recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rūdolfs Pelše** (1880—1942) bija latviešu keramiķis un pedagogs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1880. gada 7. decembrī Ceraukstes pagasta zemnieka ģimenē. Mācījās Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā, kur turpināja strādāt par pedagogu, izstādēs piedalījies jau no studiju gadiem. Vēlāk bija pedagogs Mirgorodas Mākslas rūpniecības skolā Ukrainā (1906–1922).
1923. gadā atgriezās Latvijā, strādāja par Rīgas 1. ģimnāzijas zīmēšanas skolotāju, no 1931. gada par Latvijas Mākslas akadēmijas prorektoru. 

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā 23. jūnijā arestēts un izsūtīts. Vēlāk R. Pelšem uzrādīta apsūdzība par to, ka viņš bija Ulmaņa valdības piekritējs, uzturēja sakarus ar Latvijas fabrikantiem Kuzņecovu un Jesenu, ar baltgvardu aprindām un sadarbojās ar buržuāziskajiem laikrakstiem "Brīvā Zeme" un "Rīts".

Miris 1942. gada 30. oktobrī izsūtījumā.

Atsauces
--------

1. ↑  Represēti. Aplaupīti. Pazemoti "Latvijas Vēstnesis", Nr. 91 18.06.2002.
2. ↑  bauskasbiblioteka.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 214216581
* ISNI: 0000 0001 3894 0565
* SUDOC: 084360984

 |

 |
Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca (2011).
**Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca** ir Valsts SIA, kas atrodas Gārsenes pagasta Kraujās, "Alejās". Tā sniedz psihiatrisko un narkoloģisko palīdzību, kā arī nodrošina sociālās rehabilitācijas pakalpojumus.

2020. gadā slimnīcā bija 350 gultas un strādāja 314 darbinieki (7 ārsti, 69 ārstniecības un pacientu aprūpes personāla darbinieki, 77 ārstniecības un pacientu aprūpes atbalsta personāla darbinieki, 63 sanitāri un 95 pārējie darbinieki (administrācija un saimnieciskais personāls). Slimnīcā izveidots Sociālā darba un pacientu nodarbinātības centrs, kurā pacienti var radoši pavadīt brīvo laiku sociālo darbinieku uzraudzībā.

Vēsture
-------

Slimnīca dibināta 1954. gadā ilgstoši garīgi slimojošu pacientu ārstēšanai. Sākotnēji slimnīcā bija viena nodaļa ar 100 gultu vietām vīriešiem, bet pašlaik slimnīcā ir trīs ārstnieciskie korpusi, kuros atrodas sešas nodaļas un rentgena kabinets.

2021. gada janvārī Aknīstes psihoneiroloģisko slimnīcu pievienoja Daugavpils psihoneiroloģiskajai slimnīcai. Aknīstes slimnīca nodrošina ārstniecību vienīgi tiem pacientiem, kuriem nav nepieciešama diennakts psihiatra uzraudzība.

Atsauces
--------

1. ↑  «VSIA Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 23. novembrī. Skatīts: 2020. gada 24. novembrī.
2. ↑  Sākta Aknīstes un Daugavpils psihoneiroloģisko slimnīcu apvienošana jekabpilslaiks.lv 26.03.2020

Koordinātas: 56°07′35″N 25°47′23″E﻿ / ﻿56.12639°N 25.78972°E﻿ / 56.12639; 25.78972
Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Letu karagājiens notika uz Krievzemes pierobežu Pleskavas (kartē - *Pskov*) tuvumā.
**1218. gada letu karagājiens uz Krievzemi** notika tūlīt pēc krievu karagājiena uz Imeru un Idumeju 1218. gada beigās. Karagājienu iemesls bija atriebība par krievu karagājienā izdarītajiem postījumiem un cilvēku nogalināšanu Vidzemē. Leti izpostīja krievu zemi, izlaupīja ciemus, nogalināja un sagūstīja cilvēkus un "neatstāja nepadarītu nevienu ļaunumu, uz ko bija spējīgi." .

**1219. gada letu karagājiens uz Krievzemi** notika 1219. gada vasarā kā iepriekšējo karagājienu turpinājums. Tajā piedalījās leti no Kokneses un no Zobenbrāļu ordenim pakļautās Tālavas daļas. Tā paša gada rudenī Pleskavas krievi ieradās atbildes karagājienā ordeņa Tālavas vasaļu zemēs.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

Atsauce
-------

1. ↑  «Indriķa hronika XXII. 7.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 20. maijā. Skatīts: 2015. gada 25. septembrī.
2. ↑  «Indriķa Livonijas hronika, XXIII. 5.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. maijā. Skatīts: 2009. gada 20. augustā.
**Tatjana Konoņenko** (ukraiņu: *Тетяна Сергіївна Кононенко*; dzimusi 1978. gada 5. decembrī Kramatorskā) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (1998).

Biogrāfija
----------

No 1995. līdz 1997. gadam piedalījusies Eiropas jauniešu šaha čempionātos meitenēm un izcīnījusi divas sudraba medaļas: 1995. gadā Žagaņā U18 vecuma kategorijā un 1996. gadā Tapolcā U20 vecuma kategorijā. 1998. gadā Kijivā izcīnījusi sudraba medaļu Ukrainas jauniešu šaha čempionātā U20 vecuma kategorijā meitenēm. 2001. gadā Kramatorskā bijusi otrā Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. 2002. gadā Antaljā izcīnījusi sudraba medaļu Eiropas šaha ātrspēles čempionātā sievietēm. Uzvarējusi vairākos starptautiskos šaha turnīros, tajā skaitā Jeļizavetas Bikovas memoriālā Vladimirā (2004, kopā ar Jeļenu Dembo), Benaskvā (2005), Almerijā (2007).

Piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas:

* 2001. gadā Maskavā 1. kārtā zaudējusi Svetlanai Petrenko;
* 2006. gadā Jekaterinburgā 1. kārtā zaudējusi Ivetai Radzevičai.

Pārstāvējusi Ukrainu Eiropas komandu šaha čempionātā 1999. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1997. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM), bet 1998. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2006. gadā saņēmusi arī vīriešu starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
2. ↑  «2006 FIDE Knockout Matches (Women)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 4. decembrī. Skatīts: 2018. gada 13. novembrī.
3. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Tatiana Kononenko

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Nadzeja Šuško** (baltkrievu: *Надзея Міхайлаўна Шушко*; dzimusi 1990. gada 28. martā) ir baltkrievu brīvā stila cīkstone, Eiropas spēļu medaļniece.

Biogrāfija
----------

Ar cīņas sportu Nadzeja Šuško sāka nodarboties divpadsmit gadu vecumā, 2002. gadā. Viņas pirmais treneris bija Sergejs Capovs. Šuško ir beigusi Smaļaviču specializēto bērnu un jaunatnes olimpisko rezervju skolu, tur viņa trenējās Baltkrievijas Republikas Nopelniem bagātā trenera Lazara Leikina vadībā. Pēc tam viņa studēja Maksima Tanka vārdā nosauktajā Baltkrievijas Valsts pedagoģiskajā universitātē. Tur viņa trenējas pie Leonīda Alešķeviča, kurš kļuva par viņas personīgo treneri.

Strādā Baltkrievijas Republikas Sporta un tūrisma ministrijā.

### Sporta karjera

Savu pirmais panākumu starptautiskajā arēnā Nadzeja Šuško sasniedza piecpadsmit gadu vecumā, kad viņa izcīnīja sudraba medaļu 2005. gada Eiropas kadetu čempionātā svara kategorijā 40 kg. Pēc diviem gadiem 2007. gada Eiropas kadetu čempionātā viņa startēja jau svara kategorijā 46 kg un ieguva piekto vietu.

