recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rašīds Ponomarjovs** (tatāru: *Rəşit Ğarif uğlı Ponomarev, Рәшит Гариф улы Пономарев*; dzimis 1919. gada 1. martā, miris 1998. gada 14. decembrī) bija PSRS un Krievijas šaha problēmists, viens no šaha kompozīcijas pamatlicējiem Tatarstānā un Padomju Savienībā.

Biogrāfija
----------

1936. gadā viņš ar izcilību absolvēja vidusskolu Kazaņā un pēc tam studēja N. E. Baumana vārdā nosauktajā Maskavas Valsts tehniskajā universitātē.

Daudzus gadus viņš strādāja par projektēšanas inženieri vienā no Kazaņas uzņēmumiem. Viņš bija viens no slavenā tanka T-34 izstrādātājiem.

Sieva — Roza Ponomarjova (dz. 07.03.1922.), trīs meitas, mazbērni.

R. Ponomarjovs darīja visu iespējamo, lai popularizētu un attīstītu šaha kompozīciju Tatarstānas Republikā un pasaulē. Viņš regulāri lasīja lekcijas, referēja, konsultēja jaunos problēmistus. Viņš publicēja rakstus par sava iecienītā sporta veida teoriju un praksi.

Ponomarjovs pirmo šaha uzdevumu publicēja 1936. gadā žurnālā *Smena*, kur šaha kompozīcijas nodaļas redaktors bija izcilais šaha komponists Mihails Baruļins. No 1936. līdz 1993. gadam, Ponomarjovs publicēja 206 uzdevumus, no tiem 57 tika apbalvoti.

### Piemērs

**№ 1. R. Ponomarjovs**  
 *Шахматы в СССР*, 1939   
1. gogalga**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

```
1.Lh6! - 2.Df3+ Ze4 3.Dxf7#,  2...e4 3.Df5# 
1...Td7 2.Zb3+ Kxc6 3.Zba5#,  2...Ke6 3.Zc5# 
1...Tc7 2.Ze3+ Kxd6 3.Zef5# 
        2.Za5+ Kxd6 3.Zf5# - duālis
1...Te7  2.Za3+ Kxd6 3.Zab5# 
         2.Za5+ Kxd6 3.Zb5# - duālis
1...Tb7 2.Zf3+ Ke6 3.Zg5#, 2...Kxc6 3.Zfxe5#

1...Zf~ 2.De4+ Kxe4 3.Zd2# 
1...e4  2.Lf4, Dg3
1...exd4 2.Df5+ Kxc6 3.Db5#
```

Atsauces
--------

1. 1 2  *Ярош Л. В.* «Пономарев Рашид Гарифович» // «Шахматная композиция», № 28, 1999, стр. 20—23.
2. ↑  Аксенов Е. «Наследники Наима аль-Хадима». // «Вечерняя Казань», № 115 (2845). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014-03-06. Skatīts: 2012-04-13.
3. ↑  *Ярош Л. В.* «Поле чудес — 64».— Казань: Татарское кн. изд-во, 2003.— 327 с.— ISBN 5-298-01177-2  

«Одним из вдохновляющих источников замечательного, продуктивного творчества Рашида Гарифовича Пономарёва являлась его семья: супруга Роза Зиганшиновна Пономарёва, три дочери, внуки. У домашнего очага композитор черпал прилив сил, волшебное озарение и полёт фантазии».

Ārējās saites
-------------

* R. Ponomarjova šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* R. Ponomarjova profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
**Voldemārs Maldonis** (dzimis 1870. gada 18. jūlijā, miris 1941. gada 22. februārī) latviešu luterāņu mācītājs, akadēmisks darbinieks, teoloģijas un filozofijas nozares pārstāvis.

Dzīvesgājums
------------

Maldoņa ģimnāzija Ņevas ielā pirms Pirmā pasaules kara.
Dzimis Tirzas pagasta "Daudziņu" mājās. Mācījās Tirzas pagastskolā, tad Tirzas, Vecpiebalgas, Liezeres draudzes skolās. 1889. gadā beidza Cēsu pilsētas skolu un strādāja par skolotāju Blomē (1889-1892) un Torņakalnā (1892-1895).
1895. gadā Rīgas Aleksandra ģimnāzijā kā eksterns nolika abitūriju. Studēja Tērbatas Universitātes Teoloģijas fakultātē (1895-1900). 1901. gadā Rīgā nodibināja un vadīja privātu sieviešu ģimnāziju ("Maldoņa ģimnāziju") līdz 1909. gadam.

No 1909. līdz 1912. gadam bija luterāņu mācītājs un skolotājs Lubānā, no 1912. līdz 1919. gadam pirmais mācītājs Cēsu pilsētas draudzē. Pēc Februāra revolūcijas 1917. gadā bija pagaidu Vidzemes Zemes padomes loceklis. No 1919. gada Latvijas Universitātes mācību spēks, Latvijas Universitātes Teoloģijas fakultātes dekāns, sistemātikas profesors.

Papildinājies Marburgas universitātē Vācijā, kur aizstāvēja teoloģijas doktora grādu. Vidzemes un vēlāk Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas konsistorijas viceprezidents.

Miris 1941. gada 22. februārī Rīgā.

Darbi
-----

* "Mārtiņš Luters, Dzīve un darbs" (1937),
* "Evaņģēliskā dogmatika" (1939),
* "Poruka ētika",
* "Poruka reliģija" u. c.
* "Par ticības mācības metodiku" (kopā ar K. Bormani; 1915).

Atsauces
--------

1. ↑  «gulbenesbiblioteka.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 10. martā. Skatīts: 2013. gada 2. augustā.

Avoti
-----

* *Latviešu konversācijas vārdnīca*. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 25482. — 25484. sleja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 54989535
* LNB: 000003462
* LCCN: no2015143525
* ISNI: 0000 0000 1228 5534
* GND: 120866714

 |

 |
Šis raksts ir par virsnieku. Par citu personu ar šādu uzvārdu skatīt rakstu Kalniņš.

**Voldemārs Kalniņš** jeb **Valdemārs Kalniņš** (1896—1942) bija latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas armijas virsnieks. Latvijas Robežsargu brigādes štāba priekšnieks (1934-1940). 1941. gadā apcietināts un deportēts uz PSRS, kur gājis bojā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1896. gada 18. februārī Rīgā strādnieka Jāņa Kalniņa ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas tirdzniecības skolā. 
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu 1915. gadā iesauca Krievijas impērijas armijas Izmailas gvardes pulkā, bet decembrī pārcēla uz 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku bataljonu, piedalījās Ķekavas kaujās 1916. gada martā. 
1916. gada oktobrī viņš beidza mācības Kazaņas 1. praporščiku skolā, kā 1. Daugavgrīvas LSP Kolta ložmetēju komandas priekšnieka palīgs podporučiks Kalniņš 1917. gada septembrī piedalījās Rīgas aizstāvēšanas kaujās.

Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada 20. novembrī viņš iestājās Latvijas armijā, Atsevišķā bataljona sastāvā piedalījās Latvijas brīvības cīņu kaujās pie Skrundas, Lēnu muižas un Saldus.
Pēc armijas reorganizācijas viņu iecēla par 9. Rēzeknes kājnieku pulka rotas komandieri. 
Pārdaugavas atbrīvošanas operācijas gaitā 1919. gada 15. oktobrī Kalniņa komandētā rota forsēja Daugavu un piedalījās Bolderājas ieņemšanā, 1919. gada 8. novembrī viņu paaugstināja par kapteini.
1920. gada sākumā kapteini Kalniņu iecēla par Daugavgrīvas cietokšņa un Bolderājas komandantu, vēlāk par mācību bataljona komandiera palīgu. 1922. gadā viņš bija Tehniskās divīzijas štābu operatīvais adjutants. 1924. gadā viņš beidza virsnieku kursus un tika iecelts par Elektrotehniskā diviziona instruktoru rotas komandieri. Vēlāk viņš bija Robežsargu bataljona komandieris, 1933. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu, 1937. gadā par pulkvedi un Robežsargu brigādes štāba priekšnieku. Saimniekoja savā jaunsaimniecībā Dobeles pagasta Plepju muižā.

Pēc Latvijas okupācijas un ģenerāļa Bolšteina pašnāvības pulkvedi Voldemāru Kalniņu 21. jūnijā iecēla par Robežsargu brigādes komandieri, bet jūlija beigās atbrīvoja no pienākumu pildīšanas un 1940. gada 11. decembrī atvaļināja no militārā dienesta. 
1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā Kalniņu Rīgā apcietināja un deportēja uz Vjatlaga nometni. Miris 1942. gada 13. vai 14. jūnijā nometnes 7. lagpunktā.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis, nr. 3/170

Atsauces
--------

1. 1 2  lkok.com
2. ↑  Latvijas pilsoņu martiroloģijs Vjatlagā 1938–1956 Sastādītāji Heinrihs Strods, Vladimirs Veremjevs. Latvijas Universitātes žurnāla "Latvijas Vēsture" fonds, 2006
**X-cilvēki** (angļu: *X-Men*) ir supervaroņu komanda no amerikāņu komiksiem, ko izdod *Marvel Comics*. Komanda pirmo reizi parādījās mākslinieka Džeka Kīrbija un rakstnieka Stena Lī 1963. gadā izdotajā komiksā *The X-Men* #1. Lai gan sākotnēji 1970. gadā to atcēla zemo pārdošanas apjomu dēļ, pēc 1975. gada sērijas atjaunošanas rakstnieka Krisa Klērmonta vadībā tas kļuva par vienu no atpazīstamākajām un veiksmīgākajām *Marvel Comics* franšīzēm. Supervaroņu komanda parādījusies daudzās grāmatās, televīzijas šovos, *20th Century Fox* izdotajās X-cilvēku filmās un videospēlēs. X-cilvēku nosaukums var attiekties uz pašu supervaroņu komandu, tāda paša nosaukuma komiksu sēriju vai plašāku franšīzi, tostarp dažādus atsevišķu tēlu un komandu komiksiem, piemēram, Jaunie mutanti (*New Mutants*), *Excalibur* un *X-Force*.

*Marvel Universe* mutanti ir cilvēki, kas piedzimst ar ģenētisku iezīmi, ko sauc par X-gēnu, kas viņiem piešķir dabiskas pārcilvēciskas spējas. Tā kā mutanti atšķiras no lielākās daļas cilvēces, tie ir pakļauti aizspriedumiem un diskriminācijai, un daudzos X-cilvēku stāstos ir ietverti sociāli komentāri par fanātismu un taisnīgumu. X-cilvēki ir cīnījušies pret dažādiem ienaidniekiem, tostarp ļaundariem mutantiem, cilvēkiem, superļaudīm, mistiskiem draudiem, citplanētiešiem un ļaunajiem mākslīgajiem intelektiem. Lielākajā daļā komandas sastāvu veidos viņus vada viņu Čārlzs "Profesors X" Ksavjers, spēcīgs telepāts, kurš vada skolu mutantu bērniem no savas savrupmājas Vestčesterā, Ņujorkā, kas slepeni ir arī X-cilvēku galvenā mītne. Vīrieši. Viņu stāsti bieži ir saistīti ar Magneto, spēcīgu mutantu, kas kontrolē magnētiskos laukus, un kurš tiek attēlots kā sens Ksavjēra draugs un aizbildnis, kas dažādos veidos darbojas kā pretinieks vai kā sabiedrotais.

Pašreizējās oficiālās X-cilvēku komandas galvenā mītne *The Treehouse* atrodas uz Krako salas Ņujorkā. Vairs nestrādājot slepenībā, viņi publiski cīnās par mutantu drošību, lai izveidotu tiltus starp Krako un cilvēku tautām un aizsargātu Zemi un Saules sistēmu no ārpuszemes draudiem.

Atsauces
--------

1. ↑  *The X-Men* #1 (July 2, 1963)
2. ↑  Charles Prefore. «Marvel's X-Men Comics Were Saved By One Man». *Screen Rant*. Skatīts: 2022. gada 1. marts.
3. ↑  «A New Team of Mutant Super Heroes Chart the Course for the Reign of X in 'X-Men' #1». *Marvel.com*. Marvel Comics. Skatīts: 2022. gada 1. marts.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***X-cilvēki***.
**Voldemārs Grāvelis** (1900-?) bija Latviešu leģiona virsnieks, Vācu krusta zeltā kavalieris.

Pirmskara dzīve
---------------

Voldemārs Grāvelis dzimis Cēsīs, piecu bērnu ģimenē, Grāveļa tēvs bijis tirgotājs, tur Grāvelis pavadīja savus bērnības un jaunības gadus. Jaunekļa gados piedalījies Latvijas brīvības cīņās. 1922. gadā Grāvelis beidza Latvijas kara skolu, turpināja dienestu Latvijas armijā. 1928. gada 22. decembrī virsleitnanta pakāpē tika pārcelts no Vidzemes artilērijas pulka uz Bruņoto vilcienu pulku kā vecākais artilērijas virsnieks, 1932. gadā tika paaugstināts par kapteini. Vēlāk Grāvelis nonāca Artilērijas inspektora štābā, no tā 1937. gada 19. novembrī tika pārcelts atpakaļ uz Vidzemes artilērijas pulku.

Otrajā pasaules karā
--------------------

1941. jūnijā, pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Voldemārs Grāvelis brīvprātīgi pieteicās jaunformētajās latviešu vienībās, tika nozīmēts par 2. rotas komandieri 268-E. Ērgļu bataljonā, vēlāk kļuva par 282-A. latviešu policijas bataljona komandieri, to kā III bataljonu iekļāva 2. Liepājas latviešu brīvprātīgo policijas pulkā, kur Grāveli iecēla par 3. baterijas komandieri.

1943. gada martā tika izveidots atsevišķais latviešu artilērijas divizions, tas tika papildināts un kā 2. artilērijas pulks tika iekļauts 19. divīzijā, ar majora pakāpi ieguvušo Grāveli kā pulka komandieri. Ar savu artilērijas pulku Voldemārs Grāvelis piedalījās kaujās Krievijā, aizsardzības kaujās Vidzemē, kā arī Kurzemes lielkaujās. 1944. gada 30. maijā apbalvots ar Dzelzs krusta II šķiru, savukārt 1945. gada 10. martā saņēma Vācu krustu zeltā.

