijas Bruņoto spēku Galvenā štāba virsnieku rezervē, un 1. maijā iecēla par sevišķu uzdevumu virsnieku karaspēka inspektora rīcībā. No 1921. gada septembra J. Kalniņš bija 9. Rēzeknes kājnieku pulka komandieris, bet no novembra — Apsardzības ministrijas Padomes loceklis. 1924. gada maijā viņu paaugstināja par ģenerāli un atlaida no dienesta.
Pēc atvaļināšanās strādāja Vecsalas pagasta jaunsaimniecībā "Zaļmājās", ieņēma vadošus amatos Latvijas Aizsargu biedrībā un Latviešu veco strēlnieku biedrībā.

Miris 1942. gada 14. novembrī Rīgā, apbedīts Brāļu kapos.

Apbalvojumi
-----------

* Sv. Vladimira ordenis, 4. šķira
* Sv. Staņislava ordenis, 3. šķira
* Sv. Annas ordenis 2. 3. un 4. šķira
* Lāčplēša Kara ordenis, 3. šķira
* Triju Zvaigžņu ordenis, 3. šķira

Atsauces
--------

1. ↑  Ģenerālis Jānis Kalniņš (1867—1942) Archived 2020. gada 26. martā, *Wayback Machine* vietnē. no karamuzejs.lv
Kaledonijas krokojums apakšdevona epohā mūsdienu Ziemeļeiropas un Ziemeļamerikas teritorijā. Parādīti senie Baltikas, Avalonijas un Laurentijas kontinenti.
**Apakšdevons** (**D1**) ir devona perioda epoha (agrais devons), kā arī devona sistēmas nodalījums (apakšējais devons). Apakšdevons apakšdaļā robežojas ar augšsilūra nodalījumu, veidojot robežu starp silūru un devonu. Šī epoha ilga nepilnus 20 mlj. gadus (416,0 ± 2,8 - 397,5 ± 2,7 Ma). Tā dalās trīs laikmetos (stāvos): Lohkovas, Prāgas un Emsas.

Paleoģeogrāfija
---------------

Apakšdevons sākās ar izteikti ģeokrātisku krasta līniju izmaiņas fāzi. Uz robežas starp silūru un apakšdevonu pacēlās un atbrīvojās no ūdens visas platformas. Jūra atkāpās no kaledonīdu apgabaliem, kā arī no daudziem vāji izteiktiem kaledonijas oroģenēzes iecirkņiem. Tikai tajos ģeosinklināļu apgabalos, kurus neskāra zemes garozas krokošanās (Vidusjūras ģeosinklināle Eiropas dienvidos, Urāli, Himalaji, Kordiljeri), palika lielas, jūrām klātas platības. Apakšdevona beigās jūru platības nedaudz palielinājās, taču tik nenozīmīgi, ka tas neizmainīja apakšdevona epohas kopējo ģeokrātisko raksturu.

Apakšdevons Baltijā
-------------------

Baltijā apakšdevons raksturojas galvenokārt ar sarkanīgiem terigēniem iežiem, kas būtiski atšķiras no zem tiem esošajiem silūra un ordovika pelēcīgajiem karbonātiskajiem nogulumiem. Stratigrāfiski dalot Baltijas apakšdevona sarkanīgās slāņkopas, kas satur zivju un augu paliekas, tiek pielietots divdaļīgs dalījums dittonā un brekonā, ko pielieto Anglijas-Velsas reģiona Old Red smilšakmeņu dalījumā. Tas tiek pamatots uz līdzīgiem ihtiofaunas kompleksiem Baltijā un Anglijā. Apakšdevona nogulumi visdetalizētāk ir izpētīti Lietuvā, kur tika izdalītas Tilžes un Stonišķu (dittons), kā arī Ķemeru (brekons) svītas. Latvijas teritorijā, kur apakšdevona griezums nav tik pilnīgs, kur arī mazāk fosiliju, izdalīt Tilžes un Stonišķu svītas nav iespējams. Šīs svītas tiek apvienotas Gargždu sērijā. Apakšdevona griezums nobeidzas ar Ķemeru svītu, kura agrāk tika vēl dalīta Sesavas un Viesītes svītās.
Dariali HES būvniecība, 2014. gads
**Dariali hidroelektrostacija** jeb **Dariali HES** (gruzīnu: დარიალჰესი ჰესი) ir derivācijas tipa hidroelektrostacija Gruzijā. Tā ir izveidota uz Terekas (Tergi) upes Dariali aizā Kazbegi municipalitātē, Mchetas-Mtianeti mharē, aptuveni 1 km attālumā no Krievijas robežas. Spēkstacija elektrību sāka ražot 2016. gadā. To pārvalda kopuzņēmums *Dariali Energy*, kā īpašnieki ir Gruzijas uzņēmums *Energia*, Japānas uzņēmums *TEPCO Renewable Power* un ASV trests *Lok Home Irrevocable Trust*.

Vēsture
-------

Projekts tika uzsākts 2011. gadā, tā finansējumu apstiprināja 2014. gada maijā, un gada beigās sākās tuneļa urbšanas darbi. Apakšzemes būvniecība tika pabeigta 2015. gada aprīlī. Spēkstacija tika nodota ekspluatācijā 2016. gada decembrī, un visa kompleksa svinīgā atklāšana notika 2017. gada aprīlī.
Kopējais investīciju apjoms projektā bija 123 miljoni ASV dolāru, no kuriem 80 miljoni bija ERAB kredīts.

Uzbūve
------

Spēkstacijas uzstādītā jauda sasniedz 108 MW, un elektroenerģiju var ražot vidēji 510 GWh gadā.
Elektrostacija ir derivācijas tipa hidroelektrostacija. Augšpusē (1729 m augstumā virs jūras līmeņa) ir neliels straumes novirzīšanas aizsprosts. Ūdens tiek novadīts pa 5 km garu 5 m diametra krituma tuneli. Lejpusē (1334 m augstumā) ir pazemes elektrostacija, kur uzstādītas trīs vertikālās Peltona turbīnas, katra ar jaudu 36 MW.
Valsts elektrotīklam stacija ir pieslēgta ar 110 kV pārvades gaisvadu līniju.

Īpašnieki
---------

Sākotnēji 2011. gadā uzņēmumu *Dariali Energy* kā sabiedrību ar ierobežotu atbildību dibināja ASV uzņēmums *Robins Company*.
2011. gada 30. septembrī *Dariali Energy* tika reorganizēts par akciju sabiedrību, un par vienu no tā akcionāriem kļuva Gruzijas Enerģijas attīstības fonds.
2012. gada decembrī par akcionāru kļuva ASV trests *Lok Home Irrevocable Trust*.
2013. gadā bija nepieciešamas 20 miljonu *USD* investīcijas, un 23,007 % *Dariali Energy* kapitāldaļu ieguva uzņēmums *Energia* (tā 70 % piederēja Krievijas pilsonim gruzīnam Mevludam Bliadzem, un 30 % — uzņēmumam *Peri*).
2020. gada aparīlī Japānas enerģētikas uzņēmuma *TEPCO Renewable Power* meitas uzņēmums ''*TEPCO Renewable Power Singapore PTE.* iegādājās 31,4 % *Dariali Energy* kapitāldaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  Stake holders darialienergy.ge
2. ↑  Dariali HPP European Bank for Reconstruction and Development
3. ↑  Russian Capital in Georgian Business Nata Dzvelishvili, Tazo Kupreishvili, May, 2015, Tbilisi
4. ↑  Japanese energy company TEPCO invests in Georgian Dariali hydropower project Agenda.ge, 2020-05-02

Ārējās saites
-------------

* Dariali Energy
**Meža zīlītes, meža zīlīšu ģints** (*Periparus*) ir zīlīšu dzimtas (*Paridae*) ģints, kas apvieno 3 sugas. Tās visas sastopamas Āzijā, bet meža zīlīte arī Eiropā un Ziemeļāfrikā. Turklāt meža zīlītei ir viens no visplašākajiem izplatības areāliem.

