recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jonu mikroskops** (jeb **jonu projektors**) sastāv no sfēriska trauka, kuras rādiuss ir aptuveni 0,1 m (10 cm), un volframa adatas, kuras smaile novietota trauka centrā (sk. zīmējumu). Smailes liekuma rādiuss izveidots tik mazs, cik vien tas ar modernām metāla apstrādes metodēm iespējams (apmēram 50 nm). Sfēras iekšējā virsma pārklāta ar plānu vadītāja slāni, kas, līdzīgi televizora kineskopa ekrānam, spīd ātru daļiņu triecienu iedarbībā. Starp pozitīvi lādēto smaili un negatīvi lādēto vadītāja slāni rada dažus simtus voltus lielu spriegumu. Trauku piepilda ar hēliju nelielā spiedienā 100 Pa.

Volframa atomi uz smailes virsmas veido mikroskopiskus izciļņus. Kad haotiskā kustībā esošie hēlija atomi tuvojas volframa atomiem, elektriskais lauks, kurš ir sevišķi spēcīgs smailes virsmas atomu tuvumā, atrauj no hēlija atomiem elektronus un pārvērš šos atomus par joniem. Hēlija joni atgrūžas no pozitīvi lādētās smailes un ar lielu ātrumu kustas pa sfēras rādiusu. Saduroties ar sfēras virsmu, joni izraisa tās spīdēšanu. Tādējādi uz ekrāna rodas smailes atsevišķo volframa atomu izvietojuma palielināta aina. 

Volframa atomu izvietojuma palielināta aina
Hēlija jonu trajektorijas Projektora palielinājums ir vienāds ar sfēras rādiusa R attiecību pret smailes rādiusu r. Loka garums |ab| norāda attālumu starp blakus esošiem volframa atomiem, bet loka garums |AB| - attālumu starp to attēliem uz sfēras virsmas. Tā kā {\displaystyle |AB|=R\cdot \alpha \ }, kur {\displaystyle \alpha \ } ir leņķis starp blakus esošo jonu trajektorijām, bet {\displaystyle |ab|=r\cdot \alpha \ }, tad palielinājums 

{\displaystyle \Gamma ={\frac {|AB|}{|ab|}}={\frac {R}{r}}=2\cdot 10^{6}\ },
tas ir, sasniedz divus miljonus.
Stilo bāka
**Stilo bāka** (poļu: *Latarnia Morska Stilo*) atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Stilo (uz atsevišķām kartēm Osetņika), Baltijas jūras krastā.   
 54°47′12.47″N 17°44′02.43″E﻿ / ﻿54.7867972°N 17.7340083°E﻿ / 54.7867972; 17.7340083

Vēsture
-------

Bāka šajā vietā atrodas kopš 1906. gada. Pirms tam šeit atradās 20 m augsts, piramīdveida signāluguns tornis. Lēmumu par bākas celtniecību Prūsijas valdība pieņēma 1901. gadā. Bāku projektēja Prūsijas civilais inženieris Valters Koerte (Walter Koerte). Celtniecība sākās 1904. gadā un ilga divus gadus. Bākā tika uzstādīta gaismas iekārta, kura sastāvēja no Frenela lēcām un prizmām 1150 mm diametrā. Par gaismas avotu tika izmantota maiņstrāvas loka lampa, kura kopā ar optiskajām ierīcēm bija uzmontēta uz rotējošas plātnes. Lampa bija viegli nomaināma nepieciešamības gadījumā. Oriģinālā gaismas iekārta darbojās līdz 1926. gadam, kad tika modernizēta. Loka lampa tika aizstāta ar 2000 W elektrisko spuldzi, kura bija izturīgāka lietošanā. Papildus tika uzstādīti sfēriski reflektori un rezerves lampa, kura darbojās ar sašķidrinātu gāzi.
Bāka darbojās visu Otrā pasaules kara laiku. Vienīgi pašās kara beigās kāda lidmašīna izšāva vairākas kārtas pa bāku, sašaujot dažus laternas paneļus. Tas nenodarīja lielu kaitējumu bākai un pēc remonta 1946. gadā tā atsāka darbību un darbojas līdz mūsdienām.
1906. gadā tika uzbūvēta arī miglas taure. Tā atradās apm. 800 m no bākas, jūras krastā uz 21 m augsta metāla torņa. Taure izdeva 3 signālus, ik pēc 35 s. Blakus atradās ēka ar kompresoru, kurš ražoja saspiestu gaisu taures darbināšanai. Jūras radītās krasta erozijas dēļ, miglas taures tornis 1950. gadā tika demontēts. Šo torni izmantoja Jastarņas bākas konstrukcijā. Šajā laikā pie bākas tika uzcelts ķieģeļu tornis, uz kura tika uzstādīta demontētā miglas taures iekārta. Tā darbojās līdz 1980. gadu vidum.

Raksturojums
------------

Bākas augstums ir 33,4 m. Bāku veido sešpadsmitstūrains čuguna tornis ar dubultu galeriju un laternu. Torņa apakšējā trešdaļa ir melna, vidējā balta, augšējā sarkana. Gaismas elements atrodas 75 m virs jūras līmeņa. Bākā uzstādīta PRB-21 gaismas iekārta, kura sastāv no 3 paneļiem. Uz katra paneļa atrodas 8 halogēnās spuldzes (6 darbojas, 2 rezervē). Gaisma balta (0,3 s deg, 2,2 s pārtraukums, 0,3 s deg, 2,2 s pārtraukums, 0,3 s deg, 6,7 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 23,5 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu, diennakts tumšajā laikā.

2006. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar Stilo bākas attēlu.

Ārējās saites
-------------

* Stilo lighthouse Centenary[novecojusi saite]

Atsauces
--------

1. ↑  «Pastmarka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 24. janvārī. Skatīts: 2008. gada 10. maijā.
**Takocubo kardiomiopātija** jeb **takocubo sindroms** (*TTS*) ir unikāls neišēmisks sindroms, kurai raksturīga pēkšņa īslaicīga sirds muskulatūras daļas vājināšanās. Tā kā šis vājums var rasties pēc emocionāliem pārdzīvojumiem, piemēram, tuvinieka nāves, izšķiršanās vai ilgstoša stresa, tad šo saslimšanu mēdz saukt arī par **salauztās sirds sindromu**. Takocubo kardiomiopātija saukta arī par **apikālo balona sindromu**, **stresa inducēto kardiomiopātiju** vai **reversiblo kreisā kambara anerģiju.**

Simptomi
--------

Kardiomiopātijai ir raksturīgas tipiskas koronārās sūdzības — elpas trūkums un sāpes krūtīs. Elektrokardiogrammā redzami ST segmenta pacēlumi, T viļņa inversija, vai QT intervāla pagarināšanās. Paaugstināti arī miokarda bojājuma marķieri asinīs. Lielākajai daļai pacientu ir paaugstināta arī noradrenalīna koncentrācija. Nereti sindroms tiek sajaukts ar akūtu miokarda infarktu. Diagnoze tiek uzstādīta, balstoties uz patoloģiskajām sirds sienas kustībām, t. i. kreisā kambara pamats saraujas normāli, bet pārējā kreisā kambara daļa ir nekustīga vai mazkustīga. Arī koronārā angiogrāfija parasti neapstiprina obstruktīvus vainagartēriju bojājumus.

Prognoze
--------

Neskaitot to, ka sākumā ir strauja stāvokļa pasliktināšanās, kopējā prognoze ir laba, recidīvu skaits ir neliels un mirstība ir zema. Pacientiem stāvoklis uzlabojas pāris dienu laikā un normalizējas dažu mēnešu laikā.