2015. gada Eiropas spēlēs Nadzeja Šuško cīņā par bronzu pieveica ukrainieti Liliju Gorišnu un ieguva trešo vietu. Pieaugušo Pasaules un Eiropas čempionātos līdz šim brīdim iekļūt godalgotās vietās viņai nav izdevies.

Šuško ir pieckārtējā Baltkrievijas čempione.

Galveno sacensību rezultāti
---------------------------

### Pasaules čempionāti

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2014. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Baltkrievija Baltkrievija | līdz 53 kg | 25 |
| 2015. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Baltkrievija Baltkrievija | līdz 53 kg | 21 |
|

### Eiropas spēles

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2015. gada Eiropas spēles | Karogs: Baltkrievija Baltkrievija | līdz 53 kg | 3 ﻿3 |
|

### Eiropas čempionāti

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2012. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Baltkrievija Baltkrievija | līdz 55 kg | 12 |
| 2014. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Baltkrievija Baltkrievija | līdz 53 kg | 9 |
|

Atsauces
--------

1. 1 2  «КУЗНИЦА ЗДОРОВЬЯ И ДОСТИЖЕНИЙ» (krievu). Край смалявiцкi. 2016. gada 23. decembris. Skatīts: 2020-05-06.
2. 1 2  «БОРЬБА И ДЕВУШКА» (krievu). Край смалявiцкi. 2014. gada 3. oktobris. Skatīts: 2020-05-06.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
**Rūdolfs Kugrēns** (dzimis 1991. gada 9. augustā Rīgā, Latvijā) ir latviešu komiķis un televīzijas raidījumu vadītājs, kā arī viens no raidieraksta "Paga Ko?" veidotājiem un komiķu apvienības *Comedy Latvia* dalībniekiem.

Komiķa karjera
--------------

Kugrēns savu *stand-up* komiķa karjeru sāka 2014. gadā ar stāvizrādi "Ikdieņi", uzstājoties dažādos bāros un klubos dzimtajā Rīgā. 2015. gada martā sekoja pirmā profesionālā izrāde "VS" un tā paša gada novembrī izrāde "Fiasko". 2016 gada nogalē izrāde ar nosaukumu "NēNuJā", kuras nosaukums radies no populāras frāzes latviešu vidū. 2017. gada novembrī izrāde — "Prieks", 2018. gada 16. decembrī ar pirmizrādi *Splendid Palace* debitēja stāvizrādē "Plezīrs". 2019. gada Augustā Rūdolfs Kugrēns uzstājās vienā no lielākajiem komēdijas un mākslas festivāliem pasaulē *Edinburgh Festival Fringe*. Tās ietvaros vairākas reizes kā viesmākslinieks uzstājās *Comedy Club Estonia* veidotajā priekšnesumā *Straight Outta Estonia* un citos.

2019. gadā bija galvenais izpildītājs *Comedy Latvia* tūres *Tas Nav Nopietni* ietvaros. 2019. gada 30. decembrī Rīgā Spīķeru koncertzālē pirmizrādi piedzīvoja Rūdolfa solo stāvizrāde "Kā to ņem". 2020. gada sākumā papildus izrādēm Rīgā, Kugrēns uzstājās arī citās Latvijas pilsētās: Valmierā, Cēsīs, Ventspilī u.c.

TV karjera
----------

Īslaicīgi parādījies dažādos interneta televīziju un televīziju projektos — tā piemēram vadīja Latvijā populārā totalizatora *Betsafe* spēli "Gols, uj štanga" 2018. gada pasaules kausa futbola laikā un filmējies arī vienā epizodē Latvijas seriālā "Svešā seja", par atpazīstamāko projektu televīzijā uzskatāms raidījuma "Ūdenszeļļi" vadīšana — iknedēļas apskats par NBA un citiem basketbola notikumiem, kas vērojams gan Best4Sport TV televīzijas kanālā, gan sociālā tīkla *Facebook* tiešraidē. Kugrēns vadījis arī Latvijas "Ekstra faktoru" — populārā šova "X Faktors" pavadošo raidījumu un bijis vadītājs "Jameson Dīvāna Eksperti" interneta raidījumā.

Personīgā dzīve
---------------

Rūdolfs Kugrēns ir dzimis 1991. gada 9. augustā Rīgā. Jaunākais no trīs bērniem ģimenē, Rūdolfa bērnība pagāja Rīgā un vasaras mēnešos vecmāmiņas lauku mājā pie Viešūra ezera netālu no Gaiziņkalna. Absolvējis Rīgas Valsts vācu ģimnāziju, Rūdolfs bez dzimtās latviešu pārvalda arī angļu un vācu valodu. Galvenie vaļasprieki — basketbols un amerikāņu futbols. Šobrīd Rūdolfs ir amatieru basketbola komandas BK "Rimša" kapteinis un arī amerikāņu futbola "Riga Lions" spēlētājs. Kugrēns bijis viens no amerikāņu futbola pamatlicējiem, Latvijā piedaloties pirmās komandas "Mad Dogs" izveidē.[*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------

1. ↑  «Comedy Latvia komiķi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 23. novembrī. Skatīts: 2020. gada 18. decembrī.
2. ↑  «Komiķis Rūdolfs Kugrēns jaunā izrādē jokos par latviešu neizlēmību». Delfi. 2018. gada 24. decembrī. Skatīts: 2018. gada 22. decembrī.
3. ↑  «Kugrēna pirmizrāde "Plezīrs" aizvadīta ar smieklu pilnu vakaru». *tvnet.lv*. 2018. gada 18. decembrī. Skatīts: 2018. gada 22. decembrī.
**Eiropas konvencija par pilsonību** ir Eiropas Padomes 1997. g. pieņemtā un 2000. g. spēkā stājusies konvencija, kas regulē pilsonības iegūšanas, zaudēšanas un atjaunošanas nosacījumus un procedūras, rīcību multiplās pilsonības un valstu pēctecības gadījumos. Uz 2016. g. septembri konvencijai ir 20 dalībvalstis; vēl 9 valstis konvenciju parakstīja. Latvija konvenciju parakstīja 2001. gadā, bet uz 2016. g. nav ratificējusi. Saeimā pirmais likumprojekts par konvencijas ratifikāciju tika nodots komisijām 2002. g. janvārī, bet tālāku virzību neguva; divi likumprojekti par konvencijas ratifikāciju tika noraidīti 2006. maijā un 2012. g. februārī.

Atsauces
--------

1. ↑  «7. Saeimas Likumprojekts Nr. 1129». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 13. martā.
2. ↑  8. Saeimas Likumprojekts Nr. 1729[novecojusi saite]
3. ↑  Izvilkums no 09.02.2012 Saeimas sēdes stenogrammas

Literatūra
----------

* Eiropas konvencija par pilsonību un paskaidrojošais ziņojums. R.: Tiesiskās informācijas centrs. ISBN 9984-541-06-1

Ārējās saites
-------------

* Konvencijas teksts
* Konvencijas dalībvalstis un parakstītājvalstis(angliski)
Kantars, ģeometriskā perioda pods no Mikēnām.
**Pods** ir vispārināts nosaukums stāviem, apaļīgiem māla traukiem ar platu kakliņu. Parasti tos lieto ēdienu gatavošanai vai glabāšanai. Podu izmēri var variēt apmēram no puslitra līdz apmēram 30 litriem. Podi, kas tiek izmantoti pārtikas produktu glabāšanai, var būt aprīkoti ar māla vāciņiem. Parasti podi ir bez osām, bet var būt arī ar nelielām osām podu sānos.