Ģints zinātniskais nosaukums atvasināts no sengrieķu valodas un latviski nozīmē "pirmzīlīte" (*peri* — pirms, *parus* — zīlīte), uzsverot nosaukumā to, ka šī grupa ir senāka par zīlīšu ģinti (*Parus*). Nesenā pagātnē šīs ģints sugas tika sistematizētas zīlīšu ģintī (*Parus*), tomēr pēdējo gadu DNS pētījumi ir ieviesuši izmaiņas zīlīšu dzimtas sistemātikā.

Latvijā
-------

Visām meža zīlītēm ir balti vaigi un pakausī neliels, balts laukumiņš, attēlā rūsdibena zīlīte (*Periparus rubidiventris*)
Latvijā sastopama viena meža zīlīšu ģints suga — meža zīlīte (*Periparus ater*).

Kopīgās īpašības
----------------

Meža zīlītes ir nelieli, kompakti putniņi ar smalku knābīti un nelielu cekuliņu pakausī. Visas trīs sugas ir apmēram vienādi lielas. Mazākā no tām ir meža zīlīte, kuras ķermeņa garums ir 10—12 cm, svars 7,2—12 g. Lielākā rudskausta zīlīte (*Periparus rufonuchalis*), kuras ķermeņa garums apmēram 13 cm, svars 11,4—14,7 g. Kopumā visas sugas ir samērā tumšas: ar tumšām galvām un mugurām. Vistumšākā ir rudskausta zīlīte, kurai arī vēders ir tumšs. Visām meža zīlītēm ir balti vaigi un pakausī neliels, balts laukumiņš.

Mājo skujkoku mežos, galvenokārt egļu mežos. Barojas ar kukaiņiem, to kāpuriem, sēklām un ogām.

Sistemātika
-----------

* **Meža zīlīšu ģints** (*Periparus*)
	+ Meža zīlīte (*Periparus ater*)
	+ Rudskausta zīlīte (*Periparus rufonuchalis*)
	+ Rūsdibena zīlīte (*Periparus rubidiventris*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Waxwings and their allies, tits & penduline tits, 2018
2. ↑  Gosler, Andrew; Clement, Peter (2007). "Family Paridae (Tits and Chickadees)". In del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew; Christie, David. Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Barcelona: Lynx Edicions. pp. 662–709. ISBN 978-84-96553-42-2.
3. ↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. p. 230. ISBN 978-1-4081-2501-4.
4. ↑  del Hoyo, J. Elliot, A. & Christie D. (eds). (2007). Handbook of the Birds of the World. Volume 12: Picathartes to Tits and Chickadees. Lynx Edicions. ISBN 978-84-96553-42-2
5. ↑  Zīlīšu dzimta
6. 1 2 3  Alive: Coal Tit (Periparus ater)
7. 1 2 3 4  Alive: Rufous-naped Tit (Periparus rufonuchalis)
8. 1 2  Alive: Rufous-vented Tit (Periparus rubidiventris)

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* iNaturalist: Genus Periparus
* Xeno-Canto: Genus Periparus
Šis raksts ir par Latgales keramikas trauku. Par citām jēdziena **mazgājamā bļoda** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Mazgājamā bļoda** (latgaliešu: *mutis bļūda*), saukta arī kā **mutes bļoda**, ir viens no Latgales keramikas saimniecības trauku tipiem, kas tiek pielietots ķermeņa, īpaši sejas mazgāšanai.

Mutes bļodām raksturīgi viegli izliekti sāni, samērā platas, gandrīz līmeniskas rotātas malas. Bļodas iekšpusē sienas pašā augšākajā malā pielīmēts ieapaļš ziepju trauciņš. Mutes bļodas rotā salīdzinoši vairāk kā parastās bļodas. Tām vāpē kā to iekšpusi, tā arī ārpusi, īpaši to augšdaļu. Mutes bļodas kalpo kā goda trauks.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 240 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Pujāts. Latgales keramika. Rēzekne: Latgales kultūras centra izdevniecība, 2002. 24. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Trauku formas
**Raido Kodaniporks** (igauņu: *Raido Kodanipork*; dzimis 1969. gada 8. maijā) ir bijušais Igaunijas riteņbraucējs.

Karjeras sākumā trenējies basketbolā, bet ātri pievērsies riteņbraukšanai pie trenera Tomasa Pūtsepa.

1995. gadā kļuvis par Igaunijas čempionu šosejas riteņbraukšanā.

Pārstāvēja Igauniju 1992. (Barselona, 9. vieta grupas braucienā) un 1996. gada vasaras olimpiskajās spēlēs (Atlanta, 96. vieta grupas braucienā).

Pēc šosejas riteņbraukšanas karjeras beigām startējis arī amatieru kalnu riteņbraukšanas sacensībās, 2013. gada sezonā izcīnot otro vietu SEB MTB maratona sezonas kopvērtējumā.

Atsauces
--------

1. ↑  «ESBL». *www.esbl.ee*. Skatīts: 2019-05-27.
2. ↑  «Raido Kodanipork». *www.procyclingstats.com*. Skatīts: 2019-05-27.
3. ↑  «Raido Kodanipork Bio, Stats, and Results». *Olympics at Sports-Reference.com* (angļu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010-06-24. Skatīts: 2019-05-27.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *ProCyclingStats* profils (angliski)
**Mūsdienu divžauņi** (*Neocoleoidea*) ir galvkāju divžauņu apakšklases (*Coleoidea*) kohorta, kas apvieno visus mūsdienu divžauņus. Otra divžauņu kohorta ir senie divžauņi (*Belemnoidea*), kas apvieno izmirušos, aizvēsturiskos divžauņus. Mūsdienu divžauņus iedala 2 lielās grupās: astoņkājveidīgajos (*Octopodiformes*) un desmitkājveidīgajos (*Decapodiformes*). Mūsdienu divžauņiem viens taustekļu pāris ir vai nu zaudēts, vai izmainījies. Desmitkājveidīgajiem (*Decapodiformes*) ceturtais taustekļu pāris ir kļuvis ļoti garš, ar piesūcekņiem to kubveida galos. Astoņkājveidīgajiem (*Octopodiformes*) ir mainījies otrais taustekļu pāris: vampīrkalmāriem tas ir kļuvis ievērojami īsāks, un tiek izmantots tikai kā maņu orgāns, bet astoņkājiem šis taustekļu pāris ir izzudis pilnībā.