Vēsture
-------

Japāņu astoņkāju lamatas, pēc kurām šī slimība ir nosaukta
Sindroms pirmo reizi aprakstīts Japānā, un tā nosaukums cēlies no zivju groza ar apaļu dibenu un šauru kaklu, ko lietoja astoņkāju zvejā (japāņu: tako — ‘astoņkājis’, *tsubo* — ‘grozs’).

Atsauces
--------

1. ↑  "Transient apical ballooning syndrome—clinical characteristics, ballooning pattern, and long-term follow-up in a Swiss population". *Int. J. Cardiol.* 135 (3): 370–5. July 2009. doi:10.1016/j.ijcard.2008.03.088. PMID 18599137.
2. ↑  "A case of apical ballooning cardiomyopathy associated with duloxetine". *Ann. Intern. Med.* 149 (3): 218–9. August 2008. doi:10.7326/0003-4819-149-3-200808050-00021. PMID 18678857.
3. ↑  "Mayo Clinic Research Reveals 'Broken Heart Syndrome' Recurs In 1 Of 10 Patients".
4. 1 2  Klīniskā medicīna. 1. grāmata. Profesora Aivara Lejnieka redakcijā. Medicīnas apgāds, 2010, 942 lpp. ISBN 978-9984-813-27-1
5. ↑  Eshtehardi P, Koestner SC, Adorjan P, Windecker S, Meier B, Hess OM, Wahl A, Cook S (July 2009). "Transient apical ballooning syndrome--clinical characteristics, ballooning pattern, and long-term follow-up in a Swiss population"
6. ↑  Akashi, Yoshihiro J.; Nef, Holger M.; Möllmann, Helge; Ueyama, Takashi (2010-01-08). "Stress Cardiomyopathy". *Annual Review of Medicine* 61 (1): 271–286. doi:10.1146/annurev.med.041908.191750. ISSN 0066-4219.

Ārējās saites
-------------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 7626309-5
* NKC: ph1119369

 |

 |
**Jorubu valoda** ir Rietumāfrikas valoda vai dialektu kopa, kurā runā jorubi Nigērijas dienvidrietumos un Beninas dienvidos. Valoda ir tonāla un pieder pie Nigēras-Kongo valodu saimes. Kopējais runātāju skaits tiek lēsts ap 30—40 miljoniem. Oficiālā valoda Nigērijā, minoritātes valoda Beninā.

Valodai ir vairāki izteikti dialekti, kas tiek iedalīti trijās grupās: ziemeļrietumu dialekti (Abeokutas, Ibadanas, Ojo, Ogunas un Lagosas apkārtne), kas saistāmi ar Ojo impēriju, dienvidaustrumu dialekti (Okitikpukpas, Iladžes, Ondo, Ovo, Ikares un Sagamu apkārtne), kas saistāmi ar Beninas impērijas ekspansiju, un centrālie dialekti (Igbominas, Jagbas, Ilesas, Ekiti, Akures, Efonas un Idžebu apkārtne), kas uzskatāmi par pārejas formām starp galvenajām dialektu grupām. Standarta literāro valodu 1850. gados uz Ojo uz Ibadanas dialektu pamata izveidoja pirmais afrikāņu bīskaps Semjuels Krouters *(Samuel A. Crowther)*. Rakstība modificētā latīņu alfabētā — jorubu alfabētā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ethnologue. Yoruba

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  |  ***Jorubu valodas*** Vikipēdija, brīvā enciklopēdija |

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jorubu valoda***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85149236
* GND: 4120403-7
* SUDOC: 02740322X
* BNF: cb11945279q (data)
* NDL: 00574342
* NKC: ph384520
* BNE: XX539835

 |

 |
**Dugijs Pointers** ir basists un vokālists britu pop roka / pop panka grupā McFly. Kopā ar viņu grupā spēlē Toms Flečers(ģitāra, balss), Denijs Džouns(ģitāra, balss) un Harijs Džads(bungas). Grupa slavu ieguva 2004. gadā ar albumu *Room On The Third Floor*. Dugijs Pointers ir grupas jaunākais dalībnieks. Viņš bija tikai 15 gadus vecs, kad pievienojās grupai.

Biogrāfija
----------

Dugijs Pointers ir dzimis Orsetas slimnīcā, netālu no Koringemas. Viņš uzauga kopā ar savu māti Semu un jaunāko māsu Džeziju. Viņu tēvs ģimeni pameta neilgi pirms Dugija pievienošanās McFly.

Dugijs brīvi runāja grieķu valodā, kad bija jaunāks. Viņam ir daudz dažadu mājdzīvnieku, ieskaitot ķirzakas un iguānas.

12 gadu vecumā, vēlēdams līdzināties saviem elkiem Tomam Delondžam un Markam Hopusam no Blink - 182, sāka mācīties spēlēt basģitāru. 15 gadu vecumā viņš nolēma iesaistīties kādā grupā. mūzikas žurnālā NME viņš ieraudzīja sludinājumu, ka kāda grupa meklē basistu un bundzinieku. Atlasi grupai rīkoja Denijs Džouns un Toms Flečers. Dugijam tika basģitārista vieta, bet Harijs Džads kļuva par grupas bundzinieku. Vēlāk grupa pieņēma nosaukumu McFly.

McFly
-----

Dugijs ir grupas basists un fona vokālists. Dažreiz viņš dzied arī solo. Viņš ir līdzautors ļoti daudzām McFly dziesmām. Kopā ar grupu viņš ir saņēmis dažādus apbalvojumus, kā arī uzstājis kopā gan ar Rodžeru Daltriju no The Who un Braienu Meju no Queen.

Privātā dzīve
-------------

Dugijs ir grupas klusākais dalībnieks, maz runājot intervijās. Viņa grupas biedri viņu bieži vien par to izsmej, sakot, ka viņš bieži runā nedomājot, tāpēc ir labāk, ka viņš uzvedas klusi.

2006. gadā viņš saņēma *Virgin Award* balvu kā pievilcīgākais vīrietis.

Kopš 2009. gada maija viņš satiekas ar Frenkiju Stefordu no The Saturdays.

Televīzijas un filmu pieredze
-----------------------------

Dugijs kopā ar saviem grupas biedriem ir piedalījies daudz dažādos TV šovos. 2005. gada janvārī viņi bija viesmākslinieki Britu TV seriāla *Casualty* sērijā.

Tāpat grupa atveidoja paši sevi filmā jauniešu komēdijā *Just My Luck*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 304545590
* LCCN: nb2013012335
* ISNI: 0000 0001 3242 9635
* GND: 1051677696

 |

 |
**Parastā ieva** (*Prunus padus* vai *Padus avium*) ir Latvijā bieži sastopams, rožu dzimtas koks vai krūms.

Apraksts
--------

Augļi
Tā ir neliels (līdz 15 m) koks vai krūms. Vainags blīvs. Lapas veselas, lielas, eliptiskas ar smailu pamatu un galu. Lapmala sīkzobaina. Ziedi ķekaros, smaržīgi, balti. Auglis - melni sārkans kaulenis. Zied maijā.

Biotipi
-------

Dažādos lapkoku un jauktos mežos un upju palienēs. Raksturīga suga vairākās Eiropas platlapju mežu klases augu sabiedrībās.

