recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**"Latviešu Ārste"** (vecajā drukā: *Latweeschu Ahrste*) jeb "Īsa mācība no tām Vājībām un no šās Zemes Zālēm, ar kurām Cilvēkus un Lopus var ārstēt un izzāļot" bija pirmais (1768—1769) medicīnas periodiskais izglītojošais izdevums latviešu valodā, ko iespieda Peltsamā (tolaik — Oberpālene, Rīgas guberņa). Izdevums iznāca ik pēc pāris nedēļām, kopā 25 reizes (1.—13. numuri 1768. gadā un 14.—25. numuri 1769. gadā). Tā mērķis bija izglītot zemniekus izsargāties no slimībām, bet muižniekus aicināt padomāt par zemnieku grūtajiem dzīves apstākļiem.

Laikraksta izdevējs bija ārsts Pēteris Ernests Vilde (*Wilde*, 1732—1785), bet tulkotājs uz latviešu valodu Jēkabs Lange (1711—1777). „Latviešu Ārstes" teksts ir vērtīgs materiāls latviešu valodas attīstības pētīšanai. Tajā ir daudz tādu latviešu izlokšņu formu, kas līdz mūsdienām nav saglabājušās. 

1991. gadā Rīgā izdeva grāmatu "Latviešu Ārste: jeb īsa mācība no tām vājībām un no šās zemes zālēm", kurā bija apkopoti raksti no visiem laikraksta numuriem kopā ar plašiem komentāriem, paskaidrojumiem un skaidrojošo vārdnīcu.

Literatūra
----------

* Vīksna, A. *P. E. Vilde un "Latviešu Ārste"*. Rīga: Zvaigzne, 1991, 176.–197. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Latviešu Ārste: jeb īsa mācība no tām vājībām un no šās zemes zālēm /Pēteris Ernsts Vilde; tulk. Jākobs Lange; koment. un paskaidr. aut. Arnis Vīksna, Kornēlija Pokrotniece. Rīga, Zvaigzne 1991. - 253 lpp. (Komentāri un paskaidrojumi: 105. - 218. lpp. Vārdnīca: 220. - 245. lpp.)
Šis raksts ir par luterticīgo katedrāli. Par Helsinku pareizticīgo katedrāli skatīt rakstu Helsinku pareizticīgo katedrāle.

Helsinku katedrāle
**Helsinku katedrāle** (somu: *Helsingin tuomiokirkko, Suurkirkko*, zviedru: *Helsingfors domkyrka, Storkyrkan*) ir 19. gadsimta vidū celta Somijas Evaņģēliski luteriskās baznīcas katedrāle, kas atrodas Somijas galvaspilsētas Helsinku centrā, Senāta laukumā. Helsinku diecēzes galvenā baznīca.

Kad 1812. gadā Helsinki kļuva par Somijas Lielhercogistes galvaspilsētu, Krievijas cars Aleksandrs I nodibināja fondu divu katedrāļu (luterticīgo un pareizticīgo) celtniecībai pilsētā. Helsinku katedrāle, kas ir viena no redzamākajām Helsinku būvēm, celta no 1830. līdz 1858. gadam un tās projekta autors ir daudzu Helsinku būvju radītājs Kārlis Ludvigs Engels (*Carl Ludvig Engel*, 1778 – 1840). Pēc Engela nāves baznīcu pabeidza viņa skolnieks Ernsts Lormanis (*Ernst Lohrmann*, 1803 — 1870). Katedrāles altārgleznas autors ir vacbaltietis Kārlis fon Hefs (*Carl Timoleon von Neff/Тимофей Андреевич Нефф*, 1804 – 1876).

Baznīcu uzbūvējot, to nosauca Nikolaja vārdā par **Svētā Nikolaja baznīcu** (*Nikolainkirkko*) par godu Krievijas cara Nikolaja I svētajam aizbildnim. Pēc Somijas neatkarības to pārdēvēja par **Lielo baznīcu** (*Suurkirkko*). Par katedrāli tā kļuva 1959. gadā, nodibinoties Helsinku diecēzei.

* 
* 
* InterjersInterjers
* AltārgleznaAltārglezna
* ĒrģelesĒrģeles

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Helsinku katedrāle***.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Somijas dievnami |
| --- |
|  |
| evaņģēliski luteriskās | 
* Espo katedrāle
* Helsinku katedrāle
* Kuopio katedrāle
* Lapua katedrāle
* Mikeli katedrāle
* Tamperes katedrāle
* Tempeliaukio baznīca
* Turku katedrāle
* Oulu katedrāle
* Petejevesi Vecā baznīca
* Porvo katedrāle

 |
|  |
| pareizticīgo | 
* Helsinku katedrāle

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 153748265
* LCCN: n92046149
* GND: 4607923-3

 |

 |
**Hipokrāts** (sengrieķu: Ίπποκράτης; miris 491. gadā pr.Kr.) bija sengrieķu pilsētas Gēlas tirāns, Sicīlijā no 498. līdz 491. gadam pr.Kr.

Hipokrāta tēvs bija Panterijs, olimpisko spēļu uzvarētājs divriču sacensībās. Hipokrāta brālis Kleandrs 505. gadā pr.Kr. nodibināja savu tirāniju Gēlas pilsētā. Pēc tam, kad Sabills 498. gadā pr.Kr. nogalināja Kleandru, Gēlā sāka valdīt Hipokrāts. Viņa valdīšanu raksturoja Gēlas politiskās ietekmes palielināšana. Hipokrāts karoja ar kaimiņu polisām un pakļāva sev daudzas grieķu pilsētas, ieskaitot Katanu, Zanklu, Naksu un Leontini. Ap 492. gadu pr.Kr. Hipokrāts aplenca lielāko Sicīlijas pilsētu, Sirakūzas, taču bija spiest noņemt aplenkumu pēc korintiešu un kerkīriešu iejaukšanās šajā karā. Pēc miera līguma noteikumiem Sirakūzas atdeva Hipokrātam Kamarinu. Iekarotajās pilsētās Hipokrāts par pārvaldniekiem iecēla sev pakļautos tirānus (tā Leontini viņš iecēla Einesidemu, bet Zanklā Skifu).

Hipokrāts gāja bojā kaujā ar sikuliem Giblas aplenkuma laikā 491. gadā pr.Kr. Pēc viņa nāves vara Gēlā pārgāja viņa dēlu aizbildnim Gelonam, kurš tirāna valdīšanas laikā bija kavalērijas priekšnieks.
Pēc uzvaras par Krievijas Impērijas karaspēku kaujā pie Raclavices (Jans Matejko, 1888).
Karaspēku pārvietošanās Koscjuško sacelšanās laikā un svarīgāko kauju vietas.
**Tadeuša Koscjuško sacelšanās** (poļu: *Powstanie kościuszkowskie*, *insurekcja kościuszkowska*) bija sacelšanās Polijas—Lietuvas kopvalstī 1794. gadā.

Daļa Polijas un Lietuvas muižniecības slepeni gatavoja sacelšanos, cerot uz palīdzību no Francijas. Par sacelšanās vadītāju ievēlēja ASV Neatkarības kara varoni Tadeušu Koscjuško.

Norise
------

1794. gada 24. martā Koscjuško Krakovas tirgus laukumā paziņoja par sacelšanās sākumu un sevi pasludināja par diktatoru, kurš vēlāk nodos varu brīvi ievēlētam Sejmam. 
Steigšus apgbruņotajiem Koscjuško spēkiem izdevās uzvarēt 4. aprīļa kaujā pie Raclavices, 17.-18. aprīlī notika Varšavas sacelšanās un 23. aprīlī sekoja Viļņas sacelšanās. 7. maijā Koscjuško parakstīja dzimtbūšanas ierobežošanas aktu ("Polaņecas proklamāciju").

