recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Fridolīna Rolfe** (zviedru: *Fridolina Rolfö*; dzimusi 1993. gada 24. novembrī) ir zviedru futboliste, spēlē uzbrucējas pozīcijā, Zviedrijas sieviešu futbola izlases dalībniece. Pašlaik pārstāv Spānijas komandu *FC Barcelona*.

Karjera
-------

Karjeras sākumā spēlēja *Tölö IF*. Zviedrijas augstākajā sieviešu futbola līgā *Damallsvenskan* debitēja 2011. gadā *Jitex BK* kluba sastāvā. No 2014. līdz 2016. gadam pārstāvēja *Linköpings FC*. 2016. gadā kļuva par Zviedrijas čempioni, divas reizes izcīnīja Zviedrijas kausu.

2016. gada novembrī parakstīja līgumu ar Vācijas klubu Minhenes "Bayern", sākot ar 2017. gada 1. janvāri. 2019. gada maijā pārgāja uz citu Vācijas klubu *VfL Wolfsburg*. 2020. gadā kļuva par Vācijas sieviešu Bundeslīgas čempioni. 2020. gadā spēlēja arī UEFA Sieviešu čempionu līgas finālā, bet viņas komanda ar 1:3 piekāpās Lionas "Olympique".

2021. gada jūlijā pievienojās Spānijas komandai *FC Barcelona*, parakstot līgumu uz diviem gadiem. Šī kluba sastāvā 2022. un 2023. gadā kļuva par Spānijas čempioni. 2023. gadā ar Barselonas klubu uzvarēja arī Sieviešu čempionu līgā. 2023. gada janvārī Rolfe pagarināja līgumu ar *Barcelona* līdz 2026. gada jūnijam.

2012. gadā Zviedrijas U-19 izlases sastāvā uzvarēja Eiropas U-19 čempionātā sievietēm. Zviedrijas izlasē debitēja 2014. gada 29. oktobrī draudzības spēlē pret Vāciju. Pirmos vārtus izlases labā guva 2016. gada 2. jūnijā pret Poliju Eiropas čempionāta kvalifikācijas spēlē. 2016. gadā spēlēja vasaras olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro un izcīnīja sudraba medaļu. Piedalījās arī 2019. gada FIFA Pasaules kausā, kur Zviedrijas izlase izcīnīja bronzas medaļas. Rolfe guva vārtus grupu turnīra spēlē pret Taizemi. 

2020. gada vasaras olimpiskajās spēlēs izcīnīja savu otro olimpisko sudraba medaļu. Olimpiskajā turnīrā viņa guva trīs vārtus. 2023. gada FIFA Pasaules kausā izcēlās ar vārtu guvumiem pirmajās divās spēlēs.

2021. un 2022. gadā atzīta par Zviedrijas gada labāko futbolisti un saņēmusi *Diamantbollen* balvu.

Atsauces
--------

1. ↑  «FCB-Frauen verpflichten Fridolina Rolfö». *fcbayern.com* (vācu). 2016. gada 22. novembris. Skatīts: 2023. gada 29. jūlijā.
2. ↑  «Rolfö joins She-Wolves». *vfl-wolfsburg.de* (angļu). 2019. gada 9. maijs. Skatīts: 2023. gada 29. jūlijā.
3. ↑  «Fridolina Rolfö signs until 2023». *fcbarcelona.com* (angļu). 2021. gada 7. jūlijs. Skatīts: 2023. gada 29. jūlijā.
4. ↑  «Rolfö renueva hasta 2026». *fcbarcelona.com* (spāņu). 2023. gada 26. janvāris. Skatīts: 2023. gada 29. jūlijā.
5. ↑  «Diamantbollen». *svenskfotboll.se* (zviedru). Skatīts: 2023. gada 29. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fridolīna Rolfe***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)
World Aquatics logo
**World Aquatics**, agrāk **Starptautiskā Peldēšanas federācija** (franču: *Fédération Internationale de Natation*, **FINA**), ir organizācija, kas apvieno lielāko daļu nacionālo peldēšanas federāciju un nosaka galvenos attīstības virzienus dažos (populārākajos) ūdens sporta veidos, pašlaik: peldēšana, daiļlēkšana, sinhronā peldēšana, ūdenspolo un peldēšana atklātā ūdenī. FINA ir oficiāli atzīta Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā, un tā ir viens no tās partneriem olimpisko spēļu peldēšanas sacensību rīkošanā. Pašlaik organizācijas biedri ir 207 valstu peldēšanas federācijas.

World Aquatics galvenā mītne atrodas Šveices pilsētā Lozannā.

Atsauces
--------

1. ↑  «FINA becomes World Aquatics as new brand launched». *World Aquatics* (angļu). 2022-12-12. Skatīts: 2023-08-11.
2. ↑  No Author. «Global swimming federation FINA rebrands as World Aquatics». *The Japan Times* (angļu), 2022-12-13. Skatīts: 2023-08-11.

Ārējās saites
-------------
**Krūmāja sīpols** (latīņu: *Allium oleraceum*) ir amariļļu dzimtas suga. Sugas sākotnējais izplatības areāls ir Eiropā, taču tā ir ieviesta arī citos kontinentos. Krūmāja sīpols ir sastopams nereti visā Latvijas teritorijā — Daugavas un Ventas ielejā diezgan bieži.

Apraksts
--------

Krūmāja sīpols ir daudzgadīgs, 25—60 cm garš lakstaugs ar vienu, tipisku, diametrā 1—1,5 cm lielu sīpolu. Auga stublājs ir stāvs, uz tā ir 2—4 renesveidīgas lapas, kuras ir aptuveni 0,3—0,5 cm platas. Ziedu čemurs ir skrajš, ieapaļš, ar pelēcīgi sārtām vairvasiņām. Ziedu kopumā ir maz, to apziednis ir blāvi iesārts vai zaļganbalts, ārpusē parasti ar zaļganām garensvītrām (dzīslām). Ziedi čemurā ir garos ziedkātos starp vairvasiņām, un tie ir lokveidīgi nokareni. Putekšņlapas ir apziedņa garumā. Vīkals divreiz vai trīsreiz garāks nekā čemurs, smails, paliekošs, sākumā zaļš, vēlāk dzeltenīgs, plēvjains. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «krūmāja sīpols - Allium oleraceum L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-28.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Krūmāja sīpols***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Segedas Universitāte** (ungāru: *Szegedi Tudományegyetem*) ir universitāte Ungārijas pilsētā Segedā, valsts dienvidos. Starptautiskos reitingos bieži atzīta par labāko valstī.

Universitāte par savu dibināšanas gadu uzskata 1872. kad Koložvārā (mūsdienās Kluža-Napoka Rumānijā) tika nodibināta otrā universitāte Ungārijas kroņa zemēs - Franča Jozefa Universitāte. Pēc Ungārijas sakāves Pirmajā pasaules karā un Transilvānijas nonākšanas Rumānijā, universitāti pārcēla uz Segedu.

Universitātē ir 12 fakultātes. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami inženieris Zoltāns Bajs (*Bay Zoltán*), politiķis Ištvāns Bibo (*Bibó István*), matemātiķis Lipots Fejērs (*Fejér Lipót*), matemātiķis Alfrēds Hārs (*Haar Alfréd*), dzejnieks Atila Jožefs (*József Attila*), matemātiķis Lāslo Lovāss (*Lovász László*), politiķis Jānošs Martoņi (*Martonyi János*), dzejnieks Miklošs Radnoti (*Radnóti Miklós*), metemātiķis Friģešs Rīss (*Riesz Frigyes*), bioķīmiķis Alberts Sentģerģi (*Szent-Györgyi Albert*), rakstnieks Antals Serbs (*Szerb Antal*).

