recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Hanss Zeibots** (vācu: *Johannes Ernst Seyboth*, krievu: *Иван Мартынович Зейбот*; dzimis 1864. gada 27. jūnijā, miris 1938. gada 20. septembrī) bija vācbaltiešu skolotājs, šahists un šaha problēmists.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis Rīgā. No 1886. līdz 1890. gadam studējis matemātiku un astronomiju Tērbatas universitātē. Pēc tās beigšanas strādājis par matemātikas un astronomijas skolotāju Peterskolā (krievu: *Петришуле*; vācu: *Petrischule*) Sanktpēterburgā. Aktīvi piedalījies pilsētas šaha dzīvē. No 1895. bijis nedēļas laikraksta *St. Petersburger Zeitung* šaha slejas redaktors. 1899. gadā Rīgā piedalījies 1. Baltijas Šaha savienības kongresā un ieguvis dalītu trešo godalgu kopā Eiženu Vāgenheimu un Kārli Bētiņu. Ap 1900. gadu bijis spēcīgākais šaha amatieris Sanktpēterburgā. 1918. gadā no Sanktpēterburgas pārcēlies uz Tērbatu un tur nostrādājis četrus gadus par pamatskolas inspektoru. 1922. gadā atgriezies Rīgā un strādājis par skolotāju Rīgas 13. pamatskolā, no 1928. gada kļuvis tās direktors. Miris 1938. gada 20. septembrī.

Šaha kompozīcija
----------------

### Piemērs

**Hanss Zeibots**  
 *Bohemia*, 1907**Uzvara**
**Etīdes risinājums:**

1. Zxd3+ cxd3+ 2. Kd2! Te6 (2... Te5 3. Kxd3 Kc5 4.Tc7+ Kb6 (4... Kd6 5. Kd4 ) 5. Kd4 Te1 6. Td7) 3. Kxd3 Kc5 4. Tc7+ Kxb5 5. Kd4 Kb6 6. Kd5 1-0

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Seyboth». *Erik-Amburger-Datenbank* (vācu). IOS. Skatīts: 2020-05-27.
2. ↑  "40-jähriges Lehrer-Jubiläum". *Rigasche Rundschau* (Nr. 17/1930): 10. lpp. 1930. Atjaunināts: 2021. gada 22. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Hansa Zeibota šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
**Hanss Rebane** (igauņu: *Hans Rebane*, 1882. gada 24. decembris — 1961. gada 16. decembris) bija igauņu žurnālists, politiķis un diplomāts, Igaunijas ārlietu ministrs (1927—28). No 1937. līdz 1940. gadam bijis Igaunijas sūtnis Latvijā.

Biogrāfija
----------

Dzimis Pērnavas apriņķī zemnieku ģimenē netālu no tagadējās Latvijas—Igaunijas robežas. Pēc Pērnavas zēnu ģimnāzijas pabeigšanas studējis Tartu Universitātē medicīnu un Berlīnes Universitātē politiskās un sabiedriskās zinātnes.

Pēc augstskolas 1906. gadā uzsācis darbu laikrakstā "Postimees", bet no 1918. līdz 1927. gadam bija laikraksta "Päevaleht" galvenais redaktors. Ievēlēts Igaunijas parlamentā un no 1927. līdz 1928. gadam bijis ārlietu ministrs. 1928. gadā apbalvots ar I šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. No 1931. līdz 1937. gadam bijis Igaunijas sūtnis Somijā. Pēc tam no 1937. līdz 1940. gadam pildījis Igaunijas sūtņa pienākumus Latvijā.

Pēc Igaunijas vēstniecības slēgšanas sakarā ar Latvijas okupāciju apcietināts, tomēr Rebanem izdevās izbēgt. 1944. gadā viņš izbrauca uz Zviedriju. 1961. gadā miris Stokholmā.

Atsauces
--------

1. 1 2  "Jaunākās Ziņas" — *Rebane — Igaunijas nākamais sūtnis Latvijā.*[novecojusi saite] (11.10.37.)
2. 1 2  "Brīvā Zeme" *Rebane — jaunais Igaunijas sūtnis Latvijā.*[novecojusi saite] (21.10.37.)
3. ↑  "Latvijas Kareivis" *Triju zvaigžņu ordeņa pasniegšana Estijas valstsvīriem.*[novecojusi saite] (18.02.28.)
4. ↑  Kārlis Ulmanis trimdā un cietumā. Dokumenti un materiāli. R.: Latvijas Vēstures institūta apgāds, 1994. (327. lpp.)
**ZB vz. 30, ZB 26** un **ZB 26J** bija Čehoslovākijas slavenā ložmetēja ZB 26 modifikācija. ZB 30 bija izmainīts arī dizains, kas vairāk līdzinājās ložmetējam ZGB-33 (kurš vēlāk kļuva pazīstams, kā Bren). Kad Vērmahta daļas okupēja Čehoslovākiju, tāpat kā ložmetējs ZB 26, arī ložmetējs ZB 30 tika iekļauts Vērmahta bruņojumā ar apzīmējumu **MG30(t)**. Tāpat kā ložmetējs MG 34 arī ložmetējs ZB 30 tika lietots kā vieglais ložmetējs. Otrā Pasaules kara sākumā šo ložmetēju plaši lietoja Waffen SS daļas, kurām tajā laikā vēl nebija patstāvīgas ieroču piegādes.

Tehnisko parametru salīdzinājums
--------------------------------

| Ložmetējs | ZB 26 | ZB 30 | ZB 30J |
| --- | --- | --- | --- |
| Kalibrs (mm) | 7,92 | 7,92 | 7,92 |
| Garums (mm) | 1165 | 1180 | 1204 |
| Masa (kg) | 8,84 | 9,10 | 9,58 |
| Magazīna ietilpība (patronas) | 20 | 20 | 20 |
| Šaušanas ātrums (šāviņi/min) | 600 | 550-650 | 500-600 |
| Sākuma ātrums (m/s) | 750 | 750 | 750 |

Ārējās saites
-------------

* ZB 30J fotogrāfijas
**Teļecas ezers** (krievu: *Телецкое озеро*), arī **Altinkels** (altajiešu: *Алтын Кӧл*) ir kalnu ezers Krievijā, Rietumsibīrijas dienvidos, Altaja Republikā. 25. dziļākais ezers pasaulē.

Nosaukumu ezers ieguvis pirms apmēram 400 gadiem no krievu pirmatklājējiem: ezera krastā dzīvoja Altaja ciltis, kas sevi dēvēja par "telesiem" (teleuti). Vietējie iedzīvotāji ezeru vienmēr dēvējuši par Altinkelu ("Zelta ezeru").

Ezers atrodas tektoniskas izcelsmes gultnē. Visapkārt ezeram atrodas kalni, kuru augstums - 2000 - 2 500 m. Praktiski visur krasti krauji, ar aizām. Ezera ūdens dzidrs, ļoti tīrs. Ezera ielejā klimats ir kontinentāls, katrā no ezera galiem tas atšķiras. Dienvidu galā ūdens vidēji par 4 - 5 grādiem siltāks, savukārt ziemeļu galā ir divreiz vairāk nokrišņu. Ziemeļu gals katru ziemu aizsalst - ledus ir neparasti dzidrs, piekrastē pat 5 - 6 metru dziļumā labi apskatāma ezera gultne. Ezera krastos novērojama reta, bīstama parādība - dienā sasilušās klintis naktīs atdziestot saraujas un "šauj" ar akmeņiem.