Šīs grupas divžauņi sastopami visos pasaules okeānos, polāros apgabalus ieskaitot. Tie mājo gan okeāna dzelmē, gan uzturas ūdens virsmas tuvumā.

Sistemātika
-----------

* kohorta Mūsdienu divžauņi (*Neocoleoidea*)
	+ virskārta Astoņkājveidīgie (*Octopodiformes*)
		- kārta Astoņkāji (*Octopoda*)
		- kārta Vampīrkalmāri (*Vampyromorphida*)
		- dzimta †*Trachyteuthididae* (*incertae sedis*)
	+ virskārta Desmitkājveidīgie (*Decapodiformes*)
		- kārta Kalmāri (*Teuthida*)
		- kārta Sēpijas (*Sepiida*)
		- kārta Spīrulas (*Spirulida*)
		- kārta Strupastes kalmāri (*Sepiolida*)
		- kārta †*Boletzkyida*

Atsauces
--------

1. ↑  «Coleoidea». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 14. maijā. Skatīts: 2012. gada 29. martā.

Ārējās saites
-------------

* Neocoleoidea[novecojusi saite]
**Velnsomaiņi, velnsomaiņu ģints** (*Sarcophilus*) ir plēsējsomaiņu dzimtas (*Dasyuridae*) ģints, kas apvieno vienu mūsdienās dzīvojošu sugu un divas izmirušas pleistocēna sugas. Izmirušie velnsomaiņi kādreiz dzīvoja Austrālijas dienvidu daļā un Tasmanijā, apmēram pirms 10 000—30 000 gadiem, dažas sugas arī pirms 100 000 gadiem. Kontinentā velnsomaiņi izmira pirms apmēram 600—700 gadiem, kādus 400 gadus agrāk, kā Austrālijā sāka apmesties eiropieši. Velnsomaiņu un vilksomaiņu izmiršanu saista ar dingo parādīšanos kontinentā. Velnsomaiņu tuvākie radinieki ir caunsomaiņi (*Dasyurus*).

Ģints lielākā suga — izmirušais lielais Tasmanijas velns (*Sarcophilus laniarius*) bija par apmēram 15% lielāks nekā mūsdienu Tasmanijas velns (*Sarcophilus harrisii*). Visticamākais, ka pleistocēna laikā mūsdienu Tasmanijas velns bija līdzgaitnieks pārējiem velnsomaiņiem, nevis, kā ilgstoši tika uzskatīts, ka tas ir mazāka auguma pasuga lielajam Tasmanijas velnam.

Sistemātika
-----------

* **Velnsomaiņi** (*Sarcophilus*)
	+ Tasmanijas velns (*Sarcophilus harrisii*)
	+ †Lielais Tasmanijas velns (*Sarcophilus laniarius*)
	+ †*Sarcophilus moornaensis*

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «SanDiegoZoo: Tasmanian Devil, Sarcophilus harrisii». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 18. decembrī. Skatīts: 2015. gada 26. decembrī.
2. 1 2  John Long, Michael Arche, Timothy Flannery, Suzanne Hand, 2002 "rehistoric Mammals of Australia and New Guinea: One Hundred Million Years of Evolution"
3. ↑  EOL: Sarcophilus
Velokurjers Londonā
**Velokurjers** (kurjers, kas pārvietojas ar velosipēdu) ir cilvēks, kurš strādā uzņēmumā par sūtījumu piegādātāju ar velosipēdu. Velokurjera pakalpojumi ir ļoti pieprasīti metropolitēnos un pārējās lielās pilsētās.
Uzņēmumi dod priekšroku velokurjeru pakalpojumiem, jo tas izmaksā lētāk un ir ātrāks par auto nelielos pilsētas attālumos, īpaši sastrēgumu laikā. 

Velokurjeri veido īpašu subkultūru, piedalās un organizē noteiktus ar velokultūru saistītus pasākumus. Dažādu valstu velokurjeri savstarpēji tiekas un sacenšas dažādās prasmēs velokujeru čempionātos, kas notiek dažādos mērogos, pastāv, piemēram, Pasaules Velokurjeru čempionāts (CMWC), Eiropas Velokurjeru čempionāts (ECMC) un Ziemeļeiropas Velokurjeru čempionāts (NCMC).

Ekipējums
---------

* Parasts vai kravas velosipēds
* Ūdens necaurlaidīga soma
* Mobilais telefons un/vai rācija
* Saslēdzējs

Velokurjera priekšrocības
-------------------------

* Ar velosipēdu nokļūšana gala punktā ir ātrāka, nekā, ja to pašu attālumu veic kajām.
* Velosipēds ir ātrāks par auto īsos pilsētas attālumos, īpaši centros ceļu sastrēgumu brīžos.
* Finansiāli izdevīgāks (lētāks).
* Laika apstākļi to maz ietekmē, varbūt tikai kādu konkrētu kurjeru, kurām nepatik lietus vai sniedziņš.
* Nepiesarņo vidi.

Velokurjera trūkumi
-------------------

* Nevar piegādāt lielus sūtījumus.
* No attāluma atkarīgs piegādes laiks.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4252352-7

 |

 |
Šis raksts ir par garīgā stāvokļa veidu. Par filmu skatīt rakstu Psiho.
**Psihoze** ir vispārīgs psihiatrijas apzīmējums garīgā stāvokļa veidam, kuru bieži saista ar realitātes sajūtas pazušanu. Latvijas medicīnas portālā psihoze ir definēta šādi: "Psihoze ir psihisks traucējums, kas var izpausties ar dažādiem simptomiem. Visbiežāk psihoze izpaužas ar aptumšotu apziņu, neadekvātu reālās pasaules uztveri, ar dažādām normālai psihikai neraksturīgām parādībām (murgi, halucinācijas u.c.), uzvedības traucējumiem, kas ievērojami atšķiras no ierastās šī cilvēka uzvedības."

Psihozes stāvoklī cilvēki pārdzīvo halucinācijas (visbiežāk dzirdes un redzes halucinācijas), tiem rodas dažādas paranoiskas vai maldīgas domas, tiek dezorganizēta domāšana. Tā ir bieži saistīta ar izpratnes trūkumu neparastās vai savādās situācijās.

Psihožu veidi
-------------

* Akūtā psihoze
* Reaktīvā psihoze
* Alkohola psihoze
* Infekciju psihoze
* Histēriskā psihoze

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas medicīnas vortāls, Psihiatres Daces Simsones atbildes uz lasītāju jautājumiem, tajā skaitā arī uz jautājumu "Kas ir psihoze?" Archived 2007. gada 8. augustā, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Psihoze - psihiska slimība | Medicīnas termins (latviski)
**Mūtala** (zviedru: *Motala*) ir pilsētas tipa apdzīvota vieta Zviedrijā, Esterjētlandes lēnē, un ir Mūtalas komūnas centrs. 2010. gadā iedzīvotāju skaits bija 29 823.
Mūtala izvietojusies Veterna ezera austrumu krastā.

Vēsture
-------

Zināms, ka vecākā baznīca Mūtalā celta 13. gadsimtā. Ilgu laiku Mūtala bija neliels ciems. 16. gadsimtā karalis Gustavs Vāsa Mūtalā uzcēla vasaras rezidenci.