Ārējās norādes
--------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Segedas Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 193053676
* LCCN: no89010489
* ISNI: 0000 0001 1016 9625
* GND: 35684-0
* SUDOC: 151309841
* BNF: cb11868893w (data)
* BIBSYS: 90039541
* NLA: 36125711
* NKC: kn20050505048

 |

 |
**Lubānas vidusskola** ir vispārējās vidējās izglītības iestāde Lubānā, kas īsteno pamatizglītības, vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programmu un interešu izglītības programmas.

Izglītības programmas
---------------------

* Pamatizglītības programma (21011111)
* Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma (31011011)
* Vispārējās vidējās izglītības programma (31016011)

Vēsture
-------

Lubānas draudzes skola dibināta Zviedru Vidzemes laikā,
1736. gadā Lubānā strādāja skolmeistars Indriķis Štamms, 1768. gadā skolmeistars Mārtiņš Henke, 1810. gadā skolas ēka atradās mācītājmuižā. Lubānas draudzes skolu slēdza 1845. gadā.

1885. gadā uz bijušās draudzes skolas bāzes izveidoja Lubānas Ministrijas skola, kas atradās Ružānu pusmuižas kunga mājā. 1914. gadā atklāja Lubānas pilsētas skolu, 1920. gadā Lubānas valsts ģimnāziju, kuru slēdza 1938. gadā, jo bija ļoti mazs skolēnu skaits. Turpināja pastāvēt Lubānas pamatskola ar 6 klasēm.
1945./1946. gadā Lubānas skolā sāka darboties 8. klase, pirmais Lubānas vidusskolas izlaidums notika 1950. gadā. 1965. gada 20. februārī Lubānas vidusskola pārcēlās uz jaunu ēku.

Audzēkņi
--------

* Jānis Zābers, operdziedātājs
* Miķelis Gruzītis, dziedātājs un pašvaldības darbinieks

Atsauces
--------

1. ↑  J. Anspaks u.c. Tautas izglītības un pedagoģijas doma Latvijā līdz 1990. gadam. Rīga: Zinātne, 1987. 45. lpp.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Madonas novada skolas |
| --- |
|  |
| Ģimnāzijas un vidusskolas | 
* Cesvaines vidusskola
* Ērgļu vidusskola
* Lubānas vidusskola
* Madonas pilsētas vidusskola
* ‌Madonas Valsts ģimnāzija

 |
|  |
| Sākumskolas un pamatskolas | 
* Barkavas pamatskola
* Bērzaunes pamatskola
* Degumnieku pamatskola
* Dzelzavas pamatskola
* Dzelzavas internātpamatskola
* Kalsnavas pamatskola
* Kusas pamatskola
* Lazdonas pamatskola
* Liezēres pamatskola
* ‌Andreja Eglīša Ļaudonas vidusskola
* Praulienas pamatskola
* Vestienas pamatskola

 |

 |
**Karls Selters** (igauņu: *Karl Selter*; dzimis 1898. gada 24. jūnijā Koeru, miris 1958. gada 31. janvārī Ženēvā) bija Igaunijas politiķis.

Absolvējis Tartu universitātes Juridisko fakultāti 1925. gadā. Jau 1922. sāka strādāt par juriskonsultu Igaunijas Aizsardzības ministrijā. No 1933. līdz 1938. gadam bija Igaunijas Tirdzniecības ministrs. 

No 1938. gada maija līdz 1939. gada oktobrim bija Igaunijas Ārlietu ministrs un vadīja sarunas par Savstarpējās palīdzības pakta ar PSRS noslēgšanu. 

Pēc valdības atkāpšanās 1939. gada 4. oktobrī Selters atteicās arī no parlamenta deputāta mandāta un tika iecelts par Igaunijas vēstnieku Šveicē, Itālijā un Vatikānā, kā arī par Igaunijas patstāvīgo pārstāvi Tautu Savienībā. Pēc Igaunijas okupācijas palika Šveicē un pārstāvēja Igaunijas trimdas intereses, 1952. gadā kļūstot par Igaunijas vēstnieku Rietumvācijā, kas nebija atzinusi Baltijas valstu okupāciju.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Karls Selters***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 6143148947774154950006
* GND: 1127076582

 |

 |
**Eduards Dāboliņš** (segv. — apsesdēls, šalkonis; dzimis 1888. gada 20. aprīlī, miris 1948. gada 16. martā) ir latviešu leģionārs un nacionālais partizāns.

Dzimis Viesītes pagastā muižas kalpa ģimenē. 1919. gada jūlijā iestājies Latvijas Bruņotajos spēkos. Piedalījies Bermontiādē un vēlāk Latgales atbrīvošanā. 1924. gadā absolvējis Latvijas Kara skolu. Kā leitnants dienējis 1. Liepājas kājnieku pulkā, kur komandējis rotu. 1928. gadā veselības stāvokļa dēļ demobilizēts.

Pēc armijas vadījis savu zemnieku saimniecību Viesītes pagastā. Dāboliņš aktīvi piedalījies sabiedriskajā dzīvē, darbojies Aizsargu kustībā, par ko apbalvots ar Aizsargu medaļu "Par uzcītību" un Aizsargu "Nopelnu krustu". Latviešu Zemnieku savienības biedrs, neilgu laiku bijis iecelts par pagasta vecāko. 1935. gadā apbalvots ar Triju Zvaigžņu ordeni.

1940. gadā izvairījies no represijām un līdz pat 1941. gada vasarai slēpies pie paziņām Rīgā. Pēc Nacistiskās Vācijas uzbrukuma Padomju Savienībai izveidojis nacionālo partizānu grupu, kas uzbruka uz austrumiem bēgošajiem sarkanarmiešiem. Pēc vāciešu ienākšanas Latvijā dienējis kārtības dienestā. Kā policijas bataljona rotas komandieris 1941. gada ziemā nosūtīts uz Ļeņingradas fronti. No 1943. gada Dāboliņš dienēja Latviešu leģionā. 19. divīzijā komandējis rotu, bet jau vēlāk bataljonu. Paaugstināts par kapteini un apbalvots ar 1. un 2. šķiras Dzelzs Krustiem. Kara beigas piedzīvojis Kurzemes katlā.

Pēc vāciešu kapitulācijas kopā ar domubiedriem atkal aizgājis partizānos. 1946. gada nogalē ar savu vienību Dāboliņš darbojās dzimtās Viesītes pagasta mežos. Viņa grupa vairākas reizes sadūrās ar no Rīgas sūtītām NKVD ķērāju grupām, nogalinot kopumā 28 čekistus. Tikai 1948. gadā pēc četru stundu garas kaujas Dāboliņa grupa tika sakauta kaujā ar NKVD spēkiem paņemot sev līdzi četru čekistu dzīvības. Šīs kaujas vietā 1993. gadā tika uzstādīts piemiņas akmens.