Tomēr 6. jūnijā poļu patrioti zaudēja kaujā pie Ščekociniem, 15. jūnijā Prūsijas armija okupēja Krakovu. Koscjuško spēki atkāpās uz Varšavu, kuru 13. jūlijā apcenca Krievijas un Prūsijas armijas. 12. augustā Krievijas armija ieņēma Viļņu. Pēc 20. augustā sākušās Lielpolijas sacelšanās 6. septembrī iebrucēji bija spiesti pārtraukt Varšavas aplenkumu.

Tomēr Krievija mobilizēja jaunu armiju ģenerāļa Suvorova vadībā, 10. oktobra Maciejovices kaujas laikā Koscjuško ievainoja un sagūstīja. 1794. gada 4. novembrī Suvorovs ieņēma Varšavas labā krasta priekšpilsētu Pragu un sarīkoja slaktiņu, nogalinot apmēram 20 000 civiliedzīvotāju. Pēc šī slaktiņa poļu spēki bija demoralizēti un Varšava padevās. 16. novembrī padevās pēdējie sacelšanās dalībnieki.

Sekas
-----

Koscjuško sacelšanās sakāve iezīmēja nozīmīgu pagrieziena punktu Polijas un Lietuvas vēsturē, jo tā noveda pie Polijas—Lietuvas kopvalsts trešās sadalīšanas 1795. gadā. Ne tikai Polija un Lietuva, bet arī Kurzemes un Zemgales hercogiste pārstāja pastāvēt kā suverēnas valstis.

Skatīt arī
----------

* Novembra sacelšanās
* Janvāra sacelšanās

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Koscjuško sacelšanās***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85104063

 |

 |
**Čukotkas rajons** (krievu: *Чукотский район*, čukču: *Чукоткакэн район*, unazigmita: *Чукоткам район*) ir Krievijas Čukotkas autonomā apvidus administratīvais rajons tā ziemeļaustrumos. Administratīvais centrs ir Lavrentijas ciems. Pašvaldības nozīmē rajona teritorijā izveidots Čukotkas municipālais rajons (*Чукотский муниципальный район*), kas iedalās sešās lauku apmetnēs (*сельское поселение*). Rajona teritorijā atrodas Eirāzijas galējais austrumu punkts Dežņova rags.

Ģeogrāfija
----------

Rajons izvietojies Čukotkas autonomā apvidus ziemeļaustrumu daļā, aizņem Čukču pussalas ziemeļu daļu — Daurkina pussalu. Ziemeļrietumos robežojas ar Iviltinas rajonu, rietumos un dienvidos — ar Provideņijas rajonu. Ziemeļos rajona krastus apskalo Čukču jūra, dienvidos — Beringa jūra. Austrumos Beringa šaurums rajonu atdala no Ziemeļamerikas Sjūarda pussalas. Šaurumā atrodas rajonam piederošā Diomida salu Ratmanova sala.

Lielāko daļu rajona teritorijas aizņem Ginkanija grēda ar augstāko punktu 978 m vjl. Rajona lielākā daļa izvietojusies dienvidos no polārā loka, tā ainavu veido galvenokārt tundra un kalnu tundra. Valda mūžīgais sasalums.

Valda arktiskais klimats. Februāra gaisa temperatūra no -18 līdz -42 °C, jūlija — no +4 līdz +14 °C. Ziemā spēcīgas sniega vētras ar vēja ātrumu līdz 35 m/s.

Rajona teritorijā vairākas derīgo izrakteņu atradnes — zelts, polimetālu rūdas, dzīvsudrabs, alva, akmeņogles, bet rūpnieciska ieguve netiek veikta.

Liela daļa rajona teritorijas ietilpst Beringijas nacionālajā parkā (Koļučinas, Čegitunas un Dežņova iecirkņi).

Vēsture
-------

Rajons dibināts 1927. gadā Tālo Austrumu novada sastāvā ar centru Lavrentijas kultūras bāzē. 1930. gadā rajons iekļauts jaundibinātajā Čukotkas nacionālajā apvidū un rajona centrs pārcelts uz Ueļenas ciemu. 1946. gadā rajona centrs pārcelts atpakaļ uz Lavrentiju. 1953. gadā rajona rietumu daļa pievienota jaundibinātajam Iviltinas rajonam, bet 1957. gadā dienvidrietumu daļa izdalīta kā atsevišķs Provideņijas rajons.

Iedzīvotāji
-----------

Čukotkas rajons vēsturiski ir jaukta čukču un eskimosu apdzīvota teritorija, kur šie etnosi veido ap 80 % no kopējā iedzīvotāju skaita, no kuriem savukārt čukči 88%, bet eskimosi — 11 %. Rajonā dzīvojošie eskimosi (Lavrentijas un Lorinas ciemos) vēsturiski runā atšķirīgā juitu valodas variantā — nivukagmītā jeb naukaniešu valodā (pēc mūsdienās pamestā senā Naukanas ciema). Šo valodu joprojām prot ap 50 vecāka gadagājuma cilvēki.

Rajona teritorijā dzīvo ap 3900 iedzīvotāju, no tiem 29% — rajona centrā Lavrentijā, kur mīt 1143 cilvēki. Citas rajona pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Lorinas (971 iedzīvotājs), Ueļena (599), Ņeškanas (574), Inčouna (360) un Enurminas (278).

Rajona teritorijā vairākas funkcionējošas vai slēgtas polārstacijas — Misnetena, Misdežņova, Ostrovratmanova, Ueļena.

Atsauces
--------

1. ↑  «Муниципальное образование Чукотский муниципальный район». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 24. janvārī. Skatīts: 2022. gada 24. janvārī.
2. ↑  «Большая российская энциклопедия. БЕРИ́НГИЯ». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 1. decembrī. Skatīts: 2022. gada 24. janvārī.

Ārējās saites
-------------
Šis raksts ir par kinofilmu. Par citām jēdziena **Cīrulīši** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**"Cīrulīši"** ir 1980. gada Latvijas PSR televīzijas spēlfilma, sociālā drāma. Filmas režisors ir Oļģerts Dunkers. Filma uzņemta pēc Harija Gulbja lugas "Cīrulīši" motīviem Rīgas Kinostudijā.

Sižets
------

Zelmai, kura visu mūžu nodzīvojusi savās lauku mājās "Cīrulīši", jāpārvācas uz citu dzīvesvietu pie viena no saviem bērniem. "Cīrulīšos" sabrauc visi ģimenes locekļi. Dēls Elmārs, Rīgas laikraksta žurnālists ar sievu, veiksmīgu zinātnisko darbinieci Gundegu, dēls Raimonds, kaimiņu kolhoza vadītājs un meita Silvija — ārste, kura dzīvo netālu no mātes. Visiem sakrājušās sadzīviskas problēmas, un Zelma par viņiem pārdzīvo. Viņa ļoti nevēlas pamest dzimtās mājas.

Lomās
-----

* Velta Līne — *Zelma*
* Juris Lejaskalns — *Elmārs*
* Vija Artmane — *Gundega*
* Uldis Dumpis — *Raimonds*
* Lilita Ozoliņa — *Vizma*
* Anda Zaice — *Silvija*
* Astrīda Kairiša — *Ingrīda*
* Dīns Ritenbergs — *Didzis*
* Erlends Ritenbergs — *Gatis*

**Epizodēs:** 
Antonija Jansone, Ramons Kepe, Olga Krūmiņa, Aivars Leimanis, Maiga Mainiece, Georgs Juris Pučka, Jānis Samauskis, Irina Tomsone, Gunta Virkava, Edgars Zveja

Filmēšanas grupa
----------------

Velta Līne Zelmas lomā.
* Režisors — Oļģerts Dunkers
* Scenārija autors — Oļģerts Dunkers
* Operators — Gvido Skulte
* Komponists — Raimonds Pauls
* Skaņu režisors — Igors Jakovļevs
* Redaktors — Vladlens Dozorcevs