Kara beigas Grāvelis sagaidīja Kurzemes cietoksnī, 1945. gada 8. maijā nonākot PSRS gūstā. Par tālāko likteni skaidru ziņu nav, pēc dažām versijām pulkvežleitnants Voldemārs Grāvelis miris soda nometnēs 1946. gadā, savukārt citi avoti vēsta, ka Grāvelis apcietinājumā atradās vēl 1949. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1993, 11.sējums, 128. lpp
2. ↑  Latvijas Kareivis, Nr. 292, 1928. gada 22. dec, 1. lpp
3. ↑  Jaunākās Ziņas, Nr. 203, 1937. gada 19. nov, 4. lpp
4. ↑  Sporta Pasaule, 1944. gada 30. maij, 3. lpp

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu Vācu krusta zeltā kavalieri |
| --- |
|  |
| 
* Žanis Butkus
* Rūdolfs Gaitars
* Nikolajs Galdiņš
* Visvaldis Graumanis
* Voldemārs Grāvelis
* Vilis Janums
* Rūdolfs Kociņš
* Kārlis Lobe
* Kārlis Mūsiņš
* Jānis Piķelis
* Gustavs Praudiņš
* Voldemārs Reinholds
* Georgs Šeibelis
* Paulis Sprincis
* Eduards Stīpnieks
* Miervaldis Ziedainis

 |

 |
**Voldemārs Komisārs** (dzimis 1899. gada 28. martā, miris 1931. gada 22. oktobrī) bija latviešu baletdejotājs, baletmeistars, karavīrs.

Latvijas Nacionālās operas (LNO) baleta trupas organizētājs un pirmais baletmeistars (1919—1922). Par varonību Brīvības cīņās (no 1919. gada 24. maija) apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni, vēlāk piešķirta jaunsaimniecība Jaunsvirlaukas pagasta "Kalna Līči".

Dzīves gājums
-------------

Klasisko baletu Komisārs apguva Maskavā, kur bija evakuējies Pirmā pasaules kara gados, pie slavenākajiem krievu pedagogiem L. Novikova, M. Mordkina, T. Bekas. Atgriežoties Rīgā, profesors Jāzeps Vītols Komisārā saskatīja īsto kandidātu topošās operas baletmeistaram. Voldemārs Komisārs tobrīd bija viens no Latvijas pirmajiem baleta dejotājiem kopā ar pirmajām septiņām Latvijas baleta pionierēm.

1919. gada 24. maijā Komisārs kā brīvprātīgais pieteicās Latvijas armijā. Dienēja 1. kavalērijas diviziona 4. ložmetēju eskadronā. Tā sastāvā piedalījies kaujās pret lieliniekiem Latgalē. Sākoties Bermonta uzbrukumam, iestājies Studentu bataljonā un tā sastāvā piedalījies vāciešu aizdzīšanā pāri Lietuvas robežai.

1920.gadā Komisāru apbalvoja ar Lāčplēša Kara ordeni.

Pēc atvaļināšanas viņš turpināja baletmeistara darbu Latvijas Nacionālajā operā. 1921. gadā operā uzstājas slavenā balerīna Olga Spesivceva, kas aicināja Komisāru sev līdzi uz Londonu, solot angažementu Djagiļeva Krievu baleta antreprīzē un iespēju mācīties pie deju skolotāja Enriko Čeketi. Pēc gada, atgriežoties mājās, Komisārs savukārt atved uz Rīgu bijušo Sanktpēterburgas Marijas teātra baleta režisoru Nikolaju Sergejevu. Viņš iestudēja jaunajai baleta trupai pirmo pilnmetrāžas izrādi "Veltīgo uzmanību".

Lielbritānijā Komisāram saasinājās tuberkuloze. LNO viņš strādāja par nākamo baletmeistaru Sergejeva un Aleksandras Fjodorovas palīgu, arī spēlējot Abderahmanu "Raimondā", Pjero "Arlekinādē", doktoru Kopeliusu "Kopēlijā" un citos uzvedumos.

Šajā laika posmā top poētiski baletu libreti — "Saules meita", "Sapņu princis". 1935. gada 9. maijā LNO pirmizrādi piedzīvoja pirmais latviešu nacionālais balets — Jāņa Mediņa "Mīlas uzvara", kura libreta autors ir Komisārs.

Pēdējos mūža gadus Komisārs pavadīja Jaunsvirlaukas "Kalna Līčos". Apbedīts Rīgā Matīsa kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  «Visi ievērojamie cilvēki Jelgavā». Skatīts: 2018. gada 8. februāris.[novecojusi saite]
2. ↑  «Piedzīvojumi baletā un karalaukā». *Diena* (a/s Diena). 1999. gada 28. jūlijs. Skatīts: 2018. gada 8.februāris.
3. ↑  «L.k.o.k. biogrāfija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 29. Marts. Skatīts: 2018. gada 19. februāris.
**Pupenu kapsēta** ir kapsēta, kas atrodas Jēkabpils novada Kūku pagastā.

Pupenu kapsēta ir viena no 14 Kūku pagasta teritorijā atrodošajām kapsētām. Tā atrodas blakus Asotes pilskalnam un Rīgas — Daugavpils ceļam, netālu no Jēkabpils pilsētas robežas Daugavas labajā jeb Krustpils pusē, tāpēc kapsētu nereti sauc par Krustpils Pupenu kapsētu. Kapsēta ietver 3 hektārus lielu teritoriju. Nosacīti tā iedalās vecajos kapos, vidējos un jaunajos kapos. Pēc konfesionālās piederības tā ir luterāņu kapsēta, kuru pārvalda Krustpils luterāņu draudze.

Ievērojamu cilvēku kapi
-----------------------

Pupenu kapsētā atrodas aviācijas konstruktora un pirmā latviešu lidotāja ar gaisa balonu Kārļa Skaubīša kaps, Triju Zvaigžņu ordeņa kavaliera kapteiņa Jāņa Alfrēda Bērziņa kaps, skolotāju Gaļinas Skudres un Jāņa Saulīša kapi, kā arī citu ievērojamu cilvēku kapi.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Brīvā Daugava
3. ↑  «JĀNIS ALFRĒDS BĒRZIŅŠ | Latvijas ļaudis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 27. februārī. Skatīts: 2011. gada 6. jūlijā.

Koordinātas: 56°29′29″N 25°55′30″E﻿ / ﻿56.49139°N 25.92500°E﻿ / 56.49139; 25.92500
**Zvjaheļa** (ukraiņu: *Звягель*, līdz 2022. gadam — **Novohrada-Volinska**) ir pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Žitomiras apgabala rietumos, Slučas upes krastā. Tā ir Zvjaheļas rajona administratīvais centrs. Attālums līdz apgabala centram Žitomirai ir 86 km.

Zvjaheļa ir ukraiņu tautas dzejnieces Lesjas Ukrainkas dzimtā pilsēta.
Šeit ir dzimis Ukrainas armijas virspavēlnieks ģenerālis Valerijs Zalužnijs.