Praktiski viss ezers iekļauts rezervātā (Altaja dabas rezervāts), taču no ziemeļu ciematiem ar motorlaivām iespējams apmeklēt vairākus dabas pieminekļus - Korbu ūdenskritumu, līci - meteorīta krāteri dienvidu krastā un Čulišmanas upes deltu.

Kopīgi ar vairākiem citiem Altaja dabas pieminekļiem iekļauts UNESCO Pasaules Mantojuma sarakstā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Teļecas ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* "Климат, лёд, вода, ландшафты". Фотогалерея (более 300 фотографий) экспедиций Томского государственного университета в бассейн Телецкого озера 2008-2010 годов.
* *Рудой А.Н. Микулич И.А. Тюнякина Е.А. Пшеленский Е.Ю.* НОВАЯ РАДИУГЛЕРОДНАЯ ДАТИРОВКА НА РАЗРЕЗЕ БЕЛЕ И НОВЫЕ СООБРАЖЕНИЯ О ВОЗРАСТЕ ВПАДИНЫ ТЕЛЕЦКОГО ОЗЕРА.
**Tetrazols** (pirotriazols, CH2N4) ir heterociklisks "aromātiskais" savienojums. Tā pieclocekļu cikls satur 4 slāpekļa atomus. Tetrazols ir bezkrāsaina cieta viela, kas šķīst ūdenī (kristalizējas no etanola).

Atrašanās dabā
--------------

Tetrazola atvasinājumi dabā nav atrasti.

Iegūšana
--------

Tetrazols veidojas, ilgstoši karsējot slāpekļūdeņražskābi kopā ar sausu ciānūdeņradi. 5-aizvietotie tetrazoli iegūstami analoģiski, ar slāpekļūdeņražskābi iedarbojoties uz atbilstošajiem nitriliem vai imidohlorīdiem. 5-aminotetrazolu iegūst, aminoguanidīnam reaģējot ar slāpekļpaskābi.

Īpašības
--------

Tetrazols un tā pie slāpekļa neaizvietotie atvasinājumi ūdens šķīdumos dod vāji skābu reakciju un veido stabilus sāļus ar sudrabu un sārmu metāliem. Vairums tetrazola atvasinājumu ir samērā stabili (karsējot vai detonējot var eksplodēt), kas liecina par tetrazola gredzena aromātisko raksturu.

Izmantošana
-----------

Tetrazolu un 5-aminotetrazolu lieto automašīnu drošības spilvenos kā gāzi radošas vielas (tie eksplozīvi sadalās, radot lielu daudzumu netoksisku gāzveida produktu un tai pašā laikā ir pietiekami stabili, lai nesadalītos bez vajadzības). Pentametilēntetrazolu ar nosaukumu kardiazols lieto farmakoloģijā.

  



 Svarīgākie heterocikli

| Heteroatomi | Trīslocekļu cikli | Četrlocekļu cikli | Pieclocekļu cikli | Sešlocekļu cikli | Septiņlocekļu cikli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie |
| O | Oksirāns | Oksirēns | Oksetāns | Oksets | Tetrahidrofurāns | Furāns | Tetrahidropirāns | Pirāns | Oksepāns | Oksepīns |
| S | Tiirāns | Tiirēns | Tietāns | Tiets | Tetrahidrotiofēns | Tiofēns | Tiāns | Tiīns | Tiepāns | Tiepīns |
| N | Aziridīns | Azirīns | Azetidīns | Azets | Pirolidīns | PirolsPirolīnsIndols\*\*\*Karbazols\*\*\*\* | PiperidīnsHinuklidīns\* | PiridīnsHinolīns\*\*\*Izohinolīns\*\*\*Akridīns\*\*\*\* | Azepāns | Azepīns |
| 2O |  |  | Dioksetāns |  | Dioksolāns |  | Dioksāns |  |  |  |
| 2N |  |  |  | Diazets | PirazolidīnsImidazolidīns | PirazolsImidazolsPirazolīnsImidazolīns | Piperazīns | Pirazīns PirimidīnsPiridazīns | Diazepāns | Diazepīns |
| 3N |  |  |  |  |  | TriazolsBenztriazols\*\*\* |  | Triazīns |  |  |
| 4N |  |  |  |  |  | Tetrazols |  | Tetrazīns |  |  |
| 5N |  |  |  |  |  | Pentazols\*\* |  |  |  |  |
| S + N |  |  |  |  | Tiazolidīns | TiazolsIzotiazols | Tiomorfolīns | Tiazīns |  |  |
| O + N | Oksaziridīns |  |  |  |  | IzoksazolsOksazols | Morfolīns | Oksazīns |  |  |
| O + 2N |  |  |  |  |  | Furazāns |  | Oksadiazīns |  |  |

\*divi sajūgti sešlocekļu cikli    \*\*cikls sastāv tikai no slāpekļa atomiem    \*\*\*satur kondensētu benzola gredzenu    \*\*\*\*satur 2 kondensētus benzola gredzenus
Roberts Šterns
**Roberts Šterns** (1884—1943) bija latviešu skolotājs, mākslinieks un rakstnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1884. gada 4. februārī Liepājā hernhūtiešu sludinātāja Friča Šterna piecu bērnu ģimenē. Mācījās Liepājas Augenberga elementārskolā, pēc tam Liepājas pilsētas skolā, līdztekus mācījās vijoļspēli un mūzikas teoriju pie koncertmeistara Veisborna (1900—1904), tad glezniecību Penzas mākslas skolā (1905—1909).

Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par zīmēšanas skolotāju Voldemāra Maldoņa ģimnāzijā. 1914. gadā piedalījās 4. latviešu mākslas veicināšanas biedrības izstādē, laikrakstā "Līdums" iespiesta viņa pirmā kritika par šo izstādi. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Petrogradu, kur strādāja par zīmēšanas skolotāju. 1918. gadā atgriezās Latvijā, Latvijas brīvības cīņu laikā iestājās 6. Rīgas kājnieku pulkā.
1919. gadā Roberts Šterns bija Rīgas Valsts tehnikuma zīmēšanas skolotājs, viens no Latvijas neatkarīgo mākslinieku vienības dibinātājiem. Divus gadus viņš bija laikraksta "Rīts" mākslas kritiķis, vēlāk publicēja rakstus par mākslu un recenzijas žurnālā "Ritums", laikrakstos "Brīvā Zeme" (1919—1934) un "Jaunākās Ziņas".

1920. gadā viņš kopā ar Latviešu Jaunatnes Savienības priekšnieku skolotāju K. Šopu un ģimnāzijas direktoru J. Lapiņu nodibināja Latvijas Tautas universitāti.
No 1923. līdz 1926. gadam Roberts Šterns studēja Latvijas Mākslas akadēmijas Vilhelma Purvīša Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā, 1930. gadā absolvēja Jāņa Roberta Tilberga figurālās glezniecības meistardarbnīcu.
Roberta Šterna darbi eksponēti 1939. gada Lībekas un Ljēžas jūras skatu izstādēs.
Miris 1943. gada 15. maijā Rīgā.

Darbi
-----

Ievads metodiskā zīmēšanā (1920).
* "Aforismi. Paradoksi. Līdzības" (1914),
* "Ievads metodiskā zīmēšanā",
* "Janis Rozentāls",
* "Laba, gudra, skaista dzīve" (1939).

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1938).

Atsauces
--------

1. ↑  Valdības Vēstnesis Nr. 275 (03.12.1938)
**Hanss Joners** (vācu: *Hans Johner*; 1889. gada 7. janvāris Bāzele — 1975. gada 2. decembris Cīrihes kantons) bija Šveices starptautiskais meistars šahā (1950).