19. gadsimta sākumā, kad tika izraksts Jētas kanāls (*Göta kanal*) Mūtala kļuva par nozīmīgu pilsētu tirdzniecībā pa kanālu. Pilsētas tiesības Mūtalai piešķirtas 1881. gadā.

Pēc Zviedrijas pašvaldību reformas 1971. gadā Mūtala kļuva par Mūtalas komūnas centru, un vārds "pilsēta" (*stad*) oficiālajos dokumentos vairs netiek lietots.

Ekonomika
---------

*Motala Verkstad* vecās ēkas pie Jētas kanāla
Mūtalā atrodas viens no vecākajiem Zviedrijas inženierijas uzņēmumiem *Motala Verkstad*, kas dibināts 1822. gadā Jētas kanāla celtniecības vajadzībām. Tas izgatavoja kuģus, tiltu konstrukcijas, dzelzeļa aprīkojumu, lokomotīves. Mūsdienas rūpnīca nodarbina 185 darbiniekus. Žila Verna fantastikas romānā "20 000 ljē pa jūras dzelmi" zemūdene *Nautilus* būvēta *Motala Verkstad*.

Uzņēmums *Luxor* līdz 1980. gadiem Mūtalā ražoja sadzīves elektroniku un datortehniku.

Mūtalā atrodas *Electrolux* (mājsaimniecības ierīces), *Tetra Pak* (iepakojuma materiāli) un *Autoliv* (automašīnu elektronika) ražotnes.

Atsauces
--------

1. ↑  Pilsētu teritoriju statistika 2018 - iedzīvotāji, zemes platība, iedzīvotāju blīvums.
2. ↑  Q112914414.
3. ↑  «Tätorternas landareal, folkmängd och invånare per km2 2005 och 2010» (zviedriski). *Statistics Sweden*. 2011-12-14. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-01-10. Skatīts: 2013-08-29.
4. ↑  «Motala Verkstad. A Diverse Business». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 11. augustā. Skatīts: 2013. gada 29. augustā.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mūtala*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 148332739
* LCCN: n83000935
* GND: 4314917-0

 |

 |
**Larisa Ceriča** (bosniešu: *Larisa Cerić*; dzimusi 1991. gada 26. janvārī) ir bosniešu džudiste, Eiropas un Pasaules čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

2019. gada Eiropas spēlēs Ceriča izcīnīja sudraba medaļu, kas bija pirmā Eiropas spēļu medaļa viņas valstij. Viņa arī izcīnīja zelta medaļu Pasaules džudo junioru čempionātā 2009. gadā, kas Bosnijai un Hercegovinai joprojām ir vienīgais pasaules tituls jebkurā olimpiskajā sporta veidā.

Ceriča piedalījās 2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs un 2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs, abas reizes zaudējot sacensību otrajā kārtā. 2020. gada vasaras olimpisko spēļu atklāšanā viņa bija karognesēja kopā ar vieglatlētu Amelu Tuku.

Viņai ir guvusi uzvaras pār olimpiskajām medaļniecēm Emīliju Andeolu (zelts), Irinu Kindzersku (bronza), Jui Sunu (bronza), Kanae Jamabi (bronza) un Lūciju Polavderi (bronza).

Ceriča ir starp piecām dalībniecēm ar visvairāk Eiropas džudo čempionātu medaļām kategorijā +78 kg (4 medaļas) kopš tā ieviešanas 1998. gadā, atpaliekot no Karīnas Braiantas (8 medaļas), Tea Donguzašvili (8 medaļas), Lūcijas Polavderes (7 medaļas) un Anē-Sofijas Mondjē (5 medaļas).

2018. gadā +78 kg kategorijā senioriem viņa sasniedza Pasaules ranga 1. vietu.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Bosnijas un Hercegovinas Gada sportiste (7 reizes): 2009, 2010, 2013, 2014, 2017, 2018, 2019
* Bosnijas un Hercegovinas Olimpiskās komitejas Gada sportiste (4 reizes): 2012, 2014, 2017, 2018
* Sarajevas sestā aprīļa balva

Atsauces
--------

1. ↑  World Championships Juniors Paris
2. ↑  |url=
3. ↑  Sportista godine u izboru Olimpijskog komiteta

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Larisa Ceriča***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* *JudoInside* profils (angliski)
* Profils Starptautiskās džudo federācijas mājas lapā.
**Mūzikas menedžeris** ir cilvēks vai uzņēmums, kas vada mākslinieka profesionālo karjeru mūzikas industrijā. Mūzikas menedžeris seko līdzi sava klienta biznesa komerciālajai pusei, palīdz viņam pieņemt lēmumus un sniedz padomus dažādos jautājumos, kas var ietekmēt viņa karjeras gaitu.

Mūzikas menedžeri strādā ar dažādiem māksliniekiem: mūzikas grupām, dziedātājiem, dīdžejiem. Mākslinieks var nolīgt mūzikas menedžeri, bet speciālists var arī atrast un atklāt mākslinieku (plašākai sabiedrībai), sadarbojoties ar viņu. Parasti viņu savstarpējās saistības un garantijas ir noteiktas līgumos. Mūzikas menedžera galvenais uzdevums ir palīdzēt pieņemt svarīgus lēmumus, organizēt turnejas, akcijas, slēgt komerciālus darījumus un pārskatīt līgumus. Mūzikas menedžera darbs var aptvert arī citas jomas; viņš var darboties kā preses atašejs, kluba promotieris, rezervācijas aģents, grāmatvedis, personīgais juridiskais konsultants utt. Bieži šīs jomas netiek nostiprinātas līgumā, kas rada domstarpības.

Mūziķa karjerai attīstoties, paplašinās arī menedžera darbības joma, kas var novest pie tā algas palielināšanās. Menedžeris var palīdzēt mūziķiem attīstīt viņu radošo vīziju, atrast mūzikas un uzstāšanās producentus, veidot kontaktus ar ierakstu kompānijām, investoriem, sponsoriem, izdevējiem, aģentiem un sabiedrību. Mūzikas menedžera pienākumos var ietilpt mūziķa tēla veidošana, fanu bāzes veidošana, darbs ar reklāmu un sociālo mediju profilu uzturēšana. Viņš var piedalīties darbu ierakstīšanas laikā. Viņam jāspēj stimulēt radošo procesu, bet neiejaukties mūziķu un mūzikas producentu attiecībās. Mūzikas menedžeris var arī atrast ierakstu studijas, fotogrāfus un promotierus. Mūzikas menedžera pienākums var būt arī albumu un singlu izdošanas apstākļu noteikšana un izdošanas datumu noteikšana.
**Viktors Hatuļevs** (dzimis 1955. gada 17. februārī Rīgā, miris 1994. gada 7. oktobrī Rīgā) bija Latvijas hokejists, aizsargs. Viņš kļuva ne tikai par pirmo Latvijas, bet arī pirmo PSRS hokejistu, kuru draftēja NHL.

PSRS hokeja izlases sastāvā Hatuļevs piedalījies 1974. un 1975. gada neoficiālajos Pasaules čempionātos hokejā junioriem, abas reizes izcīnot zelta medaļu. Pirmais oficiālais Pasaules čempionāts junioriem notika tikai 1977. gadā.