Vēsture
-------

Vēstures avotos apdzīvotā vieta pirmoreiz minēta 1256. gadā Slučas labajā krastā kā **Vozvjaheļa** (*Возвягель*) Galīcijas-Volīnijas hronikā. Gadu vēlāk to par nepaklausību nodedzināja Galīcijas karalis Danila. Nākamo reizi apdzīvotā vieta minēta 1432. gadā jau Slučas kreisajā krastā kā **Vzvjahoļas** (*Взвяголь*) miests, bet 1499. gadā — **Zvjahoļa** (*Звяголь*). 1507. gadā miests ieguva tiesības būvēt pili un veidot pilsētu. Pēc Ļubļinas ūnijas 1569. gadā miests saukts par **Zvjaheļu** (*Звягель*, poļu: *Zwiahel*).

1793. gadā Zvjaheļa nonāca Krievijas Impērijas sastāvā. 1795. gadā miests ieguva **Novohradas-Volinskas** nosaukumu un pilsētas tiesības, un kļuva par jaunizveidotās Volīnijas guberņas centru (līdz 1804. gadam).

2022. gada 16. jūnijā Novohradas-Volinskas domes deputāti nobalsoja par pilsētas pārdēvēšanu tās vēsturiskajā nosaukumā — **Zvjaheļa**. Vēlāk šo lēmumu apstiprināja Žitomiras apgabala dome. Ar Ukrainas Augstākās Radas dekrētu 2022. gada 16. novembrī pilsēta tika pārdēvēta par Zvjaheļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Novograda-Volinska». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 518. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zvjaheļa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Ukrainas vēstures enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Žitomiras apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Andrušivka
* Baraņivka
* Berdičiva
* Čudņiva
* Korosteņa
* Korostišiva
* Malina
* Olevska
* Ovruča
* Radomišļa
* Zvjaheļa
* **Žitomira**

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 154942088
* LCCN: n97043054
* SUDOC: 194433595

 |

 |
Personas siluets izmantojot punktu mākoni
**Punktu mākonis** (angļu: *point cloud*) ir datu kopums par punktiem kādā koordinātu sistēmā.

Trīsdimensiju koordinātu sistēmā šie punkti parasti tiek definēti ar X, Y, un Z koordinātām, un bieži tiek izmantoti, lai attēlotu objekta ārējo virsmu, formu u.c.

Punktu mākoni var izveidot, izmantojot, piemēram, 3D skeneri. 3D skeneris izvieto lielu daudzumu punktu uz objekta virsmas un bieži vien arī izvada punktu mākoni kā datu failu tālākai apstrādei.

3D skenēšanas procesā iegūtais punktu mākonis tiek izmantots dažādiem mērķiem, tostarp, lai izveidotu 3D CAD modeļus saražotajām detaļām, metroloģijā / kvalitātes pārbaudē, animāciju veidošanā un liela mēroga vizualizācijās.

Ģeogrāfiskajās informācijas sistēmās punktu mākonis ir viens no galvenajiem avotiem, lai veidotu digitālos augstuma moduļus reljefiem. Līdzīgi, punktu mākonis tiek izmantots, lai veidotu pilsētvides 3D modeļus.

Punktu mākonis var tikt arī izmantots, lai reprezentētu tilpuma datums, kas, piemēram, tiek izmantoti medicīniskajā attēlveidošanā.

Kaut punktu mākonis var tikt atveidots un apskatīts, to uzreiz tieši nevar izmantot 3D lietotnēs. Lai punktu mākoni izmantotu 3D lietotnēs, parasti tas tiek pārveidots uz poligonu tīklojuma (polygon mesh) vai trīsstūra tīklojuma (triangle mesh) modeli, NURBS virsmas modeli vai CAD virsmas modeli.

Skatīt arī
----------

* Poligonu tīkls
* 3D datorgrafikas programmas
* NURBS
* Datorizētā projektēšana (CAD)
* Ģeogrāfiskā informācijas sistēma

Ārējās saites
-------------

1. Rusinkiewicz, S. and Levoy, M. 2000. QSplat: a multiresolution point rendering system for large meshes. In Siggraph 2000. ACM , New York, NY, 343—352. DOI=
2. Meshing Point Clouds A short tutorial on how to build surfaces from point clouds
3. Sitek et al. "Tomographic Reconstruction Using an Adaptive Tetrahedral Mesh Defined by a Point Cloud" *IEEE Trans. Med. Imag.* 25 1172 (2006)
4. From Point Cloud to Grid DEM: A Scalable Approach
5. K. Hammoudi, F. Dornaika, B. Soheilian, N. Paparoditis. Extracting Wire-frame Models of Street Facades from 3D Point Clouds and the Corresponding Cadastral Map. International Archives of Photogrammetry, Remote Sensing and Spatial Information Sciences (IAPRS), vol. 38, part 3A, pp. 91—96, Saint-Mandé, France, 1—3 September 2010.
**CERTUS** (latīņu val.— drošs, stingrs, apņēmīgs, noteikts) ir Latvijā pirmā domnīca, kas veidota ar 100% privātā finansējuma palīdzību un apvieno teju visas vadošās Latvijas tautsaimniecības nozares — farmācijas, IT, kokrūpniecības, finanšu, lauksaimniecības un citas.

### Par domnīcu

CERTUS ir domnīca mērķtiecīgai izaugsmei, kuras misija ir veicināt Latvijas ekonomisko izaugsmi, lai samazinātu nabadzību, uzlabotu veselības aprūpi un izglītību, kā arī lai apturētu iedzīvotāju skaita samazināšanos. Tā tika dibināta 2015. gadā un tajā pašā gadā izdeva savu pirmo konkurētspējas ziņojumu.

Domnīca nodrošina platformu privātā, akadēmiskā un publiskā sektora sadarbībai, lai izveidotu konkurētspējas ziņojumus reizi gadā, kurā tiek apvienotas sadarbībā izveidotās idejas, kas var virzīt Latviju pa mērķtiecīgas izaugsmes ceļu, sabalansējot liberālas tirgus ekonomikas attīstības principus ar pārdomātu un fokusētu valsts atbalstu Latvijas tautsaimniecības nozaru attīstībai iekšēji un ārēji.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. februārī. Skatīts: 2015. gada 30. novembrī.
2. ↑
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 29. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 3. decembrī.
**Zvārtava** ir apdzīvota vieta Smiltenes novada Gaujienas pagastā. Izvietojusies pagasta ziemeļrietumos starp Zvārtavas ezeru un Gauju 3,5 km no pagasta centra Gaujienas, 36,5 km no novada centra Smiltenes un 162 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Zvārtavas *(Adsel-Schwarzhof)* muižas centru. 1465. gadā (pēc citiem avotiem — 1405. gadā) Zvārtava tiek piešķirta lēnī Hansam Švarchofam — no viņa arī cēlies muižas vāciskais nosaukums. Līdz 1781. gadam muiža piederēja pie Gaujienas pilsmuižas. Vēlāk muižas īpašnieki bieži mainījušies. Līdz 1949. gadam Zvārtava bija Zvārtavas pagasta centrs (ciems neietilpst mūsdienu Zvārtavas pagastā), līdz 1967. gadam — ciema padomes centrs.