Atsauces
--------

1. 1 2  A.Lācis,Ozolvīru pulki: Aizsargu organizēšanās, iekārta, darbība, cīņas un pametumi, 128 lpp
2. ↑  H.Strods, Latvijas nacionālo partizānu karš: dokumenti un materiāli, 1944-1956, 196. lpp
3. ↑  H.Strods, Latvijas nacionālo partizānu karš: dokumenti un materiāli, 1944-1956, 239-241. lpp
**Antons Demčenko** (krievu: *Антон Александрович Демченко*; dzimis 1987. gada 20. augustā Novorosijskā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2013), kas kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Slovēniju.

Biogrāfija
----------

Viens no pēdējiem starptautiskā lielmeistara Vitālija Ceškovska audzēkņiem. 2012. gadā debitējis Krievijas čempionāta Augstākajā līgā. 2014. gadā piedalījies Krievijas kausa izcīņā šahā, kur ceturtdaļfinālā piekāpies Dmitrijam Jakovenko.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Drēzdenē (2013), *Yenişehir* turnīrā (Turcija) (2016), Sarajevā (2017), *Fagernes Open* (Norvēģija) (2019). 2017. gadā piedalījies Pasaules šaha kausa izcīņā.

2021. gada septembrī Reikjavikā uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 60. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā viņam piešķirusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  АНТОН ДЕМЧЕНКО
2. ↑  European Individual Chess Championship 2021 - Reykjavik Open
3. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Karte, kurā attēlota Ass spēku pārvietošanās Dienvidslāvijā un Grieķijā
**Iebrukums Dienvidslāvijā**, arī **Operācija 25** vai **Aprīļa karš** (serbu: *Априлски рат*) bija Ass valstu (Vācijas, Itālijas Karalistes, Ungārijas) un Horvātijas (kas konflikta laikā pasludināja neatkarību) militārā agresija pret Dienvidslāviju Otrā pasaules kara laikā.

Operācija ilga no 1941. gada 6. līdz 17. aprīlim, kad starp Vāciju un Dienvidslāviju tika parakstīts pamiers, pamatojoties uz pēdējās beznosacījumu kapitulāciju. Uzbrukums tika veikts no vairākām pusēm vienlaicīgi: no Itālijas, Ungārijas, Rumānijas, Bulgārijas, Albānijas teritorijām, ko anektēja itāļi, kā arī tieši no Vācijas (Austrijas) teritorijas. Vienlaikus ar operāciju Dienvidslāvijā vācieši uzsāka iebrukumu Grieķijā. Īsā militārajā sadursmē Dienvidslāvijas bruņotie spēki tika sakauti, un karaliskā valdība pameta valsti. Valsts teritorija palika okupēta līdz 1945. gada maijam.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Iebrukums Dienvidslāvijā***.
Latvijas kara skolas nodaļas priekšnieks kapteinis Jānis Jansons.
**Jānis Roberts Jansons** (1893—1944), bija Latvijas Bruņoto spēku Kara skolas Ložmetēju nodaļas priekšnieks, vēlāk Latviešu leģiona pulkvedis leitnants.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1893. gada 24. (12. pēc VS) martā Kursīšu pagastā. 1913. gadā absolvēja mācības Jelgavas reālskolā un uzsāka studijas Jekaterinburgas kalna institūtā.
Pirmā pasaules kara laikā 1914. gada septembrī mobilizēts Krievijas Impērijas armijā kā Rezerves 50. kājnieku bataljona brīvprātīgais, ieskaitīts Pētera 88. kājnieku pulkā, 1915. gada janvāra kaujās ievainots. Pēc izveseļošanās mācījās Pēterhofas praporščiku skolā, 1916. gada augustā paaugstināts praporščika pakāpē. Dienēja Sibīrijas 30. strēlnieku pulkā, tad no 1917. gada maija Latviešu strēlnieku rezerves pulkā, oktobrī paaugstināts podporučika pakāpē. Pēc Oktobra revolūcijas viņu atvaļināja no dienesta.
Krievijas pilsoņu kara laikā Jansons 1918. gada jūnijā pievienojās Baltajai armijai, bija Tomskas 3. kājnieku pulka virsnieks, tad Jeņisejskas 4. pulka virsnieks.

1919. gada februārī pievienojās Imantas pulkam, no aprīļa līdz jūlijam darbojās Sibīrijas Urālu latviešu nacionālajā padomē. Pēc atgriešanās dzimtenē 1920. gada augustā bija Rēzeknes kājnieku pulka jaunākais virsnieks, 1923. gada septembrī beidza virsnieku kursus, 1924. gadā paaugstināts kapteiņa pakāpē, bija Kara skolas Ložmetēju nodaļas priekšnieks. 1928. gadā beidza artilērijas virsnieku kursus, 1930. gadā Polijas centrālo strēlnieku skolu Totnā. 1940. gada janvārī paaugstināts pulkvežleitnanta pakāpē.
Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Jansonu atvaļināja no dienesta.

Pēc Latviešu leģiona izveides 1943. gadā Jansons kļuva par 15. ieroču SS grenadieru divīzijas apmācības un papildinājumu bataljona komandieri, tad par 32. ieroču SS grenadieru pulka bataljona komandieri, bet 1943. gada novembrī iecēla par Bolderājas Virsnieku un instruktoru kursu priekšnieku.

Sarkanās armijas pretuzbrukuma laikā 1944. gada maijā Jansonu iecēla par 2. robežapsardzības pulka komandieri, Kurzemes cietokšņa kauju sākumā 1944. gada oktobrī par 106. grenadieru pulka komandieri. 4. novembrī pulks ieņēma frontes iecirkni no Pienavas līdz Smiltniekiem, šajā dienā pulvežleitnantu Jansonu izlūkgājiena laikā smagi ievainoja mīnmetēja šāviņš un viņš tajā pašā dienā nomira Talsu slimnīcā.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, V šķira (1928)
* Latvijas atbrīvošanas cīņu 10. gadu jubilejas medaļa (1928)
* Viestura ordenis, IV šķira (1939)

Literatūra
----------

* Rēzeknes kājnieku pulka vēsture. Rīga, 1923.
* Latvijas enciklopēdija. Stokholma, 1985.
* Latvijas armijas augstākie virsnieki. Rīga, 1998.

Atsauces
--------

1. ↑  biographien.lv
***Ukraine International Airlines* (UIA)** (ukraiņu: *Приватне акціонерне товариство «Авіакомпанія Міжнародні Авіалінії України» (МАУ)*) ir Ukrainas nacionālā aviokompānija un lielākā lidsabiedrība valstī. Tās galvenā mītne atrodas Kijivā, un bāzes lidosta ir Borispiļas starptautiskā lidosta. Lidsabiedrība apkalpo vietējos un starptautiskos pasažieru un kravas lidojumus uz Eiropu, Vidējiem Austrumiem, ASV un Āziju.

Vēsture
-------

Lidsabiedrība tika izveidota 1992. gada 1. oktobrī un uzsāka darbību 1992. gada 25. novembrī ar lidojumu Kijiva—Londona. Tas bija viens no pirmajiem uzņēmumiem Ukrainā ar kopīgiem ieguldījumiem ar ārzemju kapitālu un pirmā lidsabiedrība bijušajā PSRS, kas izmantoja jauno *Boeing 737* lidmašīnu. Dibinātāji bija Ukrainas Civilās aviācijas acociācija un *Guinness Peat Aviation* (GPA), Īrijas lidaparātu izpirkumnomas uzņēmums. 1996. gadā par līdzīpašniekiem kļuva *Austrian Airlines* un *Swissair*, investējot 9 miljonus ASV dolāru.