Interesanti fakti
-----------------

* Bērnu lomās Haralda Ritenberga dēli, dvīņi Erlends un Dīns Ritenbergi.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Filmas.lv
Skats no pirmajām sacensībām
Sacensību dalībnieki
**Autofotoorientēšanās** ir orientēšanās sacensības, kurās kontrolpunktu meklēšana un sasniegšana notiek ar automobili, pārvietojoties pa vispārējās koplietošanas ceļiem, ievērojot Ceļu satiksmes noteikumus. Sacensību ideja — atrast dabā uz organizatora izsniegtās kartes atzīmētus kontrolpunktus un pie tiem nofotografēties, ievērojot organizatoru noteiktās prasības. Papildus tam sacensībās var tikt iekļauti dažādi papilduzdevumi, kuru precīza izpilde dod papildpunktus. Katram atrastajam kontrolpunktam un veiktajam papilduzdevumam var būt dažādas vērtības. Uzvar tā komanda, kura savākusi vislielāko kontrolpunktu un papilduzdevumu vērtību summu, iekļaujoties noteiktā kontrollaikā. Vienādu punktu gadījumā uzvarētājs tiek noteikts pēc īsākā nobrauktā maršruta. Sacensību formāts kontrolpunktu meklēšanai dabā aizliedz izmantot GPS iekārtas. Piedalīties sacensībās drīkst ar jebkuru vieglo automobili, kas ir tiesīgs piedalīties ceļu satiksmē. Dalībnieku komanda sastāv vismaz no 2 cilvēkiem, maksimālo cilvēku skaitu komandā ierobežo konkrētā automobiļa atļauto sēdvietu/drošības jostu skaits. Kontrolpunktu fotografēšanai un papilduzdevumu izpildei nepieciešams digitālais fotoaparāts vai viedtālrunis. Pirms starta dalībniekiem tiek izsniegta orientēšanās karte papīra formātā. Finišā dalībnieki nodod sacensību laikā uzņemtās fotogrāfijas — nolasot atmiņas karti vai no *IPhone* ar *Airdrop* palīdzību.

Vēsture
-------

Šāda veida sacensības Latvijā pirmo reizi notika 2008. gada nogalē — Iecavā. Autofotoorientēšanās sacensību idejas autors un organizators bija Elmārs Biele, auto portāla iAuto dibinātājs, vēlāk SIA "DigitalZoo" īpašnieks. Drīz pēc pirmajām sacensībām tika izveidotas Interneta vietnes sacensību reklāmai un reģistrācijai uz tām. Pirmajās autofotoorientēšanās sacensībās (2008. gadā) piedalījās 81 komanda.

Autofotoorientēšanās attīstība
------------------------------

Vēlāk Latvijas autofotoorientēšanās sacensības tika sadalītas trijās apakšdisciplīnās:

* Lielais orientēšanās brauciens: 6—8 stundu (vai divu dienu) garš autofotoorientēšanās brauciens, ar tajā iekļautiem tūrisma objektu apmeklējumiem, vietējo ražotāju degustācijām, vietējo amatnieku apmeklējumiem un citām izklaidēm 7 reizes gadā;
* Mazais orientēšanās brauciens: 4 stundu brauciens 5 reizes gadā;
* Nakts orientēšanās brauciens: 4 stundu brauciens tumšajā diennakts laikā 5 reizes gadā.

Šobrīd šādas sacensības kļuvušas populāras. To formāts tiek kopēts un daudzas Latvijas pašvaldības to izmantojušas savām sporta spēlēm, kā arī citi uzņēmumi izmanto šādu sacensību/izklaides formātu.

Ārējās saites
-------------

* Autofotoorientēšanās.lv
* Brauciens.lv

Atsauces
--------

1. ↑  Sacensību gaitas apraksts
2. ↑  Travelnews: Gulbenes pusē norisināsies Lielais Autofotoorientēšanās brauciens
3. ↑  Mērsrags,lv: 28.septembrī – autofotoorientēšanās. Braucam uz Kolku caur Mērsragu!
4. ↑  Lubāna.lv: 1.februārī piedalies nakts autofotoorientēšanās braucienā Madona-Pļaviņas
5. ↑  «Rēzekne.lv: Autofotoorientēšanās "Nakts uz riteņiem"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 22. martā. Skatīts: 2020. gada 22. martā.
**"Rokijs 5"** (angļu: *Rocky V*) ir 1990. gada ASV sporta drāmas filma, kuras režisors ir Džons Evildsens. Filmas scenārija autors un galvenās lomas atveidotājs ir Silvestrs Stallone. Šī ir "Rokija" filmu sērijas piektā daļa. Filmas iepriekšējā daļa "Rokijs 4" izdota 1985. gadā, savukārt nākamo filmas daļu "Rokijs Balboa" izdeva 2006. gadā.

Sižets
------

Šajā filmā Rokijam acīmredzami neveicas. Rokijam nākas pārtraukt boksera karjeru dēļ smagajām traumām, kuras viņš ieguvis cīņā ar krievu bokseri Ivanu Drago, arī vecums vairs nav tas piemērotākais šim sporta veidam. Ar to viss sliktais nebeidzas - atgriežoties mājās, viņš arī atklāj, ka visa viņa bagātība, kas tika iekrāta, esot smagsvara čempionam, ir pazaudēta dēļ vairākiem neveiksmīgiem darījumiem biržā. Ietekmīgs boksa menedžeris Djūks piedāvā Rokijam cīnīties pret jauno titula pretendentu Keinu. Taču ārstu izmeklējumi parāda, ka galvas trauma ir tik nopietna, ka atgriešanās ringā Rokijam var beigties ar letālu iznākumu. Rokijam nekas cits neatliek, kā atgriezties atpakaļ savā vecajā rajonā, kur viņš turpina strādāt kā treneris.

Drīz vien uzrodas ļoti ambiciozs un jauns bokseris Tomijs Gans, kurš vēlas kļūt par Rokija skolnieku un kuru Rokijs sāk trenēt ar visu sirdi un entuziasmu, pat atsvešinoties no miesīgā dēla, kuram ir konflikti ar izspiedējiem skolā un kuram lieti noderētu tēva atbalsts. Taču jau pēc vairākiem veiksmīgiem mačiem Tomijs nonāk menedžera Djūka varā, kurš pasaka, ka Rokijs par šīm uzvarām neko Tomijam nav devis, bet viņš, menedžeris, maksās tam lielu naudu.

Tomijs Gans drīz kļūst par pasaules čempionu (Rokijs šo cīņu skatās televizorā), mačā uzvarot Keinu, taču uzvarētāja runā pateicas menedžerim, bet par Rokiju pat neatceras. Neapmierinātie skatītāji skandē Rokija vārdu. Žurnālisti kritizē Tomiju par to, ka viņš ir "mākslīgi uzpūsts" čempions, jo nav uzvarējis Rokiju. Tomijs neiztur kritiku un kādā bārā izaicina Rokiju uz cīņu. Rokijs negrib cīnīties ar cilvēku, kas vēl nesen viņam bijis kā brālis, taču, kad Tomijs iesit Polijam, Rokijs cīņu uzsāk turpat uz ielas. Jauns un fiziski spēcīgais Tomijs pārņem iniciatīvu, noguldot pretinieku, bet te, guļot uz asfalta, Rokijs atceras mirušo treneri Mikiju. Rokijs atgūst motivāciju un nokautē Tomiju. Sanākušais pūlis ir sajūsmā par sava elka uzvaru. Rokijs salabst ar dēlu.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* *Turner Classic Movies* profils (angliski)
* *TV.com* profils (angliski)
* *Metacritic* profils (angliski)
* *Box Office Mojo* profils (angliski)
* *Rotten Tomatoes* profils (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
"Rokijs" |
| --- |
|  |
| Filmas | 
* "Rokijs" (1976)
* "Rokijs 2" (1979)
* "Rokijs 3" (1982)
* "Rokijs 4" (1985)
* "Rokijs 5" (1990)
* "Rokijs Balboa" (2006)
* "Krīds: Rokija mantojums" (2015)
* "Krīds II" (2018)
* "Krīds III" (2023)

 |
|  |
| Tēli | 
* Rokijs Balboa
* Polijs Pennino
* Tonijs "Djūks" Everss
* Adriana Balboa
* Mikijs Goldmills
* Apollo Krīds

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 221432609

 |

 |
**Poļu leģions Somijā** (poļu: *Legjon Polski w Finlandji*) bija Krievijas impērijas armijas poļu militāra vienība Pirmā pasaules kara laikā. Tas izveidots 1917. gada 24. aprīlī Viborgā un pastāvēja līdz 1918. gada 1. martam. Tas nepiedalījās nevienā kaujas operācijā.