Zvārtavas muižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis, bet muižas dārznieka māja, vējdzirnavas un parks — vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis. Muižas pils pieder Latvijas Mākslinieku savienībai un tajā notiek starptautiski mākslinieku semināri un izstādes. Ierīkots viesu nams.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  «Zvārtavas pils vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 11. septembrī. Skatīts: 2013. gada 16. martā.
3. ↑  Zvārtavas muiža[novecojusi saite]
4. ↑  «Pilis.lv Zvārtavas pils». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 5. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 16. martā.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Gaujienas pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Dārzciems
* **Gaujiena**
* Grāvi
* Mežciems
* Zvārtava

 |

 |
**XQuery** ir vaicājumu valoda, kura tika izstrādāta, lai apstrādātu datus XML formātā. XQuery izmanto XML kā savu datu modeli.

XQuery 1.0 izstrādāja W3C organizācijas darba grupa "XML Query". 2005. gada 3. novembrī XQuery 1.0 saņēma W3C Candidate Recommendation, bet 2007. gada 23. janvārī XQuery 1.0 saņēma oficiālas rekomendācijas statusu (W3C Recommendation).
XQuery 1.0 neiekļauj iespēju atsvaidzināt XML dokumentus vai datubāzes; tam arīdzan trūkst pilnteksta meklēšanas funkcija.

Funkcijas
---------

XQuery spēj „izvilkt" un manipulēt ar datiem no XML tipa dokumentiem vai jebkura cita veida datu avota, kuru ir iespējams aplūkot kā XML failu. Piemēram, relāciju datubāzes vai Microsoft Office dokumenti.
XQuery izmanto XPath izteikuma sintaksi, lai adresētu uz vajadzīgajām XML dokumenta daļām. Valodas sintakse atļauj pat izveidot jaunus XML dokumentus.
Valoda ir bāzēta uz „sazarojuma" struktūras modeli, kura satur informāciju par XML dokumentu, ieskaitot dažāda veida „sazarojumus": dokumenta, elementu, atribūtu, teksta, komentāru, kā arī darbības instrukcijas sazarojumus.

Piemērs
-------

```
 <html><head/><body>
 {
   for $act in doc("hamlet.xml")//ACT
   let $speakers := distinct-values($act//SPEAKER)
   return
     <span>
       <h1>{ $act/TITLE/text() }</h1>
       <ul>
       {
         for $speaker in $speakers
         return <li>{ $speaker }</li>
       }
       </ul>
     </span>
 }
 </body>
</html>

```

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4737681-8

 |

 |
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Zvārtas iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Zvārtas iela** ir iela Jūrmalā, Kaugurciema apkaimē. Zvārtas iela sākas krustojumā ar Talsu šoseju un beidzas pie pludmales. Kopējais ielas garums ir 500 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Zvārtas ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Zvārtas iela ir savienota ar šādām ielām:

* Talsu šoseja (T veida krustojums);
* Kaugurciema iela.

Skatīt arī
----------

* Kaugurciems

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu Z |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| Z | 
* Zaķu
* Zalkšu
* Zaļā
* Zāļu
* Zaru
* Zaubes
* Zēģeles
* Zemeņu
* Zemes
* Zemgales
* Ziedoņa
* Ziedu
* Ziemeļu
* Zigfrīda Meierovica prospekts
* Zīlīšu
* Zīriņu
* Zivju
* Zušu
* Zvaigžņu
* Zvanu
* Zvārtas
* Zvejas
* Zvejnieku
* Zvīņu
* Zvirbuļu

 |
|  |
| Ž | 
* Žubītes

 |

 |
**Olivjē Grujārs** (franču: *Olivier Grouillard*; dzimis 1958. gada 2. septembrī, Fenujē, Francijā) ir sacīkšu braucējs, zināms kā Formula 1 pilots.

Grujārs 1984. gadā kļuva par Francijas Formula 3 čempionu un nākamos četrus gadus piedalījās Formula 3000 sacensībās. Pirmajās sezonās viņš bija nekonkurētspējīgs, tomēr 1988. gadā kļuva par nopietnu konkurentu ātrākajiem pilotiem. 1989. gadā Grujārs debitēja Formula 1 sacensībās Ligier komandas sastāvā. Šajā gadā Grujārs izcīnīja vienīgo punktu savā F1 karjerā. Nākamajā sezonā Grujārs pārstāvēja Osella komandu, bet 1991. gadā tās pēcteci Fondmetal. Viņš aizvadīja arī vienu sacīksti AGS sastāvā. Pēc neveiksmīgas 1992. gada sezonas pārstāvot Tyrrell Grujārs pameta F1.

Karjeras laikā francūzi kritizēja par vairākiem incidentiem, kas esot radušies viņa vainas dēļ. 1989. gada Beļģijas *Grand Prix* kvalifikācijā Grujārs nepalaida Nelsonu Pikē, kurš mēģinot apdzīt Grujāru, izslīdēja un nekvalificējās sacīkstei. 1990. gadā viņš divreiz traucēja Naidželam Menselam veikt lidojošo apli, bet 1991. gadā pēc dzinēja defekta viņš nolēma nevis nobraukt malā, bet turpināt braukt, visur izšļakstot eļļu.

Pēc Formula 1 karjeras beigām pilots mēģināja piedalījās CART, BPR Global GT Series, FIA GT un American Le Mans Series.
**Igors Kurnosovs** (krievu: *Игорь Дмитриевич Курносов*; 1985. gada 30. maijs Čeļabinska — 2013. gada 8. augusts Čeļabinska) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2003).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt četru gadu vecumā. Daudzkārtējais Krievijas junioru šaha čempionātu dalībnieks. 2003. gadā uzvarējis Krievijas junioru šaha čempionāta U18 vecuma kategorijā. Divas reizes pārstāvējis Krieviju Pasaules junioru šaha čempionātos: 2003. gadā U18 vecuma grupā un 2005. gadā U20 vecuma grupā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu turnīros Aluštā (2002, kopā ar Ernesto Inarkijevu), Serpuhovā (2002), Čeļabinskā (2004), Bavārijas atklātajā čempionātā (2004), Minskā (2006), Maskavas festivāla *Aeroflot Open* turnīrā A2 (2006), Trumsē (2008), Hastingsā (Anglija, 2009), Odišā (2009), Oslo *Politiken Cup* (2011), Bīlē (2012, kopā ar Sergeju Movsisjanu), Nahičevaņā (Azerbaidžāna, 2013).

Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Kurnosovam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Traģiski gājis bojā ceļu satiksmes negadījumā.

Atsauces
--------

1. ↑  Title Applications: Kurnosov, Igor
2. ↑  Russian GM Igor Kurnosov dies in car accident

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Gruzija ar strīdīgo teritoriju (3). 
**Armēnijas-Gruzijas karš** notika 1918. gada decembrī starp Gruzijas Demokrātisko Republiku un Armēnijas Pirmo republiku.