Biogrāfija
----------

20. gadsimta pirmajā pusē bijis viens no vadošajiem Šveices šahistiem. Divpadsmit reizes uzvarējis Šveices šaha čempionātos (1908, 1923, 1928, 1929, 1931, 1932, 1934, 1935, 1937, 1938, 1947, 1950), kļūstot par vistitulētāko Šveices šaha čempionāta dalībnieku. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā 1906. gadā bijis otrais Ostendē (Beļģija), bet 1930. gadā uzvarējis Lepontā (Francija). 1919. gadā simultānspēles seansā uzvarējis toreizējo Pasaules čempionu šahā Emanuelu Laskeru. Šaha turnīros piedalījies līdz 1960. gadiem. 1961. gadā Amsterdamā bijis 8. vietā pirmajā kompānijas *IBM* rīkotajā šaha festivālā, bet 1962. gadā ieņēmis 6. vietu senioru turnīrā Cīrihē. No 1914. līdz 1971. gadam vadījis šaha nodaļu Cīrihes laikrakstā *Neuen Zürcher Zeitung*.

Pārstāvējis Šveices komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1927, 1931, 1956);
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1924. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu;
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 4 reizes (1955-1957, 1961). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1955) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Joneram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Pēc profesijas bijis mūziķis — vijolnieks. Jaunībā spēlējis simfoniskajā orķestrī, vēlāk bijis profesors Cīrihes konservatorijā. Arī viņa vecākais brālis Pauls Joners ir bijis vijolnieks un šaha meistars.

Šaha kompozīcija
----------------

Bijis pazīstams arī kā šaha problēmists. Publicējis vairāk nekā 300 šaha uzdevumus. Lielākā daļa no tiem apkopoti 1964. gadā izdotajā krājumā *Šaha uzdevumu dārgumi* (vācu: *Kostbarkeiten der Problemkunst*).

**Feuille d’avis de Lausanne, 1928**  
*2. balva*
Mats 2 gājienos

**Atrisinājums:**  

**1. Td4!** (draud Dd3 ar matu)  

un tagad **1. ...Txd4 2. Zf1** ar matu  

vai **1. ...f5 2. Dh3** ar matu  

vai **1. ...Zf5 2. Lg5** ar matu  

vai **1. ...Lf5 2. Dh6** ar matu  

vai **1. ...Tf5 2. Zg4** ar matu

Atsauces
--------

1. ↑  Ehrentafel Herren
2. ↑  Emanuel Lasker vs Hans Johner, Zuerich sim 1919
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Hans Johner
4. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Hans Johner
5. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Hans Johner

Ārējās saites
-------------

* Hanss Joners. Atjaunināts: 2016. gada 5. septembrī šahista profils vietnē chessgames.com
* Hanss Joners. Atjaunināts: 2016. gada 5. septembrī šahista profils vietnē 365chess.com
* Hanss Joners[novecojusi saite] šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 286884832
* ISNI: 0000 0003 9277 8057

 |

 |
Sprāgstvielu brīdinājuma zīme angliski
Sudraba acetilenīda un dzīvsudraba fulmināta eksplozijas (detonācijas) un acetona peroksīda strauja sadegšana (deflagrācija). Detonāciju no sadegšanas var viegli atšķirt pēc spalgās virsskaņas triecienviļņa radītās skaņas. Lai arī acetona peroksīds ir ļoti bīstama sprāgstviela, brīvā veidā izbērts nesablīvēts acetona peroksīds neeksplodē, bet tik strauji sadeg, ka nepaspēj nodarīt bojājumus rokas delnai, uz kuras tas izbērts
**Sprāgstvielas** ir vielas, kuras spēj strauji ķīmiski noārdīties, sadalīšanās siltumu izdalot ļoti īsā laika intervālā. Šeit ir aprakstītas ķīmiskās sprāgstvielas. Sprādzienu ir iespējams izraisīt arī ar fizikālām metodēm, piemēram, karsējot ūdeni noslēgtā traukā (tvaika katlā), kodolreakcijās, utt.

Iedalījums
----------

Sprāgstvielas iedala pēc to sadalīšanās ātruma:

* primārās (iniciējošās) sprāgstvielas: svina azīds, dzīvsudraba fulmināts;
* sekundārās (brizantās) sprāgstvielas: trinitrotoluols, heksogēns u.c.;
* pulveri (sadalās relatīvi lēni): šaujampulveris (visi paveidi), lielākā daļa cieto raķešdegvielu.

Var iedalīt arī pēc ķīmiskā sastāva:

* Oksidētāja un degvielas maisījumi:

* melnais šaujampulveris (sastāv no kokogless, sēra un kālija nitrāta);
* sprāgstvielas, kurām pamatā ir amonija nitrāts (amonāls);
* sprāgstvielas, kurām pamatā ir šķidrais skābeklis (oksilikvīti);

* tīras ķīmiskas vielas:

* nitroglicerīns, galvenais dinamīta komponents;
* trinitrotoluols, relatīvi stabila sprāgstviela;
* nitroceluloze, galvenā mūsdienu šaujampulveru sastāvdaļa;
* heksogēns, daudzu plastisko sprāgstvielu galvenais komponents.

Organiskās sprāgstvielas pēc to funkcionālajām grupām var iedalīt:

* slāpekli saturošās:
	+ nitroesteri (slāpekļskābes esteri) (nitroglicerīns, PETN, nitroceluloze);
	+ nitrosavienojumi (parasti aromātiskie) (trinitrotoluols, pikrīnskābe);
	+ nitramīni (amīni, kuru aminogrupās viens vai vairāki ūdeņraža atomi aizvietoti ar nitrogrupu)(heksogēns);
* organiskie peroksīdi (acetona peroksīds, HMTD).

Sekundārās sprāgstvielas ir stabilas, tāpēc tās var relatīvi droši ražot un uzglabāt lielos daudzumos, bet ir relatīvi grūti panākt to detonāciju. Primārās sprāgstvielas ir nestabilas, tāpēc tās nevar ražot lielos daudzumos. Primāro sprāgstvielu detonāciju izraisīt ir relatīvi viegli. Šos savienojumus lieto detonatoriem, lai detonētu sekundārās sprāgstvielas.

Skatīt arī
----------

* Sprādziena trauma
* Uguņošana
* Dūmu pulveris (agrāk šaujampulveris)
* Pirotehnika

Atsauces
--------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85046474
* GND: 4056544-0
* BNF: cb13318566j (data)

 |

 |
Roberts Kapa
**Roberts Kapa** (*Robert Capa*), īstajā vārdā **Endre Frīdmans** (*Friedmann Endre*) (\* 1913. gada 22. oktobrī Budapeštā, † 1954. gada 25. maijā Indoķīnā) bija Ungārijas ebreju izcelsmes ASV fotogrāfs. Viens no pazīstamākajiem 20. gadsimta kara fotogrāfiem. Strādājis žurnālam *Life*.

Fotografējis Spānijas pilsoņu karu, Ķīnas-Japānas karu, 2.pasaules karu (Londonu, Ziemeļāfriku, Itāliju, D-dienu, Normandijas kauju, Parīzes atbrīvošanu), 1948.gada Arābu-Izraēlas karu, Indoķīnas karu.

Piedzimis Budapeštā, dzīvojis Berlīnē, Parīzē, Ņujorkā. Gāja bojā 1954.gadā dziļi džungļos, uzkāpdams uz kājnieku mīnas.