Leģions maksimuma laikā sastāvēja no kājnieku bataljona Viborgā, kājnieku rotas Ino fortā, smagās artilērijas baterijas Sveaborgā, kā arī vairāk nekā 20 vienībām citur Somijā. Leģionu komandēja pulkvedis Staņislavs Boguslavskis (*Stanislaw Boguslawski*), un tajā dienēja 1700 kareivji un 37 virsnieki.

1918. gada 22. janvārī poļu kareivji iesaistījās sadursmēs ar boļševistiski noskaņotiem karavīriem. Sākoties Somijas pilsoņu karam, Poļu leģions vēlējās pievienoties Baltajai gvardei un cīnīties pret Sarkanajiem, bet šis piedāvājums tika noraidīts. Leģions palika Sarkano gvardu kontrolētajā teritorijā, bet daļu ieroču nodeva Baltajiem. Leģionu pameta daļa kareivju, tomēr pavasarī Viborgas bataljons bija kaujas spējīga vienība, kas sastāvēja no pilnībā apbruņotas kājnieku rotas, sapieru rotas, kavalērijas vada, lauka baterijas un transporta nodaļas. No 1918. gada maija lielākā daļa leģiona pārdislocējās uz Poliju.

Atsauces
--------

1. 1 2  Chapter 01: The fate of the new Poland begins SECOND POLISH REPUBLIK
**Leņķiskais ātrums** ir leņķa mainīšanās ātrums. Fizikā un matemātikā tas ir vektoriāls lielums, pēc kura var noteikt uzreiz trīs parametrus - rotācijas ātrumu, rotācijas virzienu un asi, ap kuru objekts griežas. SI vienībās leņķisko ātrumu mēra radiānos sekundē. Leņķisko ātrumu parasti apzīmē ar grieķu burtu "omega" ({\displaystyle \textstyle \omega }). Leņķiskā ātruma vektors ir perpendikulārs rotācijas plaknei, bet to virzienu parasti nosaka pēc svārpsta likuma vai labās rokas likuma (abi likumi dod vienādu vektora virzienu).

Definīcija
----------

Leņķiskais ātrums kā pseidovektors
Leņķiskais ātrums {\displaystyle {\vec {\omega }}} ir pseidovektors, kurš raksturo rotācijas asi, rotācijas ātrumu un rotācijas virzienu. Šis vektors ir perpendikulārs rotācijas plaknei un to virzienu nosaka pēc svārpsta likuma. Vektora garumu {\displaystyle \omega =\left|{\vec {\omega }}\right|} iegūst, diferencējot rotācijas leņķi {\displaystyle \varphi } attiecībā pret laiku {\displaystyle t}:

{\displaystyle \omega ={\dot {\varphi }}={\frac {d\varphi }{dt}}}.
Skalāro leņķisko ātrumu izmanto, aprakstot procesus, kuros rotācijas ass nemainās. 

Konstantam leņķiskajam ātrumam (t. i. leņķiskais paātrinājums ir nulle) iepriekšējā izteiksmē vienkāršojas līdz

{\displaystyle \omega ={\frac {\Delta \varphi }{\Delta t}}}       vai       {\displaystyle \omega ={\frac {\varphi }{t}}}
Pretstatā tangenciālajam ātrumam {\displaystyle {\vec {v}}}, leņķiskais ātrums nav atkarīgs no rādiusa {\displaystyle {\vec {r}}}. Trajektorijas ātrumu var noteikt kā leņķiskā ātruma un rādiusvektora vektoriālo reizinājumu:

{\displaystyle {\vec {v}}={\vec {\omega }}\times {\vec {r}}}.
Ja leņķiskais ātrums un rādiusvektors ir savstarpēji perpendikulāri, tad trajektorijas ātruma moduli var noteikt ar tiešu skalāru reizinājumu:

{\displaystyle v=\omega \,r}.
Ja rotācijas ass ir {\displaystyle z} ass, tad leņķisko ātrumu var izteikt ar sekojošu vektoru:

{\displaystyle {\vec {\omega }}={\begin{pmatrix}0\\0\\\omega \end{pmatrix}}}.

Citas formulas
--------------

Vienmērīgai rotācijai leņķisko ātrumu var izteikt ar rotācijas frekvenci {\displaystyle \nu } vai rotācijas periodu {\displaystyle T}:

{\displaystyle \omega =2\pi \nu }.
{\displaystyle \omega ={\frac {2\pi }{T}}}
**Grieķi** (pašnosaukums *Έλληνες*) ir Grieķijas un Kipras pamatiedzīvotāji. Pieder pie lielās eiropeīdās rases Vidusjūras apakšrases. Runā jaungrieķu valodā, kura veido atsevišķu apakšgrupu indoeiropiešu valodu saimē. Rakstības pamatā ir grieķu alfabēts. Literārā valoda izveidojusies 19. gadsimta vidū. Pēc reliģiskās piederības grieķi lielākoties ir pareizticīgie.

Vēsture
-------

Grieķu nācijas etnisko pamatu ir veidojusi sengrieķu tautība, kura sāka veidoties 2. g.t. p.m.ē. pēc joniešu, ahaju, eoliešu un doriešu cilšu pārcelšanās uz Balkānu pussalas dienvidiem, Egejas jūras salām un Mazāzijas pussalas rietumu piekrasti, asimilējot vietējās tautas (pelasgus u.c.).

Vienota grieķu kultūra izveidojās laikā, kad notika Melnās un Vidusjūras kolonizēšana (8.—6. gadsimts p.m.ē.). Nosaukums "helēņi", ar kuru sākumā tika identificēta Hellādu (Tesālijas apgabalu) apdzīvojoša cilts, izplatījās uz visiem grieķvalodīgajiem iedzīvotājiem (šajā nozīmē pirmoreiz lietots tika 7. gadsimtā p.m.ē.). Acīmredzot iesākumā etnonīms 'grieķi' tika attiecināts uz vienu no Ziemeļgrieķijas ciltīm, atvasinot Boijotijas pilsētas Graijas nosaukuma. Vēlāk to piesavinājās romieši, domājams pēc kontaktiem ar Ziemeļgrieķijas piekrastes iedzīvotājiem un attiecināja to uz visiem helēņiem. Hellēnisma periodā, ap 3. gadsimtu p.m.ē. izveidojās un izplatījās, izspiežot vietējos dialektus, vienota grieķu valoda — koinē.

Senie grieķi radīja augsti attīstītu antīko civilizāciju, kurai bija liela loma Eiropas un Tuvo Austrumu attīstībā. Viduslaikos grieķi veidoja Bizantijas impērijas kodolu, un oficiāli viņi tika saukti par romeijiem (romiešiem). Pakāpeniski viņi asimilēja no ziemeļiem migrējošos trāķiešus, ilīriešus, ķeltus, valahus, slāvus un albāņus.

Osmaņu impērijas valdīšanas laiks Balkānos (15.—19. gadsimta pirmā puse) atstāja lielu ietekmi uz grieķu materiālo kultūru un valodu. 18. gadsimta beigās Grieķijā sākās nacionālās atbrīvošanas kustība, kurai bija liela nozīme dažādu Grieķijas apgabalu atšķirību izzušanā un vienotas grieķu nācijas izveidē.

Neatkarības kara laikā (1821—1829) tika izveidota Grieķijas valsts.