Osmaņu uzbrukuma kritiskajā posmā, 1918. gada jūnijā Armēnija ar Gruziju vienojās, ka gruzīnu karaspēks ieņems armēņu apdzīvotos Lori un Ahalkalaki rajonus, aizsargājot pieejas Tbilisi un armēņu iedzīvotāju dzīvības. Osmaņiem aizejot no Kaukāza 1918. gada rudenī, gruzīni atteicās šos rajonus atbrīvot un iebruka vēl citos turku atstātajos rajonos, kurus apdzīvoja armēņi.

Pēc vairākām sadursmēm, 1918. gada 5. decembrī sākas karš, armēņiem iebrūkot Borčali un Ahalkalaki apgabalos, kuros iedzīvotāju vairākums bija armēņi. Britu spiediena rezultātā decembra beigās karš beidzās. Abu valstu attiecības daļēji normalizēja 1919. gada 9.—17. janvāra miera sarunas Tbilisi. Lori apgabala daļā pasludināja neitrālu zonu, Ahalkalaki un Borčali apgabala lielākā daļa palika Gruzijas sastāvā. Armēnija ieguva niecīgu teritoriju. Par strīda risinājumu bija jālemj Parīzes miera konferencei. 1920. gada beigās, kad Armēnijai draudēja sakāve karā ar Turciju, gruzīni ieņēma šo neitrālo teritoriju.
**Arnis Vīksna** (1942—2018) bija latviešu medicīnas vēsturnieks. LU Medicīnas fakultātes medicīnas vēstures profesors (1998—2015), Latvijas Zinātņu akadēmijas (LZA) īstenais loceklis (2001).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1942. gada 25. februārī Lubānā mežziņa Andreja Vīksnas un viņa sievas skolotājas Ārijas četru bērnu ģimenē.
Tēvs nogalināts padomju represijās 1946. gadā.
Mācījās Lubānas pamatskolā, vēlāk Grašu skolā, Cesvaines vidusskolā.
Studēja medicīnu Rīgas Medicīnas institūtā (1960-1966). Bija Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzeja līdzstrādnieks, pētnieks, nodaļas vadītājs (1969–1998), 1971. gadā aizstāvēja kandidāta disertāciju medicīnas vēsturē.

Atmodas kustības laikā Arnis Vīksna bija viens no Latvijas Ārstu biedrības atjaunotājiem, ilggadējs tās valdes loceklis, Latvijas Medicīnas vēsturnieku apvienības prezidents (1993-1997).
Līdztekus bija Latvijas Medicīnas akadēmijas Medicīnas vēstures institūta vadošais pētnieks un docētājs (1992–1997). Ievēlēts par LZA korespondētājlocekli (1995).
No 1998. gada bija Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes profesors, fakultātes domes priekšsēdētājs (2004), Medicīnas pedagoģijas, ētikas un vēstures katedras vadītājs (2011-2015).
2015. gadā atgriezās darbā Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejā.

Darbi
-----

Vairāk nekā 30 grāmatu autors, publicējis daudz zinātnisku un populārzinātnisku rakstu par Latvijas medicīnas vēsturi, Latvijas augstskolu vēsturi un ievērojamiem medicīnas darbiniekiem. 

* Dodot gaismu, sadegu (1983)
* Latvijas medicīnas pieminekļi (1986),
* Pa ārstu takām (1990),
* Medicīnas sākumi Latvijas novados (1993),
* Vecās aptiekas (1993),
* Slimo kases Latvijā (1994),
* Latgales ārsti un ārstniecība. 1772–1918 (2004),
* Latvijas ķirurģijas profesori (2010),
* LU Medicīnas fakultāte. 1919–1950 (2011),
* Latvijas Ārstu biedrība: atskats un apskats (2013),
* Ārstu zvaigznājs (2015),
* Ārsti. Latvija. Laiks (2016),
* Hercoga kurpes sudraba sprādze: šis un tas no medicīnas pagātnes Latvijā (2017)

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* LZA Paula Stradiņa balva (1987),
* D. H. Grindeļa medaļa (1995),
* Triju Zvaigžņu ordenis (2007),
* Ministru kabineta Atzinības raksts (2008),
* Latvijas Ārstu biedrības apbalvojums *Tempus hominis* (2009),
* Starptautiskās Medicīnas vēsturnieku asociācijas īstenais loceklis (1994) un godabiedrs (2009).

Atsauces
--------

1. ↑  «Tapusi unikāla grāmata medicīnas vēsturē». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 3. maijā.
2. ↑  No katra cilvēka paņemot labo Arņa Vīksnas mātes atmiņas: "Cesvaines Ziņas" 28.08.2014.
3. ↑  No profesora Arņa Vīksnas atvadoties
4. ↑  «In memoriam: Arnis Vīksna». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 10. augustā. Skatīts: 2018. gada 3. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 26016060
* LCCN: n84193554
* ISNI: 0000 0000 2851 4370
* GND: 130444154

 |

 |
**Ridera** (kazahu: *Риддер*) ir apgabala pakļautības pilsēta Austrumkazahstānas apgabalā Kazahstānā. Izvietojusies apgabala ziemeļaustrumos Rūdu Altaja priekškalnēs 130 km no apgabala centra Ustjkamenogorskas. Nozīmīgs kalnrūpniecības centrs.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta dibināta 1786. gadā kā raktuvju ciemats pie vācu izcelsmes inženiera Filipa Ridera (*Philipp Ridder*) atklātajām polimetālu rūdu iegulām. 1859. gadā Riderskas (*Риддерск*) ciematā bija ap 3500 iedzīvotāju, no kuriem 2/3 bija raktuvēm piesaistītie apkārtējo ciemu dzimtzemnieki, bet pārējie — katordznieki un algotie darbinieki. Pēc dzimtbūšanas atcelšanas ciemata iedzīvotāju skaits strauji samazinājās un 19. gadsimta beigās raktuvēs strādāja 600—1200 strādnieku. 1927. gadā ciematam piešķīra strādnieku ciemata statusu un pārdēvēja par Rideru. 1934. gadā Riderai piešķirts pilsētas statuss, bet 1941. gadā tā pārdēvēta par **Ļeņinogorsku** (*Лениногорск*). Pēc Otrā pasaules kara pilsētā atradās vācu karagūstekņu nometne 30 tūkstošiem gūstekņu. 2002. gadā pilsētai atgriezts vēsturiskais nosaukums.

Pilsētā attīstīta kalnrūpniecība un metalurģija (cinks, svins, dārgmetāli). Darbojas Ļeņinogorskas HES kaskāde un Rideras TEC. Ziemas sporta centrs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ļeņinogorska». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 445. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ridera***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Šis raksts ir par arheologu. Par citām jēdziena **Gerkāns** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Armīns fon Gerkāns** (dzimis 1884. gada 30. novembrī, miris 1969. gada 22. decembrī) bija vācbaltiešu izcelsmes arheologs, kas pētījis Senās Romas celtnes Itālijā, Sīrijā, Irākā, Ēģiptē un Grieķijā.