Hatuļevu 1975. gada NHL drafta 9. kārtā ar kopējo 190. numuru draftēja Filadelfijas "Flyers", tomēr NHL viņam neizdevās uzspēlēt. Tai pašā gadā viņu draftēja arī WHA draftā. Tajā viņu ar kopējo 116. numuru draftēja Klīvlendas "Crusaders". Lielāko daļu karjeras viņš aizvadīja Rīgas Dinamo rindās. 1977. gada vasarā Hatuļevam aizliedza pāriet uz Maskavas "CSKA", kas tika uzskatīta par spēcīgāko hokeja komandu visā PSRS. 1981. gadā viņš tika diskvalificēts uz mūžu — par sitienu tiesnesim, kurš centās izšķirt kautiņu starp Viktoru un CSKA spēlētāju Vikulovu. Hatuļevs ir arī ticis apcietināts par narkotiku tirgošanu, kamēr vēl bijis hokejists. Viņam bija nopietnas problēmas ar alkoholu. 1994. gada 7. oktobrī Hatuļevs tika atrasts uz ielas miris.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* Profils hockeydraftcentral.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305130652
* LNB: 000173693
* ISNI: 0000 0004 1727 3494

 |

 |
**Hlorpaskābe** (HClO2) ir vienvērtīga skābekli un hloru saturoša neorganiska skābe, kurā hlors atrodas oksidēšanas pakāpē +3. Brīvā veidā hlorpaskābi nav iespējams iegūt, tā eksistē tikai ūdens šķīdumos un arī tad ātri sadalās. Hlorpaskābes ūdens šķīdums ir vidēji stipra skābe, kuras sāļus sauc par hlorītiem. Hlorīti ir samērā stabilas vielas.

Hlors ir vienīgais halogēns, kas veido izolējamu skābi ar formulu HXO2. Brompaskābe HBrO2 un jodpaskābe HIO2 nav pazīstamas pat atšķaidītos šķīdumos. Ir izolēti brompaskābes sāļi (bromīti), bet jodpaskābes sāļi — jodīti — ir konstatējami tikai kā citu reakciju starpprodukti.

Iegūšana
--------

Hlorpaskābe veidojas kā starpprodukts hlora dioksīda hidrolīzē, tomēr tūlīt sadalās.

Hlorpaskābes šķīdumu var iegūt, bārija hlorītam reaģējot ar atšķaidītu sērskābi:

Ba(ClO2)2 + H2SO4 → BaSO4 + 2HClO2

Īpašības
--------

Hlorpaskābei piemīt oksidējošas īpašības.

Koncentrēta hlorpaskābe disproporcionējas par hlorapskābi un hlorskābi:

2HClO2 → HClO + HClO3
Atšķaidītos šķīdumos sadalās par hlora dioksīdu un sālsskābi:

5HClO2 → 4ClO2 + HCl + 2H2O

Izmantošana
-----------

Hlorpaskābes sāļi — hlorīti — ir spēcīgi oksidētāji. Pazīstamākais no tiem ir nātrija hlorīts.

Atsauces
--------

1. ↑  Nails Ahmetovs. *Neorganiskā ķīmija*. Rīga : Zvaigzne, 1978, 288. lpp.
2. ↑  Egon Wiberg, Arnold Frederick Holleman (2001) *Inorganic Chemistry*, Elsevier ISBN 0-12-352651-5 (angliski)
3. ↑  Г. Реми. *Курс неорганической химии*. Том I. Москва : Издательство иностранной литературы, 1963, 859. lpp. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hlorpaskābe***.
**Hluhiva** (ukraiņu: *Глухів*) ir pilsēta Ukrainas ziemeļos, Sumu apgabala Šostkas rajonā. Izvietojusies apgabala ziemeļu daļā 143 km no apgabala centra Sumiem. Līdz 2020. gadam Hluhivas rajona centrs. Hluhivas pilsētas padomei pakļauts Sļiporodas ciems.

Vēsture
-------

Hluhiva ir viena no Kijevas Krievzemes senākajām pilsētām. Rakstu avotos kā Čerņigovas kņazistes cietoksnis minēta 1152. gadā, bet netieši avoti (baznīcas literatūra) min to kā pilsētu jau 992. gadā. Pēc Čerņigovas krišanas 1239. gadā uz Hluhivu pārcēlās Čerņigovas bīskaps, 13. gadsimta vidū tā kļūst par no Zelta ordas atkarīgās Hluhivas kņazistes centru. 1352. gadā kņazisti postīja mēris un saskaņā ar hronikām Hluhivā nepalika neviena izdzīvojušā. Uz ilgiem gadiem Hluhiva zaudē savu nozīmi un pilsētas tiesības atgūst tikai 1644. gadā. 1708. gadā, kad Ziemeļu kara laikā zviedru pusē pārgāja hetmanis Ivans Mazepa, Pēteris I pavēlēja iznīcināt Baturinas pilsētu un hetmaņa galvaspilsētu pārcelt uz Hluhivu, kur tika izvēlēts jauns kazaku hetmanis. Līdz 1764. gadam Hluhiva bija kazaku Hetmanščinas galvaspilsēta un ukraiņu hetmaņu rezidence. Pēc hetmaņu valsts likvidēšanas 1765. gadā Dņepras kreisajā krastā tika izveidota Mazkrievijas guberņa ar centru Hluhivā. 1781. gadā guberņu likvidēja un Hluhiva kļuva par apriņķa pilsētu. Mūsdienās pilsētā vairāki pārtikas rūpniecības un mašīnbūves uzņēmumi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Gluhova». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 229. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hluhiva***.
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Sumu apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Bilopiļļa
* Buriņa
* Družba
* Hluhiva
* Konotopa
* Kroleveca
* Lebedina
* Ohtirka
* Putivļa
* Romni
* Seredina-Buda
* **Sumi**
* Šostka
* Trostjaneca
* Vorožba

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 157256663
* LCCN: n93116567
* GND: 4251662-6
* NKC: ge1010576

 |

 |
**Henna Katarīna Jūhansone** (zviedru: *Henna Katarina Johansson*; dzimusi 1991. gada 1. maijā) ir  zviedru brīvā stila cīkstone, 2012. gada un 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

2009. gadā Eiropas čempionātā Viļņā kategorijā līdz 63 kg viņa ieguva bronzas medaļu. Gadu vēlāk pasaules čempionātā Maskavā viņa arī bijā trešā un saņēma Pasaules čempionāta bronzas medaļu.

2012. gadā Eiropas čempionātā Belgradā viņa finālā pieveica Allu čerkasovu un kļuva par čempioni svara kategorijā līdz 67 kg. Tajā pašā gadā viņa piedalījās vasaras olimpiskajās spēlēs Londonā, kur ieņēma 10. vietu.

Vasaras olimpiskajās spēlēs Brazīlijā viņa cīnījās svara kategorijā līdz 63 kg. Ceturtdaļfinālā viņa zaudēja Baltkrievijas sportistei Marijai Mamašukai, pēc tam pirmajā gandarījuma cīņā Kazahstānas cīkstonei Jekaterinai Larionovai un atkal palika 10. vietā.