Ārējās saites
-------------

* Kapas D-dienas fotogrāfijas
* Kapas fotogrāfijas

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 54145320
* LNB: 000143253
* LCCN: n79105897
* ISNI: 0000 0001 1026 9298
* GND: 118666983
* SELIBR: 308483
* SUDOC: 027322300
* BNF: cb11895059d (data)
* BIBSYS: 90825790
* ULAN: 500063842
* NLA: 35025688
* NDL: 00435227
* NKC: xx0019230
* SBN identifikators CFIV004391 nav derīgs.
* BNE: XX1721223
* CiNii: DA02510085

 |

 |
ZIL-130
**ZIL-130 (ZIL-431410)** (krievu: *ЗИЛ-130*) ir PSRS un Krievijas daudztonnu kravas automašīna, ko ražoja ZIL rūpnīcā. Viena no visvairāk saražotajām kravas automašīnām Padomju Savienībā (saražoti vairāk nekā 3,4 miljoni tehnikas vienību). Automašīnas plaši izmantoja tautsaimniecībā un armijā, kā arī eksportētas. Ar kravnesību 5 līdz 6 tonnas tās ieņēma vidējas kravnesības kravas automašīnu nišu starp mazākas kravnesības GAZ-53 un lielākas kravnesības automašīnām MAZ-500. Automašīnas modelis izveidots, lai aizstātu ZIL-164. Automobili ražoja no 1962. līdz 1994. gadam Maskavā — Padomju Savienībā un Krievijā. Pirmie modeļi parādījās jau 1958. gadā, bet sērijveida ražošana šim modelim uzsākta 1962. gadā. 1995. gadā ražotni pārcēla uz Urālu Automotoru rūpnīcu (UamZ) un modelis pārdēvēts par UamZ-43140.

Kopš 1986. gada saskaņā ar zīmolu standartu OST 37.001-269-83 ZIL-130 sērijas modeļiem piešķīra jaunus identifikatorus: ZIL-431410 (ZIL-130), ZIL-431510 (ZIL-130Г), ZIL-441510 (ZIL-130В1), ZIL-431810 (ZIL-138), ZIL-431610 (ZIL-138А), u.c.

Variācijas
----------

ZIL-130-66
ZIL-130

* ZIL-130 1958. gada prototips
* ZIL-130 1962. gada prototips
* ZIL-130-66 — 1966. gada modelis
* ZIL-130-76 — 1976. gada modelis
* ZIL-130-80 — 1980. gada modelis
* ZIL-130-80ГУ
* ZIL-130 А
* ZIL-130 АН
* ZIL-130 АНШ
* ZIL-130 Б
* ZIL-130 Б2
* ZIL-130 Б2Ш
* ZIL-130 Б2-76
* ZIL-130 В
* ZIL-130 В1 traktors
* ZIL-130 В1-76
* ZIL-130 Г ar garāku bāzi
* ZIL-130 Г1
* ZIL-130 Г1-76
* ZIL-130 ГУ ar īpaši pagarinātu bāzi
* ZIL-130 ГУ-76
* ZIL-130 Д
* ZIL-130 Д1
* ZIL-130 Д1Ш
* ZIL-130 Д2
* ZIL-130 Е
* ZIL-130 К
* ZIL-130 КШ
* ZIL-130 Н
* ZIL-130 С — Ziemeļu versija
* ZIL-130 С-76
* ZIL-130 Ш
* ZIL-MMZ 130С
* ZIL-MMZ 130П
* ZIL-138 А — gāzes konteinera versija

Atsauces
--------

1. ↑  «*Виноградов Александр*. ЗИЛ-130: вспоминаем жизненный путь легендарного грузовика». *За рулём* (krievu). Skatīts: 2017-07-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***ZIL-130***.
Prodrive logo
**Prodrive F1** ir Formula 1 autosacīkšu komanda. Tai bija paredzēts sākt piedalīties ar 2008. gada sezonā, tomēr debijas gads ir vairākkārt atlikts.

Vēsture
-------

### Konkurss par 12. komandas vietu

2006. gada sākumā FIA paziņoja, ka 2008. gadā piedalīsies 12 komandas un uz brīvo vietu tiek pasludināts konkurss. Pieteicās 12 komandas, no kurām visas tā arī netika noskaidrotas. Neskaitot Deividu Ričardsu, savu projektu pieteica arī viņa priekštecis BAR komandas vadītāja amatā Kreigs Poloks, bijušais Jordan komandas priekšsēdētājs un īpašnieks Edijs Džordans, Direxiv (kuriem bija Žana Alezī atbalsts), Carlin Motorsport, kā arī vairākas GP2 komandas. 28. aprīlī oficiālā paziņojumā par konkursa uzvarētājiem tika atzīti Prodrive.

### Darbs pie komandas (2006-pašlaik)

Daži ziņu portāli vēstīja, ka komanda sadarbosies ar McLaren, lietos viņu šasiju un Mercedes dzinējus. Tādā gadījumā Prodrive būtu McLaren satelītkomanda, tāpat kā savulaik Honda un Aguri, kā arī Red Bull un Toro Rosso. Vairākos avotos parādījās informācija, ka tobrīdējie komandas testpiloti, Pedro de la Rosa un Gērijs Pafets, vismaz pirmajā sezonā brauks jaunajā komandā, tomēr 2007. gada 23. aprīlī Rons Deniss noliedza partnerattiecības ar Prodrive. 25. aprīlī Prodrive paziņoja, ka ir noslēguši līgumu ar titulsponsoru, taču tā nosaukums netika paziņots.

Lai gan Prodrive ir nopirkuši Aston Martin, šis nosaukums netiks izmantots. 2007. gada novembrī tika ziņots, ka Prodrive vadība bija lūgusi FIA atļaut komandai piedalīties sākot ar sezonas vidū, tomēr tas netika atļauts. 2007. gada 22. novembrī tika paziņots, ka Prodrive savus plānus par debiju F1 ir atlikuši uz gadu. Gadu vēlāk tika baumots, ka Prodrive mēģinās nopirkt Honda F1 komandu un izveidot Prodrive F1 uz šīs komandas bāzes, tomēr baumas izrādījās nepatiesas. Prodrive nepiedalīsies 2009. gada Formula 1 sezonā.

Atsauces
--------

1. ↑  «2008 FIA Formula One World Championship Entry List Q & A With FIA President Max Mosley». FIA. 2006-04-28. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007-06-22. Skatīts: 2007-08-14.
2. ↑  «Rumours about McLaren». Grand Prix.com. 2007-02-20. Skatīts: 2007-08-14.
3. ↑  «Dennis: No McLaren/Prodrive deal yet». ITV-F1. 2007-04-23. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007-08-19. Skatīts: 2007-08-14.
4. ↑  «Aston Martin 'on brink of sale'». BBC. 2007-03-09. Skatīts: 2007-08-14.
5. ↑  Andrew Benson. «Aston Martin owner rules out F1». BBC, 2007-03-13. Skatīts: 2007-08-14.
6. ↑  «F1-Live - Prodrive no-go for 2008». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 19. martā. Skatīts: 2009. gada 27. februārī.
7. ↑  «Honda will help out buyer in '09». 2008-12-11. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009-02-07. Skatīts: 2014-03-21.
**Arvīds Klāvsons** (1900-1964) bija latviešu žurnālists. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1900. gada 28. janvārī Mežotnes pagasta "Juskās" (tagad Viesturu pagastā) lauksaimnieka ģimenē. Mācījās Jelgavas reālskolā, Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par žurnālistu, bija "Brīvās Zemes" redakcijas loceklis un reportieris Saeimā (1926–1934).