Grieķu skaita izmaiņas Latvijā (1897—2011)
------------------------------------------

| **Deklarētā tautība**  | 1897 | 1920 | 1925 | 1930 | 1935 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2000 | 2011 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| grieķi | 15 | ~100 | 72 | 100 | 118 | 175 | 245 | 252 | 325 | 322 | 289 |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Grieķi***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph128073

 |

 |
***DALL-E*** (stilizēts ***DALL·E***) un ***DALL-E 2*** ir mākslīgā intelekta attēlveidošanas modeļi, kurus izveidoja pētniecības laboratorija *OpenAI*. Līdzīgi kā *Midjourney* un *Stable Diffusion*, *DALL-E* ģenerē attēlus, balstoties uz dabiskā valodā sniegtiem aprakstiem, ko sauc par "uzvednēm". *DALL-E* izmanto *GPT-3* valodas modeļu versiju, kas pārveidota, lai ģenerētu attēlus. 2022. gada aprīlī *OpenAI* paziņoja par *DALL-E 2* — nākamās paaudzes rīku, kas izstrādāts, lai radītu reālistiskākus attēlus ar augstāku izšķirtspēju, kas "var apvienot koncepcijas, atribūtus un stilus".

2022. gada novembra sākumā *OpenAI* izlaida *DALL-E 2* kā API, ļaujot izstrādātājiem integrēt modeli savās lietojumprogrammās. *Microsoft* izziņoja, ka *DALL-E 2* tiks iekļauta *Microsoft Designer* lietotnē un *Image Creator* rīkā, kas iekļauts *Bing* meklētājā un *Microsoft Edge*.

Rīka nosaukums ir veidots, apvienojot *Pixar* animācijas filmas tēla *WALL-E* nosaukumu un spāņu sirreālisma mākslinieka Salvadora Dalī vārdu.

Atsauces
--------

1. 1 2  «OpenAI debuts DALL-E for generating images from text». *VentureBeat* (en-US). 2021-01-05. Skatīts: 2023-05-01.
2. ↑  «DALL·E 2». *openai.com* (en-US). Skatīts: 2023-05-01.
3. ↑  «DALL·E API now available in public beta». *openai.com* (en-US). Skatīts: 2023-05-01.
4. ↑  Devin Coldewey. «OpenAI's DALL-E creates plausible images of literally anything you ask it to». *TechCrunch* (en-US), 2021-01-05. Skatīts: 2023-05-01.
Pils skats no Bosfora
Pils interjers
**Kučuksu pils**, arī: **Kučuksu paviljons** vai **Gēksu paviljons**, (turku valodā: *Küçüksu Kasrı*) atrodas Turcijā, Stambulas Bejkozas rajona Kučuksu mikrorajonā pie Bosfora jūras šauruma starp Āzijas cietoksni un Fatiha sultāna Mehmeda tiltu. Osmaņu impērijas sultāni izmantoja pili īsus brīžus, kad bija jāpiedalās izbraucienos vai medībās.

Pils būvniecību pasūtīja sultāns Abdulmedžids I un šo pili projektēja armēņu arhitekti Garabets Amira Baljans ar dēlu Nigogajos Baljanu. Pils noformēta baroka stilā un tai ir divi stāvi. Pili pabeidza būvēt sultāna Mahmuda I valdīšanas laikā (1730—1754) viņa lielvezīrs Divittars Mehmeds pašā. To vēlāk turpināja lietot Selims III un Mahmuds II.

Atšķirībā no citām pilīm, kuru dārzus ieskāva mūra sienas, šeit tika izbūvētas tikai metāla žogi ar vārtiem visās četrās zemes gabala pusēs. Pagrabā atradās virtuve, pieliekamais un apkalpojošā personāla istabas. Abi stāvi izbūvēti atbilstoši turku tradīcijām: četras istabas ēkas stūros un viena dzīvojamā telpa vidū. Ūdens pusē istabās ir divi kamīni katrā, bet pārējās istabās — pa vienam. Kamīnus izgatavoja no krāsaina marmora, kuru ieveda no Itālijas. Istabās esošās lustras izgatavotas Bohēmijā no kristāla. Visi aizkari, pārvalki, mēbeļu apšuvums un paklāji austi Herekes impēriskajā fabrikā. Visās telpās pie sienām izkārti vērtīgi mākslas darbi. Telpu iekšējā noformējuma izstrādāšanai bija nolīgts Vīnes operas skatuves mākslinieks Sehans.

Sultāna Abdulaziza valdīšanas laikā ēkas fasāde tika smalkāk noformēta un atsevišķas būves dārzā tika nojauktas. Republikas pirmsākumos pili izmantoja dažādu valstu oficiālo viesu izmitināšanai. Pēc 1944. gada kapitālā remonta, Kučuksu pils ir atvērta tūristiem kā muzejs.

Galerija
--------

* 
* 
* 


|  |  |
| --- | --- |
| Portal icon | Turcijas portāls |
|
***Qt Group Oyj*** ir Somijā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība, kas nodarbojas ar *Qt* programmatūras ietvara izstrādi un pārvaldīšanu. Tā ir dibināta 2014. gadā. Galvenais birojs atrodas Espo.

*Qt Group Oyj* akcijas tiek kotētas *Nasdaq Helsinki* biržā (simbols *QTCOM*). Lielākie akciju turētāji (2022. gada decembrī): *Ingman Development Oy Ab* (21,46 %), *Skandinaviska Enskilda Banken AB* (16,75 %), *Ilmarinen* pensiju fonds (4,52 %), *Varma* pensiju fonds (2,99 %), Kari Juhani Karvinens (4,25 %).

Vēsture
-------

Uzņēmuma vēsture sniedzas līdz 1991. gadam, kad norvēģu programmētāji sāka izstrādāt grafisko ietvaru *Qt*. 1994. gadā tika dibināts uzņēmums *Quasar Technologies* (vēlāk tā nosaukums mainīts uz *Trolltech*). 2008. gadā uzņēmums tika pārdots *Nokia* un pārdēvēts par *Qt Software* (vēlāk *Qt Development Frameworks*).

2011. gada martā *Nokia* *Qt* komerciālās licencēšanas biznesu pārdeva Somijas programmatūras uzņēmumam *Digia*. 2012. gada septembrī viss *Qt* bizness nodots *Digia*.

2014. gadā *Digia* nolēma atdalīt *Qt* platformas attīstīšanu un pārvaldīšanu atsevišķā uzņēmumā. 3. septembrī tika dibināts uzņēmums ***The Qt Company Oy***, kā 100 % kapitāldaļu piederēja *Digia*.
2015. gadā *Digia* sāka gatavot *Qt* uzņēmumu sākotnējam publiskam piedāvājumam, un decembrī dibināja pārvaldītājsabiedrību ***Qt Group Oyj***, kam nodeva *The Qt Company Oy* kapitāldaļas.
2016. gada 1. maijā uzņēmumu *Qt Group* atdalīja no *Digia*, un 2. maijā *Qt Group Oyj* akcijas sāka kotēt *Nasdaq Helsinki* biržā.

2021. gada 13. aprīlī *Qt Group* paziņoja, ka iegādāsies Vācijas uzņēmumu *froglogic GmbH*, kas ir viens no galvenajiem programmatūras kvalitātes nodrošināšanas rīku, piemēram, testēšanas automatizācijas rīku, nodrošinātājs.
2022. gada 11. augustā *Qt Group* paziņoja, ka iegādāsies Vācijas uzņēmumu *Axivion GmbH*, kas ir nozīmīgs mūsdienīgu programmatūras kvalitātes nodrošināšanas rīku, piemēram, statiskās programmatūras analīzes un programmatūras arhitektūras analīzes, nodrošinātājs.