Izplatība
---------

Parastā ieva ir Eiropā un Āzijā ļoti plaši izplatīta suga, aug arī dažviet Ziemeļāfrikā.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

Literatūra
----------

* Artūrs Mauriņš, Andris Zvirgzds. *Dendroloģija*. Rīga 2006. ISBN 9984-802-21-3

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Parastā ieva***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
* latvijasdaba.lv
**Vladimirs Ohotņiks** (franču: *Vladimir Okhotnik*, krievu: *Владимир Ильич Охотник*; dzimis 1950. gada 28. februārī Kijivā) ir Ukrainā dzimis Francijas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).

Biogrāfija
----------

1975. gadā beidzis Dņepropetrovskas Valsts universitātes tehniskās fizikas fakultāti. 

1979. gadā uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā. Kopš 1980. gadu vidus regulāri piedalījies starptautiskos šaha turnīros, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Egerā (1984, 1991), Satumarē (1987), Francijas šaha festivālā *Cappelle-la-Grande Open* (1988), Tapolcā (1991), Aikā (1992), Parīzē (1993), Vespremā (1997), Nansī (2004), Fillahā (2010), Olborgā (2014, 2016).

Sekmīgi piedalījies senioru šaha turnīros. 2011. gadā izcīnījis 2. vietu Eiropas senioru šaha čempionātā un uzvarējis Pasaules senioru šaha čempionātā. 2015. gadā atkārtojis šo panākumu Pasaules senioru šaha čempionātā S65 vecuma grupā.

Pazīstams arī kā šaha treneris. Bijis Maijas Čiburdanidzes sekundants 1981. gada mačā par pasaules čempiones titulu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1987. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2011. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Transfers in 2006
2. ↑  21st World Senior Chess Championships Concluded

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Skole** (ukraiņu: *Сколе*) ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Skoles rajona centrs pie Opiras upes, Skoles Beskidu kalnos. Pilsēta atrodas ukraiņu etniskās grupas boiku tradicionālajā apdzīvotības rajonā.

Vēsture
-------

Leģenda vēsta, ka Skoles apkaimē 1015. gadā Kijevas lielkņazs Svjatopolks Vladimirovičs panāca un nogalināja uz Ungāriju bēgošo brāli Svjatoslavu. Svjatopolks esot devis komandu *Сколоть их всех!* (Sacirst viņus visus!) no kā pilsētas nosaukums. Apkārtnē ir daudzi citi vietvārdi, kas saistās ar šo kauju.

Rakstos pirmoreiz minēta 1397. gadā kā apdzīvota vieta pie svarīga ceļa no Kijivas uz Ungāriju. Vēlāk ietilpa Žečpospolitā. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara Skole tika iekļauti jaunizveidotajā Polijas valstī. Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, Skolē iegāja PSRS karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Skoli ieņēma vācieši. Pilsēta tika iekļauta Ģenerālgubernatūras sastāvā. Pilsētas ebreju iedzīvotāji tika iznīcināti holokaustā.

Pēc Otrā pasaules kara lielākā daļa atlikušie poļu iedzīvotāji pārcēlās vai tika padzīti uz dzīvi Polijā, sevišķi uz tās rietumu apgabaliem, no kuriem savukārt tika padzīti vācieši. Pēc kara līdz 1991. gadam Skole bija Ukrainas PSR sastāvā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Skole***.

Atsauces
--------

1. ↑  Q115154676.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ļvivas apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Belza
* Bibrka
* Borislava
* Brodi
* Buska
* Červonohrada
* Dobromiļa
* Drohobiča
* Dubļani
* Hiriva
* Hliņani
* Hodoriva
* Horodoka
* Javoriva
* Kamjanka-Buzka
* Komarno
* **Ļviva**
* Mikolajiva
* Mostiska
* Moršina
* Novijkaliņiva
* Novijrozdila
* Novojavorivska
* Peremišļani
* Pustomiti
* Radehiva
* Rava-Ruska
* Rudki
* Sambira
* Skole
* Sokaļa
* Sosņivka
* Starijsambira
* Stebnika
* Strija
* Sudova Višņa
* Truskaveca
* Turka
* Uhņiva
* Veliki Mosti
* Vinniki
* Zoločiva
* Židačiva
* Žovkva

 |

 |
Spilvenu kaujas zibakcija Toronto.
**Zibakcija**, **flešmobs** (angļu: *flash mob*) ir cilvēku grupa, kas pēkšņi sanāk kopā publiskā vietā, īsu laika sprīdi veic neierastu darbību un pēc tam ātri izklīst.

Vēsture
-------

Pirmā plaši zināmā zibakcija notika 2003. gada maijā, Manhatanā. To organizēja Bills Vasiks, laikraksta „Harper’s Magazine" vecākais redaktors. Pirmais mēģinājums bija neveiksmīgs, jo izraudzītais mazumtirdzniecības preču veikals tika brīdināts par šo plānu. Vasiks izvairījās no šis problēmas otrās zibakcijas laikā, kas notika 2003. gada 3. jūnijā, universālveikalā "Macy’s" — viņš informēja dalībniekus par sākotnējām satikšanās vietām — četriem iepriekšsagatavotiem Manhatanas bāriem — un tikai tur viņi saņēma tālākas instrukcijas par pašu notikumu un tā norises vietu — tieši pirms tā sākuma. Bezskaņas diskotēkas (zibakciju paveids) ir piesaistījušas līdz šim lielākās savākšanās. „Klusais reivs" Londonā, Viktorijas stacijā iesaistīja 4000 dalībniekus[*nepieciešama atsauce*]. 2006. gada 30. novembrī vēl viens liels notikums bija vērojams Apvienotajā Karalistē, Padingtona stacijā ar vairāk nekā 3500 cilvēku piedalīšanos.

Zibakcijas Latvijā
------------------

2007. gada novembrī notika līdzīga akcija pie Rīgas cirka.
2009. gada 2. novembrī pie Brīvības pieminekļa norisinājās patriotiska "zibakcija" - himnas dziedāšana, kas organizēta pēc tirdzniecības ķēdes ELVI iniciatīvas.

Neskaitot to, ka ir domubiedru grupas un dažādas vietnes, kur savācas cilvēki, ir arī lapa, kurā var izīrēt pūli. Tā būtu kā nākamā pakāpe. Tas ir visām trim pusēm izdevīgi. Uzņēmumi dabū reklāmas kampaņu par minimāliem izdevumiem, cilvēki, kas piedalās zibakcijā, nopelna un sabiedrība tiek izklaidēta ar jauniem apbrīnas vērtiem kadriem.

Nosaukums "zibakcija" ir atzīts par 2010. gada vārdu latviešu valodā. "Zibakcijai" kā mūsdienīgai aktualitātei ir piedāvāti arī nosaukumi "pēksnis", "pārsteiga", "ņūklis", "pēkšņotāji", "zibsapulce", "zibpulce", "momentakcija".

Atsauces
--------

1. ↑  Par *flashmob* atveidi latviešu valodā (LZA Terminoloģijas komisija] (latviski)
2. ↑  Par pagājušā gada vārdu atzīst "zibakcija", nevārdu - "pa lielam" (latviski)

Ārējās saites
-------------

* MashFlob :: Vispasaules zibakciju kopiena (angliski)
**Purva dzeguzene** (latīņu: *Epipactis palustris*) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā tā ir diezgan bieži sastopama. Ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Apraksts
--------

Daudzgadīgs, diezgan liels (30-70 cm) lakstaugs. Stublājs stāvs ar lancetiskām lapām. Ziedu daudz (10-40) un lieli, tie sakārtoti diezgan vienpusējā ķekarā stublāja galotnē. Jaunā ziedkopa ar pumpuriem noliekusies. Pieziedlapas zaļas, lancetiskas. Ārējās apziedņa lapas zaļganas, iekšējās bāli zaļas ar violetu zīmējumu. Lūpa liela, balta, ar iežmaugu vidusdaļā. Auglis nokarena, brūna pogaļa. Latvijā zied no jūnija otrās puses līdz augustam. 