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Vāciju, pēc tam — uz ASV. Kopš 1951. gada strādāja Ņujorkas latviešu laikraksta "Laiks" redakcijā. Miris 1964. gada 3. janvārī Ņujorkā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ar parakstu par Latviju : biogrāfiskā vārdnīca : Latvijas Centrālās Padomes Memoranda parakstītāju biogrāfijas / sastādītāja Ieva Kvāle*. Rīga : Latvijas Kara muzejs. 2014. 123. lpp. ISBN 9789934827051.
2. ↑  Latvju enciklopēdija 2. sēj. 1952. - 1953.
**Adrians Kroitors** (rumāņu: *Adrian Croitoru*; dzimis 1971. gada 24. februārī) ir bijušais rumāņu džudists, deviņkārtējs Rumānijas čempions, Eiropas čempions un Eiropas čempionātu medaļnieks, pasaules čempionātu medaļnieks, trīs olimpisko spēļu dalībnieks.

Sporta karjera
--------------

Adrians Kroitors sacensībās piedalījās vidējā (līdz 86 kg) un pussmagā svara kategorijā (līdz 90 kg). No 1993. līdz 2001. gadam deviņas reizes kļuva par Rumānijas čempionu. Eiropas čempionātos izcīnīja zelta (2000), sudraba (1992) un bronzas (1991, 1994) medaļas. Divas reizes (1993. un 1999. gadā) viņš kļuva par pasaules čempionātu bronzas medaļnieku.

1992. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Barselonā viņš piedalījās vidējā svara kategorijā, kur cīņā par bronzas medaļu zaudēja kanādietim Nikolasam Džillam un ieņēma dalītu piekto vietu. Nākamajās olimpiskajās spēlēs Atlantā viņš arī startēja vidējā svara kategorijā. Pēc trīs izcīnītajām uzvarām viņš iekļuva pusfinālā, kur zaudēja Uzbekistānas džudistam Armenam Bagdasarovam. Pēc tam viņš zaudēja gandarījuma cīņu par trešo vietu nīderlandietim Markam Heizingam un tāpat kā četrus gadus iepriekš palika piektais. Savās pēdējās olimpiskajās spēlēs 2000. gadā Sidnejā viņš ieņēma devīto vietu.

Atsauces
--------

1. ↑  «ADRIAN CROITORU JUDOKA» (angļu). judoinside.com. Skatīts: 2020-04-02.
2. 1 2  Adriana Kroitora rezultāti sacensībās (angliski)

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *JudoInside* profils (angliski)
* Profils Starptautiskās džudo federācijas mājas lapā.
**Robertu Pupu Morenu** (portugāļu: *Roberto Pupo Moreno*; dzimis 1959. gada 11. februārī, Riodežaneiro, Brazīlijā) ir Brazīlijas sacīkšu pilots, pazīstams kā Formula 1, Champ Car un Indy Racing League ekspilots, kā arī Formula 3000 čempions.

Morenu 1995. gada Lielbritānijas *Grand Prix*
Morenu debitēja F1 1982. gada Nīderlandes *Grand Prix*, aizvietojot Naidželu Menselu, pēc tam, kad Mensels salauza plaukstas locītavu kādā avārijā. Morenu neizdevās kvalificēties sacīkstei. Sliktais sniegums lika Morenu gaidīt vairākus gadus līdz nākamajai iespējai piedalīties Formula 1 sacīkstēs. Tādu viņš izmantoja 1987. gada Japānas *Grand Prix*, aizvietojot Paskālu Fabru. Nākamajā sacīkstē Morenu izcīnīja gan savu, gan AGS komandas pirmo punktu. 1988. gadā Morenu izcīnīja Formula 3000 čempiona titulu. Pateicoties tam, Morenu parakstīja testpilota līgumu ar Ferrari, kas palīdzēja brazīlietim iegūt vietu Coloni komandas sastāvā. Tiesa gan, viņam izdevās tikai četrreiz kvalificēties sacīkstei.

1990. gadā pilots pārstāvēja finansiāli maznodrošināto EuroBrun vienību un spēja kvalificēties tikai divreiz. Tiesa gan, neilgi pirms tam, kad komanda pasludināja maksātnespēju, viņš parakstīja līgumu ar Benetton uz pēdējām divām sacīkstēm, lai aizvietotu helikoptera avārijā cietušo Alesandro Nanīni. 1991. gadā Morenu ieguva pilna laika vietu Benetton. Brazīlietis divreiz finišēja 4. vietā un vienreiz uzstādīja ātrāko apli. Pēc Beļģijas *Grand Prix* viņu atlaida, lai komandā varētu braukt jaunais Mihaels Šūmahers. Morenu aizņēma vakanci Jordan, tomēr pēc divām sacīkstēm viņš atkal palika bez komandas. Sezonas pēdējā sacīkstē viņš pārstāvēja Minardi. 1992. gadā brazīlietis kļuva par jaunizveidotās Andrea Moda Formula komandas pilotu. Viņš tikai reizi spēja kvalificēties sacīkstei (Francijas *Grand Prix*) un arī tad izstājās. Pēc tam brazīlietis divus gadus sacentās dažādās sacīkšu sērijās un centās kvalificēties 1994. gada Indy 500, taču neveiksmīgi. 1995. gadā viņš aizvadīja savu pēdējo sezonu, Forti Corse komandā.

Kopš 1996. gada Robertu Morenu ik pa laikam piedalās Champ Car un Indy Racing League sacensībās. Viņš bieži aizvieto savainotos pilotus un ir ieguvis iesauku "Supersub" (lieliskais aizvietotājs).

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Robertu Morenu*** |
**"Ārpus Baznīcas nav pestīšanas"** (latīņu: *Extra Ecclesiam nulla salus*) ir kristietībā tradicionāli pieņemta doktrīna, ka cilvēks nevar būt pestīts jeb izglābts no mūžīgās pazušanas, ja vien viņš nav piederīgs Baznīcas kopienai.

Lai arī to pieņem pārsvarā visi kristieši, ir tomēr atšķirīga izpratne starp konfesijām par vārda "Baznīca" nozīmi, tādēļ attiecīgi šo doktrīnu izprot dažādi. Piemēram, Katoļu baznīca un Austrumu Pareizticīgā baznīca katra uzskata un apliecina vienīgi sevi par patieso Baznīcu, savukārt protestantismā ir dažādi viedokļi par tā nozīmi, atkarīgi no konfesijas.

Pirmo reizi šāds formulējums tika lietots ap 3. gadsimtu Kartāgas bīskapa Kipriāna vēstulē, kurā apsprieda tā laika Baznīcas aktuālo jautājumu par kristības vajadzību priekš tiem, kuri jau bija pirms tam kristīti ķeceru starpā. Šāda veida līdzīgu domu ir arī pieminējuši daudzi agrīnās Baznīcas teologi, kā piemēram Sv. Irenejs, Gregors Nazianzins, Origens un citi.