Skatīt arī
----------

* *Qt* (programmatūras ietvars)
* *Qt Development Frameworks* (*Trolltech*)

Atsauces
--------

1. ↑  Shareholders
2. ↑  Nokia to Sell Qt Business
3. ↑  Launches a Unified Website and Unleashes a €20 Indie Mobile Monthly Subscription Plan Digia, September 16, 2014
4. ↑  NASDAQ Helsinki Welcomes Qt Group Plc The Qt Company, May 4, 2016

Ārējās saites
-------------

* *Qt* vietne
* Uzņēmumu grupas informācija

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Somijas *OMX Helsinki 25* uzņēmumi |
| --- |
|  |
| 
* Cargotec
* Elisa
* Fortum
* Huhtamäki
* Kesko
* Kojamo
* KONE
* Konecranes
* Metsä Board
* Metso
* Neste
* Nokia
* Nokian Renkaat
* Nordea
* Orion
* Outokumpu
* Qt Group
* Sampo
* SSAB
* Stora Enso
* Telia Company
* Tietoevry
* UPM
* Valmet
* Wärtsilä

 |

 |
**Ketleru ūdenskritums** atrodas Kurzemē, Kuldīgas novadā, Skrundas pagastā. Tas ir Ventas upes labajā krastā, aptuveni 150 metru attālumā no tās un 500 metru uz ziemeļaustrumiem no pamestajām Ketleru mājām. Ūdenskritums ir izveidojies Ketleru gravā, kas ietilpst Ventas un Šķerveļa ielejas dabas liegumā.

Ūdenskritums ir izveidojies no aleirolīta slāņiem, kas ir smalkgraudaini nogulumi, kas sastāv no māla minerāliem un kvarca. Ūdenskritumam ir viena pakāpe. Ūdenskrituma augstums ir 0,6 metri, bet platums svārstās no 0,8 līdz 1,5 metriem atkarībā no ūdens daudzuma. Zem ūdenskrituma nav bedres. Ūdenskrituma labajā pusē ir pamanāma pārkare, kas ir izveidojusies no aleirolīta slāņu erozijas. Tā ir 0,3 metri dziļa, 0,4 metri augsta un 0,7 metri plata.

Ketleru ūdenskritums tika apzināts ap 2006. gadu.

Stāvoklis ziemā
---------------

Parasti strauts tek, bet bargās ziemās ūdenskritums var pilnībā pārklāties ar ledu, apsnigt un nebūt redzams.

Ārējās saites
-------------

* Ketleru ūdenskritums
Satura kūrēšananu ilustrējošs attēls
**Satura kūrēšana**[*nepieciešama atsauce*] (angļu: *content curation*) ir tiešsaistes satura atrašanas, apkopošanas un rādīšanas process, kas attiecas uz konkrētu tēmu vai jomu, parasti ar nolūku pievienot vērtību.

Satura kūrēšanas nozīme
-----------------------

Satura kūrēšana tīmeklī ir visaktuālākā. Tā ir nepārtraukta darbība, nevis vienreizējs notikums, jo informācija tiešsaistes vidē katru dienu pieaug. Visas vietas, kur saturs tiek koplietots un apspriests, ir labi satura kūrēšanas piemēri, tostarp sociālo mediju ziņas, ziņu apkopošanas vietnes, kā arī saites un raksti, kas minēti blogos. Nav noteikta standarta, kādam ir jābūt saturam. Tīmekļa vietnē bieži vien tiek kūrēts koplietots teksts, video, audio, attēli un infografikas.

Satura kūrēšana "izaug" no nepieciešamības atrast, atklāt, filtrēt, saglabāt un rada jēgu par lielo informācijas daudzumu internetā, kas ir reta, vērtīga, dezorganizēta un lielākoties nepārbaudīta.

Satura kūrēšana neietver sava satura izveidi. Satura kūrēšanas galvenais mērķis ir palīdzēt citiem atklāt, uzzināt un izprast kaut ko, kas nav viņiem pazīstams.

Satura kūrēšana ļauj izprast, izpētīt, izprast kādu tēmu, jautājumu, problēmu, personu vai notikumu, organizējot labākos informācijas resursus par to (rakstus, pētījumus, attēlus, video utt.) un sniedzot ātru ieskatu un ekspertu norādījumus par to izpēti.

Vēsture
-------

Satura kūrēšanas procesam ir sena vēsture. Jau pirms tūkstošiem gadu cilvēks to ir izmantojis, lai saglabātu, organizētu, atklātu un izceltu vērtīgu dzeju, filozofiskas idejas, kā arī vēsturiskus un mākslinieciskus mākslas darbus.

Pirmie piemēri par satura kūrēšanu parādījās renesanses laikmeta Eiropā, pirms pieciem gadsimtiem vēstules formāta veidā. Ar roku rakstītas vēstules izplatījās privāti starp tirgotājiem, izplatot informāciju par visu, sākot no ekonomiskajiem apstākļiem un beidzot ar sociālajām normām. Pats vēstuļu rakstītājs izlēma, kāda informācija ir svarīgākā un būtiskākā, organizējot un izplatot šīs zināšanas priekš publiskā patēriņa.

Satura kurators
---------------

Satura kurators ir kā visa tīmekļa redaktors, kas apkopo, šķiro un izprot informāciju un pasniedz to viegli saprotamā veidā.

Satura kuratori atbild par visa satura sakārtošanu, lai pēc vajadzības varētu piekļūt blogu un sociālo mediju ierakstiem. Vienkāršāks skaidrojums ir domāt par satura kuratoru kā par bibliotekāru. Bibliotekāri kārto grāmatas un izvieto tās plauktos noteiktās grupās, pamatojoties uz informācijas veidu, kādu satur grāmatas. Tas ir līdzīgi tam, kā satura kuratori apkopo datus.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «BigCommerce». Skatīts: 21.11.2019.
2. 1 2 3  Robin Good. «Medium», 07.01.2016. Skatīts: 21.11.2019.
3. ↑  Robin Good. «Medium», 19.07.2017. Skatīts: 23.11.2019.
4. ↑  «Alation». Skatīts: 23.11.2019.[novecojusi saite]
5. ↑  «RedRokk».[novecojusi saite]
6. ↑  Casey Kennedy. «Chron».
**Kompetenču novērtēšana** notiek, izmantojot rīcības indikatorus. Rīcības indikators ir darbība vai darbību kopums, kuru iespējams novērot, kad persona sekmīgi izmanto attiecīgo kompetenci. Kompetences novērtē, salīdzinot rīcības indikatorus - vēlamās rīcības izpausmes - ar reālajām, darbinieka demonstrētajām rīcības izpausmēm.

Kompetenču novērtēšanas metodes
-------------------------------

Biežāk izmantotās kompetenču novērtēšanas metodes ir testi, kompetenču intervija, vadītāja vērtējums un 360 (180) grādu novērtēšana.

### Testi

Ar testu palīdzību var iegūt informāciju par lielu skaitu dažādu personai piemītošu kompetenču, tāpēc parasti kompetenču novērtēšanas testā ir daudz jautājumu, lai iegūtu pieteikamu daudzumu informācijas par katru no kompetencēm. Lai kompetenču testa rezultāti būtu uzticami (valīdi), svarīgi ievērot šādus nosacījumus:  

• testam jābūt korekti standartizētam un adaptētam;  

• testa instrukcija jāsniedz precīzi;  

• jāievēro testa veikšanas apstākļiem izvirzītās prasības;  

• testa rezultātu interpretācija jāveic profesionālam vērtētājam.

### Kompetenču intervija

Kompetenču intervija ir metode, kura pēc būtības ir līdzīga uzvedības intervijai. Tajā ar specifisku jautājumu sēriju palīdzību intervētājs iegūst informāciju par personai raksturīgo rīcību dažādās, parasti ar profesionālo darbību saistītās situācijas. Kompetenču intervijas veikt un rezultātus interpretēt drīkst tikai apmācīts un profesionāls intervētājs.

### Vadītāja vērtējums

Darbinieka kompetences var novērtēt arī tā vadītājs, sniedzot izvērtējumu atbilstoši kompetenču aprakstiem jeb rīcības indikatoriem. Vērtēšanas procesā vadītājs salīdzina reālo darba izpildi ar vēlamajām kompetenču izpausmēm un sniedz savu vērtējumu atbilstoši vērtēšanas skalai. Vadītāja vērtējuma svarīgākā sadaļa ir tā pamatojums, kas to argumentē un paskaidro. Līdzīgā veidā savas kompetences var novērtēt arī pats darbinieks.