Ziedkopa

Izplatība
---------

Aug gandrīz visā Eiropā, Ziemeļāfrikā un Āzijā.

Biotopi
-------

Tipisks biotops - mitra pļava
Aug tikai mitrās augsnēs: pļavās, zāļu purvos, skrajos mežos. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana, kā arī pļavu aizaugšana ar krūmiem un kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Purva dzeguzene*** |
Viļņas Zemes izveide, apvienojot likvidētās Viduslietuvas Republikas apriņķus (sarkanā krāsā) ar Navahrudakas vojevodistes apriņķiem (oranžā krāsā).
**Viļņas Zeme** (poļu: *Ziemia Wileńska*, lietuviešu: *Vilniaus žemė*) bija Polijas Otrās republikas pagaidu administratīvā vienība (1922—1926), kurā apvienoja likvidētās Viduslietuvas Republikas teritoriju ar Navahrudakas vojevodistes ziemeļaustrumu daļas apriņkiem, lai 1926. gadā pārdēvētu par Viļņas vojevodisti.

Administratīvais iedalījums
---------------------------

### Viduslietuvas Republikas apriņķi

* Ašmenas apriņķis (*powiat oszmiański*),
* Braslavas apriņķis (*powiat brasławski*),
* Švenčoņu apriņkis (*powiat święciański*),
* Traķu apriņķis (*powiat trocki*) un Viļņas apriņķis (*powiat wileński*), kurus 1925. gadā apvienoja vienā Viļņas—Traķu apriņķī (*powiat wileńsko-trocki*).

### Agrākie Navahrudakas vojevodistes apriņķi

* Dzisnas apriņķis (*powiat dziśnieński*), administratīvais centrs Hlibokaje,
* Duņilovas apriņķis (*powiat duniłowicki*), no 1926. gada Pastavu apriņķis,
* Viļejkas apriņķis (*powiat wilejski*).

Atsauces
--------
Par **puspērtiķiem** sauc visas primātu (*Primates*) sugas, kuras pieder slapjdeguna pērtiķu (*Strepsirrhini*) apakškārtai, kā arī tarsiju dzimtas (*Tarsiidae*) sugas no sausdeguna pērtiķu (*Haplorrhini*) apakškārtas. Ir pieņemts uzskatīt, ka puspērtiķi ir primitīvāki nekā pērtiķi un cilvēkpērtiķi. 

Pirms neilga laika visi puspērtiķi bija apvienoti vienā puspērtiķu apakškārtā (*Prosimiae*). Tomēr DNS pētījumi un atklājumi ir ieviesuši izmaiņas primātu klasifikācijā. Puspērtiķi tika sadalīti divās daļās: slapjdegunu pērtiķu apakškārtā un tarsiju dzimtā, kura tika sistematizēta sausdeguna pērtiķu apakškārtā. 

Puspērtiķi ir sastopami Āfrikā un Dienvidaustrumāzijā. Turklāt visi primāti, kas dzīvo Madagaskarā, ir puspērtiķi.

Īpašības
--------

Pēc pazīmju kompleksa puspērtiķi ir uz robežas starp kukaiņēdājiem un pērtiķiem. Apmēram 75% no puspērtiķiem ir nakts dzīvnieki, un kā visiem nakts dzīvniekiem puspērtiķiem, ieskaitot arī tos, kuri ir aktīvi dienā, acī ir gaismas membrāna (*tapetum lucidum*), kas nodrošina gaismas atstarošanos, uzlabojot redzi tumsā. Šāds gaismas paklājs iztrūkst tikai tarsijiem, kas ir viena no īpašībām, kas norāda uz tarsiju tuvāko radniecību ar pērtiķiem un cilvēkpērtiķiem, nekā ar pārējiem puspērtiķiem. Visiem puspērtiķiem ir ļoti laba dzirde, un to ausis ir kustīgas, ar iespēju tās kustināt neatkarīgi vienu no otras.

Visi puspērtiķi, izņemot tarsiji ir spējīgi paši saražot C vitamīnu. Turpretī tarsijiem, pērtiķiem un cilvēkpērtiķiem C vitamīns ir jāuzņem ar barību.

Klasifikācija
-------------

Sekojošā klasifikācija atspoguļo puspērtiķu sistemātiku primātu klasifikācijā.

* kārta Primāti (*Primates*)
	+ apakškārta Slapjdeguna pērtiķi (*Strepsirrhini*)
		- virsdzimta Lemurveidīgie (*Lemuriformes*)
			* dzimta Peļlemuri (*Cheirogaleidae*)
			* dzimta Slaidpirkstaiņi (*Daubentoniidae*)
			* dzimta Lemuri (*Lemuridae*)
			* dzimta Slaidlemuri (*Lepilemuridae*)
			* dzimta Indri (*Indriidae*)
		- virsdzimta Lorveidīgie (*Lorisiformes*)
			* dzimta Lori (*Lorisidae*)
			* dzimta Galago (*Galagidae*)
	+ apakškārta Sausdeguna pērtiķi (*Haplorrhini*)
		- infrakārta Tarsiji (*Tarsiiformes*)
			* dzimta Tarsiji (*Tarsiidae*)
		- infrakārta Augstākie primāti (*Simiae* jeb *Simiiformes*)

Atsauces
--------

1. 1 2  «Par primātu latvisko nosaukumu». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 5. septembrī. Skatīts: 2010. gada 12. augustā.
2. ↑  Pollock JI, Mullin RJ (May 1987). "Vitamin C biosynthesis in prosimians: evidence for the anthropoid affinity of Tarsius". Am J Phys Anthropol 73 (1): 65–70. doi:10.1002/ajpa.1330730106
**Kristīna Mošina** (rumāņu: *Cristina Moșin*; dzimusi 1982. gada 15. novembrī) ir Moldovas starptautiskā meistare šahā (2000).

Biogrāfija
----------

1990. gadu beigās bijusi viena no labākajām Moldovas šahistēm. Divas reizes pēc kārtas uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā (1995, 1996). 1998. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā bijusi otrā aiz Ķīnas šahistes Vanas Jui.

Pārstāvējusi Moldovas komandu Eiropas meiteņu komandu šaha čempionātā 2000. gadā, kurā komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu, bet individuālajā vērtējumā - sudraba medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Mošinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Kopš 2003. gada pārtraukusi piedalīties šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: European Girls' U18 Team Chess Championship :: Cristina Moshina

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Vladimirs Saigins** (krievu: *Владимир Сергеевич Сайгин*; 1917. gada 29. jūlijs - 1992) bija Baltkrievijas daudzkārtējais čempions šahā.

Šahista karjera
---------------

Otrā pasaules kara laikā, 1943. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. Septiņas reizes uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātā: 1947. 1949. 1950. 1951. 1952. (kopā ar I. Boļeslavski) 1953. (kopā ar Alekseju Suetinu) un 1954. gadā. Piecas reizes Baltkrievijas izlases sastāvā piedalījies PSRS komandu čempionātos - 1953. 1955. 1958. 1962. un 1963. gadā. 1952. gadā PSRS sporta biedrības «Spartaks» komandas sastāvā piedalījies PSRS komandu kausā Odesā. 1955. gada PSRS sporta biedrības «Spartaks» čempionātā Kijevā dalījis 1.-2. vietu ar Israelu Zilberu, bet zaudējis papildmačā 1½:3½.
Šaha sacensību vēsturē ir iegājis Saigina mačs Rīgā ar Mihailu Tālu, kurā viņš 
zaudēja ar 6:8 (+2 -4 =8), bet Tāls pēc šī panākuma kļuva par PSRS sporta meistaru šahā.
Piedalījies arī 1961. gada Latvijas atklātajā šaha čempionātā Rīgā, kur izcīnījis augsto 3. vietu.