Doktrīnas pamatojums
--------------------

Bībelisks pamatojums visbiežāk tiek saistīts ar Marka evaņģēlijā aprakstīto Jēzus vēsti saviem mācekļiem, kad viņš bija augšāmcēlies:

> "Eita pa visu pasauli un pasludiniet evaņģēliju visai radībai. Kas tic un top kristīts, tas tiks izglābts, bet, kas netic, tiks pazudināts" (Mk. 16:15—16).
> 
> 

Vēl ir arī Jāņa evaņģēlijā Jēzus teiktais par to, ka tikai caur viņu var tikt pie Tēva (Dieva), kā arī daudzas citas rakstu vietas Jaunajā Derībā, kuras visas uzsver, ka žēlastības pieejamība ir tikai caur Jēzu Kristu. Saskaņā ar Pāvila pirmo vēstuli korintiešiem, Baznīca sastāv no daudziem locekļiem, bet veido vienu "Kristus miesu" (1 Kor. 12:12—27), kas attiecīgi tiek sasaistīts ar jau iepriekš minētajām rakstu vietām par Kristu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Doktrīnas attīstība un tauta, kas iet vienota». *vaticannews.va*. Skatīts: 2023-04-08. Daudzus gadsimtus kristieši ir dzirdējuši frāzi: "Ārpus Baznīcas nav pestīšanas", "Extra Ecclesiam nulla salus".
2. ↑  «CHURCH FATHERS: Epistle 72 (Cyprian of Carthage)». *www.newadvent.org*. Skatīts: 2023-04-08.
3. ↑  *Marka 16 | RT65 Bible | YouVersion*.
4. ↑  *Jāņa 14 | RT65 Bible | YouVersion*.
5. ↑  *1. korintiešiem 12 | RT65 Bible | YouVersion*.
Nams, kurā atradās V. Šņornieka grāmatu veikals. 2010. g.
**Voldemāra Šņornieka grāmatu veikals** bija viens no pirmās brīvvalsts uzņēmumiem Jēkabpilī.

Voldemāra Šņornieka grāmatu veikals bija viens no trijiem grāmatu veikaliem Jēkabpilī, kuri visi atradās pie Piektdienas tirgus laukuma (tagad Vecpilsētas laukums).

Grāmatu veikals atradās Lielā ielā 93, tagadējā Brīvības ielas 146. namā, kurā pašlaik atrodas DnB Nord bankas Jēkabpils filiāle. grāmatu veikals pastāvēja līdz 2. Pasaules karam. 

Veikalā tika pārdotas grāmatas, rakstāmrīki un skatu kartītes. Lielu daļu no skatu kartītēm, īpaši par Jēkabpili, veikala īpašnieks Voldemārs Šņornieks speciāli pasūtīja, lai pēc tam tās tirgotu savā veikalā. Tā, piemēram, viņš pasūtīja un labā mākslinieciskā kvalitātē lika izgatavot pastkaršu komplektu par 1931. gada plūdiem Jēkabpilī, kā arī komplektu ar Jēkabpils pilsētas skatiem. Mūsdienās šīs saglabājušās Voldemāra Šņornieka grāmatu veikala skatu kartītes ir kļuvušas par Jēkabpils dzīves un notikumu vēstures lieciniecēm.

Voldemāra Šņornieka skatu kartīšu galerija
------------------------------------------

* Krustpils.Krustpils.
* Jēkabpils piektdienas tirgus laukums.Jēkabpils piektdienas tirgus laukums.
* Kapeles kapi.Kapeles kapi.
* Krustpils pils.Krustpils pils.
* Jēkabpils pilsētas dārzs, 1931. gadsJēkabpils pilsētas dārzs, 1931. gads
* Hikšteina alus darītava un Meržinska vilnas apstrādes fabrika, 1931. gadsHikšteina alus darītava un Meržinska vilnas apstrādes fabrika, 1931. gads
* Zvanītāju iela, 1931. gadsZvanītāju iela, 1931. gads
* Belvijas viesnīca, 1931. gadsBelvijas viesnīca, 1931. gads

Atsauces
--------

1. ↑  Ķuzāne, Lūcija. Sens tik sens bij tas laiks. Jēkabpils:Jēkabpils pilsētas dome, 2011. 43.lpp.
Šis raksts ir par organisma stāvoklis, kurā nav iespējas apēst tik daudz, cik vajadzētu. Par apzinātu badošanos skatīt rakstu gavēšana.
"Māte migrante" — fotogrāfija, kas raksturo Lielo depresiju, laiku, kad cilvēki bija spiesti badoties, jo nepietika līdzekļi pabarot sevi un bērnus
**Badošanās** ir organisma stāvoklis, kad cilvēks nav fiziskas vai finansiālas iespējas apēst tik daudz, lai apmierinātu šo pamatvajadzību ilgākā laika posmā. Badošanās laikā pilnīgi vai daļēji ir traucēta pārtikas uzņemšana. Badošanos var izraisīt arī nepietiekams uzturs. Badošanās izraisa **izsalkumu** — sajūtu, kas rodas, kad ilgstoši nav uzņemta barība. Ja ilgstoši nav iespējams iegūt pārtiku, iestājās bads.

Apzinātu badošanos dēvē par gavēšanu.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Badošanās***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85063084
* GND: 4142817-1
* NKC: ph120741

 |

 |
**Vladimirs Žavoronkovs** (dzimis 1976. gada 25. novembrī, Daugavpilī, Latvijā) ir futbola treneris un bijušais Latvijas futbolists (aizsargs). Latvijas izlasē aizvadījis 10 spēles. 

Žavoronkovs ir Daugavpils futbola skolas pārstāvis. 1997. gadā kļuva par Latvijas virslīgas dublieru labāko bombardieri. Debitējis izlasē 2003. gadā februārī spēlē pret Baltkrieviju. Vladimirs ir spēlējis Dinaburg FC, pēc tam pārcēlās uz FK Ventspils. Ventspilī Vladimirs nospēlējis vairāku daļu savas karjeras, kuru sastāvā tapa par trīskārtējo Latvijas kausa ieguvēju no 2003. līdz 2005. gadam. 2006. gadā Vladimirs Žavoronkovs parakstīja līgumu ar Skonto FC, kuru sastāvā aizvadījis 23 spēles, tad 2007. gadā to pameta, pievienojoties FK Jūrmala, kuru sastāvā nospēlēja 13 mačus, bet jau jūlijā 2007. gadā devās uz FK Rīga, kur savā pirmajā aizvadītajā spēlē pret FC Daugava FK Rīga komandas sastāvā guvis pirmos vārtus. 2007. gadā FK Rīga LMT Virslīgas sezonā pirmoreiz savas komandas vēsturē ieguva medaļas - trešo vietu, bronzu, par diviem punktiem apsteidzot Skonto FC. Vladimirs savas karjeras laikā Virslīgā ir guvis 64 vārtus, un pagaidām viņš ir nospēlējis vairāk nekā 300 mačus.

Sasniegumi
----------

* Latvijas vicečempions - 4 (1995, 2000 - 2002)
* Latvijas kausa ieguvējs - 3 (2003 - 2005)

Ārējās saites
-------------

* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
* *Eu-football.info* profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)
* national-football-teams.com profils
**Arvīds Ozoliņš** (dzimis 1908. gadā, miris 1996. gadā) bija latviešu baletdejotājs, Latvijas Nacionālās operas (LNO) baleta solists, Rīgas Horeogrāfijas vidusskolas pedagogs, daudzu mākslinieces Aleksandras Beļcovas darbu modelis.

Dzīves gājums
-------------

Ozoliņš mācījis Mārtiņa Kauliņa (1927) un Aleksandras Fjodorovas (1928-32) baleta studijās, pilnveidojies Parīzē pie Ļubovas Jegorovas un Olgas Preobreženskas. 

30. gados dejojis Sergeja Djagiļeva "Krievu sezonu" idejas turpinātāja pulkveža de Bazila baleta trupā baletmeistara Leonīda Mjasina vadībā un uzstājies Londonā, Montekarlo, citās Rietumeiropas pilsētās, ASV un Dienvidāfrikā. 