### 360 un 180 grādu novērtēšana

360 grādu novērtēšana ir metode, kurā viedokli par vērtējamās personas kompetencēm, atbildot uz konkrētiem jautājumiem, sniedz tā vadītājs, padotie, kolēģi un klienti. 360 grādu vērtēšanu izmanto tikai vadītāju kompetenču novērtēšanai. Darbinieku, kuriem nav padoto, novērtēšanai līdzīgā veidā izmanto 180 grādu novērtēšanas pieeju, kurā darbinieka kompetences novērtē vadītājs un kolēģi.

Atsauces
--------

1. ↑  Dubois D.D. Competency-Based Human Resource Management / Rothwell, W.J. – Palo Alto, Davies – Black Publishing, 2004, p. 291, pp. 19-20.

Skatīt arī
----------

Kompetenču pieeja  

Kompetenču modelis  

Komunikatīvās kompetences
Kārlis Līdaks 1930.gadā
**Kārlis Līdaks** (dzimis 1893. gada 27. jūlijā Rīgā, miris 1942. gada 29. jūnijā Noriļskā) bija diriģents, komponists, vijolnieks un mūzikas pedagogs.

Dzīves laikā sakomponējis 59 melodijas, no tām 32 vai 33 jauktā kora dziesmas, 17 sieviešu kora dziesmas, 9 vīru koru dziesmas, 2 solo dziesmas, vienu trio balsij, vijolei un klavierēm. Daļai šo dziesmu ir ļoti līdzīga melodija ar atšķirīgiem tekstiem. Dziesmas tulkotas arī krieviski un portugāliski, joprojām tiek latviešu baptistu dziedātas Brazīlijā.

Dzīvesgājums
------------

No bērnības mācījies vijoles spēli pie sava brālēna Alfrēda, pašmācības ceļā apguvis balalaiku un mandolīnu. 14 gadu vecumā viņš uzņēmās vadīt Āgenskalna baptistu draudzes svētdienas skolas kori, bet 2 gadus vēlāk kļuva šīs draudzes kora vadonis.

17 gadu vecumā Kārlis Līdaks bijis gados jaunākais 1910. gada V Vispārējo latviešu dziesmu svētku kordiriģents. 12 gadus, ar pārtraukumu kara laikā no (1915-1917), kad viņš savukārt noorganizēja bēgļu kori Maskavā, K. Līdaks darbojās Āgenskalna draudzē. 

1919. gadā mobilizēts Padomju Latvijas armijā, no kuras pēc diviem mēnešiem dezertējis un pārgājis dienēt Latvijas armijā. 1923. gadā Līdaks pārgāja kā diriģents uz semināra draudzi, kurā ar vairākiem pārtraukumiem strādāja līdz 1941. gadam. 1923. gadā Latvijas valsts konservatorijā viņš ieguva vidusskolas dziedāšanas skolotāja tiesības, pēc tam 15 gadus darbojās kā skolotājs baptistu seminārā. 

Kārlis Līdaks bija viens no virsdiriģentiem baptistu 50 gadu jubilejas koncertā un abos Kurzemes baptistu dziesmu svētkos Liepājā. Ar speciāli sastādītu kori viņš piedalījās vispasaules baptistu kongresā Stokholmā 1923. gadā un Baltijas valstu baptistu kongresā Tallinā 1930. gadā. 

Līdaks sastādījis dziesmu krājumus "Dziesmu pērles" un "Ticības dziesmas". 1930. gadā viņš ierosināja nodibināt Latvijas baptistu draudžu koru apvienību, tika ievēlēts par tās priekšnieku un šo amatu pildīja līdz 1941. gadam, kad padomju vara viņu apcietināja un izsūtīja uz Krieviju. Jau apcietinājumā viņš atteicās no PSRS pilsonības. Nošauts Noriļskā 1942. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  «Kārlis Līdaks | LMIC». *www.lmic.lv*. Skatīts: 2023-07-26.
2. 1 2 3  «Kārlis Līdaka, vēstures rekonstruētājs • IR.lv». *ir.lv*. Skatīts: 2023-07-26.
**Saskares caurums** ir mazs caurums, pa kuru lielgabalos vai pa stobra tievgali lādējamos ieročos tiek aizdedzināts dzinējmateriāla lādiņš. Tas ir novietots virs stobra un pa to ieber pulveri, kuru aizdedzinot, liesma nonāk pie galvenā lādiņa un tiek izdarīts šāviens. 

Shematisks lielgabala šķērsgriezums, kur saskares caurums apzīmēts ar **3**

Raksturojums
------------

Vieglajos ieročos ar uzliesmojumu no pulvera lādiņa, kas tiek turēts uzliesmojuma pannā, ir pietiekami, lai aizdedzinātu iekšējo lādiņu. Artilērijā pielādētais pulveris, detonators, petarde vai berzes detonatorkapsele tiek ievietota saskares caurumā, lai nodrošinātu lādiņa uzliesmojumu. Pirms izšaušanas artilērists iztīra stobru tieši caur saskares caurumu ar dzeloņainu stiepli, tāpēc svarīgs saskares cauruma rādītājs ir tā diametrs. Pēc izšaušanas no šī cauruma tiek izmestas arī cietas daļiņas. Saskares caurumam jābūt vienādā līmenī ar uzliesmojuma pannas augšu. Ja draudētu briesmas, ka lielgabalu var sagrābt ienaidnieks, tā komanda ieroci sabojātu, lai tas netiktu izmantots pret viņiem. Tas ietvertu atskabargaina tērauda ķīļa iedzīšanu saskares caurumā, šāds ķīlis varētu tikt izņemts tikai ar lielām grūtībām. Svarīgi piederumi pie saskares cauruma ir saskares cauruma ieliktnis un saskares cauruma bakstāmais (parasti veidots no nerūsošā tērauda). Bieži vien virs tā ir arī speciāls vāks.
**Regina Kazarjana** (armēņu: Ռեգինա Ղազարյան; dzimusi 1915. gada 17. aprīlī, mirusi 1999. gada 6. novembrī) bija armēņu gleznotāja un 1937. gadā represētā armēņu dzejnieka Jegiše Čarenca rokrakstu glābēja.

Biogrāfija
----------

Regina Kazarjana ir dzimusi 1915.gadā Erevānā. Viņas tēvs bija armēņu genocīdu pārdzīvojušais no Vanas, māte dižciltīga sieviete no Erevānas (Horasanjana). Kazarjana satika dzejnieku Jegiše Čarencu 1930. gadā. Piecpadsmit gadu veco bāreni Kazarjanu "Čarencs bija kaut kādā veidā adoptējis kā intīmu draugu un viņa vientulības stundu liecinieku".

1937. gadā no cietuma kameras Čarencs bija slepeni informējis savu sievu Izabellu, ka viņai visi viņa raksti jāuztic tikai ģimenes draugam, gleznotājai Reginai Kazarjanai, un viņa tos izglābs no iznīcināšanas. Pēc Čarenca nāves Regīna Kazarjanai paslēpa un saglabāja dārzā daudzus no viņa rokrakstiem (kopā 7000 rindas, ieskaitot "Requiem to Komitas", "Bez nosaukuma", "Rudens dziesmas" un "Navzike"), un 1950. gados tos nodeva Čarenca literatūras un mākslas muzejam. Kā militārā pilote viņa piedalījās Otrajā pasaules karā. Viņa pabeidza Erevānas Tēlotājmākslas institūtu 1951. gadā.