Podiem var būt dažādas formas un nosaukumi atkarībā no to pielietojuma, piemēram:

* Piena pods tiek izmantots govs piena glabāšanai,
* Kazelnieks tiek izmantots kazas piena glabāšanai,
* Ķērne tiek izmantota krējuma glabāšanai,
* Medaunieks tiek izmantots medus glabāšanai,
* Sloinīks tiek izmantots ievārījuma glabāšanai,
* Pārinieks ir divi sapāroti podi, kas tiek izmantoti ēdiena nešanai uz tīrumu,
* Pārosis arī tiek izmantots ēdienu nešanai uz tīrumu,
* Vāraunieks tiek izmantots ēdiena gatavošanai krāsnī.

Par podiem mēdz saukt arī priekšmetus, kas nav trauki un neattiecas uz pārtiku. Piemēram, puķu podos istabās tiek audzētas puķes, naktspodiņos vai bērnu podiņos tiek nokārtotas fizioloģiskās darīšanas, tāpat arī tualetes podos.
*Strömberg* logotips
***ABB Oy*** (agrāk zināms kā ***Strömberg***) ir Somijā reģistrēts uzņēmums, kas nodarbojas ar elektroiekārtu un materiālu piegādi un apkalpošanu. Pieder Šveices un Zviedrijas uzņēmumu grupai *ABB*. Galvenais birojs atrodas Helsinkos. Dibināts (*Strömberg*) 1889. gadā.

Vēsture
-------

1889. gadā inženieris Gotfrids Strembergs (*Axel Gottfrid Strömberg*) Helsinkos izveidoja uzņēmumu *Gottfr. Strömbergin sähköliikkeestä* (zviedru: *Gottfrid Strömbergs elföretag*; "Gotfrida Stremberga elektrokustība"), kas piedāvāja līdzstrāvas ierīces un apgaismojuma iekārtas.
1909. gadā uzņēmums kļuva par kapitālsabiedrību ***Ab Gottfr. Strömberg Oy***.

1910. gadā *Strömberg* iegādājās uzņēmumu *Kone*, kas veica elektrodzinēju remontu. *Stromberg* bija liftu importēšanas licence no Zviedrijas uzņēmuma *Graham Brothers*, kuru tā nodeva *Kone*.
1916. gadā *Ab Gottfr. Strömberg Oy* nopirka elektrības vadu ražotāju *Suomen Punomatehdas Osakeyhtiö*.
1917. gadā *Strömberg* kā lielākais akcionārs kopā ar citiem dibināja uzņēmumu *Suomen Kaapelitehdas Oy* (tagad *Prysmian Finland*) kabeļu ražošanai. 

Pēc Somijas neatkarības iegūšanas *Strömberg* piedzīvoja finanšu grūtības.
Tā kā *Strömberg* beidzās *Graham Brothers* licence, tad tas savu liftu nodaļu pievienoja *Kone*, kurš 1919. gadā sāka pats savu liftu izgatavošanu un uzstādīšanu.
1922. gadā *Strömberg* pārdeva savas *Suomen Kaapelitehdas* akcijas gumijas ražotājam *Suomen Gummitehdas Oy*, kuram jau bija kontrole arī pār papīra ražotāju *Nokia Ab*.

1920. gados *Strömberg* sāka ražot maiņstrāvas iekārtas.
1924. gadā *Kone* tika pārdota Haraldam Herlinam.
1931. gadā *Strömberg* ieguva akcijas spuldžu ražotājā *Suomen Sähkölampputehdas Oy* (tagad *Airam*), kuras vēlāk pārdeva *Nokia*.
1930. gados uzņēmuma nosaukums mainīts uz ***Oy Strömberg Ab***.

1943. gadā kopā ar citiem Somijas uzņēmumiem piedalījās autoražotāja *Vanaja* izveidošanā.
1944. gadā Vāsā atklāta jauna *Strömberg* rūpnīca.
Pēc Otrā Pasaules kara *Strömberg* kļuva par vienu no desmit Somijas lielākajiem uzņēmumiem. Tas piedalījās Somijas reparāciju programmā ar transformatoriem, elektrodzinējiem, ģeneratoriem.

1960. gados uzņēmums sāka ražot rūpniecisko elektroniku.

1970. gados *Strömberg* sāka attīstīt aktīvās maiņstrāvas tehnoloģijas.

1980. gados uzņēmums attīstīja elektrolīniju aizsardzības sistēmas un uz mikroprocesoriem bāzētas elektroiekārtas.

1982. gada beigās Somijas kokapstrādes uzņēmums *Kymmene* ieguva vairākumu *Strömberg*. 1983. gadā abi uzņēmumi apvienojās, izveidojot ***Kymi–Strömberg Oy***. Uzņēmumu apvienošanās nedeva cerētos rezultātus, un 1986. gadā *Strömberg* daļa tika pārdota Zviedrijas uzņēmumam *ASEA*.
1988. gadā *ASEA* apvienojās ar Šveices *BBC*, izveidojot *ABB*, *Strömberg* tika pārdēvēts par ***ABB Strömberg Oy***.

1990. gados uzņēmums dziļāk integrējās *ABB* grupā un pārdēvēts par ***ABB Oy***.

Atsauces
--------

1. ↑  Strömbergin kehitysvaiheet

Ārējās saites
-------------

* ABB Somijas vietne
**ABC** ir profesionālais būvniecības katalogs un pirmoreiz tas tika izdots 1995. gadā ar nosaukumu "ABC Latvija". 1995./96. gada katalogs sastāvēja no trim izdevumiem - "Rietumlatvija", "Centrālā Latvija" un "Austrumlatvija". 1996./97. gada izdevumā visa informācija tika apkopota vienā katalogā, un turpmāk tas tiek izdots reizi gadā. No 2000. gada katra izdevuma vāku grezno Arhitektūras gada skates laureāta darbs.

Rīgā, 2003. gada 13. augustā, Arhitektu namā tika parakstīts četrpusējs līgums starp Latvijas Arhitektu savienību, EM Būvniecības departamentu, Latvijas Būvnieku asociāciju un Latvijas Būvinženieru savienību par sadarbību arhitektūras, būvniecības un celtniecības datubāzes izveidē. Šī vienošanās nodrošina informāciju par jaunumiem būvniecības uzraudzībā, būvniecības procesa kārtību, aktuālākajiem būvniecību regulējošiem dokumentiem, iekļaujot aktuālākos sertificētu nozares speciālistu un licencētu uzņēmumu sarakstus.

2003. gadā izveidoja kataloga analogu internetā www.abc-online.lv, bet 2005. gadā tika reģistrēta domēna www.abc.lv adrese.

"abc.lv" kataloga galvenās tēmas un sadaļas
-------------------------------------------

### Informatīvā daļa

Atrodami Latvijas būvnormatīvi un noteikumi, to aktualitātes, kā arī plašākais nozares sertificēto un licencēto fizisko un juridisko personu sarakstu apkopojums. Tostarp: sertificētie arhitekti un LAS biedri; licencētie projektēšanas biroji un būvfirmas; sertificētie būvinženieri un būvtehniķi; sertificētie elektrospeciālisti utt. 

### Nozaru daļa

Atrodami Latvijas uzņēmumi, kas strādā ar arhitektūru, būvniecību un celtniecību saistītās nozarēs.
Alfabētiskā daļa — visu katalogā publicēto uzņēmumu saraksts alfabēta secībā.

Ārējās saites
-------------

* Būvniecības kataloga "ABC" interneta versija
**«Lieliskais piecinieks»** ir Latvijas Radio erudīcijas spēle. Tā tiek raidīta kopš 1992. gada. Spēle tiek raidīta svētdienās plkst. 14.06.

Spēli izveidoja Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes absolventi Ainars Latkovskis un Ivo Krumholcs, pielāgojot BBC spēli *Brain of Britain*. Kopš 1994. gada tās vienīgais veidotājs un vadītājs ir Ivo Krumholcs. Sākotnēji spēlē sacentās pieci dalībnieki — pa vienam no Rīgas, Kurzemes, Latgales, Vidzemes un Zemgales, taču pašlaik piedalās četri dalībnieki (piektais pieciniekā ir raidījuma vadītājs).