1994. gada 13. novembrī kompānija uzsāka kravas pārvadājumus ar *Boeing 737-200*, lidojot uz Londonu un Amsterdamu. Šobrīd kravas pārvadājumiem tiek izmantots *Boeing 737-300F* lidaparāts.

2000. gadā par līdzīpašnieku kļuva Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības banka, investējot 5,4 miljonus ASV dolāru. 2006. gadā UIA pieņēma jaunu klasifikācijas sistēmu kravas lidojumiem, kas ļāva kompānijai pārvadāt plašāku preču kāstu. Tika ieviests arī eksprespārvadājumu pakalpojums.

2011. gada februārī Ukrainas valdība pārdeva savu 61,6% daļu trim esošajiem mazākuma akcionāriem par 36,2 miljoniem USD. Šobrīd kompānija pieder Ukrainas uzņēmumam *Capital Investment Project LLC* (74%) un Kiprā reģistrētajam uzņemamam *Ontobet Promotions Limited* (26%)

Atsauces
--------

1. ↑  Power structure "МАУ". Retrieved June 29, 2023.
2. ↑  "Ukraine International Airlines Archived 2016. gada 22. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.."
3. ↑  "Contact Ukraine International Airlines." Ukraine International Airlines. Retrieved on 21 June 2010. "ADDRESS: UKRAINE INTERNATIONAL AIRLINES 201-203, Kharkivske Road, Kiev, 02121, Ukraine"
4. ↑
5. ↑  «UIA now under control of Cyprus based Ontobet Promotions». ch-aviation. Skatīts: 2013-7-26. gadā.
6. ↑  «List of shareholders of UIA (in Ukrainian)». Ukrainian state register of shareholders. Skatīts: 2013-7-26. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
***Adaptive Server Enterprise*** ir datu bāzu pārvaldības sistēma uzņēmumiem un organizācijām.

Īpašības un priekšrocības
-------------------------

Ekstrēmām transakciju pārstrādes sistēmām jāspēj atbalstīt desmitiem tūkstošu vienlaicīgu lietotāju ar ļoti augstām prasībām un tajā pašā laikā arī pēc iespējas zemākām izmaksām. ASE dara visu to un vēl vairāk. Darbinot 46 no top 50 globālajām bankām un drošības firmām, ASE uzņēmumu datubāzu pārvaldes sistēma ir pazīstama ar tās lielo uzticamību, ļoti augsto veiktspēju un zemajām uzturēšanas izmaksām.

**Piedāvā ļoti augstu veiktspēju:**

Ļauj prasmīgām IT aparatūrām apstrādāt miljoniem transakciju minūtē ar terabaitiem lielām datubāzēm, tajā pašā laikā nodrošinot straujas izaugsmes tempus datu un transakciju ilgumā.

**Samazina riskus:**

Ļauj uzņēmumiem izvairīties no dārgiem un nepatīkamiem traucējumiem, kā piemēram, sistēmu sabrukumiem, neparedzētām nelaimēm vai arī datu zudumiem.

ASE priekš Linux
----------------

Sybase’s Linux sadarbība sākās 1999. gadā ar biznesa klases programmas DBMS izveidi uz Linux un bija pirmais, kas piedāvāja bezmaksas biznesa klases tirdzniecības datubāzes, kas iekļāva izmēģinājuma attīstību un izvietošanu. Izmantojot ASE augsto uzticamību, ASE un Linux piedāvā ļoti augstu uzticamības līmeni, zemus izmaksu risinājumus, kas var pielāgoties individuālajām servisa vajadzībām katrai lietotnei un pielāgot visu jaunajām prasībām.

Product Options
---------------

**ASE Options Guide:** Interaktīvā tiešsaistes brošūra izceļ plašās iespējas kā palielināt ASE jaudu, lai tā atbilstu jūsu nepieciešamajai veiktspējai, pieejamībai, efektivitātei un drošībai.

**ASE In-Memory Databases Options:** Pilnībā integrēti iekš ASE, In-Memory Databases Options apstrādā lietotnes ar tiešu atbildi un ļoti lielu caurlaidību. Iekšējās atmiņas datubāzes atrodas tikai atmiņā, līdz ar to diskus tas neizmanto.

**ASE Advanced Backup Services – TivoliTM Storage Manager Option:** Atbalsta Adaptive Server Backup Server integrēšanu ar Tivoli Storage Manager.

**ASE Partition Option:** ļauj lietotājam pārvaldīt lielas tabulas un indeksus, sadalot tos mazākos, pārskatāmākos un vieglāk pārvaldāmos gabalos jeb partīcijās.

**ASE Encrypted Columd Option:** Ļauj datus šifrēt un noglabāt tos ar ASE pēc savām vajadzībām.

**ASE Security & Directory Services Package:** Nodrošina datu privātumu ar rindu bāzu pieejas kontroli, iekšējo datu šifrēšanu un atbalstu LDAP, Active Directory un Pluggable Authentification Modules (PAM) iespējām.

**ASE Active Messagign Option:** Piedāvā veidu, kā notvert transakcijas Adaptive Server datubāzē un nogādāt tās kā notikumus ārējām lietotnēm izmantojot kādu no šiem: JMS ziņu pāreju, EAServer un Sonic Software; vai Message Queue Interface (MQI) ar WebSphere MQ.
**Buse Tosuna** (turku: *Buse Tosun*; dzimusi 1995. gada 12. maijā) ir turku brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

2013. gadā viņa piedalījās Eiropas čempionātā Tbilisi, taču nespēja iekļūt pusfinālā. Tajā pašā gadā Skopjē viņa uzvarēja Eiropas junioru čempionātā, bet pieaugušo pasaules čempionātā Budapeštā netika pie medaļām, jo jau pirmajā cīņā zaudēja kolumbietei Žaklīnai Renterijai.

2014. gadā Buse Tosuns izcīnīja zelta medaļu pasaules junioru čempionātā Katovicē, taču neveiksmīgi startēja pieaugušo pasaules čempionātā Taškentā. Tajā pašā gadā Valbžihā viņa ieguva bronzas medaļu Eiropas U23 čempionātā (sportistiem līdz 23 gadu vecumam).

2015. gadā Buse piedalījās Baku notikušajās Eiropas spēlēs, kur pirmajā cīņā zaudēja baltkrievietei Marijai Mamašukai un 16 dalībnieku konkurencē ierindojās 10. vietā.

2016. gadā Buse izcīnīja bronzas medaļu Eiropas čempionātā Rīgā un kļuva arī par zelta medaļnieci Ruse notikušajā Eiropas U23 čempionātā. Tajā pašā gadā viņai izdevās kvalificēties olimpiskajām spēlēm. Tajās Tosuna, pēc plecu uzvaras pirmajā cīņā pār polieti Agņešku Veščeku, astotdaļfinālā zaudēja japānietei Sarai Dosjo. Tā kā japāņu cīkstone šajā olimpiādē kļuva par olimpisko čempioni, Buse ieguva tiesības piedalīties gandarījuma cīņās, kur pirmajā cīņā viņa pieveica ukrainieti Alinu Stadņiku, taču otrajā zaudēja kanādietei Dorotijai Jeitsai un ieguva 7. vietu.

Gadu vēlāk Tosuna ieguva 3. vietu 2017. gada Islāma solidaritātes spēlēs Baku, Eiropas čempionātā bija piektā un Pasaules čempionātā septītā vietā.