Atsauces
--------

1. ↑  13 Championship of Belarus - 1947
2. ↑  15 Championship of Belarus - 1949
3. ↑  16 Championship of Belarus - 1950
4. ↑  17 Championship of Belarus - Gomel 1951
5. ↑  «18 Championship of Belarus - 1952». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2013. gada 21. maijā.
6. ↑  Championship of Belarus - 1953
7. ↑  Championship of Belarus - Minsk 1954
8. ↑  1st Soviet Team Chess Cup: Odessa 1952
9. ↑  Championship of "Spartak"- Kiev 1955
10. ↑  Classification(master) match - 1954

Ārējās saites
-------------

* Vladimirs Saigins šahista profils vietnē chessgames.com
* Vladimirs Saigins šahista profils vietnē 365chess.com
* Vladimirs Saigins šahista profils vietnē chesstempo.com
* Vladimirs Saigins šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
**Gatis Ziema un Karaliskā dekadence** ir latviešu indīroka, progresīvā roka un folkroka projekts.

Vēsture
-------

Albums "Pēdējā derība - pirmā grāmata"
Dziedātājs, ģitārists un dziesmu autors Gatis Ziema darbojies dažādos projektos. 2009. gadā viņš kopā ar Montu Zaļkalni nodibinājis grupu „Nepilngadīgā Anna", kas visaktīvāk darbojusies no 2010. līdz 2012. gadam. Tajā spēlējuši arī Aleksandrs Aleksandrovs, Jaroslavs Brutans, Māris Mar un Lidija Mirska.

2013. gadā G. Ziema nodibināja jaunu projektu ar nosaukumu „Nelaiķa pavadonis" ar plašāku instrumentālo sastāvu. 2015. gadā viņš koncertēja kopā ar grupu, kuras nosaukums ir „Izvirtības rēgi".
2015. gada vasarā viņš pārcēlās uz dzīvi Grieķijā, Salonikos, turpmākā muzikālā darbība notika Latvijas apciemojuma brīžos.

2016. gadā G. Ziema uzstājas dažādos Rīgas klubos kopā ar projektu „Karaliskā dekadence". 2016. gada 9. oktobrī iznāca šī projekta albums „Pēdējā derība – pirmā grāmata", kurā apkopotas sešas dziesmas. Dziesma "Maskava" ir pirmais singls no albuma, tas "Radio Naba" 2016. gada noslēguma topā iekļuvis 19. vietā. Dziesma „Melnais pavēlnieks" 2017. gada martā nokļuva radio „Naba" latviešu dziesmu topa pirmajā vietā.

Grupas sastāvs
--------------

Gatis Ziema (vokāls, ģitāra), Māris Rupainis (basģitāra), Matīss Akurāters (sitamie instrumenti, perkusijas), Monta Zaļkalne, Laura Elīza Muskare (vijoles), Marta Rācene (alts), Elizabete Balčus (flauta), Armands Eidiņš (trompete), Andrejs Jastrebinskis (saksofons).

Diskogrāfija
------------

| Nosaukums | Apraksts | Piezīmes |
| --- | --- | --- |
| *Pēdējā derība – pirmā grāmata* | * Izdots: 2016. gada 9. oktobrī
* Veids: autorizdevums
* Formāts: CD, lejupielāde
 | 

|   |
| --- |
| # | Nosaukums | Ilgums |
| 1. | *Astoņkājis*   | 6:45 |
| 2. | *Īsta mīlestība*   | 6:13 |
| 3. | *Paliec sveiks, mans Komandor*   | 5:17 |
| 4. | *Nelaiķa pavadonis*   | 7:50 |
| 5. | *Maskava*   | 4:28 |
| 6. | *Melnais pavēlnieks*   | 6:59 |

 |
|

Videoklipi
----------

| Dziesma | Režisors | Gads |
| --- | --- | --- |
| *Īsta mīlestība* | Oskars Zikmanis, Labais Dāma | 2017 |

Ārējās saites
-------------

"Bandcamp" profils: "Gatis Ziema un Karaliskā dekadence"

Atsauces
--------

1. ↑  Nepilngadīgā Anna.
2. ↑  Nelaiķa pavadonis.  Archived 2017. gada 11. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  Izvirtības rēgi.
4. ↑  Monta Gāgane. Rīgas bāru iemītnieki. Veto, 2015.08.09.  Archived 2017. gada 13. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
5. ↑  Radio "Naba" Top 100 triumfē Mobijs un Židrūns.  Archived 2017. gada 11. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
6. ↑   Archived 2017. gada 9. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (apskatīts 2017. gada 12. martā)
7. ↑  «Gatis Ziema un Karaliskā dekadence» izdod debijas albumu. TVNET, 2016, 9. oktobrī.
8. ↑  Gatis Ziema un Karaliskā dekadence - Īsta mīlestība.
**Fuksa dzegužpirkstīte** (*Dactylorhiza fuchsii* Druce ex Soó vai *Dactylorhiza maculata* ssp. *fuchsii*) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā tā ir diezgan bieža, bet ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā. Sugas epitets - vācu botāniķa Leonharta Fuksa godināšanai. 

Ziedi, šeit augs Lietuvā

Apraksts
--------

Daudzgadīgs, liels, aptuveni 30-100 cm augsts lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (*grieķu*: *dactylos* — 'pirksts', *rhiza* — 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs, kails un diezgan tievs. Augšējās lapas šauri, apakšējās plati eliptiskas. Lapas virspusē plankumainas arī zaļas, apakšpusē vismēr gaiši zaļas. Pieziedlapas lancetiskas, zaļas. Lieli ziedi (līdz 150), sakārtoti blīvā, garā ziedkopā. Ziedi no purpurvioletiem līdz baltiem. Apakšlūpa trīsdaivaina, vidējā daiva parasti šaurāka un garāka. Lūpa parasti klāta ar starveidīgu svītru un punktu zīmējumu. Auglis - stāva, iegarena pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.

Pogaļas

Izplatība
---------

Aug Eiropā un Āzijā.

Biotopi
-------

Aug mitros melnalkšņu mežos kā arī mežmalās. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana kā arī apmežošana ar eglēm.

Atsauces
--------

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. ISBN 3-8274-1496-2
* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.
* Mindaugas Ryla: "Lietuvos gegūnių (Dactylorhiza) atpažinimo problemos" *Botanica Lithuanica Suppl.* 5: 47-61, 2003.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fuksa dzegužpirkstīte*** |
Koordinātas: 62°40′14.9″S 60°11′10.7″W﻿ / ﻿62.670806°S 60.186306°W﻿ / -62.670806; -60.186306

**Frīzlends** (angļu: *Mount Friesland*) vai **Barnāra kalns** (spāņu: *Monte Barnard*) ir kalns Dienvidšetlendas salās Antarktikā, Livingstona salas augstākā virsotne. Izvietojies Tangras kalnu grēdā salas austrumos.