2018. gadā Kaspijskā kļuva par trešo svara kategorijā līdz 65 kg un izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu.

Pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā 2019. gadā svara kategorijā līdz 62 kg Henna izcīnīja bronzas medaļu un atkārtoja savu panākumu 2010. gada pasaules čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Henna Johansson tar VM-brons i brottning» (zviedru). svt.se. 2019. gada 20. septembris. Skatīts: 2019. gada 30. novembris.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Ozeriņš** jeb **ozerings** (latīņu: *oseringus*, vācu: *oseringh*) bija naudas un maksāšanas vienība Latvijas teritorijā 13. gadsimtā, par kuras izcelsmi un veidu izteikti atšķirīgi uzskati. Ticamākais no tiem ir pieņēmums, ka ozeriņš identificējams ar sudraba naudas stienīti, kura masa šajā laikā vidēji ir ap 100 g, kas labi saskan ar Indriķa hronikā minēto svaru attiecībā pret sudraba mārku, jo viena Rīgas sudraba mārka 14. gadsimta sākumā svēra 207,82 g.

Etimoloģija
-----------

Vārds "ozeriņš" ir latviskots no 13. gadsimta pirmās puses Indriķa hronikas teksta latīņu valodā, kur tas daudzskaitļa datīvā rakstīts kā *oseringos*, dažos vēlākos dokumentos vācu valodā — *oseringh*, tomēr nav zināms, kā šo vārdu izrunājuši paši senās Latvijas iedzīvotāji. Pēc viena uzskata, jēdziens "ozeriņš" nozīmējis "zirga riņķis", tas ir — sudraba riņķis (aproce) ar noteiktu svaru, kura vērtība ir viens zirgs.

Atsauces
--------

1. ↑  Bīskapa Alberta kontribūcijas pieprasījums līviem 1212. gada miera sarunu laikā: *Par to, ka atmetāt ticības sakramentus un cēlāt karu pret ordeņa brāļiem, saviem kungiem, un gribējāt visu Līvzemi ieraut atpakaļ elkdievībā, bet īpaši par to, ka, nievādami visuaugstāko Dievu un zobodamies par mums un visiem kristiešiem, ziedojāt pagānu dieviem āžus un citus dzīvniekus un nosviedāt tos lejā mūsu un visa karaspēka acu priekšā, prasām mērenu summu sudraba, proti, simt ozeriņu jeb piecdesmit marku sudraba no visa jūsu novada (ideo modicam summam c argenti, centum videlicet oseringos vel quinquaginta marcas argenti); turklāt jums jāatdod ordeņa brāļiem viņu zirgi ar bruņojumu un pārējais, ko esat viņiem atņēmuši.*
2. ↑  Zemzaris, J. Mērs un svars Latvijā. Rīga: 1981, 159. lpp
3. ↑  Indriķa hronika. XVI; 4. Rīga: 1993. — 178. lpp.
4. ↑  Ķēniņš, I. Hipotēze par vārda "ozeriņš" izcelsmi
**Žuža Makai** (ungāru: *Makai Zsuzsa*; Rumānijā bijusi Suzana Makai (rumāņu: *Suzana Makai*); 1945. gada 3. septembris Oradja — 1987. gada 12. maijs Budapešta) bija Rumānijas un Ungārijas starptautiskā meistare šahā (1970).

Biogrāfija
----------

Piedzimusi ungāru ārsta daudzbērnu ģimenē Rumānijā. Šahu iemācījusies spēlēt 12 gadu vecumā, tomēr ātri guvusi pirmos panākumus. 1959. gadā uzvarējusi Rumānijas jauniešu šaha čempionātā, bet 1960. gadā piecpadsmit gadu vecumā pirmo reizi debitējusi Rumānijas sieviešu šaha čempionātā. Vēlākajos gados Rumānijas sieviešu šaha čempionātos izcīnījusi 5 medaļas: 3 sudraba (1966, 1974, 1976) un 2 bronzas (1972, 1975).
No 1972. līdz 1976. gadam piecas reizes uzvarējusi Rumānijas komandu šaha čempionātos Timišoaras komandas *Timisoara Medicine* sastāvā. Par panākumiem turnīros FIDE 1970. gadā Makai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

1977. gadā pārcēlusies uz dzīvi Ungārijā un tajā pašā gadā izcīnījusi bronzas medaļu Ungārijas sieviešu šaha čempionātā. 1980. gadā kļuvusi par Ungārijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāju. 

Pārstāvējusi Rumānijas un Ungārijas komandas Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1969, 1978). Rumānijas izlases sastāvā 1969. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu, bet 1978. gadā izcīnījusi sudraba medaļu komandu vērtējumā Ungārijas izlases sastāvā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Federația Română de Șah: Prezentare». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 17. martā. Skatīts: 2016. gada 18. augustā.
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Zsuzsa Makai

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Pirkšanas lēmuma pieņemšanas process** ir tirgzinībā pētīts process, kura laikā pircēji pieņem lēmumu par konkrēta produkta iegādi. 

Lai radītu mārketinga plānus, kas veiksmīgāk pārliecinātu mērķa tirgu par pirkuma veikšanu, mārketinga speciālisti veic tirgus pētījumus, kuros uzzina, kas un kā veic pirkšanas lēmumu, iedalot cilvēkus piecās lielās grupās:

Pirkšanas lēmuma pieņemšanas process
* Ierosinātāji izvirza ideju par pirkuma nepieciešamību.
* Ietekmētāji lielā mērā ietekmē tālāko lēmumu par pirkuma veikšanu.
* Lēmēji izlemj konkrētā pirkuma veikšanas vietu un laiku.
* Pircēji veic pirkumu.
* Lietotāji izmanto un patērē nopirkto produktu.[1]

Jo dārgāks un lielāks ir produkts, jo ilgāks un pārdomātāks būs lēmuma pieņemšanas process, kamēr lētus pirkumus pircēji bieži veic ātra impulsa vadīti. Pircējiem arī bieži trūkst informācijas par produkta īpašībām un lietošanu, tāpēc informācijas sniegšanai attīsta satura mārketinga aktivitātes. 

Pirkšanas lēmuma process sākas ar problēmas vai vajadzības apzināšanu. Lai arī daudzi no ikdienas pirkumiem jau ir kļuvuši par rutīnu, lielākiem pirkumiem, vai sastopoties ar jauniem produktiem, cilvēki veiks informācijas meklēšanu. Šajā posmā interesenti var meklēt informāciju internetā, izjautāt pārdevēju, meklēt padomu pie draugiem un radiniekiem. No vairākiem diezgan līdzīgiem piedāvājumiem un produktiem, interesenti veiks izvēli, balstoties uz sev svarīgiem parametriem - cenu, stilu, zīmola spēku, tehniskajiem parametriem, racionāliem un emocionāliem impulsiem. Pēc pirkšanas lēmuma pieņemšanas, pircējam vēl jāpārvar pēdējās šaubas un jāveic pirkums. Pēcpirkuma stadijā pircējiem var iestāties vilšanās izvēlētajā produktā, vai nožēla par iztērēto naudu. Ja pircējs ir apmierināts un iepriecināts ar nopirkto produktu, pieaug iespēja, ka viņš to ieteiks saviem draugiem, un nākotnē veiks atkārtotus pirkumus.