Panākumiem bagāts Tosunai bija 2018. gads. Viņa uzvarēja Vidusjūras spēlēs, Pasaules un Eiropas U23 čempionātos, kā arī ieguva bronzas medaļas Pasaules un Eiropas čempionātos.

Atsauces
--------

1. ↑  «Sporcu Bilgileri - Buse Tosun» (turku). Türkiye Milli Olimpiyat Komitesi. Skatīts: 2021-04-30.
2. ↑  «Buse Tosun elendi». *Fanatik* (turku). 2013-03-22. Skatīts: 2021-04-30.
3. ↑  «Buse Tosun'dan altın madalya». *TRT Haber* (turku). 2013-07-05. Skatīts: 2021-04-30.
4. ↑  «Avrupa Şampiyonası'nda altın madalya». *TRT Haber* (turku). 2014-06-20. Skatīts: 2021-04-30.
5. ↑  «Bayan güreşçi Buse Tosun Avrupa şampiyonu oldu» (turku). 2014-06-21. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-08-09. Skatīts: 2021-04-30.
6. ↑  «Tebrikler Buse» (turku). İzmir Büyükşehir Belediyesi Gençşol ve Spor Kulübü. 2015-03-27. Skatīts: 2021-04-30.
7. ↑  «Buse Tosun, Avrupa Güreş Şampiyonası'nda bronz madalya kazandı!». *Habertürk* (turku). 2016-03-11. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-08-11. Skatīts: 2021-04-30.
8. ↑  «U23 Avrupa Güreş Şampiyonası’nda 2 Altın 1 Bronz! Buse Tosun ve Evin Demirhan kimdir?». *Haber 46* (turku). 2016-03-31. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-08-09. Skatīts: 2016-06-25.
9. ↑  «Skujiņa zaudē pirmajā cīņā par olimpisko ceļazīmi» (latviešu). sportacentrs.com. 2016. gada 17. aprīlis. Skatīts: 2021-05-04.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Buse Tosuna***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
***Scott Sports S*A** (iepriekš ***Scott USA***) ir Šveices uzņēmums, kas nodarbojas ar velosipēdu, ziemas sporta ekipējuma, motoru sporta aprīkojuma un sporta apģērbu ražošanu.

Vēsture
-------

1958. gadā inženieris un slēpotājs Eds Skots radīja slēpošanas nūju no alumīnija, kurai piemita labākas īpašības kā tobrīd populārajām bambusa vai tērauda nūjām. Pēc šī veiksmīgā produkta viņa uzņēmums sāka ražot arī citu veidu sporta preces. 1970. gadā *Scott* sāka pārdot savas pirmās motokrosa brilles, vēlāk paplašinot arī citu aprīkojumu šim sporta veidam..

1978. gadā *Scott* izpletās Eiropas tirgū, izvietojot savu galveno mītni Šveices pilsētā Fribūrā.

1989. gadā *Scott* radīja vienu no nozīmīgākajiem izgudrojumiem šosejas riteņbraukšanas sportā — piestiprināmu aerodinamisko stūri. To 1989. gada *Tour de France* izmantoja amerikānis Gregs Lemons, kad pēdējā posma 24,5 km individuālajā braucienā pārspēja francūzi Lorānu Fiņonu par gandrīz minūti. Pirms šīm sacensībām to plaši lietoja triatlonā un *Race Across America* izturības braucienā.

1991. gadā *Scott* prezentēja savu pirmo amortizatoru dakšu "Unishock", bet pēc gada tika piedāvāts kalnu velosipēds ar amortizētu rāmi.

2001. gadā tika prezentēts šosejas velosipēda rāmis *CR1*, kurš svēra 895 gramus un tobrīd bija vieglākais pieejamais masveidā ražotais velosipēda rāmis.

Atsauces
--------

1. ↑  «First Aero Bar». Scott Sports. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 11. decembris. 1989 - First Aero Bar - In 1989, SCOTT introduced one of the most significant product innovations in the history of cycling - the aerodynamic handlebar. The handlebar was strategically utilized by American Greg Lemond in his 1989 Tour de France win.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Scott Sports***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 662159234084303370572

 |

 |
**Abavas rumba** ir vairākpakāpju ūdenskritums Abavas upes vidustecē 4 km lejpus Sabiles Abavas senlejas dabas parka teritorijā. Ūdens plūst pa dolomīta kāplēm, veidojot 35 metrus platu un ap 1 metru augstu kritumu. Lejpus rumbas upes labajā krastā neliela atteka, kas veido Čigānu salu jeb Sniķera kalvu.

Abavas rumbas apkārtne ir apmeklēta atpūtas vieta. Kopš 2008. gada uzturēšanas un labiekārtošanas darbus ūdenskritumā un tā apkārtnē veic SIA «Abavas rumba», kas par teritorijas apmeklēšanu iekasē nelielu samaksu.

Stāvoklis ziemā un pavasarī
---------------------------

Ziemā ūdenskritumam ir liels ūdens caurplūdums. Pavasara atkušņa laikā, kad Abavā augsts ūdens līmenis, ūdenskritums atgādina stāvu krāci.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 10. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Abavas rumba
* Valsts ģeoloģijas dienests par Latvijas ūdenskritumiem Archived 2010. gada 4. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
**Bernhards Kristians Kārlis Borherts** (vācu: *Bernhard Christian Carl Borchert*; 1862—1945) bija vācbaltiešu gleznotājs un ilustrators, Rīgas pilsētas mākslas skolas docētājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1862. gada 1. decembrī Rīgā arhitekta Bernharda Borherta un viņa sievas Matildes, dzimušas Šimnickas, ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas ģimnāzijā un studēja glezniecību Pēterburgas Mākslas akadēmijā (1885—1887).
1889. gadā atgriezās Rīgā, dzīvoja savā Pārdaugavas mājā Kalnciema ielā, mācīja zīmēšanu Rīgas Amatnieku biedrības skolā un Elīzes Jungas-Štillingas privātajā zīmēšanas un gleznošanas skolā, vēlākajā Rīgas pilsētas mākslas skolā. Līdztekus no 1896. gada docēja Rīgas Politehniskajā institūtā un darbojās kā zīmētājs un ilustrators joku izdevumos *Gnom* un *Pipifax*. 1902. gadā apprecējās ar mākslinieci Evu Šveinfurti (1878—1964).

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā kopā ar ģimeni pārvietots uz Maskavu. 1918. gadā atgriezās Latvijā, bet Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā pācēlās uz dzīvi Vācijā, dzīvoja Berlīnē un Golnovā.

Miris 1945. gada 31. decembrī Berlīnē.

2010. gadā Latvijas Nacionālā mākslas muzeja Mazajā zālē bija aplūkojama izstāde "Borherti: starp realitāti un fantāziju pasauli".