Spēle notiek četrās kārtās, katrā kārtā tiek uzdoti 13 jautājumi. Katrs jautājums tiek uzdots vienam spēlētājam. Ja spēlētājs atbild nepareizi, iespēja atbildēt tiek dota nākamajam spēlētājam. Par pareizi atbildētu jautājumu tiek piešķirts viens punkts. Par trim pēc kārtas pareizi atbildētiem jautājumiem tiek piešķirts vēl viens punkts, un nākamais jautājums tiek uzdots nākamajam spēlētājam. Uzvar spēlētājs ar lielāko punktu skaitu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lieliskais piecinieks». Latvijas Radio. Skatīts: 2020. gada 31. oktobrī.
2. 1 2 3  Kristina Hudenko. «'Baklažānu nārsts' pret 'Spirta laumiņām'. Jaunais latviešu sports – intelektuālās spēles». Delfi, 2020. gada 26. martā. Skatīts: 2020. gada 31. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Spēles lapa Latvijas Radio vietnē
**Husta** (ukraiņu: *Хуст*) ir apgabala nozīmes pilsēta Ukrainas galējos rietumos, Aizkarpatu apgabalā pie Rikas ietekas Tisā.

Vēsture
-------

Pilsēta veidojās ap 1090. gadā Ungārijas karaļa Lāslo I uzcelto pili, nodrošinot aizsardzību pret kumāniem. Pils tika nopostīta mongoļu iebrukuma laikā, tomēr 1318. gadā atjaunota. 1329. gadā pirmoreiz rakstos minēta Husta jau kā pilsēta.

1458. gadā karalis Māķāšs Huņadi Hustas pilī ieslodzīja savu dumpīgo tēvoci Mihāju Silāģi (*Szilágyi Mihály*). 1514. gadā pili ieņēma Ģerģa Dožas nemiernieki. Pēc Ungārijas sakāves Mohāčas kaujā, 1526. gadā Husta tika iekļauta Transilvānijas sastāvā. 1703. gada 17. augustā Hustu ieņēma Ferenca II Rākoci nemiernieki un Hustā tika deklarēta Transilvānijas neatkarībā.

Pēc Pirmā pasaules kara 1918. gada novembrī tika pasludināta Rietumukrainas Tautas Republika, tomēr 1919. gadā Hustu ieņēma Rumānijas karaspēks, un Trianonas līgums to iekļāva Čehoslovākijas sastāvā. Pēc 1938. gada Pirmajām Vīnes arbitrāžām reģiona lielākās pilsētas - Užhoroda un Mukačeve tika iekļautas Ungārijā, un par autonomās Karpatu Ukrainas (ukraiņu: *Карпатська Україна*) centru kļuva Husta. 1939. gada 15. martā Hustā tika deklarēta neatkarīgā Karpatu Ukrainas valsts, tomēr nākamajā dienā pilsētā ienāca ungāru spēki. Otrā pasaules kara laikā (no 1939. līdz 1944. gadam) Husta bija Ungārijas sastāvā. 1944. gada 24. oktobrī to ieņēma Sarkanā armija. Pēc Otrā pasaules kara Piekarpatu Rutēnija (*Підкарпатьска Русь*) tika atdalīta no Čehoslovākijas, un izveidots Aizkarpatu apgabals Ukrainas PSR sastāvā. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas pilsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  Ukrainas iedzīvotāju skaits 2019. gada 1. janvārī; pārbaudes datums: 25 jūnijs 2019.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Husta***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Aizkarpatu apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Berehove
* Čopa
* Husta
* Iršava
* Mukačeve
* Perečina
* Rahiva
* Svaļava
* Tjačiva
* **Užhoroda**
* Vinohradiva

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 133719040
* LCCN: n82150239
* NKC: ge413045

 |

 |
**Almandīns** (dažreiz nepareiz saukts par almandītu), ir granātu grupai piederošs minerāls. Šādu nosaukumu šim minerālam ir devis Plīnijs Vecākais, un šis minerāls tika atrasts Alabandā, Karijas pilsētā, mūsdienās šī vieta atrodas Turcijas teritorijā, Ajdinas ila administratīvajā teritorijā. Almandīns ir dzelzs alumīnija granāts, kas ir tumši sarkanīgi violetā krāsā. Bieži vien šo minerālu apstrādā izliektas virsmas formā vai arī slīpē pilnībā, un pēc tam šī rota atgādina ugunssarkanu dārgakmeni, kas līdzinās karbunkulam. Vērojot šo minerālu spektroskopā ļoti stiprā gaismā, var pamanīt trīs raksturīgas absorbcijas joslas. Labi saredzama daudzskaldnība. Almandīns kristalizējas kubiskajā singonijā.

Almandīns ir silikātu klases ciets minerāls, kam mēdz būt piropa ieslēgumi. Almandīna minerāla formula ir Fe3Al2(SiO4)3. Magnijs almandīnā var aizstāt dzelzi, bagātinot to ar piropu.

Almandīns pārstāv svarīgu silikātu minerālu grupu, kura ir galvenā zemes garozas, zemes mantijas, kā arī pārejas zonas sastāvdaļa.

Almandīns ir antiferomagnētisks minerāls ar Nēla temperatūru 7,5 K. Šis minerāls satur divus ekvivalentus magnētiskos apakšrežģus.

Sastopamība
-----------

Almandīns ir bieži sastopams Šrilankas dārgakmeņu grantī, kur šo minerālu mēdz dēvēt arī par Ceilonas rubīnu. Kad minerāla krāsa ir vairāk nosliekusies uz violetās krāsas pusi, tad to dēvē par Tanlinas granātu, senās Pegu pilsētas, kas mūsdienās atrodas Mjanmas teritorijā, vārdā. Almandīna granāti pirms vairākiem gadiem lielā apjomā un labā stāvoklī tika atrasti Austrālijas teritorijā, sākumā šie minerāli sajaukti ar rubīniem, un tirdzniecībā kādu laiku šo minerālu dēvēja par Austrālijas rubīnu.

Almandīna ir plaši izplatīts, sastopams arī metamorfiskajos iežos, kuri atrodami Cillertālē. Almandīns, kurā dzelzs oksīda vietā ir magnija oksīds, tika atrasts Burundi un Ruandā. ASV teritorijā vairākās vietās ir almandīna atradnes. Skaisti almandīna kristāli tika atrasti Aļaskā, Vrangelas pilsētā.

Zemas kvalitātes almandīns tiek izmantots abrazīviem materiāliem.

Atsauces
--------

1. ↑  *Almandine*, in: John W. Anthony, Richard A. Bideaux, Kenneth W. Bladh, Monte C. Nichols (Hrsg.): *Handbook of Mineralogy, Mineralogical Society of America*, 2001 (PDF 69,2 kB), (angliski)
2. ↑  Geiger C. Armbruster Th. Lager G. Jiang K. Lottermoser W. and Amthauer G. (1992).
3. ↑  Danylo Zherebetskyy (2010): "Quantum mechanical first principles calculations of the electronic and magnetic structure of Fe-bearing rock-forming silicates," PhD Thesis, Dissertation.com, Boca Raton, Florida, USA, ISBN 1-59942-316-2, Universal Publishers

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Almandīns***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
*Fonte do Ídolo* svētvieta ar uzrakstu un Nabijas tēlu.
**Brakari** (latīņu: *bracari*) bija galēkiem radniecīga ķeltu cilts, kas dzīvoja mūsdienu Portugāles ziemeļos (Meņju provinces teritorija starp Tamegas un Kavadu upēm, netālu no Bragas pilsētas, kas savu nosaukumu (Brakara Augusta) bija ieguvusi no šīs cilts). 1. gadsimta sākumā cilts politiskais centrs un tautas padomes (*consilium Genentis*) atrašanās vieta bija oppida, kas mūsdienās zināma kā Citānija de Briteiruša.