Atsauces
--------

1. ↑  Filips Kotlers, Mārketinga pamati, Jumava 2006, 229. lpp.
**Brūss Makendless II** (*Bruce McCandless II*; dzimis 1937. gada 8. jūnijā, miris 2017. gada 21. decembrī) bija ASV astronauts, kara flotes lidotājs.

Biogrāfija
----------

Brūss Makendless piedzima 1937. gada 8. jūnijā Bostonā. Viņa tēvs Brūss Makendless bija ASV Jūras kara flotes virsnieks.
1954. gadā Brūss Makendless pabeidza Vudro Vilsona klasisko vidusskolu Longbīčā, Kalifornijā.

1958. gadā Makendless Savienoto Valstu Jūras akadēmijā ieguva bakalaura grādu. Pēc tam viņš sāka dienestu Jūras kara flotē. 1960. gadā Makendless pabeidza lidotāju kursus Pensakolā un Kingsvillā un ieguva jūras kara lidotāja kvalifikāciju. Pēc tam viņš dienēja iznīcinātāju eskadriļā *VF-102*. Makendless piedalījās Kubas raķešu krīzes notikumos.
1965. gadā Makendless Stenforda Universitātē ieguva maģistra grādu elektroinženierijā. Studiju laikā viņš bija pārcelts Jūras rezerves virsnieku apmācību korpusā.

1966. gada aprīlī Brūss Makendless tika uzņemts piektā iesaukuma *NASA* astronautu grupā. Pēc astronautu pamatapmācības pabeigšanas viņš gatavojās *Apollo* programmā. Viņš tika apstiprināts par orbitālās stacijas *Skylab* pirmās ekspedīcijas *Skylab 2* dublieru apkalpes pilotu.

Brūss Makendless veica divus lidojumus kosmosā *Space Shuttle* programmā: *STS-41-B* 1984. gada februārī un *STS-31* 1990. gada aprīlī.

1990. gada maijā Makendless atstāja *NASA*.
Pēc tam viņš strādāja uzņēmumā *Lockheed Martin Space Systems*.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums
------------------------------

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *STS-41-B**Challenger* | 03.02.1984. | 11.02.1984. | Venss BrendsRoberts GibsonsRoberts StjuartsRonalds Maknairs | Misijas speciālists | 7 d 23 h 16 min |
| *STS-31**Discovery* | 24.04.1990. | 29.04.1990. | Lorens ŠriversČārlzs BoldensStīvens HoulijsKetrīna Salivana | Misijas speciālists | 5 d 1 h 16 min |

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā NASA biogrāfija (angliski)
* Брюс Маккэндлесс, 2-й  (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 300814769
* SUDOC: 16912794X

 |

 |
**Kerkna** (igauņu: *Kärkna*) ir stacija Tapas—Tartu dzelzceļa līnijā Igaunijā, Tartu apriņķa Tartu pagastā un atrodas 11,2 km attālumā no Tartu, 101,3 km attālumā no Tapas un 178,9 km attālumā no Tallinas. Kerknas stacija apkalpo pasažieru vilcienu satiksmi un veic dzelzceļa kravu operācijas. 2011. gadā pasažieru apkalpošana pārcelta par dažiem simtiem metru Tartu virzienā. Jaunajā vietā izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums - 550 mm, garums - 30 metri. Pasažieru iekāpšana tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona. Kerknā pietur Tapas (Jegevas un Tallinas) un Tartu (Koidulas un Valgas) virzienā kursējošie dīzeļvilcieni, izņemot Tallinas-Tartu ekspresvilcienu.

Tapas--Tartu dzelzceļa līnijas shēma

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑  Kärknasse saab varsti jälle rongiga - Tarbija - Tartu Postimees

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tapu** |  | **Uz Tartu** |
|  Tabivere |  **Kerkna** | Tartu  |
**Brūss Džeimss Kesidijs** (angļu: *Bruce James Cassidy*, dzimis 1965. gada 20. maijā) ir Kanādas hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2023) Kesidijs ir NHL kluba Vegasas "Golden Knights" galvenais treneris.

1983. gada NHL draftā Kesidiju ar 18. numuru 1. kārtā izvēlējās Čikāgas "Blackhawks". Čikāgas komandā vairākas sezonas Kesidijs nespēja nostiprināties sastāvā un 1990. gadā pārcēlās uz Itāliju. Vēlāk spēlējis arī Nacionālās līgas komandā EHC Biel-Bienne un Vācijas hokeja līgas komandā ESV Kaufbeuren.

2002. gadā Kesidijs kļuva par Vašingtonas "Capitals" galveno treneri. Vēlāk vienu sezonu bijis Čikāgas "Blackhawks" trenera asistents. No 2008. gada līdz 2016. gadam Kesidijs bija AHL komandas Providensas "Bruins" galvenais treneris. Kopš 2016. gada Kesidijs trenē Bostonas "Bruins".

Atsauces
--------

1. ↑  «Bruins Relieve Claude Julien Of Coaching Duties». *NHL.com* (en-US). Skatīts: 2021-01-19.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
**Saimā** (arī **Saimas ezers**; somu: *Saimaa*, zviedru: *Saimen*) ir liels ezers Somijas dienvidaustrumos, lielākais Somijā. Ezers ar zemesšaurumiem savienots ar citiem Somijas ezeriem, veidojot ap 4380 km² lielu ezeru sistēmu (Orivesi, Puruvesi u.c.), ko nereti uzskata par vienu ezeru Isosaimā (*Iso-Saimaa*) — ceturto lielāko Eiropā. Ezeru sistēmu ar jūru un citiem Somijas ezeriem savieno kanālu sistēma, kas ļauj pa ūdensceļu pārvietot kravas un izmantot to kā tūristu izklaides objektu.

Viens no Saimas kanāliem
Saimas ezerā un ar to savienoto ezeru sistēmā dzīvo Saimā pogainais ronis (*Phoca hispida saimensis*) — pogainā roņa pasuga. Šī pasuga kopā ar Lādogas pogaino roni, Baikāla roni un Kanādas austrumu ezeru Ungavas roni ir vienīgie pasaules roņi, kas dzīvo saldūdenī. Diemžēl šī pasuga ir tuvu izmiršanai; dzīvi vēl tikai ap 200 roņu.

Atsauces
--------

1. ↑  Saimaa Archived 2012. gada 4. februārī, *Wayback Machine* vietnē.. Etelä-Savon ympäristökeskus.

Skatīt arī
----------

* Eiropas lielākie ezeri

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Saimā***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 241443454
* LCCN: n2015039199
* GND: 4076955-0

 |

 |
**Jans Hartongs** (nīderlandiešu: *Jan Hartong*; dzimis 1902. gada 11. februārī, miris 1987. gada 29. janvārī) bija nīderlandiešu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

No 1917. gada publicējis apmēram 900 divvilčus un trīsvilčus, kā arī pasaku šaha uzdevumus. Vairāk nekā 400 Hartunga uzdevumi ieguvuši atzinības sastādīšanas konkursos. Daudzas Hartonga kompozīcijas ir rekorduzdevumi (taski). 1959. gadā simts Hartonga un simts Lošinska uzdevumi publicēti M. Nīmeiera krājumā *«Twee zielen en twee gedachten»* (Divi mērķi un divas domas).