Kalns bija zināms jau 19. gadsimta sākuma amerikāņu un britu roņu medniekiem, kas to dēvēja par «Frīzlendas kalnu» pēc salas tā laika nosaukuma «Frīzlenda». 1825. gadā Džeimss Vedels salas piekrastē esošu kalnu (mūsdienās Nīdlpīks) nodēvēja par Barnāra kalnu *(Barnard Peak)* par godu kapteinim Barnāram *(Capt. C.H. Barnard)*, bet pēc 1900. gada šis nosaukums kļūdaini tika attiecināts uz Frīzlenda kalnu. Pēc FIDS ekspedīcijas 1950. gadu beigās kalnam tika atgriezts sākotnējais nosaukums, bet Čīles un Argentīnas avotos tas joprojām tiek dēvēts par **Barnāra kalnu**.

Kalnā pirmā 1991. gada 30. decembrī uzkāpa kataloņu alpīnisti Fransesks Savats *(Francesc Sàbat*) un Horhe Enrike *(Jorge Enrique)* no netālās Spānijas polārstacijas Huankarlosa I.

Atsauces
--------

1. ↑  «Omega Livingston Island GPS Expedition 2003 Dispatches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 15. septembrī. Skatīts: 2007. gada 15. septembrī.
2. ↑  «SCAR Composite Gazetteer». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 22. jūlijā. Skatīts: 2013. gada 17. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Frīzlends***.
Horizontālās virzības apūdeņošanas sistēma apvienojumā ar smidzinātājiem
**Apūdeņošana** jeb **irigācija** ir lauksaimniecības tehnoloģija, kuras būtība ir ūdens pievadīšana laukiem no iekšējām ūdenstilpēm (parasti upēm vai ezeriem), lai nodrošinātu augāju attīstību.

Vēsture
-------

20. gadsimta sešdesmitajos gados tika veikti rūpīgi pirmo upju civilizāciju apūdeņošanas sistēmu pētījumi. Tika noskaidrots, ka, piemēram, Divupē, apūdeņošana tās sākuma posmā tika veikta galvenokārt kā dabīgo upes atteku un kanālu tīrīšana un padziļināšana. Tikai vēlāk jau esošajiem dabīgajiem kanāliem sāka piebūvēt mākslīgus pievadkanālus. Tādējādi gar upēm veidojās daudzas vietējas apūdeņošanas sistēmas, kas bija katra atsevišķa ciemata īpašumā un rīcībā. Vairāku nākamo gadsimtu laikā daudzās vietējās apūdeņošanas sistēmas pakāpeniski integrējās vienotā visa upes baseina vai vismaz nozīmīgas tā daļas apūdeņošanas sistēmā. Vienlaikus noritēja arī atsevišķo ciematu integrācija vienotā, centralizētā valstī.

Šie pētījumi uzskatāmi parāda, cik izšķiroša nozīme civilizācijas attīstības sākotnējā posmā bija labvēlīgiem dabas faktoriem. Dabīgās apūdeņošanas sistēmas Divupē, Nīlas un citu līdzīgu upju ielejās daudzējādā ziņā bija unikālas. Šo reģionu iedzīvotājiem tās nodrošināja nesalīdzināmi lielākas pārtikas iegūšanas iespējas, nekā vairumā citu teritoriju.

Arī mūsdienās apūdeņošanu plaši izmanto lauksaimniecībā. Izšķir vairākus apūdeņošanas veidus: plūdu, smidzinātāju, rotācijas, pilienu, horizontālās virzības (ūdensvadi uz riteņiem) u.c. apūdeņošanas sistēmas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Akadēmiskā terminu datubāze - irrigation» (latviski). Latvijas Zinātņu akadēmija. Skatīts: 2015. gada 15. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Apūdeņošana***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh00006268
* GND: 4006306-9
* BNF: cb119321398 (data)
* HDS: 007955
* NDL: 00568646
* NKC: ph137538

 |

 |
No ledāja "noplūstošs" katabatiskais vējš.
**Katabatiskais vējš** (no grieķu: *κατάβασις* — nolaišanās) ir blīva un auksta gaisa plūsma, kas veidojas, atdzisušām gaisa masām gravitācijas ietekmē nolaižoties pa zemes virsmas nogāzēm. Par katabatikām sauc arī lejupejošas gaisa plūsmas gubu-lietus mākoņos.

Ne visi vēji, kas virzās uz leju pa nogāzēm, ir katabatiski. Piemēram, činuks, fēns un bergvinds ir lietus ēnas vēji, kad nogāzes vēja pusē gaisa masas zaudē mitrumu un aizvēja pusē nolaižas sausas un siltas. Katabatiskie vēji piekalnēs atnes aukstumu, ko nespēj kompensēt adiabatiskā sasilšana. Katabatiskie vēji var sasniegt orkāna ātrumu; Antarktīdas piekrastēs tie sasniedz ātrumu 320 km/h (Keipdenisonas stacija).

Katabatisko vēju veidošanās.
Katabatiskie vēji sastopami daudzās vietās un bieži tiem ir savi vietējie nosaukumi. Zināmākie ir bora un mistrāls. Norvēģijā tādu vēju sauc par *elvergustu*, Brazīlijas austrumos — par *terrealtosu*, Japānā — par *orosi*, Kalifornijas dienvidos — par *santaanu*.

Katabatisko vēju veidošanos izskaidro gaisa masu atdzišana kalnu plato, virsotnēs, uz ledājiem. Tā kā samazinoties temperatūrai gaisa blīvums palielinās, smaguma spēks to novelk lejup pa nogāzi. Laižoties lejup, gaisa masas adiabatiski sasilst un tā gala temperatūra atkarīga no sākuma augstuma un reģiona. Piemēram, santaana piekrastē var būt karsts, bet Antarktīdas vēji vienmēr ir ļoti auksti.

Visbiežāk katabatiskie vēji pūš no ledājiem klātajiem Antarktīdas un Grenlandes augstajiem plato. Grenlandē tādu vēju sauc par pitaraku (*pitaraq*) un tie ir sevišķi spēcīgi, kad piekrastē ir zema spiediena apgabals. Ugunszemes un Aļaskas piekrastēs kuģošanai ļoti bīstami ir brāzmainie vilivo (*williwaw*), kas veidojas piekrastes kalnos un var sasniegt ātrumu 200—300 km/h.

Avoti
-----

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Katabatiskais vējš*** |

* Weather A-Z — Katabatic Winds By Bill Giles OBE
* NASA. «Katabatic Winds Rake Antarctica's Terra Nova Bay» (angļu). Earth Observatory, 10 ноября 2009. Skatīts: 11.11.2009.
* Разрушительная роза ветров

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh99004718
* GND: 4520887-6
* BNF: cb135074487 (data)

 |

 |
**Adēra rags** (angļu: *Cape Adare*) ir zemesrags Viktorijas Zemes ziemeļaustrumos, Adēra pussalas galējais punkts. Atdala Borkgrevinka krastu dienvidos no Penela krasta rietumos. Adēra rags bija nozīmīga piestātne un bāzes nometņu vieta agrīnajās Antarktīdas izpētes ekspedīcijās. Ragu 1841. gada janvārī atklāja kapteinis Džeimss Ross un nosauca sava drauga vikonta Adēra vārdā.

1895. gada janvārī Adēra ragā ģeoloģisko paraugu vākšanai krastā izkāpa norvēģu ekspedīcijas polārpētnieki Henriks Bulls un Kaštens Borkgrevinks. 1899. gadā šeit atgriezās Borkgrevinks pats ar savu ekspedīciju un uzslēja divas būdas, kas līdz ar to kļuva par pirmajām cilvēku uzbūvētajām pastāvīgajām celtnēm kontinentā. Ekspedīcija šeit pārziemoja un izdzīvojušie tika izvesti 1900. gada janvārī. Ekspedīcijas zoologs Nikolajs Hansons mira pārziemošanas laikā un ir apglabāts uz vietas. Adēra ragā 1911. un 1912. gadā pārziemoja arī daļa Roberta Skota ekspedīcijas, bet tā ēkas līdz mūsu dienām nav saglabājušās.