>  Angļu žurnālisti pēc de Bazila trupas izrādes Koventgardenā, vērtējot Ozoliņu Mihaila Fokina viencēliena baletā "Rozes gars", salīdzināja viņu pat ar slaveno Vāclavu Ņižinski. 
> 
> 
> Latvijas baleta leģenda Arvīds Ozoliņš Aleksandras Beļcovas gleznojumos un zīmējumos; Sutas un Beļcovas muzejs
> 
> 
> 

Dejojis LNO baleta trupā no 1939. gada. 

Bijis pedagogs LNO baleta studijā, Tallinas un Rīgas horeogrāfijas vidusskolās. 

Ozoliņu saistīja draudzība ar mākslinieci Beļcovu un baleta prīmu Annu Priedi.

Kā aktieris filmējies latviešu kinofilmās "Latvieši?!" (1989), "Maija un Paija" (1990) un "Ievas paradīzes dārzs" (1990).

Atsauces
--------

1. 1 2  «Latvijas baleta leģenda Arvīds Ozoliņš Aleksandras Beļcovas gleznojumos un zīmējumos». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 2. Marts. Skatīts: 2018. gada 19. februāris.
2. ↑  Andrejs Šavrejs. «Легенда по имени Анна», 2017. gada 31. decembris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 27. Februāris. Skatīts: 2018. gada 19. februāris.
3. ↑  «Kino.-1990.-Nr.8.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 15. maijā. Skatīts: 2020. gada 14. novembrī.
**Masana** (korejiešu: 마산시, 馬山市, *Masan-si*) ir bijusī Korejas Republikas Kjonsannamdo provinces pilsēta. Kopš 2010. gada tā ietilpst Čhanvonas pilsētā kā viens no tās rajoniem. Atrodas Masanas līča krastā, aptuveni 35 km uz rietumiem no Pusanas.

Vēsture
-------

1274. gadā no Masanas (tajā laikā **Happo**, 合浦) Japānas iekarošanā devās mongoļu hana Hubilaja armija 900 kuģos, bet cieta sakāvi.

1899. gadā Japānas spiediena rezultātā Happo ierīkota osta.

1914. gadā Masana ieguva pašreizējo nosaukumu un statusu "bu". Pilsētas statuss piešķirts 1949. gadā.

2010. gada 1. jūlijā Masana un vēl divas kaimiņpilsētas tika pievienotas Čhanvonai.

Izglītība
---------

Masanā atrodas uz arodizglītību orientētā Masanas universitāte, privata Kjunnamas universitāte un privata kristīgā Čanšinas universitāte.

Ekonomika
---------

Masanā ir liela jūras osta.

Šeit ir attīstītas tekstilrūpniecība. *Hite* alus darītava ir viens no lielākajiem vietējiem biznesiem.
Masanā bija *Nokia* mobilo ierīču ražotne.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 141662494
* GND: 5527551-5
* NDL: 00644912

 |

 |
**Pāls Farago** (ungāru: *Pál Faragó*; rumāņu: *Paul Farago*; dzimis 1886. gada 4. aprīlī, miris 1970. gada 1. decembrī) bija Ungārijas, vēlāk Rumānijas, šaha problēmists.

Farago beidzis Kečkemētas koledžu un Politehnisko institūtu Budapeštā, bijis ģeodēzijas inženieris. No 1910. gada viņš dzīvoja Klužā, kas pēc pirmā pasaules kara, Austroungārijas sadalīšanas rezultātā, nonāca Rumānijā.

Šaha kompozīcija
----------------

Pirmo uzdevumu sastādījis 13 gadu vecumā 1899. gadā. Kopš tā laika publicējis vairāk nekā 260 šaha etīdes. Konkursos ieguvis 100 atzinības, tai skaitā 28 pirmās godalgas. Farago veiksmīgi piedalījies vairākos šaha olimpiādēm veltītos šaha kompozīciju sastādīšanas konkursos: 1936. gadā ieguvis zelta medaļu, 1952. gadā bijis trešais. Bijis žurnāla *Revista Română de Şah* etīžu nodaļas redaktors (1936—1948).

No 1956. gada Farago bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. Pamatojoties uz dzīves laikā sasniegtiem rezultātiem, 2016. gadā WFCC viņam piešķīra starptautiskā meistara titulu.

### Piemērs

**P. Farago**  
 *Schaakbulletin*, 1937**Neizšķirts**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. b6 Ke6 2. bxa7 Td8 3. a8D Txa8 4. Kg6 Tg8+ 5. Kh7 Kf7 6. a7 Td8 7. a8D Txa8** pats.

Bibliogrāfija
-------------

* Paul Farago. *Idei noi in sahul artistic* (rumāņu). București : Tineretului, 1956.

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 420. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 11. martā.
3. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 11. martā.

Papildu literatūra
------------------

* Teodoru, G. (October 1971). "Engineer Paul Farago" (angļu). *EG* II (26). Arhivēts no oriģināla 2016. gada 9. martā. Atjaunināts: 2017. gada 11. martā.

Ārējās saites
-------------

* Pāls Farago šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Farago profils vietnē *Chess Composers* (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 121518274
* ISNI: 0000 0000 7967 6724
* GND: 1089661169
* BNF: cb16767648s (data)

 |

 |
**Jānis Kļaviņš** (1933. gada 27. aprīlis Rīgā — 2008. gada 25. novembris) bija Latvijas šaha meistars, kas uzvarēja Latvijas šaha čempionātā 1952. gadā un vēlāk kļuva par pazīstamu zinātnieku, strādājot Latvijas Zinātņu Akadēmijas Fizikas institūtā.

Šahista karjera
---------------

Jānim Kļaviņam bija samērā īsa, tomēr ļoti spilgta šahista karjera. Viņš uzvarēja Latvijas čempionātā šahā 1952. gadā un vēlāk trīs reizes ieguva bronzas medaļu (1956, 1959 un 1960). 1955. gadā viņš izpildīja PSRS sporta meistara normu komandu sacensībās Vorošilovgradā, bet nākamajā, 1956. gadā Maskavā kļuva par PSRS 1. masu turnīra uzvarētāju. Jānis Kļaviņš piedalījās PSRS Tautu spartakiādēs Latvijas komandas sastāvā 1953. gadā (ieguva pirmo vietu pie trešā galdiņa), 1955. gadā, 1958. gadā, 1959. gadā, 1960. gadā (ieguva trešo vietu pie trešā galdiņa), 1962. gadā un 1963. gadā. Tāpat viņš pārstāvēja "Daugavas" komandu PSRS kausa izcīņās 1954. gadā un 1961. gadā. 1962. gadā bija Latvijas Zinātņu akadēmijas šaha komandas līderis un deva lielu ieguldījumu tās uzvarā 3. Latvijas PSR komandu čempionātā.
Jānis Kļaviņš bija kombinacionālā stila piekritējs, kura spēks slēpās daudzpusīgā variantu aprēķinā. Tomēr zinātnieka darbs sešdesmito gadu vidū guva virsroku, un Jānis Kļaviņš pamazām aizgāja no šaha dzīves.

Zinātnieka karjera
------------------

Pēc Latvijas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātes beigšanas 1957. gadā Jānis Kļaviņš nonāca Latvijas Zinātņu Akadēmijas Fizikas institūtā, kur nostrādāja ilgus gadus. Aizstāvējis zinātņu kandidāta grādu 1967. gadā (vēlāk pēc Latvijas neatkarības atgūšanas nostrificēts par fizikas doktoru). Nodarbojies ar magnetohidrodinamisko mašīnu siltumproblēmu pētniecību. Bijis inženieris, pētnieks, institūta laboratorijas vadītājs, institūta zinātniskais sekretārs un direktora vietnieks zinātniskajā darbā.