Atsauces
--------

1. ↑  Baltische Historische Kommission
2. ↑  Izstādē iepazīstinās ar Borhertu ģimenes radošo mantojumu diena.lv 2010. gada 24. maijā

Literatūra
----------

* Neumann, W. Baltische Maler und Bildhauer des XIX. Jahrhunderts. Riga: Grosset, 1902, S. 172.
**Zigmunts Serakovskis** (poļu: *Zygmunt Erazm Gaspar Józef Sierakowski*, 1827—1863) bija poļu virsnieks. Janvāra sacelšanās laikā vadīja brīvības cīnītāju vienības Kauņas guberņā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1826. gada 18. maijā (6. maijā pēc v.s.) Lisovas ciemā Volīnijas guberņā. Mācījās Žitomiras ģimnāzijā, studēja Sanktpēterburgas Universitātes matemātikas nodaļā, bet pēc tam juridiskajā un administratīvajā nodaļā. 1848. gadā viņu apcietināja par darbošanos Lietuvas studentu slepenajā biedrībā un nosūtīja dienēt Krievijas Impērijas karaspēka Orenburgas korpusā. Pēc ķeizara Nikolaja I nāves viņu 1856. gadā amnestēja un praporščika pakāpē uzņēma Pēterburgas Ģenerālštāba Kara akadēmijā. Pēc akadēmijas absolvēšanas 1859. gadā viņš sāka strādāt Kara ministrijas ģenerālštābā un kopā ar Jaroslavu Dombrovski vadīja poļu virsnieku slepenu biedrību. 1862. gada augustā Serakovskis Ķēdaiņos apprecējās ar Apoloniju Daļevsku un kopā ar viņu kāzu ceļojumā apceļoja Eiropu, kur tikās ar daudziem poļu emigrantiem, apspriežot Lietuvas sacelšanās plānus.

Pēc sacelšanās sākuma viņu iecēla par Žemaitijas karaspēka komandieri un 1863. gada 21. aprīlī Genētiņu kaujā pie Raguvas (tagad Panevēžas rajona pašvaldībā) viņš sakāva Krievijas karaspēka vienību un atkāpās uz Biržiem Kurzemes guberņas pierobežā, kur gaidīja ieroču piegādi no kuģa *Ward Jackson*, kas 1863. gada 25. martā bija devies no Londonas uz Kurzemes piekrasti, tomēr 12. aprīlī Zviedrijas muita Malmes ostā pēc Krievijas pieprasījuma to konfiscēja. 
7.—9. maija kaujās pie Medeiķiem, Gudišķiem un Šnūrišķiem Serakovskis pēc smaga ievainojuma krita gūstā un tika operēts Viļņas kara hospitālī. Tomēr pēc gubernatora Mihaila Muravjova pavēles Serakovski pakāra 1863. gada 27. jūnijā Lukišķu laukumā Viļņā. Viņa mirstīgās atliekas slepeni apraka Ģedimina kalna pakājē.

Pārapbedīšana
-------------

2016. gada nogalē pēc vairākiem zemes nogruvumiem Ģedimina kalnā atklājās 1863. gada sacelšanās līderu mirstīgās atliekas. 2019. gads 22. novembris tās svinīgi apglabāja Viļņas Rasu kapu kapličas kolumbārijā. Uz sēru ceremoniju Viļņas katedrālē ieradās Lietuvas prezidents Gitans Nausēda, Polijas prezidents Andžejs Duda, Baltkrievijas vicepremjers Ihars Petrišenka, kā arī Latvijas un Ukrainas valdību pārstāvji. Bija ieradušies arī Baltkrievijas opozīcijas aktīvisti ar Baltkrievijas Tautas Republikas karogiem.

* Genētiņu kaujas piemiņas akmensGenētiņu kaujas piemiņas akmens
* Piemiņas vieta nāves soda vietā ViļņāPiemiņas vieta nāves soda vietā Viļņā
* Piemiņas vieta nāves soda vietā ViļņāPiemiņas vieta nāves soda vietā Viļņā
* Lietuvas pastmarka Janvāra sacelšanās 150. gadadienas piemiņaiLietuvas pastmarka Janvāra sacelšanās 150. gadadienas piemiņai

Atsauces
--------

1. ↑  Lietuvā pārapbedīti 1863. gada sacelšanās līderi lsm.lv 2019. gada 22. novembrī

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zygmunt Sierakowski*** |
**Rinalds Mālmanis** (dzimis 1996. gada 12. aprīlī) ir latviešu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja pozīcijā. 2023. gadā pārstāv Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas klubu *Tartu Ülikool Maks & Moorits*.

Karjera
-------

Rinalds Mālmanis dzimis Valmierā un audzis Rūjienā. Sākotnēji trenējies Rūjienas novada sporta skolā, kur sācis trenēties astoņu gadu vecumā. No 2006. gada spēlējis Latvijas Jaunatnes basketbola līgas Valmieras komandā. 2011. gadā, 15 gadu vecumā, R. Mālmanis devās uz Spāniju, pievienojoties *Saski Baskonia* jaunatnes sistēmas komandai.

Basketbolists četras vasaras pārstāvējis Latvijas Jaunatnes izlases. 2011. un 2012. gadā kā Latvijas U16 izlases spēlētājs, 2014. gadā Latvijas U18 izlases spēlētājs, 2015. gadā kā Latvijas U20 izlases spēlētājs.

2014. gadā R. Mālmanis tika nosūtīts uz zemāka līmeņa spāņu basketbola klubu *Araberri*. 2016. gadā basketbolists no *Saski Baskonia* tika izīrēts Latvijas Basketbola līgas komandai "Valmiera/Ordo". 2017. gadā R. Mālmanis atgriezās Spānijā, Vitorijas *Saski Baskonia* sistēmā, 29. septembrī debitējot *Baskonia* rindās starta pieciniekā. 2018. gada jūnijā ar *Saski Baskonia* izcīnīja sudraba medaļas ACB līgā. Viņš piedalījās arī 11 komandas spēlēs Eirolīgā. Komandā šai sezonā spēlēja arī cits latviešu basketbolists Jānis Timma.

2018. gada vasarā R. Mālmanis pārcēlās *CB Sevilla*, kas šajā sezonā spēlēja Spānijas pēc spēka otrajā līgā (šo klubu iepriekš pārstāvējis arī Kristaps Porziņģis). Vēlāk spēlējis vēl vienā Spānijas klubā *Murcia*.

2022. gada vasarā R. Mālmanis pievienojās Lietuvas Basketbola līgas klubam Klaipēdas "Neptūnas". 2023. gada vasarā uzbrucējs pārcēlās uz Gundara Vētras trenēto Latvijas—Igaunijas Basketbola līgas klubu *Tartu Ülikool Maks & Moorits*.

Sasniegumi
----------

* 2011. gadā ar Valmieras U-15 komandu izcīnījis LJBL čempiona titulu savā grupā, kur atzīts par finālturnīra vērtīgāko spēlētāju.
* 2012. gadā piedalījās Eiropas jauno basketbolistu nometnē Londonā — "Jordan Brand Classic", kur tika iekļauts arī dalībnieku Zvaigžņu spēles sastāvā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Basket». *basket.lv*. Skatīts: 06.12.2017..
2. ↑  «Sportacentrs». *sportacentrs.com*. Skatīts: 06.12.2017..
3. ↑  Mālmanis pārceļas uz Sevilju un pievienojas Porziņģa bijušajai komandai Sportacentrs
4. ↑  «Mālmanis: "Saruna ar treneri pārliecināja, ka 100% vēlos būt Klaipēdā"». *Sportacentrs.com* (latviešu). 2022-10-02. Skatīts: 2022-10-03.
5. ↑  «Ruvenieši». *Ruvenietis.lv*. Skatīts: 06.12.2017..[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rinalds Mālmanis***.
* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *Basketball Reference* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *FIBA ARCHIVE* profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)
**Infoline 1189** ir SIA TeleMedia pārstāvēts uzziņu dienests, kas darbojas informatīvo pakalpojumu jomā kopš 1998. gada sākuma. Galvenais pakalpojums ko sniedz 1189 uzziņu dienests, ir informatīvo uzziņu sniegšana par Latvijas uzņēmumiem, iestādēm, organizācijām, pakalpojumiem un precēm.