Adēra rags ir noteikts par speciāli aizsargājamu teritoriju ar vēsturisku nozīmi.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 13. lpp.
2. ↑  Antarctica feature detail
3. ↑  «SCAR Bulletin No 132, January 1999». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 14. oktobrī. Archived 2010. gada 6. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
Augstie slāņmākoņi.
**Augstie slāņmākoņi** *Altostratus* (As) ir vienlaidu pelēkas krāsas blīvs mākoņu slānis, caur kuru tiek maz Saules staru. Vietām mākoņu slānis ir tumšāks, vietām gaišāks. Praktiski nemaz nav vietu, kur nebūtu mākoņu. Saule tiem cauri nespīd, bet tās atrašanās vietu var aptuveni pateikt pēc izplūduša gaiša laukuma atrašanās vietas. Veidojas 3—5 km augstumā. Tie gandrīz vienmēr nomaina spalvu slāņmākoņus. Visbiežāk *Altostratus* mākoņi veidojas, nolaižoties un kļūstot blīvākiem spalvu slāņmākoņiem. Mākoņi sastāv no maziem ūdens pilieniem, bet to virsotnes dažkārt var sastāvēt arī no ledus kristāliņiem. Šajā gadījumā ledus kristāli, krītot lejup mākoņa vidusdaļā, darbojas kā kondensācijas centri un sāk veidoties nokrišņi. Bet vidējos un dienvidu platumos nokrišņi parasti nesasniedz zemi, jo iztvaiko, krītot lejup. Ziemā no šiem mākoņiem krīt sniegs. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mākoņu veidi |
| --- |
|  |
| Ļoti augstie | 
* Perlamutra mākoņi (PSCs)
* Sudrabainie mākoņi

 |
|  |
| Augstie | 
* Spalvmākoņi (Ci)
* Spalvu gubumākoņi (Cc)
* Spalvu slāņmākoņi (Cs)

 |
|  |
| Vidējie | 
* Augstie gubumākoņi (Ac)
* Augstie slāņmākoņi (As)

 |
|  |
| Zemie | 
* Migla
* Slāņmākoņi (St)
* Gubumākoņi (Cu)
* Plakanie gubumākoņi (Cu hum)
* Slāņu gubumākoņi (Sc)
* Lietus slāņmākoņi (Ns)

 |
|  |
| Vertikālās attīstības | 
* Gubumākoņi (Cu)
* Gubu lietusmākoņi (Cb)
* Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi

 |

 |
Šis raksts ir par autobraucēju. Par citām jēdziena **Bērnss** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Ričards Bērnss** (*Richard Burns*; 1971. gada 17. janvāris — 2005. gada 25. novembris) bija angļu rallija autobraucējs, 2001. gada WRC čempions.

Viņš debitēja 1990. gada Lielbritānijas rallijā pēc tam, kad uzvarēja Peugeot rīkotā konkursā. Gadu vēlāk Bērnss satika Robertu Reidu, cilvēku, kurš turpmākos 12 gadus bija Bērnsa stūrmanis. 1992. gadā Bērnss ar Prodrive atbalstu kļuva par Nacionālā Čempionāta uzvarētāju. Tā kā Prodrive viņu uzskatīja par perspektīvu pilotu, Bērnss pievienojās Subaru komandai Lielbritānijas Rallija Čempionātā un kļuva par Alistera Makreja komandas biedru. 1996. gadā viņš nokļuva Mitsubishi WRC komandā. Pirmo uzvaru viņš izcīnīja divus gadus vēlāk, Kenijas rallijā. Tajā pašā gadā Ričardam vēl izdevās uzvarēt Lielbritānijas rallijā. Nākamgad Bērnss kļuva par Subaru WRC pilotu un jau pirmajā sezonā ar šo komandu izcīnīja trīs uzvaras. No uzvaras čempionātā viņu šķīra vien septiņi punkti. Gadu vēlāk tika izcīnītas četras uzvaras un punktu deficīts līdz titulam tika samazināts līdz pieciem. Par spīti tam, ka 2001. gadā viņš uzvarēja tikai vienu reizi, ar divu punktu pārsvaru pār citu britu, Kolinu Makreju, Ričards Bērnss izcīnīja titulu un pēc tam vairs neizcīnīja uzvaras. Viņš pavadīja turpmākos divus gadus Peugeot. Ceļā uz 2003. gada Velsas ralliju viņš zaudēja samaņu. Tika atklāts, ka viņam ir smadzeņu audzējs. Pēc diviem gadiem viņš nomira, lai gan iepriekš tika ziņots, ka viņš ir veiksmīgi operēts.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
WRC pasaules čempioni |
| --- |
|  |
| 
* 1977: Sandro Munari
* 1978: Marku Alens
* 1979: Bjerns Valdegerds
* 1980: Valters Rērls
* 1981: Āri Vatanens
* 1982: Valters Rērls
* 1983: Hannu Mikola
* 1984: Stigs Blomkvists
* 1985: Timo Salonens
* 1986, 1987: Juha Kankunens
* 1988, 1989: Mikijs Biasons
* 1990: Karloss Sainss
* 1991: Juha Kankunens
* 1992: Karloss Sainss
* 1993: Juha Kankunens
* 1994: Didjē Oriols
* 1995: Kolins Makrejs
* 1996, 1997, 1998, 1999: Tomijs Mekinens
* 2000: Markuss Grenholms
* 2001: Ričards Bērnss
* 2002: Markuss Grenholms
* 2003: Peters Sūlbergs
* 2004, 2005, 2006, 2007, 2008, 2009, 2010, 2011, 2012: Sebastjēns Lēbs
* 2013 - 2018, 2020, 2021: Sebastjēns Ožjē
* 2019: Ots Tenaks
* 2022: Kalle Rovanpera

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 62660529
* LCCN: nb2001001765
* ISNI: 0000 0001 1492 5459
* GND: 130614599

 |

 |
Netiešā auskultācija, izmantojot stetoskopu
**Auskultācija** (latīņu: *auscultare* — ‘klausīties, izklausīt’) ir diagnosticēšanas metode, kura izmanto skaņas, kas dabiski rodas organismā un tiek uztvertas ar tiešo vai netiešo (ar jebkāda cieta ķermeņa palīdzību) mūsu auss saskaršanos ar ķermeņa virsmu. Balss izklausīšana, klepus, šķaudīšana, skaļa elpošana, krākšana, skaļa burkšķēšana vēderā un citas skaņas, kuras var izklausīt no attāluma, neattiecas uz auskultācijas metodi. Auskultāciju veic siltā telpā, nepieciešams, lai būtu klusums, slimnieka ķermenis ir jāatsedz. Izšķir divas galvenās auskultācijas metodes. Katrai no šīm auskultācijas metodēm ir savas pozitīvās un negatīvās puses.[1]

Tiešā auskultācija
------------------

Tiešā auskultācija, kad pacients tiek auskultēts ar neapbruņotu ausi, kuru pieliek pie pacienta ķermeņa. Par tiešas auskultācijas priekšrocībām tiek uzskatīta liela uztveres virsma un izklausāmo skaņu dabiskais raksturs. Bet par trūkumu — neskaidra skaņu lokalizācija, īpaši auskultējot sirdi, un tās pielietojuma neiespējamība dažos ķermeņa apgabalos, piemēram, virs atslēgas kaula un paduses bedrītēs. Par trūkumu arī uzskatāmi šis metodes nehigiēniskie apstākļi un bīstamība pie infekciozām saslimšanām.