Dzīvesgājums
------------

Armīns fon Gerkāns ir dzimis 1884. gada 30.septembrī Sēlijas miestiņā Subatē skolas direktora Nikolaja Gerkāna ģimenē. Mācījās Rīgas pilsētas ģimnāzijā, pēc kuras beigšanas studēja arhitektūru Rīgas Politehniskajā institūtā un Drēzdenes Tehniskajā universitātē. Pēc 1905. gada revolūcijas atstāja Latviju un pārcēlās uz pastāvīgu dzīvi Vācijā, saglabājot Krievijas pavalstniecību. No 1908. līdz 1914. gadam piedalījās arheoloģiskajos izrakumos sengrieķu pilsētās Grieķijas un Turcijas teritorijā. Pirmā Pasaules kara laikā dienēja krievu armijā Kaukāzā. 1919. gadā iestājās Baltijas landesvērā un piedalījās Latvijas brīvības cīņās. Pēc kara pieņēma Vācijas pilsonību un studēja arhitektūru Greifsvaldes universitātē, 1921. gadā ieguva inženierzinātņu doktora (*Dr.-Ing.*) grādu, 1922. gadā filozofijas doktora (*Dr. phil.*) grādu. 1924. viņš kļuva par Vācu Arheoloģijas institūta Romā otro direktoru, bet 1938. gadā par pirmo direktoru. Šajā laikā viņš veica Senās Romas laikmeta tempļu izpēti Bālbekā (*Baalbek*), Palmirā, Mezopotāmijas *Dura Europos*, Grieķijas Olimpijā un Epidaurā. Pēc Otrā Pasaules kara viņš bija vieprofesors Bonnā. Miris 1969. gada 22.decembrī Garštedtē pie Hamburgas.

Darbi
-----

* *Das Theater in Priene*, 1921
* *Griechische Städteanlagen*, 1924
* Die gegenwärtige Lage der Archäologischen Bauforschung in Deutschland (1924)
* *Der spätantike Bilderschmuck am Konstantinsbogen* (kopā ar H.P. L'Orange), 1939
* Von antiker Architektur und Topographie. Gesammelte Aufsätze, Stuttgart 1959 [hier S. 459-463 Bibliographie]
* *Das Theater von Epidauros* (kopā ar W. Müller-Wiener), 1961

Atsauces
--------

1. ↑  «Ostdeutsche Biographie - Persönlichkeiten des historischen deutschen Ostens». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 23. janvārī. Skatīts: 2012. gada 20. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Atsauce *Dictionary of Art Historians*
* Bibliogrāfija[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 25397175
* LCCN: no2001000131
* ISNI: 0000 0001 1046 9505
* GND: 118717049
* SUDOC: 071010270
* BNF: cb12916061v (data)

 |

 |
**Joanna Dvorakovska** (poļu: *Joanna Dworakowska*; dzimusi 1978. gada 21. oktobrī Varšavā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).

Biogrāfija
----------

Pirmos panākumus šahā guvusi 1993. gadā, kad uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Tajā pašā gadā debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā. Daudzkārtējā Polijas sieviešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi 3 zelta (1997, 1998, 2001), 3 sudraba (1995, 2000, 2003) un bronzas (2006) medaļas. 2021. gada maijā Bidgoščā ierindojusies 7. vietā Polijas sieviešu šaha čempionātā.

1996. gadā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Kriņica Zdrojā. 2002. gadā dalījusi 9.-12. vietu Pasaules šaha kausā sievietēm Haidarābādu. Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas (2000, 2001, 2004), kur labākos panākumus guvusi 2001. gadā Maskavā, kad pēc uzvaras pār Nanu Joseliani tikusi līdz 3. kārtai, kurā zaudējusi Penai Džaocjiņai.

Piedalījusies dažādos Eiropas un Pasaules šaha čempionātos junioriem. 1997. gadā bijusi Pasaules vicečempione U20 vecuma grupā. Divas reizes ieguvusi bronzas medaļas Eiropas čempionātos juniorēm ātrajā šahā (2000, 2006). 2004. gadā Stambulā kļuvusi par sudraba laureāti Pasaules studenšu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 6 reizes (1996-2004, 2010). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2002) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 6 reizes (1999-2001, 2005-2009, 2013). Komandu vērtējumā izcīnījusi zelta (2005) un sudraba (2007) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (2009) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā un individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1995. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1997. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2001. gadā saņēmusi arī starptautiskā meistara vīriešiem (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  PGNiG TERMIKA Indywidualne Mistrzostwa Polski Kobiet w Szachach - ChessManager
2. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
3. ↑  8th WUCC Instanbul 2004
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Joanna Dworakowska
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Joanna Dworakowska
6. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Joanna Dworakowska

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Nīcgales Lielais (Baltais) akmens** ir dižakmens, kas atrodas Augšdaugavas novada Nīcgales pagastā, Neicgaļa mežā, 6 km uz austrumiem no Nīcgales dzelzceļa stacijas. Latvijas lielākais dižakmens.

Raksturojums
------------

Rapakivi granīta laukakmens apkārtmērs ir 31,1 m, platums — 10,4 m, garums — 10,5 m un augstums — 3,5 m. Aptuvenais virszemes tilpums ir 170 m³. Tas ir noapaļojies, laika gaitā ieplaisājis akmens ar lielu robu virspusē un sānos iekaltiem 3 pakāpieni, ko 1937. vai 1938. gadā pēc vietējā mežziņa A. Jostsona pasūtījuma iekalis kāds mežstrādnieks.

Vēsture
-------

Ģeologi uzskata, ka Nīcgales Lielais dižakmenis pirms aptuveni 15 tūkstošiem gadu atdalījies no Dienvidrietumu Somijas klintāja, un uz Austrumlatvijas zemienes Jersikas līdzenumu to pirms 13—14 tūkstošiem gadu atnesis šļūdonis.

Par akmeni pirmo reizi rakstījis Zelmārs Lancmanis 1924. gadā „Latvijas Vēstneša" 11. numurā:

>  (..) Līksnas pagasts. Liels akmens. Kolupes un Nīcgales mežu robežās, 1 versti uz dienvidiem no mežsarga Soma, 6 verstis no Nīcgales stacijas. Akmens guļ purvā, virs zemes viņš ap 2. asu augsts, apkārt 50—60. Šeit tikuši upuri nesti
> 
> 
>  — Zelmārs Lancmanis „Latvijas Vēstneša" 11. numurs"
> 
> 

Dabas pieminekļu pētnieks Guntis Eniņš gan norāda, ka pēdējais ir apgalvojums bez nekādiem pierādījumiem.

Kopš 2001. gada Nīcgales Lielajam akmenim ir aizsargājama dabas pieminekļa, kopš 1997. gada — aizsargājama arheoloģiska pieminekļa statuss. Aizsargājamā teritorija ir 0,01 ha.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  Guntis Eniņš. *Nezināmā Latvija*. Rīga : Lauku Avīze, 2015. 118.—121. lpp. ISBN 978-9934-15-079-1.
2. 1 2  *Latvijas enciklopēdija*. 4. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2007. 561. lpp. ISBN 978-9984-9482-4-9.