Apians rakstīja, ka brakari bija ļoti kareivīga tauta. Kā viņš rakstīja, brakaru sievietes-karotājas cīnījās, sargājot savas apmetnes, "negriežoties atpakaļ, nerādot savas muguras, neizdodot nevienu skaņu", izvēloties nāvi, nevis gūstu. Domājams, nemetatu cilts bija brakaru sabiedrotie.

Vēsturniekiem nerada šaubas tas, ka brakari runāja kādā no spāņu ķeltu valodām: liecība par to konkrēti ir uzraksts, kas veltīts dievietei Nabijai, kas atrasts "*Fonte do Ídolo*" svētvietā, vai arī viņu pilsētas Tongobrigas nosaukumā (uz dienvidiem no Marko di Kanavezešas pilsētas).

Brakaru apdzīvotajā reģionā atradās vairākas vietējās citadeles, kas izrādīja pretestību romiešu varai. Tādas bija Lambriaka, Avobriga un Kinānija. Lambriaka un Avobriga atradās netālu no krasta, domājams, netālu no Aves upes grīvas, kur ir zināmas vairāku citadeļu drupas. Cividade de Torrozo citadelē šajā apvidū arheologi ir atraduši romiešu aplenkuma un iekarošanas pēdas. Tika izteikts pieņēmums, ka Kinānija varētu būt Sitānija de Briteiruša. Taču tas nav tik viennozīmīgi, jo tuvuma ir arī citas citadeles, tai skaitā Citānija de Sanfina. Ir zināms, ka pie Kinānijas bija dzelzs raktuves, kas tika izmantotas, lai organizētu pēkšņu uzbrukumu romiešu nometnei.

Šai tautai kaimiņos uz dienvidiem dzīvoja galēki (kas deva nosaukumu lielākai cilšu savienībai ar tādu pašu nosaukumu — galēki) un narbasi, ziemeļos dzīvoja luanči, nebisoci un surbi, austrumos — nemetati un ļubaini, austrumos — Atlantijas okeāna piekraste.

Dieviete Nabija bija ļoti populāra brakaru teritorijā. Viena no tādām svētvietām ar uzrakstiem bija "*Fonte do Ídolo*" Bragā.

Literatūra
----------

* Coutinhas, José Manuel (2006), Aproximação à identidade etno-cultural dos Callaici Bracari, Porto.
* Queiroga, Francisco (1992), War and Castros, Oxford.
* Silva, Armando Coelho Ferreira da (1986), A Cultura Castreja, Porto.
***UAB Tele2*** (agrāk ***Levi&Kuto***) ir Lietuvā reģistrēts telesakaru uzņēmums, kas pieder Zviedrijas uzņēmumam *Tele2*. Tas ir dibināts 1993. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Viļņā.

*Tele2* darbojas mobilo un fiksēto sakaru jomā, tas ir interneta pakalpojumu sniedzējs, televīzijas operators, mazumtirgotājs. Tas piedāvā priekšapmaksas pakalpojumu *Pildyk*.
*Tele2* ir Lietuvas lielākais mobilo sakaru operators pēc apgrozījuma un klientu skaita (ir vairāk nekā 1,8 miljoni abonentu). *UAB Tele2* ir vienīgais telesakaru operators Eiropā un Amerikā, kas no pēdējās pozīcijas ticis līdz tirgus līderim.

Vēsture
-------

1993. gada 29. decembrī Igaunijas uzņēmums *Levicom* Lietuvā dibināja meitas uzņēmumu ***UAB Levi&Kuto***. Tas nodarbojās ar sakaru iekārtu, to skaitā mobilo telefonu tirdzniecību. 1998. gada 23. septembrī *Levi&Kuto* ieguva *DCS 1800* (*GSM-1800*) licenci Lietuvā.
1999. gadā *UAB Levi&Kuto* iegādājās Zviedrijas telesakaru pakalpojumu grupa *NetCom* (kopš 2001. gada *Tele2 AB*). Tā paša gada decembra vidū tika palaists trešais mobilo sakaru tīkls Lietuvā ***TELE2*** (gan tikai *GSM-1800* frekvencēs).

2000. gada janvārī *UAB Levi&Kuto* tika pārdēvēts par ***UAB TELE2***. 
2000. gads 23. maijā *TELE2* iepazīstināja ar savu pirmo komercpakalpojumu (priekšapmaksas karti), kura nosaukums bija *X-GSM*; vēlāk to pārdēvēja par *Pildyk*.
2000. gada beigās operators ieguva *GSM-900* licenci, un 2001. gadā varēja piedāvā pilnu *GSM* pakalpojumu spektru.
2003. gads 4. jūlijā *TELE2* kļuva par otro lielāko mobilo sakaru operatoru Lietuvā, pārspējot operatoru *Bitė*.
2004. gads 23. februāris uzņēmums sāka nodrošināt fiksēto tālruņu sakarus.
2006. gads 10. decembrī *TELE2* sāka *3G* mobilo sakaru pakalpojumu sniegšanu.
2009. gadā operators sāka piedāvāt audio un video apraides pakalpojumus mobilajos tālruņos. 

2013. gada martā *TELE2* sāka sniegt *LTE* (4. paaudzes) mobilos sakaru pakalpojumus.
2017. gads 6. decembrī *UAB Tele2*, *Telia Lietuva* un *Bitė Lietuva* iegādājās uzņēmuma *UAB Mobilieji Mokėjimai* kapitāldaļas (pa 33,3 % katrs). *Mobilieji Mokėjimai* bija izveidojis pirmo mobilo norēķinu platformu Baltijas valstīs *MoQ*.

Atsauces
--------

1. ↑  Tele2 Lithuania Tele2
2. ↑  Levicom sai Leedus mobiilsidelitsentsi Postimees, 24. september 1998

Ārējās saites
-------------

* *Tele2* Lietuvas vietne
**Vienplēksnes pameldrs** (latīņu: *Eleocharis uniglumis*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama ZIemeļu puslodē, vairāk Ziemeļpola tuvumā. Latvijā tā ir diezgan bieži sastopama visā teritorijā — ūdenstilpju piekrastēs, purvos, grāvjos, mitros pļavu pazeminājumos un uz applūstošiem meža ceļiem.

Latvijā vienplēksnes pameldru parasti nodala divās pasugās: *Eleocharis uniglumis ssp. uniglumis* un galvenokārt gar jūru sastopamajā *Eleocharis uniglumis ssp. fennica* (sinonīms *Eleocharis fennica* (Palla)).