Kazarjanas gleznas ir izstādītas dažādos Armēnijas muzejos, tostarp Armēnijas Nacionālajā galerijā. Viņa bija Armēnijas Gleznotāju savienības locekle.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Erevānas Goda pilsone
* Armēnijas Nopelniem bagātā gleznotāja

Atsauces
--------

1. ↑  Hakop-Agha by Eduard Avakyan
2. ↑  Yeghishe Charents: Poet of the Revolution, Marc Nichanian, Vardan Mattʻēosean, Mazda Publishers, 2003, p. 12
3. ↑  «A Labor of Love in "Vision of Death": RFE/RL gives account of Charents’ last years, ArmeniaNow». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 2. janvārī. Skatīts: 2020. gada 30. martā.
4. ↑  Հավերժ Չարենցի հետ
5. ↑  Арпеник Чаренц очень осторожна — как говорят в народе: "страх пуще смерти"
6. ↑  Erevānas Goda pilsoņi

Ārējās saites
-------------

* Memorial plaque to Regina Ghazaryan, who saved Charents' manuscripts, inaugurated in Yerevan (angliski)
* Mūžīgi ar Čarencu. // Hayastany Hanrapetutyun daily, 2009 (armēniski)
* Jegeša Čarenca nāves 65. gadadiena. Archived 2021. gada 10. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (armēniski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 75675671
* LCCN: n2002061933

 |

 |
**Šokaļska šaurums** (krievu: *Пролив Шокальского*) ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Severnaja Zemļas arhipelāga Boļševikas salu dienvidaustrumos no Oktobra Revolūcijas salas rietumos un savieno Karas jūru dienvidrietumos un Laptevu jūru ziemeļaustrumos. Šaurums ir 106 km garš un šaurākajā vietā 19 km plats, kuģojams.

Šauruma krasti stipri izroboti, lielākoties krauji, klāti ar ledājiem, no kuriem noplūst aisbergi. Vairākas nelielas salas, lielākā no kurām ir Naidjoniša pie šauruma ziemeļu ieejas. Lielāko gada daļu klāts ar ledu.

Šaurumu 1913. gadā atklāja Krievijas hidrogrāfiskā ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā ar kuģiem *Taimir* un *Vaigač*, bet noturēja to par jūras līci. Nodēvēts par godu vienam no ekspedīcijas plānotājiem, ģeogrāfam un kartogrāfam Jūlijam Šokaļskim. 1932. gadā Nikolaja Urvanceva ekspedīcija atklāja, ka tas ir jūras šaurums, kas atdala divas lielas salas.

Šauruma ziemeļaustrumu piekrastē izvietojusies Misbaranovas polārstacija, bet dienvidrietumu piekrastē no 1935. līdz 1943. gadam darbojās Misolovjannijas polārstacija.

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

Atsauces
--------

1. ↑  Большой энциклопедический словарь. ШОКАЛЬСКОГО ПРОЛИВ
2. ↑  «ОТКРЫТИЕ ВЕКА (к 100-летию открытия Северной Земли)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 24. janvārī. Skatīts: 2020. gada 14. novembrī.
**Mihalīna Supe** (segvārds "Kaija", 1923—2022) bija nacionālās pretošanās kustības dalībniece Latgalē, Latvijas nacionālo partizānu apvienības (LNPA) komandiera Pētera Supes jaunākā māsa.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1923. gada 1. janvārī Purvmalas pagastā mājās "Jaunais Dārzs" Vinca un Emīlijas Supes septiņu bērnu ģimenē.

Pēc Latgales okupācijas viņas brālis Pēteris Supe mežā pie Stompakiem nodibināja Latvijas nacionālo partizānu apvienību (LNPA), un Mihalīna 1945. gadā pievienojās brāļa vadītajai grupai.
1945. gada jūlijā čekisti nodedzināja Supes ģimenes rentes māju Viļakas pagasta Aizgalienā un nošāva viņu vecākus Vincu un Emīliju Supes.
Kad 1946. gada 1. aprīlī arī brāli Pēteri Supi Jaungulbenes pagastā nošāva partizānu rindās iesūtīts NKVD aģents, viņa darbojās vairākās citās nacionālo partizānu grupās Viļakas apkārtnes mežos — gatavoja ēst, mazgāja un lāpīja drēbes. 1946. gada 9. septembrī nošāva viņas māsu Genovefu.
Pēc viņas drauga Arvīda Vīksniņa ("Jaunā") nošaušanas Mihalīna Supe 1954. gada 26. aprīlī legalizējās, bet jau jūnijā viņu arestēja un piesprieda 25 gadus ieslodzījumā stingrā režīma nometnē Vorkutlagā, no kura atbrīvoja 1961. gada 6. aprīlī.
No Vorkutas Latvijā Mihalīna jeb Mikiņa atgriezās 1964. gadā, sameklēja dvīņumāsu Broņislavu Bauskā un sāka strādāt sabiedriskās ēdināšanas uzņēmumā VDK noteikto amatu robežās — par virtuves strādnieci, bet patiesībā bija prasmīga pavāre.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas Mihalīnai Supei piešķīra nacionālās pretošanās kustības dalībnieka statusu, darbojās politiski represēto klubā "Rēta". Mūža nogali viņa pavadīja pansionāta "Derpele" Bauskas filiālē.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordeņa pirmās pakāpes Goda zīme (1997)
* Viestura ordenis, IV šķira (2020)

Atmiņas
-------

* atmiņu grāmata „Tālā Purvmala sapņos sērst nāk …"
* Sanitas Reinsones grāmata "Meža meitas".

Atsauces
--------

1. ↑  Mums bija jāmirst, lai dzīvotu simti Uldis Neiburgs, Latvijas Okupācijas muzeja Publiskās vēstures nodaļas vadītājs, 2020. gada 7. martā
2. ↑  Mūžs kā leģenda Archived 2022. gada 24. maijā, *Wayback Machine* vietnē. bauskasdzive.lv 29.03.2022
3. ↑  Balvu rajona kultūrvēstures datu bāze
Dreiliņu jeb Dreilingu dzimtas ģerbonis
**Dreiliņi** jeb **Dreilingi** (vācu: *von, Dreiling*) bija Rīgas patriciešu un muižnieku dzimta.

Vēsture
-------

Dzimtas ciltstēvs bija Pauls Dreilings, kurš 15. gadsimta beigās no Tiroles pārcēlās uz dzīvi Rīgā un ap 1514. gadu kļuva par Rīgas rātskungu, Rīgas arhibīskapa padomnieku un birģermeistaru.

Livonijas hercogistes laikā viņa mazdēls Rīgas rātskungs Melhiors Dreilings (*Melchior von Dreylingk*, ap 1558-1608) ieguva mantojamus zemes īpašumus Rīgas patrimoniālajā apgabalā, no Dreiliņmuižas nosaukuma radies Dreiliņu nosaukums. Kaspars Dreiliņš (1572—1632) Leidenes Universitātē ieguva tieslietu doktora grādu un Poļu—zviedru kara laikā bija Zemgales hercoga Frīdriha Ketlera pilnvarotais sūtnis, 1620. gadā viņu ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā. Pēc kara beigām 1630. gadā Rīgas rātskungs Dītrihs Dreiliņš (miris 1637) Stokholmā vadīja sarunas par Rīgas tiesībām ar Zviedrijas karali Gustavu Ādolfu.
Zviedru Vidzemes laikā 1652. gadā viņa dēlu rātes sekretāru Melhioru Dreiliņu (1623—1682) iecēla Zviedrijas dižciltīgo kārtā.
Rīgas birģermeistaram un Lielās ģildes vecākajam Dītriham Dreilingam (1625—1686) piederēja vairākas Ārrīgas muižiņas. 1767. gadā Dr. Melhiors Johans fon Dreilings (1733—1779) kļuva par Rīgas pilsētas ārstu (*Stadtphysikus*).

Pēc Baltijas provinču inkorporācijas Krievijas Impērijas sastāvā Dreiliņu dzimta izplatījās arī Orlas, Pēterburgas un Hersonas guberņās.

Muižas Latvijā
--------------

* Dreiliņmuiža (*Dreilingshof*) jeb Dreiliņbuša (*Dreilingsbusch*) Šķirotavas apkaimē,
* Dreiliņa muiža (*Dreylingshof*) Voleros,
* Brekšu muiža (*Dreilings oder Herms hoff*).

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  Baltische Historische Kommission
3. ↑  ДРЕЙЛИНГ Энциклопедический словарь Ф.А. Брокгауза и И.А. Ефрона