Ārējās saites
-------------

* Nīcgales Lielais (Baltais) akmens — Vietas.lv
**Anverailenda** (angļu: *Anvers Island Station*) vai **Bāze N** (*Base N*) bija Apvienotās Karalistes polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz nelielās Amsleru salas Anveras salas dienvidu piekrastē. Izveidota 1955. gada 27. februārī Anveras salas dienvidu galā kā Folklenda Salu teritoriju dienesta "Bāze N". Galvenās pētījumu jomas bija ģeodēzija, kartogrāfija un ģeoloģija. Stacija slēgta 1958. gada 10. janvārī pēc pētījumu programmas beigam. Stacija atkārtoti atvērta laika posmā no 1969. gada līdz 1971. gadam, kad uz netālā piekalnes ledāja ierīkots sniega lidlauks. Lidlauks tika intensīvi lietots līdz 1973. gadam, vēlāk fragmentāri līdz 1993. gadam.

1968. gadā netālu no britu stacijas tika izbūvēta ASV Pālmeras polārstacija. Anverailendas stacijas ēka tika iznomāta amerikāņiem un tajā tika ierīkota bioloģiskā laboratorija. Stacijas galvenā ēka nodegusi Britu Antarktiskā dienesta veiktā remonta laikā 1971. gada 28. decembrī. Stacija oficiāli slēgta 1973. gadā, kad ledājs, uz kura bija izvietots sniega lidlauks, sāka intensīvi sabrukt. Drupas novāktas 1990./1991. gada vasarā.

2004. gadā, intensīvi atkāpjoties netālajam Marra piekalnes ledājam, pavērās jūras šaurums starp salu, uz kuras būvēta bāze un Anveras salu. Jaunā sala nosaukta par Amsleru salu par godu Alabamas Universitātes jūras biologiem Čārlzam un Margrētai Amsleriem.

Atsauces
--------

1. ↑  Anvers Island Station N — History
2. ↑  «Palmer Station Timeline. The Beginning Through 1975». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 29. janvārī. Skatīts: 2012. gada 12. augustā.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Apvienotās Karalistes polārstacijas Valsts karogs: Apvienotā Karaliste |
| --- |
|  |
| 
* Adelaida1
* Admiraltibeja2
* *Anverailenda*
* Arktiskā pētniecības stacija
* Bērdailenda
* *Dankoailenda*
* *Detaijailenda*
* *Disepšenailenda*
* Faradeja3
* Fosilblafa
* Haleja
* Hopbeja4
* *Horsšūailenda*
* *Keipgedesa*
* Kingedvardpointa
* *Modheima*   Valsts karogs: Apvienotā Karaliste
* Portlokruā
* *Prospektpointa*
* Rotera
* *Sandefjordbeja*
* *Sautaisa*5
* Signi
* Skaiblū
* *Stoningtonailenda*
* *Šekltona*5
* *Vjūpointa*

 |
|  |
| 1 - nodota Čīlei, 2 - nodota Brazīlijai, 3 - nodota Ukrainai, 4 - nodota Ekvadorai, 5 - CTAE nometnes |

 |
***Rhadinacanthus deltosquamosus*** ir diplakantīdu akantodu suga. Tās pārstāvji bija izplatīti vidusdevonā, živetas laikmetā (Burtnieku svīta), galvenajā devona laukā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Darja Pinakina un Tiju Mersa 2018. gadā. Nosaukums *Rhadinacanthus deltosquamosus* nozīmē deltveidīgo zvīņu (no latīņu *delta* un *squamosus* - zvīņa, no deltveidīga zvīņas ornamentējuma) radinakants. Holotips ir radinakanta zvīņa, kas tika atrasta atsegumā Hallistes upes krastā pie Karksi-Nuijas pilsētas. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti. Suga bija izplatīta Igaunijā (Hallistes upes krastos pie Karksi-Nuijas) un Krievijā, Ļeņingradas apgabalā (pie Novinkas).

Apraksts
--------

Zivis bija klātas vidēja lieluma zvīņām (vainaga izmērs 0,4–0,6 mm) ar V-veida izvirzījumu uz vainaga, kas vainaga priekšējā un vidusdaļā dalās daudzos zarojošos valnīšos. Uz šī izvirzījuma dažām zvīņām attīstās aizmugurē saplūstoši ķīļi. Lielais kanāls iet cauri pamatni līdz pirmajai augšanas plātnītei, kur tas izlokās horizontāli un saplūst ar radiāliem kanāliem, no kuriem daudzi ir ļoti sarežģīti, izlocīti un paplašināti. Kanāla atvērums atrodas nedaudz uz aizmuguri no pamatnes gala.

Atsauces
--------

1. ↑  Pinakhina, D. V. Märss, T. 2018. The Middle Devonian acanthodian assemblage of the Karksi outcrop in Estonia. Estonian Journal of Earth Sciences 67, 1, 96-111. 106. lpp
**Arnis Račinskis** (dzimis 1979. gada 25. oktobrī Rīgā) ir latviešu mūziķis, dziesmu autors un mūziķas producents. Pazīstams kā grupas *Laika Suns* dziedātājs un ģitārists.

Biogrāfija
----------

Račinskis dzimis 1979. gadā. 1996. gadā, mācīdamies Jelgavas 4. vidusskolā, kopā ar Kārli Kazāku un citiem draugiem izveidojis grupu "Dull Doll". Pēc skolas beigšanas Račinskis uzsāka studijas Rīgā, "Dull Doll" turpināja darboties līdz 2000. gadam. No 2002. līdz 2009. gadam Račinskis bija grupas "Mofo" dziedātājs, ģitārists un dziesmu autors.

Vēl spēlējis grupās "Kuba", "Raadio", "Zvani", "Raimond Raimond", sadarbojies ar Pēteri Lundi, Edgaru Rubeni, Tomu Ostrovski, Jāni Žildi, Mareku Ameriku, Mārtiņu Strautnieku, Kārli Kazāku, Juri Andersonu, Kristapu Krēsliņu, Robertu Kuļenko un citiem mūziķiem. Piedalījies grupu Astro'n'out un Tramplīni ierakstos, kā arī Gustavo un Bū-š ierakstos.

2015. gadā grupas "Laika Suns" debijas albums "Gaismas lādiņš" nominēts Austras balvai.

Ieraksti
--------

### Ar grupu "Kuba"

* "15 episodes of kuba" (2002)

### Ar projektu "Raadio"

* "Automāts" (singls, 2004)

### Ar grupu "Mofo"

* "Mofo" (2006)
* "Raķete" (2007/2009)

### Ar grupu "Laika Suns"

* "Nakts karalis" (EP, 2013)
* "Gaismas lādiņš" (albums, 2015)
* "Viktors + Nora" (singls, 2016)

Atsauces
--------

1. ↑  «Noklausies! Latvijas mūzikas apritē debitē dziedātāja Mada». *nra.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-03-09.
2. ↑  DELFI Kultūra. «'Dull Doll' – 'Laimīgs' (1999)». *delfi.lv* (latviešu), 2016-10-24. Skatīts: 2021-03-09.
3. ↑  «Grupa «Laika Suns» publicē jaunu dziesmu «Viktors + Nora»». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-03-09.