Apraksts
--------

Vienplāksnes pameldrs ir daudzgadīgs, 10-45 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir apaļš, tam ir ložņājošs saknenis. Salīdzinājumā ar purva pameldru (*Eleocharis palustris*) stublājs ir tievāks, un augs izskatās slaidāks, ne tik drukns. Stublājs ir bez lapām, ir tikai lapu makstis pie pamata. Vārpiņa stublāja galā ir olveidīgi lancetiska, ar apmēram 15-30 ziediem. Apakšējā vārpiņas plēksne apņem vairāk nekā pusi (līdz divām trešdaļām) no vārpiņas pamata. Zieda segplēksne galā ir smaila, tumšbrūna, ar šaurāku, gaišu malu. Apziedņa matiņi ir 4 (dažreiz apziedņa matiņu nav — tā ir pasugas *E.u. ssp. fennica* pazīme), vienāda garuma ar augli vai garāki. Irbuļa palieka ir koniska. Auglis ir dzeltenbrūns riekstiņš. Jūras piekrastē sastopamā pasuga *E.u. ssp. fennica* atšķirama pēc manāmi platākas nekā garas irbuļa paliekas pie augļa, zieda segplēksne bez šaurākas, gaišas malas, bet apziedņa matiņu nav. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «vienplēksnes pameldrs - Eleocharis uniglumis (Link) Schult. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-21.
Telemea
**Telemea** (izrunā: [teleˈme̯a]) ir balts krēmveida siers, kas pagatavots no govs vai aitas piena un ko ražo Rumānijā. Sieram var būt atšķirīgs ūdens saturs, padarot to vai nu pusmīkstu, vai krēmīgu. Tam ir patīkama, nedaudz salda, skāba un sāļa garša, kas kļūst izteiktāka, kad siers nogatavojas. To lieto kā galda sieru uzkodām, salātiem, dažādiem ēdieniem (piemēram, omletes, pankūkas, pīrāgi). Telemea ražošanai pienam pievieno fermenta ekstraktu. Visbiežāk tiek izmantots govs un aitas piens, retāk kazas vai bifeļa piens. Iegūto biezpienu ievieto marlē, visu nakti nospiež un pēc tam sagriež kvadrātveida gabaliņos. Tad sieru vairākas nedēļas iztur sālījumā. Pēc tam to uzglabā koka mucās. Visu ziemu to var turēt koncentrētākā sālījumā, tādā gadījumā pirms lietošanas to atsāļo svaigā ūdenī.

Telemea ir aizsargāta cilmes vietas nosaukuma (*PDO - protected designation of origin*) produkts no Rumānijas.

Atsauces
--------

1. ↑  Handbook of Animal-Based Fermented Food and Beverage Technology, Second Edition - Google Книги
2. 1 2  About Telemea at cheese.com
3. ↑  Carnatii de Plescoi nu intra inca in Europa | | Libertatea.ro

Ārējās saites
-------------

* Telemea
* What Wikipedia can’t tell you about making cheese

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Telemea*** |
Jūras litorālā zona Sokotras salā
**Litorāle** jeb **litorālā zona** (latīņu: *litoralis* — piekrastes), arī **paisuma-bēguma zona** ir piekrastes apgabals, kurš applūst ar jūras ūdeni paisuma laikā un nosusinās bēguma laikā. Šī zona atrodas starp pašu augstāko ūdens līmeni paisuma maksimumā un pašu zemāko līmeni bēguma maksimumā. Zonu, kas atrodas zem litorāles, sauc par sublitorālo zonu (sublitorāli). Savukārt zonu virs litorāles sauc par supralitorālo zonu (supralitorāli).

Reizēm par litorāli sauc jūras dibenu līdz 40—50 metru dziļumam (viļņu darbības zemākā robeža) vai pat līdz 200 metriem.

Litorāle limnoloģijā ir zona no saldūdens ūdenskrātuves ūdens virsmas līdz augstāko ūdensaugu augšanas zemākajai robežai, bet reizēm arī daudzšūnu aļģu (makrofītu) izplatības robežai. Tomēr limnoloģijā litorālo zonu mēdz izdalīt starp ūdenstilpes augšējo un apakšējo ūdens svārstību līmeni. Tad sublitorāle tiek noteikta kā zona no litorāles apakšējās robežas līdz augu valsts izplatības apakšējai robežai. Vēl viena limnoloģiskā litorāles noteikšana ir zona, kuras ietvaros Saules gaisma sasniedz ūdenstilpes dibenu.[1]

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 6. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija.
**Tekošais konts** ir valsts maksājuma bilances sastāvdaļa, kas atspoguļo preču, pakalpojumu, sākotnējo ienākumu un otrreizējo ienākumu plūsmas starp dotās valsts rezidentiem un pārējo valstu rezidentiem.
Tekošais konts raksturo pārrobežu darījumus un atspoguļo noteiktā laika periodā veikto preču un pakalpojumu eksportu un importu, ienākumus (atlīdzība nodarbinātajiem, ienākumi no ieguldījumiem) un kārtējos pārvedumus (pensijas, dāvinājumi, u. tml.).
Saskaitot visu iepriekšminēto, tiek iegūta tekošā konta bilance. 

Tekošā konta bilance ir pozitīva, ja valstī par minētajām operācijām ienāk vairāk līdzekļu nekā aizplūst. 
Tekošā konta pārpalikums nozīmē to, ka valsts kopumā ir palielinājusi savu prasību lielumu pret pārējo pasauli. Savukārt deficīts nozīmē, ka valsts ir samazinājusi savas neto prasības pret pārējo pasauli. Valstīm, kurām ir tekošā konta deficīts, tas ir jāsedz. To var veikt, piemēram, aizņemoties naudu ārzemēs.
Tekošais konts ir ļoti nozīmīgs pārskats, jo tas ātri signalizē par izmaiņām citos ekonomiskajos rādītājos.[1]

Atsauces
--------

1. ↑  "Makroekonomika" 5. izdevums, 211.lpp, Maija Šenfelde, RTU Izdevniecība, Rīga - 2014

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Banka[novecojusi saite]
* Ekonomikas ABC, video
Rīgas hipodroma reklāmas plakāts. 1925. gads.
**Rīgas hipodroms** bija hipodroms, kurā norisinājās zirgu skriešanās sacensības. Tas atradās Grostonas ielā, Rīgā, Latvijā.

Tas piederēja Rikšošanas sporta biedrībai, un to izveidoja 1904. gadā (citos avotos 1891). Pirmā pasaules kara laikā hipodroms tika nopostīts, bet 1924. gadā tika atjaunots ar 600 skatītāju vietām tribīnēs, un tolaik tas kļuva par vienīgo Rīgas hipodromu, līdz tā slēgšanai 1965. gadā.

Mūsdienās bijušajā hipodroma teritorijā atrodas Olimpiskais sporta centrs un Arēna Rīga.

Atsauces
--------

1. ↑  «Zudusī Latvija - Rīga. Hipodromā». *www.zudusilatvija.lv*. Skatīts: 2022-04-26.
2. ↑  «Skanste». *www.skanste.lv* (angļu). Skatīts: 2022-04-26.
3. ↑  «Aizauļoja kumeliņš. Kas notika ar reiz vareno Rīgas hipodromu?». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-04-26.
4. ↑  «Ganību dambis». *www.ngkm.lv*. Skatīts: 2022-04-26.
5. ↑  «Skanstes vēsture». *www.citariga.lv*. Skatīts: 2022-04-26.
**"Rīgas gambīts"** ir 2000. gadā uzņemta četrsēriju televīzijas filma. Filma stāsta par kriminālpolicijas darbinieka veiktu populāra žurnālista slepkavības izmeklēšanu, kas notiek uz lielu naftas tranzīta kompāniju apvienošanās fona. Katras sērijas ilgums ir ap 45 minūtēm.

Sižets
------

Tiek nogalināts žurnālists Arnis Krusa. Slepkavību izmeklē kriminālpolicisti Nils Lūsis (Normunds Bērzs) un Auzāns (Aivis Piliņš), izmeklēšanā tiek iejaukti divu naftas kompāniju īpašnieki (Juris Kalniņš un Juris Bartkevičs), ar kuriem Krusam bijuši kopīgi darījumi, kā arī viena īpašnieka meita Petra Roga (Agnese Zeltiņa). Vēlāk izrādās, ka saistība ar slepkavību ir valdības amatpersonām un SAB aģentiem.

Filmēšanas gaita
----------------

Iecere radīt savu filmu režisoram Armandam Zvirbulim un vienam no raidījuma "Popkultūras akadēmija" veidotājiem Atim Balodim radās vēl 1994. gadā, kad viņi izlēma uztaisīt filmu ar dinamisku un spraigu sižetu. Tam vislabāk atbilda detektīva žanrs. Scenāriju uzrakstīja Valdis Tīrmanis, bet pie sižeta vēlāk piestrādāja gan Zvirbulis, gan Balodis. Nosaukums "Rīgas gambīts" palika tāds, kāds bija izdomāts paša sākumā, pēc autoru domām tas izteica dzīves un šaha partijas līdzību. Prototipu filmas varoņiem neesot bijis, un attēlotie notikumi ir izdomāti. Filmu veidoja režisors Armands Zvirbulis, režisora asistente Liene Žeimunde, filmas direktors Atis Balodis, stilu un grimu veidoja Biruta Magele.