1189 uzziņu dienests sniedz savus pakalpojumus 24 stundas diennaktī latviešu, krievu un angļu valodā. 1189 zvanu centra datu bāzē ir pieejama informācija par vairāk nekā 80 000 juridiskām personām (uzņēmumiem, iestādēm). Katru dienu šī datu bāze tiek atjaunota un papildināta ar aktuālāko informāciju.

1189 ir uzziņu dienests Latvijā, kurš bez balss pakalpojumiem un sms sniedz informāciju bez maksas, izmantojot *VOIP Skype* komunikācijas iespējas.

www.1189.lv uzziņu portālā ikvienam interneta lietotājam ir iespēja online režīmā nosūtīt jautājumu par jebkuru sev interesējošu tēmu un saņemt atbildes no ekspertiem.

Ārējās saites
-------------

* www.1189.lv
**Arturs Kroders** (1892—1973) bija latviešu publicists. Viens no Latvju kareivju nacionālās savienības dibinātājiem. Sarakstījis grāmatas par nacionālās politikas, kultūras un tiesību jautājumiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1892. gada 25. aprīlī Aderkašu pagasta skrīvera Jāņa Krodera ģimenē. Teātra kritiķa, tulkotāja Roberta Krodera dvīņubrālis. Kopā ar tēvu piedalījās 1905. gada revolūcijas cīņās, vairākkārt ieslodzīts un izraidīts no Krievijas Impērijas. Trimdas laikā dzīvoja Vīnē, Berlīnē, Leipcigā, Stokholmā. Darbojās žurnālā "Tagadne", laikrakstos "Jaunā Dienas Lapa", "Jaunais Vārds", "Dzīve", "Ņevas Viļņi".

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā atgriezās Latvijā, pēc tam dzīvoja Harkivā. Mobilizēts latviešu strēlnieku pulkos, publicēja rakstus "Jaunajās Pēterpils Avīzēs", "Līdumā" un "Jaunākās Ziņās". 
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā bija Vidzemes Zemes padomes preses referents, viens no Latvju kareivju nacionālās savienības (LKNS) dibinātājiem, kopā ar A. Plensneru Cēsīs nodibināja un vadīja LKNS laikrakstu „Laika Vēstis" (1917). Latviešu Nacionālās Padomes organizēšanas sanāksmē Pēterpilī 1917. gada oktobrī ievēlēts par tās priekšsēdētāja biedru. Vācu okupācijas laikā kopā ar K. Skalbi rediģēja žurnālu „Jaunā Latvija" (1918).

Pēc Latvijas brīvības cīņu sākšanās A. Kroders sekoja Latvijas Pagaidu valdībai uz Liepāju, kur kopā ar brāli Robertu Kroderu nodibināja laikrakstu „Latvijas Sargs", bija tā redaktors (1919-1920). Pēc brīvības cīņu beigām studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātnes fakultātē, darbojās vairākos laikrakstos, bija laikraksta „Pirmdiena" redaktors (1925-1927 un 1930).
Pēc Ulmaņa apvērsuma strādāja Latvijas Iekšlietu ministrijas propagandas pārvaldē (no 1934), bija laikraksta „Tēvijas Sargs" redaktors (1934-1937), žurnāla „Vārds" līdzredaktors (1937-1939).

Otrā pasaules kara laikā bija laikraksta „Tēvija" redaktors (1941). Neilgi pirms Kurzemes cietokšņa kapitulācijas kopā ar pulkvedi Robertu Osi centās organizēt Kurzemes Zemes (Tautas) padomi un tika iecelts par Pagaidu valdības ministru. 1945. gada 8. maijā devās bēgļu gaitās uz Zviedriju, kur nodarbojās ar atmiņu rakstīšanu. 
Miris 1973. gada 25. augustā Stokholmā, apglabāts Sandborgas kapsētā.

Darbi
-----

* „Prūšu un baronu sazvērestība pret Latvijas valsti" (1919),
* „Nācija un šķira", „Latvija, vācieši un lielinieki" (abas 1920),
* „Cilvēka mērķi", „Domas par latvju kultūru" (abas 1921),
* „Niedra un niedrisms", „Par minoritātu autonomiju" (abas 1924),
* „Ģenerālis Jānis Balodis" (1931),
* „Piecpadsmitais maijs" (1936)
* „Degošās dienas" (1946),
* „Atmiņas" (1968).

Literatūra
----------

* Latviešu rakstniecība biogrāfijās. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1992. 173.-174. lpp.;

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. X. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 18 463 - 18 464. sleja.
3. ↑  Ogres Centrālā bibliotēka

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 71038907
* LNB: 000005832
* LCCN: no2001028635
* ISNI: 0000 0000 4211 5034
* GND: 1036678393

 |

 |
**Biezlapu virza** (latīņu: *Stellaria crassifolia*) ir augu suga virzu ģintī, kas ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un Ziemeļamerikā.

Latvijas teritorijā nelielas biezlapu virzu grupas aug pārpurvotos ūdenstilpju krastos un avoksnājos. Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Biezlapu virza ir daudzgadīgs, 5—20 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu, gludu, četršķautņainu, stublāju, kas bagātīgi zaro. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji; tās ir stingras, sulīgas, iegareni lancetiskas, 0,5—1,5 cm garas un 0,3—0,6 cm platas, ar smailu galu un gludu malu.

Ziedu kausam ir neskaidrs dzīslojums. Vainaglapas ir baltas, dziļi šķeltas, 0,4—0.7 cm garas, mazliet garākas nekā kauss. Ziedkāti ir 1—2,5 cm gari. Seglapas ir zālainas. Pogaļa ir eliptiska, garāka nekā kauss, gatava daļēji atveras pa 6 vārsnēm (nevis līdz pašam pamatam). Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «biezlapu virza - Stellaria crassifolia Ehrh. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-06-29.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Biezlapu virza***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Staņislavs Marcins Ulams** (poļu: *Stanisław Marcin Ulam*, dzimis 1909. gada 13. aprīlī, miris 1984. gada 13. maijā) bija ebreju izcelsmes poļu/amerikāņu matemātiķis. Piedalījies Manhetenas projektā, kur deva būtisku ieguldījumu kodoltermisko ieroču izveidē. Pazīstams arī kā Montekarlo metodes autors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Austroungārijā, Ļvivā turīgu ebreju ģimenē. No 1919. līdz 1927. gadam mācījās ģimnāzijā, vēlāk Ļvivas Politehnikā, kuru pabeidza 1933. gadā. Pilnveidojās Viļņā, Vīnē, Cīrihē, Parīzē un Kembridžā. Kopā ar Stefanu Banahu, Hugo Steinhausu, Marku Kacu un citiem bija viens t.s. Ļvivas matemātiķu skolas dalībniekiem. 1936. gadā pēc Džona fon Neimana uzaicinājuma apmeklēja Padziļināto studiju institūtu Prinstonā. Līdz karam strādāja Hārvarda Universitātē, vasaras pavadot Polijā. 1939. gada 20. augustā, īsi pirms Otrā pasaules kara sākuma Ulams no Gdiņas devās uz ASV, kā izrādījās, uz viesiem laikiem. Ulama ģimene gāja bojā holokaustā.