No 1959. gada Hartongs bija starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.

### Piemērs

**№ 1. Jans Hartongs**  
 *Schakend Nederland*, 1966  
1. godalga**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. ♗e4! (draud 2. ♕e6#)**
**1. ... ♘f8/♘e7/♘e5 2. ♕h6#**
**1. ... ♘f4 2. ♗f5#**
**1. ... ♘h4 2. ♖g3#**
**1. ... ♘c6 2. ♕c8#**
1. ... ♗e2 2. ♗g2#
1. ... ♖c6/♖c5/♖×e4 2. ♕×f1#
Šādu uzdevumu (bez bandiniekiem) šaha kompozīcijā sauc par aristokrātu.

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 79. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 1. oktobrī.

Literatūra
----------

* Niemeijer M. *Jan Hartong*, Eindhoven, 1946; (nīderlandiski)
* Niemeijer M. *Twe zielen en twee gedachten*, Wassenaar, 1959. (nīderlandiski)

Ārējās saites
-------------

* Jana Hartonga šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Hartonga profils mājas lapā *Chess Composers*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 283143195
* ISNI: 0000 0003 8970 9253
* BNF: cb16748189t (data)

 |

 |
**Saime** bija latviešu rokgrupa, kas Jura Pavītola vadībā darbojās no 1983. līdz 1988. gadam.

Vēsture
-------

1982. gadā grupas "Līvi" dalībnieks J. Pavītols pameta grupu nesaskaņu dēļ ar Ēriku Ķiģeli. 1983. gadā viņš uz Valmieras kultūras nama ansambļa "Kvelde" bāzes izveidoja jaunu grupu, kas ar nosaukumu "Saime" darbojās Valmieras rajona kolhozā "Matīši". Tās sastāvs: Juris Pavītols — bass, Ināra Rubīna — balss, Armands Trambickis — taustiņinstrumenti, balss, Aldis Lapiņš — ģitāra, Igors Vītols — sitamie instrumenti. Solists Andris Riekstiņš (dzimis Smetanko) pievienojās grupai 1987. gadā, kad Rubīna grupu pameta.

Grupa sāka koncertēt 1984. gada pavasarī, veiksmīgi piedaloties pašdarbības ansambļu skatē, kur I. Rubīna togad atzīta par labāko solisti. 1986. gadā tika izdota mazā skaņuplate ar četrām grupas dziesmām. 1987. gadā grupa piedalījās festivālā "Mēs — Liepājai", un dziesma "Dīvainie putni" tika iekļauta festivāla skaņuplatē. Šī dziesma netika pieņemta "Mikrofona" aptaujā, jo tajā padomju cenzūra saklausīja atsauces uz trimdas latviešiem.

Dziesma "Mans zēns" 1984. gada "Mikrofona" aptaujā ierindojās 12. vietā, savukārt dziesma "Princesīte" 1987. gadā ierindojās "Mikrofona" aptaujas 5. vietā. Grupa koncertējusi ne tikai Latvijā, bet arī Lietuvā un Ziemeļkaukāzā. Taču ap 1987. gadu grupas popularitāte samazinājās. 1988. gadā grupa beidza darbību un J. Pavītols atgriezās Liepājā. Citi grupas mūziķi izveidoja grupu "Kantoris 04".

Diskogrāfija
------------

### Minialbumi

* *Attopies* (1986)

### Dziesmas izlasēs

* "Mans zēns" — *Mikrofons '84* (1985)
* "Tevi lūdzos" — *Melodiju stafete 5* (1986)
* "Dīvainie putni" — *Mēs Liepājai* (1987)
* "Princesīte" — *Mūzika diskoklubos* (1987)
* "Ziņģes atmiņa" — *Melodiju stafete 6* (1987)
* "Nemirsti, muļķīti" — *Melodiju stafete 7* (1988)
* "Mans zēns" — *80-tie #1* ‎(2005)

Atsauces
--------

1. 1 2  Līvu dibinātāja Jura Pavītola ansambļa "Saime" lappuse mūsu roka vēsturē. 24. aprīlis, 2016.
2. ↑  "Saime" - Diptihs "Attopies". Discogs.com.
**Apendikulārijas** (*Appendicularia*, *Larvacea*) ir tunikātu primitīvākā klase. Tie ir 0,5—3 mm gari, brīvi peldoši organismi. Apendikulārijām visu dzīves laiku saglabājas muguras stiegra, bet tām nav peribranhiālā dobuma. Dzīves laikā nenotiek regresīvā metamorfoze.

Pēc uzbūves apendikulārijas atgādina ascīdiju kāpurus, bet atšķiras no tiem galvenokārt ar tievo pavedienveidīgo nervu stiegru un asti, kas arī plakana no sāniem, taču neatrodas vertikālā, bet horizontālā plaknē, tāpēc rodas iespaids, ka aste ir dorsoventrāli plakana. Ādas epitēlijs izdala apkārt ķermenim īpašu mājiņu. Tā ir recekļains, caurspīdīgs apvalks, kas atbilst citu tunikātu tunikai. Taču dzīvnieks var mājiņā brīvi kustēties. Apendikulārijas ar astes svārstību kustībām virza ūdens straumi uz mājiņas priekšējo atveri, bet ūdens, izejot no mājiņas caur pakaļējo atveri, grūž dzīvnieku uz priekšu. Mājiņas priekšējo atveri klāj ļoti smailu pavedienu sietiņš ar šaurām spraugām, caur kurām var iziet tikai visīsākie planktona organismi, kas noder par barību apendikulārijām. Pēc nedaudzām stundām, kad mājiņa piesērē, apendikulārijas ar strauju astes vēzienu pārrauj mājiņas sienu un izkļūst laukā, bet jau pēc stundas apkārt apendikulārijas ķermenim izveidojas jauna mājiņa.

Apendikulārijas acīmredzot ir neotēniska grupa, t. i. grupa, kura ieguvusi spēju vairoties kāpuru stadijā un evolūcijas procesā zaudējusi pieaugušo stadiju.

Apendikulārijas izplatītas praktiski visās jūrās.

Sistemātika
-----------

Zināmas ap 100 apendikulāriju sugu, kuras iedala 1 kārtā (*Copelata*) un 3 dzimtās (reizēm 5 dzimtās).

**Klase** Apendikulārijas (*Appendicularia*)

* kārta *Copelata*

* dzimta: Fritillaridae

* ģints: Fritillaria
* ģints: Tectillaria
* ģints: Appendicularia

* dzimta: Kowalewskaiidae

* ģints: Kowalevskia

* dzimta: Oikopleuridae

* ģints: Althoffia
* ģints: Bathochordaes
* ģints: Chunopleura
* ģints: Folia
* ģints: Haplopleura
* ģints: Megalocercus
* ģints: Mesochordaeus
* ģints: Mesoikopleura
* ģints: Oikopleura
* ģints: Pelagopleura
* ģints: Stegosoma