Netiešā auskultācija
--------------------

Netiešā auskultācijas metode jeb instrumentālā metode tiek veikta ar stetoskopa vai fonendoskopa palīdzību. Izmantojot netiešo auskultāciju, ir iespējams noteikt skaņas noteiktu lokalizāciju jebkurā ķermeņa apgabalā un jebkurā pacienta lokalizācijas stāvoklī, kas ir ļoti svarīgi, auskultējot smagi saslimušus slimniekus. Izņemot to, netiešajai auskultācijai vēl ir raksturīgs higiēniskums. Jāpievērš īpaša uzmanība ķermeņa apmatojumam, tā kā instrumenta berze gar matiem imitē tipiskas patoloģiskas auskultatīvas skaņas (piemēram, krepitāciju). Stetoskopa vai fonendoskopa galviņai jābūt cieši, bet ne spēcīgi pieliktai pie izklausāmās virsmas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Populārā medicīnas enciklopēdija, 1984. gads». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 11. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 1. februārī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4136569-0
* NDL: 00573731

 |

 |
**Aleksejs Ovčiņins** (*Алексей Николаевич Овчинин*; dzimis 1971. gada 28. septembrī) ir Krievijas kosmonauts, lidotājs.

1988. gadā Ovčiņins iestājās Borisogļeba kara lidotāju skolā. 1990. gadā pārgāja uz Jeiskas kara lidotāju skolu, kuru pabeidza 1992. gadā. Pēc tam viņš dienēja Jeiskas kara lidotāju skolā par lidotāju instruktoru. 1998. gadā Aleksejs Ovčiņins pārgāja uz Krasnodaras kara aviācijas institūtu, kur sākumā bija instruktors, bet vēlāk komandēja aviācijas nodaļu.
2003. gadā viņš turpināja dienestu *RGNII CPK* 70. Atsevišķajā īpašo uzdevumu izmēģinājumu treniņu aviācijas pulkā.

2006. gadā Aleksejs Ovčiņins ieskaitīts kosmonautu grupā. 2009. gadā viņš pabeidz vispārējos kosmonautu sagatavošanas kursus.
2012. gadā Ovčiņins atvaļinājās no bruņotajiem spēkiem.
2014. gada viņš tika apstiprināts par kosmosa kuģa *Sojuz TMA-16M* dublieru apkalpes komandieri; pēc tam viņš būtu *Sojuz TMA-20M* pamatapkalpē.

Alekseja Ovčiņina pirmais kosmiskais lidojums sākās 2016. gada martā, esot kosmosa kuģa *Sojuz TMA-20M* komandierim. Starptautiskajā kosmosa stacijā 47. un 48. ekspedīcijā viņš bija lidojuma inženieris. Uz zemes atgriezās 2016. gada septembrī.

Otro reizi kosmosā Ovčiņins devās 2018. gada 11. oktobrī ar kosmosa kuģi *Sojuz MS-10*. Nesējraķetes avārijas dēļ 121. sekundē ieslēdzās avārijas glābšanas sistēma, un nolaižamais aparāts veica avārijas nolaišanās.

Alekseja Ovčiņina trešais lidojums kosmosā sākās 2019. gada martā, esot kosmosa kuģa *Sojuz MS-12* komandierim. Viņš bija SKS 59. ekspedīcijas lidojuma inženieris un 60. ekspedīcijas komandieris. Uz zemes viņš atgriezās 2019. gada 3. oktobrī.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums
------------------------------

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Sojuz TMA-20M* | 18.03.2016. | 07.09.2016. | Oļegs SkripočkaDžefrijs Viljamss | Pozīcija | 173 d 3 h 47 min |
| *Sojuz MS-10* | 11.10.2018. | 11.10.2018.(avārijas nolaišanās) | Tailers Heigs | Komandieris | 19 min |
| *Sojuz MS-12* | 14.03.2019. | 03.10.2019. | Tailers Heigs, Kristīna Kouka↑, Hazā al-Mansūrī↓ | Komandieris | 202 d 15 h 46 min |

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aleksejs Ovčiņins*** |

* Biogrāfija astronaut.ru, (krieviski)
**Tetjana Ostaščenko** (ukraiņu: *Тетяна Миколаївна Остащенко*; dzimusi 1974. gada augustā) ir Ukrainas kara ārste, Ukrainas Bruņoto spēku Medicīnas spēku komandiere kopš 2021. gada 30. jūlija, medicīnas dienesta ģenerālmajore. Pirmā sieviete Ukrainas vēsturē, kas vada militāro atzaru, kā arī pirmā sieviete brigādes ģenerāļa, vēlāk ģenerālmajora pakāpē.

Biogrāfija
----------

Tetjana Ostaščenko dzimusi 1974. gada augustā Ļvivā militārpersonas ģimenē.

1996. gadā viņa ar izcilību absolvējusi Ļvivas Nacionālās Medicīnas universitātes Farmācijas fakultāti. 1998. gadā absolvējusi Ukrainas Militārās medicīnas akadēmiju.

Kopš 1998. gada dienējusi militārajā medicīniskajā dienestā par Militārās aptiekas priekšnieci, Rietumu operatīvās pavēlniecības Militāri medicīniskās nodaļas virsnieku, Ukrainas Bruņoto spēku Centrālās militārās medicīnas nodaļas Medicīniskās apgādes nodaļas priekšnieci, Ukrainas Aizsardzības ministrijas Militāri medicīniskās nodaļas un Ukrainas Bruņoto spēku Ģenerālštāba Galvenās Militārās sadarbības un miera uzturēšanas operāciju direktorāta nodaļas vadītāju, Galvenās militārās medicīnas direkcijas Medicīnas apgādes nodaļas vadītāju, Aizsardzības ministrijas Galvenās inspekcijas galvenais inspektori.

2020. gadā viņa paaugstināja savu operacionālās un taktiskās izglītības līmeni vairākos NATO armijas kursos, kā arī pabeidza aizsardzības un drošības sektora reformas un stratēģiskās vadības kursus Krenfīldas Universitātē (Apvienotā Karaliste).

2021. gada 30. jūlijā viņa tika iecelta par Ukrainas Bruņoto spēku Medicīnas spēku komandieri. Tetjana Ostaščenko kļuva par pirmo sievieti noteikta veida spēku komandieri Ukrainas bruņoto spēku vēsturē, kā arī pirmo sievieti brigādes ģenerāli.

2022. gada 17. jūnijā Krievijas iebrukuma Ukrainā laikā viņai tika piešķirta ģenerālmajora pakāpe.

Atsauces
--------

1. ↑  У Збройних силах України призначили першу жінку-командувача /Укрінформ, 30.07.2021/ (ukrainiski)
2. ↑  У ЗСУ призначено першу жінку-командувача /DW,30.07.2021/
3. ↑  «У ЗСУ вперше призначено командувачем жінку». Skatīts: 2021-10-17.
4. ↑  Указ Президента України. Про присвоєння військового звання
5. ↑  47-річна львів’янка стала першою бригадною генералкою ЗСУ, zaxid.net, 25 серпня 2021
6. ↑  «УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ №421/2022».

Ārējās saites
-------------

* «Випускниця нашого Університету стала бригадним генералом» (ukraiņu). Львівський національний медичний університет імені Данила Галицького. 2021. gada 26. augusts. Skatīts: 2022-03-26.