1944. gada februārī iesaistījās Manhetenas projektā, Losalamosas laboratorijā Ņūmeksikā. 1946. gada janvārī Ulams dzīvībai bīstami saslima ar encefalītu. Atveseļošanās gaitā, būdams pazīstams ar datora ENIAC iespējām, Ulams radīja t.s. Montekarlo metodi problēmu risināšanā. 1951. gadā deva izšķirošu ieguldījumu kodoltermisko ieroču radīšanā, kopā ar Edvardu Telleru radīdams tā saucamo Tellera - Ulama kodolieroču dizainu.

Ulama vārdā nosaukti arī Borsuka-Ulama teorēma, Kuratovska-Ulama teorēma, Ulama spirāle, Ulama skaitlis.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Staņislavs Ulams***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 24663415
* LNB: 000051638
* LCCN: n50046814
* ISNI: 0000 0000 8103 2039
* GND: 119103281
* SUDOC: 031632645
* BNF: cb122810867 (data)
* BIBSYS: 90570137
* MGP: 12682
* NDL: 00459345
* NKC: xx0081561
* SBN identifikators PUVV107937 nav derīgs.
* BNE: XX1328838
* CiNii: DA00201487

 |

 |
**Brūnganais baltmeldrs** (latīņu: *Rhynchospora fusca*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir galvenokārt sastopama Rietumeiropā un Skandināvijas dienviddaļā. Atsevišķas atradnes ir arī Ziemeļamerikā.

Latvijā brūnganais baltmeldrs ir sastopams ļoti reti, tikai valsts ziemeļrietumu daļā. Augi ir sastopami periodiski applūstošās ezeru palienēs un vigās; tie veido blīvas, monodominantas audzes vai nelielas grupas. Populācijas vērtējamas kā stabilas. Zināmās atradnes ir aizsargājamās teritorijās vai nomaļās, saimnieciski neizmantotās vietās.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Brūnganais baltmeldrs ir daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs ar ložņājošiem sakneņiem. Lapas ir šauras, sarveidīgas, 5—15 cm garas. Ziedi ir izvietoti zaru galā pušķveida ziedkopā. Ziedkopa parasti garāka nekā plata. Vārpiņā ir 5—10 ziedi. Segplēksnes ir brūnas. Augšējā seglapa vairākkārt garāka nekā ziedkopa. Apziednī ir 5 vai 6 matiņi, manāmi garāki nekā auglis — plakans riekstiņš ar apmatotu knābīti. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «brūnganais baltmeldrs - Rhynchospora fusca (L.) W.T.Aiton - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-01.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Brūnganais baltmeldrs***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
Vjačeslavs Plēve
**Vjačeslavs fon Plēve** (krievu: *Вячеслав Константинович фон Плеве,* 1846—1904) bija Krievijas Impērijas valstsvīrs. Senators (1884), valsts sekretārs (1895). 

Plēve īstenoja Krievijas Impērijas guberņu pārkrievošanu. Ar viņa aktīvu līdzdalību tika izstrādāts jauns Somijas karaspēka iesaukšanas regulējums, izdots manifests par krievu valodas ieviešanu Senāta un reģiona administratīvo iestāžu lietvedībā, nostiprināta ģenerālgubernatora ietekme uz vietējo Senāta lietu izlemšanu.

Saskaņā ar grāfa Sergeja Vites, kurš bija Plēves politiskais konkurents, atmiņu stāstiem, Plēve par Krievijas—Japānas karu esot teicis: "Mums ir nepieciešams mazs, uzvaru nesošs karš, lai pasargātu Krieviju no revolūcijas."

Gāja bojā no bumbas, ko viņa karietē Sanktpēterburgā iemeta sociālists Jegors Sozonovs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Маленькая победоносная катастрофа. 11 бездарных мобилизаций, которые решили исход Русско-японской войны». *Сибирь.Реалии* (krievu). 2023-01-25. Skatīts: 2023-08-09.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vjačeslavs Plēve***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 25899437
* LCCN: n80040715
* ISNI: 0000 0000 2455 8691
* GND: 1053237502
* SUDOC: 050610988
* BNF: cb12652870c (data)
* NKC: js2015890128

 |

 |
**Svētā Patrika bataljons** (angļu: *Saint Patrick’s Battalion*, spāņu: *Battallón de San Patricio*) bija Meksikas armijas vienība, ko veidoja galvenokārt katoļu īri un vācieši kuri bija dezertējuši no ASV armijas ASV—Meksikas kara laikā. Lielāko daļu bataljona karavīru nogalināja sadursmēs ar ASV armiju, bet pārējos pakāra kā dezertierus. Bataljonā kopumā bija 175 līdz 200 karavīru.

Lielākā daļa no Svētā Patrika bataljona karavīriem bija nesenie imigranti, kas bija ieradušies ASV ziemeļaustrumos. Viņi bēga no Lielā bada un ārkārtīgi sliktajiem ekonomiskajiem apstākļiem Īrijā, kura tolaik bija Lielbritānijas un Īrijas Apvienotās Karalistes daļa. ASV armija bieži vervēja īrus un citus imigrantus militārajā dienestā, dažkārt uzreiz pēc ierašanās Amerikā, solot, ka pēc kara viņi saņems algu un zemi.

Pastāv vairākas teorijas par viņu dezertēšanas motīviem, tostarp kultūras atsvešinātība, natīvistiski noskaņoto karavīru un augstāko virsnieku slikta izturēšanās pret imigrantiem, brutāla militārā disciplīna un nepatika pret dienestu ASV, piespiešana apmeklēt protestantu dievkalpojumus un nespēja brīvi praktizēt katoļticību, kā arī reliģiski ideoloģiskā pārliecība, Meksikas piedāvātie stimuli, tostarp lielākas algas, kā arī ASV iebrukuma Meksikā uzskatīšana par netaisnīgu.

Piemiņas plāksne Mehiko "Patrika bataljona varonīgo īru karavīru, mocekļu, kuri atdeva savas dzīvības Meksikas labā Amerikas Savienoto Valstu netaisnīgajā iebrukumā 1847. gadā, piemiņai"
Meksikā un Īrijā bataljona dalībniekus godina kā nacionālos varoņus, 1947. gadā atklāja viņiem veltītu pieminekli. ASV viņus uzskata par nodevējiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Peter C. Rollins, John E. O'Connor. *Why we fought : America's wars in film and history*. Lexington, Ky. : University Press of Kentucky, 2008. ISBN 978-0-8131-2493-3.
2. ↑  «Fogarty, Jaime: "The St. Patricio Battalion: The Irish Soldiers of Mexico"». *www.irlandeses.org*. Skatīts: 2023-04-27.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svētā Patrika bataljons***.
* Commemoration of the Saint Patrick’s Battalion, Embassy of Ireland Mexico, Department of Foreign Affairs and Trade
* Freedom Denied: the St Patrick's Battalion Australian Broadcasting Corporation interview
* The San Patricios: the Irish Heroes of Mexico, Library of Congress blog post
* Martin Paredes, "Batallón de San Patricio: the Irish Heroes of Mexico" Archived 23 May 2010 *Wayback Machine* vietnē. Website of leading author on the Saint Patrick's battalion
* Dr. Michael Hogan, Website of leading author on the Saint Patrick's battalion
* "Irish Immigrants Deserted US Army in the Mexican American War" accessed 3 May 2020