Pirmās filmas epizodes tika nofilmētas 1997. gada vasarā, bet galvenais filmēšanas posms ilga no 1998. līdz 2000. gadam. Uzņemšanas grupas sākotnējā iecere bija veidot divas pusotru stundu garas sērijas, bet televīzijas specifikas dēļ tapa četras četrdesmit piecas minūtes garas sērijas. Filmēšana ritēja Rīgā, Liepājā un pie Usmas ezera, tā notika reālos interjeros, pilsētu ielās, ministrijās un birojos.

Pirmo reizi filmu izrādīja 2000. gadā Lielā Kristapa informatīvajā skatē. Televīzija filmu pārraidīja rudenī, to rādīja pēc ziņu raidījuma "Panorāma".

2001. gada maijā filma ieguva Nacionālās radio un televīzijas padomes prēmiju kā Gada raidījums televīzijā (2000. gadā).

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgas gambīts, ltv1.lv
2. ↑  Būs gan līķi, gan mīlestība, diena.lv 2000. gada 25. augusts
3. ↑  Detektīvfilma Rīgas gambīts - šahs kinovalodā, diena.lv 1998. gada 29. jūlijs
4. ↑  TV ziņotājs, diena.lv 2000. gada 16. jūnijs
5. ↑  Labākie radio un TV darbinieki saņem Zaķusalas torni, diena.lv 2001. gada 26. maijs
**Eremītkolibri apakšdzimta** (*Phaethornithinae*) ir mazākā no divām kolibri dzimtas (*Trochilidae*) apakšdzimtām, kas apvieno 37 sugas un kas iedalītas 6 ģintīs. Eremītkolibri sastopami, sākot ar Meksikas dienvidiem, areālam turpinoties pāri Centrālamerikai un Dienvidamerikai, sasniedzot Argentīnas ziemeļus.

Kopīgās īpašības
----------------

Baltā astesgala līkknābja kolibri (*Eutoxeres aquila*)
Zaļais eremītkolibri (*Phaethornis guy*)
Eremītkolibri apakšdzimtas sugām apspalvojums parasti ir zaļš, brūns, ruds vai pelēks. Lielākajai daļai sugu uz muguras ir zaļš vai bronzas spīdums, bet tas ir vājāk izteikts kā citām kolibri sugām. Abi dzimumu izskatās līdzīgi. Atšķirības ir tikai dažās detaļās, piemēram, knābja formā, astes formā vai apspalvojuma krāsu intensitātē. Lielākajai daļai eremītkolibri sugu dzimumdimorfisms ir vāji izteikts, atšķirībā no tipiskajiem kolibri. Izņēmums ir zaļais eremītkolibri (*Phaethornis guy*).

Šiem kolibri ir garš, visbiežāk liekts knābis, kas liecina par piemērošanos notiektu ziedu formai, lai ar knābi spētu sasniegt nektāru dziļos ziedu kausos. Vislīkākie knābji ir līkknābja kolibri (*Eutoxeres*) ģints sugām.

Uzvedība
--------

Lielākā daļa eremītkolibri sugu mājo mežmalās un pamežā vai meža lapotnē, bet dažas sugas sastopamas atklātākās vietās, piemēram, plato eremītkolibri (*Phaethornis pretrei*). Daudzu eremītkolibri sugu tēviņi pārošanās laikā pulcējas riestos. Mātītes apmeklē riestus un izvēlas sev partneri. Kopumā eremītkolibri tēviņi ir mazāk agresīvi kā tipiskie kolibri, lai gan abi dzimumi aizsargā savu barošanās teritoriju.

Lielākā daļa šīs apakšdzimtas sugu uzturas helikoniju tuvumā, bet barojas arī ar citu ziedu nektāru, piemēram, pasifloras, kostusa (*Costus*) un citiem. Nelielos daudzumos eremītkolibri barojas arī ar nelieliem posmkājiem. Daudzas sugas helikonijas izmanto arī ligzdošanai, piestiprinot koniskās formas ligzdu pie platās lapas apakšas.

Sistemātika
-----------

Zāģknābja eremītkolibri (*Ramphodon naevius*)
**Eremītkolibri apakšdzimta** (*Phaethornithinae*)

* Bārdainie eremītkolibri (*Threnetes*)
* Eremītkolibri (*Phaethornis*)
* Līkknābja kolibri (*Eutoxeres*)
* Rudbārdas eremītkolibri (*Anopetia*)
* Rudkrūšu eremītkolibri (*Glaucis*)
* Zāģknābja eremītkolibri (*Ramphodon*)

Atsauces
--------

1. ↑  Hinkelmann, C. and K. Schuchmann (1997). Phylogeny of the hermit hummingbirds (Trochilidae: Phaethornithinae). Studies on Neotropical Fauna and Environment. 32: 142–163.
2. 1 2  «World Bird List: Hummingbirds, 2019». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 2. oktobrī. Skatīts: 2019. gada 31. janvārī.
3. 1 2  Schuchmann, K. L. (1999). Family Trochilidae (Hummingbirds). pp. 468–680 in: del Hoyo, J. Elliott, A. & Sargatal, J. (editors) (1999): Handbook of Birds of the World, Volume 5: Barn-owls to Hummingbirds. Lynx Edicions, Barcelona. ISBN 84-87334-25-3

Ārējās saites
-------------

* Evolution of sexual dimorphism in bill size and shape of hermit hummingbirds (Phaethornithinae): a role for ecological causation
**Latvijas Kara tiesa** bija Latvijas bruņoto spēku militāra tiesa, kas pēc Tautas apsardzības ministra Jāņa Zālīša 1919. gada 13. februāra pavēles Liepājā izveidota kā lauka karatiesa.
Kara tiesnešu, kara prokuroru un kara izmeklētāju kandidatūras izvirzīja Tautas apsardzības ministrija.

Vēsture
-------

Latvijas Kara tiesas pirmais priekšsēdētājs Liepājas periodā bija virsleitnants A. Grāmatiņš, tiesas locekļi bija Stiebris un V. Beķeris, kara izmeklēšanas tiesnesis bija virsleitnants J. Dzintars, prokurors virsleitnants V. Dāle, darbvedis V. Tepfers, pēc 16. aprīļa apvērsuma tās darbību pārtrauca.
Ziemeļlatvijas armijas kontrolētajā teritorijā 1919. gada vasarā izveidoja kara apgabala tiesu Valmieras un Cēsu cietumos ievietoto arestēto lietu izskatīšanai. Tās prokurors bija O. Muižnieks, izmeklēšanas tiesneši Donis, J. Sproģis, J. Rapa un Dzelmens, sekretāri — Dravnieks un Tataris.
Pēc Cēsu kaujām 1919. gada jūnijā Latvijas Kara tiesa atsāka savu darbību Vaļņu ielā 2 Rīgā, tad Antonijas ielā 1, Tērbatas ielā 17, Kr. Barona ielā 20, Miķeļa ielā 14. 1919. gada 18. jūlijā izveidoja centralizētu Kara tiesu pārvaldi, kuras priekšnieks bija virsleitnants A. Grāmatiņš, viņa palīgs leitnants J. Ducens, kancelejas priekšnieks — J. Brasmanis, izmeklēšanas tiesnesis — leitnants J. Privka.