Nozīmīgākās sacensības
----------------------

* 1952. gads, 1. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1956. gads, 3. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1956. gads, 1. vieta PSRS 1. masu turnīra.
* 1959. gads, 1. vieta Rīgas šaha čempionātā.
* 1959. gads, 3. vieta Latvijas šaha čempionātā.
* 1960. gads, 3. vieta Latvijas šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Cup :: Jānis Kļaviņš
2. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Jānis Kļaviņš
3. ↑  «LIETIŠĶĀS MHD LABORATORIJA». ipul.lv.
4. ↑  ch Latvia 1952
5. ↑  ch Latvia 1956
6. ↑
7. ↑  ch Latvia 1959
8. ↑  ch Latvia 1960

Ārējās saites
-------------

* Jānis Kļaviņš šahista profils vietnē FIDE.com
* Jānis Kļaviņš šahista profils vietnē 365chess.com
* Jānis Kļaviņš šahista profils vietnē chessgames.com
* Jānis Kļaviņš šahista profils vietnē chesstempo.com
* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. 40. — 42. lpp.
|  |
| --- |
| 

 |

**Pālmera Zeme** (angļu: *Palmer Land*, spāņu: *Tierra de Palmer*) ir dabas apgabals Rietumantarktīdā. Aizņem Antarktīdas pussalas dienvidu daļu no līnijas starp Džeremija ragu rietumu krastā un Agasi ragu austrumu krastā. Ziemeļos robežojas ar Greiema Zemi, dienvidos — ar Elsvērta Zemi. Zemes rietumu piekrasti gar Džordža VI šaurumu un Belinshauzena jūras piekrasti aizņem Ingliša un Raimila krasti, austrumu piekrasti — Orvila, Lesitera, Bleka un Vilkinsa krasti. Austrumu piekrastes lielāko daļu apskalo Vedela jūra un tai piekļaujas Ronnes, Larsena un citi mazāki šelfa ledāji. Augstākais punkts ir 3050 m augstais Džeksona kalns zemes ziemeļdaļā.

Līdz 1964. gadam par Pālmera Zemi vai Pālmera pussalu amerikāņu avotos dēvēja visu Antarktīdas pussalu. Lai novērstu nosaukumu konfliktu (britu avotos pussalu dēvēja par Greiema Zemi), tika panākta vienošanās par pussalas tagadējo nosaukumu, Pālmera Zemes vārdu atstājot pussalas dienvidu daļai, godinot vienu no Antarktīdas pirmatklājējiem, amerikāņu roņu mednieku Natenjelu Pālmeru.[1]

Pālmera Zemē nav vissezonas polārstaciju; zemes dienvidos funkcionē britu vasaras stacija Skaiblū, bet ziemeļdaļā pie Džordža VI šauruma — argentīniešu patvērums Nogala de Saldana.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Pālmera Zeme

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 278391839
* LCCN: sh85097237
* GND: 1027725856

 |

 |
**Jevgeņijs Postnijs** (angļu: *Evgeny Postny*; dzimis 1981. gada 3. jūlijā) ir Izraēlas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējis Izraēlu Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis trīs medaļas: sudraba 1999. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā un 2 bronzas - 1999. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā un 2001. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2001. gadā uzvarējis Izraēlas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu šaha turnīros Telavivā (1998), Budapeštā (2002, 2003), Stokholmā (2005/06), Mecā (2006), Drēzdenē (2006), Vroclavā (2009), Sarajevā] (2012), Fāgernesē (2014), Zadarā (2014).

Pārstāvējis Izraēlas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2008, 2012-2016). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (2008) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2009-2011). Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (2011) medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (2010-2011, 2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Postnijam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  European Junior Championships (under-20) 2001
2. ↑  Evgeny Postny clear first in Fagernes Chess International 2014
3. ↑  Evgeny Postny wins Zadar Open
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Evgeny Postny
5. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Evgeny Postny
6. ↑  OlimpBase :: World Men's Team Chess Championship :: Evgeny Postny

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ērihs Dagoberts fon Drigalskis** (vācu: *Erich Dagobert von Drygalski*; dzimis 1865. gada 9. februārī Kēnigsbergā, miris 1949. gada 10. janvārī Minhenē) — vācu ģeogrāfs, ģeofiziķis un polārpētnieks. Devis lielu ieguldījumu Arktikas un Antarktikas agrīnajā izpētē.

Dzimis Austrumprūsijā, no 1882. līdz 1987. gadam studējis matemātiku un dabaszinātnes Kēnigsbergas, Bonnas, Berlīnes un Leipcigas universitātēs. Diplomdarbu aizstāvējis par Arktikas ledus vairogiem. No 1888. līdz 1891. gadam bijis asistents Berlīnes Ģeodēzijas institūtā.

No 1891. līdz 1893. gadam Drigalskis vadījis divas ekspedīcijas uz Rietumgrenlandi, viena no kurām pārziemoja 1892./1893. gadu ziemu. 1898. gadā Drigalskis kļuva par asociēto un 1899. gadā — par ekstraordināro ģeogrāfijas un ģeofizikas profesoru Berlīnē.

No 1901. līdz 1903. gadam vadījis pirmo vācu antarktisko ekspedīciju ar kuģi *Gauß*. Ekspedīcija devāc ceļā no Ķīles 1901. gada vasarā. Neliela ekspedīcijas daļa ierīkoja staciju Kergelēna salā, kur veica ģeomagnētiskus un meteoroloģisku pētījumus, bet pārējā ar kuģi devās uz dienvidiem, cenšoties sasniegt Antarktīdas krastus. Sasniegtais krasts tika nosaukts par Ķeizara Vilhelma II Zemi. Tika veikti arī citi atklājumi (Gausbergs, Drigalska sala). Izpētē tika izmantots ar ūdeņradi pildīts gaisa balons. Ekspedīcija atgriezās Ķīlē 1903. gada novembrī. Lai arī ekspedīcijai bija liela zinātniska nozīme, Vilhelms II nebija apmierināts, jo Drigalska ekspedīcija bija sasniegusi tikai 66°2' dienvidu platuma, bet britu ekspedīcija tajā pašā laikā sasniedza jau 82°17'.

Pēc ekspedīcijas laikā no 1905. līdz 1931. gadam Drigalskis publicēja 12 sējumus un divus atlantus ar ekspedīcijas materiāliem.

1910. gadā Drigalskis piedalījās grāfa Cepelīna ekspedīcijā uz Špicbergenu.

Miris Minhenē 1949. gadā.

Ēriha fon Drigalska vārdā nosaukti:

* iela Minhenes dienviddaļā *(Drygalskiallee)*
* iela Berlīnē *(Drygalskistraße)*
* Drigalska sala
* Drigalska ledus mēle
* Drigalska kalni
* Drigalska fjords Dienviddžordžijā

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ērihs fon Drigalskis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Drigalska biogrāfija Braunšveigas TU
* *Erich von Drygalski – Expeditionsteilnehmer in Arktis und Antarktis*
* *Martin Müller. Erich von Drygalski zum Gedächtnis*[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 76465354
* LCCN: nr90009505
* ISNI: 0000 0001 1071 6932
* GND: 118672533
* SUDOC: 035332018
* BNF: cb134798859 (data)
* BIBSYS: 90295879
* NLA: 35175527
* NKC: mub2018996974
* Botanist: Dryg.
* BNE: XX5276428
* CiNii: DA05788022

 |

 |