Latvijas armijas reorganizēšanas laikā 1919. gada 1. augustā izveidoja Kurzemes divīzijas, Vidzemes divīzijas un Liepājas Kara izmeklēšanas tiesnešu iecirkņus, bet 29. augustā izveidoja Latgales divīzijas iecirkni un 2 aizmugures iecirkņus. Kara tiesu pārvalde pārņēma Rīgas militāro cietumu un to reorganizēja par Kara cietumu.
1919. gada 22. decembrī izveidoja Latvijas Kara virstiesu kā kasācijas instanci. Izveidoja atsevišķu Karalauka tiesu, kuras kompetencē bija lietas par spiegošanu un slepenu vai atklātu sabotāžu.

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu
**Sergejs Volodins** (dzimis 1982. gada 11. februārī) ir Latvijas bokseris un boksa treneris.

Bērnību pavadījis Rīgā, Maskavas forštatē. Bērnībā sācis nodarboties ar karatē, bet 12 gadu vecumā pārgājis uz boksu. Aktīvi piedalījies dažādos bērnu un jauniešu boksa turnīros. Ieguvis pamatizglītību Rīgas 32. vidusskolā un metālapstrādātāja profesiju Rīgas 3. arodskolā. No 2000. gada oktobra līdz 2001. gada maijam iesaukts Latvijas armijā, pēc dienesta turpinājis nodarboties ar boksu. Turpinājis piedalīties dažādās sacensībās un turnīros. 2006. gadā kļuvis par Latvijas amatieru čempionu boksā svara kategorijā 64 kg. Pēc armijas ieguvis vidējo izglītību Rīgas 57. vidusskolā.

Karjera
-------

Piedalījies gan vietēja mēroga, gan starptautiskos boksa turnīros un sacīkstēs. 2006. gadā pārgājis uz profesionālo sportu. Piedalījies starptautiskās sporta nometnēs dažādās Eiropas valstīs ar Hamburgas pilsētas (Vācija) boksa klubiem — *Universum-Box Promotion* un *Arena-Box*. Piedalījies sporta sacensībās un treniņos Eiropā un citur pasaulē.

Saskaņā ar portāla *BOXREC* sniegto informāciju S. Volodins bija pirmais numurs Latvijā starp profesionāļiem no 2006. līdz 2008. gadam, svarā 66.7 kg (*welterweight*).
Starp amatieriem piedalījies 75 cīņās, no kurām 55 bija uzvaras. Starp profesionāļiem piedalījies 26 cīņās, no kurām 10 uzvaras.
2010. gadā pabeidzis Latvijas Sporta pedagoģijas akadēmiju, iegūstot izglītības zinātņu bakalaura akadēmisko sportā, kā arī sporta trenera un sporta skolotāja kvalifikāciju.

Sergejs Volodins ir Starptautiskās klases sporta meistara Andreja Dolgova audzēknis. A. Dolgovs bija Eiropas Kausa uzvarētājs 1965. gadā un pirmais Latvijas bokseris, kuram piešķirts starptautiskās klases sporta meistara nosaukums.

Trenera karjera
---------------

Sergejs Volodins no 2011. gada strādā un trenē jaunos sportistus boksa klubā "Legenda". Ir boksa kluba "Legenda"" līdzdibinātājs. S. Volodins kopā ar kolēģi — boksa treneri Viktoru Plavinski — boksa klubā "Legenda" ir izaudzinājuši bokserus, kuri ir kļuvuši par Latvijas čempioniem, Latvijas olimpiāžu uzvarētājiem un starptautisko A klases turnīru uzvarētājiem.

Sergejs Volodins ir pirmais Latvijas treneris, kurš pēc 1991. gada ir uzsācis programmu bērnu 10 līdz 15 gadu vecumā bezmaksas treniņiem Maskavas forštatē, 2020. gadā atverot jaunu boksa treniņu vietu "Maskachka Boxing". Tāpat Sergejs trenē arī pieaugušos dažādās svara kategorijās gan vīriešu, gan sieviešu boksā.

Galerija
--------

Ārējās saites
-------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*
**Kālija jodīds** (KI) ir balta, kristāliska viela, kas labi šķīst ūdenī. Tas ir jodūdeņražskābes kālija sāls. To lieto jodēšanai, jo tas ir relatīvi nestabils un ir mazāk higroskopisks kā nātrija jodīds. Gaisa skābekļa iedarbībā kālija jodīds ar laiku kļūst dzeltenīgs, jo izdalās brīvs jods.

Īpašības
--------

Kālija jodīdu iespējams oksidēt par brīvu jodu (I2):

2KI + Cl2 → 2KCl + I2
Kālija jodīds (precīzāk - jodīdjons) ir pietiekoši nestabils, lai lēnām oksidētos gaisā. Skābā vidē oksidēšanās notiek vieglāk, jo veidojas jodūdeņražskābe, kas ir relatīvi spēcīgs reducētājs. Šādos apstākļos veidojas I3− joni, kas labi šķīst ūdenī.

KI + I2 → KI3
Šo metodi lieto joda ievadīšanai ūdens šķīdumos, lai sagatavotu joda titrēšanas šķīdumus analītiskajā ķīmijā.

Izmantošana
-----------

Kālija jodīdu lieto par sudraba jodīda izejvielu fotomateriālu izgatavošanai. Kālija jodīdu piejaucot nātrija hlorīdam, iegūst jodēto sāli. Kālija jodīdu lieto organiskajā ķīmijā aromātisko savienojumu jodēšanai. Kālija jodīdu lieto arī, lai samazinātu uzņemto radioaktīvā joda daudzumu, ja tāds ir nonācis apkārtējā vidē (ja organismā ir pietiekami daudz joda, tas apkārtējā vidē esošo jodu uzņem daudz mazāk). Medicīnisko kālija jodīda preparātu tautā mēdz saukt par "joda tabletēm".

Pasaules veselības organizācijas rekomendētās KI devas radioaktīvā piesārņojuma gadījumā| Vecums | mg KI dienā |
| --- | --- |
| Vecākiem par 12 gadiem | 130 |
| 3—12 gadu vecumā | 65 |
| 1—36 mēnešu vecumā | 32 |
| jaunākiem par 1 mēnesi | 16 |

Jāatceras, ka kālija jodīds mazina tikai radioaktīvā joda iedarbību — pret citiem radionuklīdu veidiem vai pret radiāciju vispār (kā dažreiz maldīgi uzskata) tas nav izmantojams. Arī cilvēkiem, kas vecāki par 40 gadiem, KI lietošana nav ieteicama. Pārtikā izmantojamā parastā jodētā sāls lietošana profilaksei pret radiāciju ir nepietiekama, jo, lai uzņemtu vienai medicīniskajai kālija jodīda tabletei atbilstošu joda devu, vajadzētu izlietot vismaz kilogramu jodētās sāls, kas ir letāls daudzums. Radioaktīvā joda iedarbības profilaksei neder arī jūras aļģu preparāti un citi jodu saturoši uztura bagātinātāji.

2022. gadā sakarā ar kodoldrošības apdraudējumiem kara Ukrainā dēļ Latvijā plānots iepirkt joda preparātus, ko vajadzības gadījumā izdalīt iedzīvotājiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Guidelines for Iodine Prophylaxis following Nuclear Accidents» (PDF). World Health Organization. 1999. (angliski)
2. ↑  Joda profilakse
3. ↑  «FAQs: Japan nuclear concerns». World Health Organization. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 1. aprīlī. Skatīts: 2011. gada 8. aprīlis. (angliski)
4. ↑  «Safety (MSDS) data for sodium chloride». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 30. oktobrī. Skatīts: 2011. gada 14. aprīlī. (angliski)
5. ↑  Kodoldraudi un jods – šobrīd nav jēgas vairumā dzert tabletes
6. ↑  Latvija plāno iepirkt joda tabletes; aicina nelietot profilaktiski bažās par radioaktīvo apdraudējumu

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kālija jodīds*** |