recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kūdras purvu zivtiņas, kūdras purvu zivtiņu ģints** (*Paedocypris*) ir vienīgā **kūdras purvu zivtiņu dzimtas** (*Paedocyprididae*) ģints, kas apvieno 3 saldūdens zivju sugas. Tās sastopamas Dienvidaustrumāzijā (Malaizijā un Indonēzijā). Viena suga tika atklāta 1994. gadā, divas 1996. gadā, bet pirmie pētījumu apraksti tika publicēti 2006. gadā. Visas ģints sugas dzīvo izteikti skābos kūdras purvos un lēni plūstošās purvūdeņu tērcītēs.

Balstoties uz ģenētiskajiem atklājumiem, 2016. gadā tika izdalīta kūdras purvu zivtiņu dzimta. Pirms tam šī zivju grupa tika sistematizēta kā karpu dzimtas ģints.

Kopīgās īpašības
----------------

Visas kūdras purvu zivtiņu sugas ir ļoti maziņas zivis, no kurām Sumatras kūdras purvu zivtiņa (*Paedocypris progenetica*) ir mazākā zivs pasaulē, kā arī tā ir viens no mazākajiem mugurkaulniekiem pasaulē. Par to mazāka ir tikai Papua-Jaungvinejā dzīvojošā Amau vardīte (*Paedophryne amauensis*). Sumatras kūdras purvu zivtiņa ir 7,9—10,3 mm gara, bet mazā vardīte 7—8 mm. Arī pārējās ģints sugas nav daudz lielākas par Sumatras kūdras purvu zivtiņu. Lielākie īpatņi sasniedz 11,6 mm garumu. Mazo zivtiņu pieaugušie īpatņi atgādina citu zivju kāpurus, tās ir caurspīdīgas un tām nav attīstīti vairāki orgāni, piemēram, smadzenes neaizsargā no kaulaudiem veidots galvaskauss, mātīte iznēsā tikai dažus ikrus.

Bioloģija
---------

Neskatoties uz zivtiņu nelielo augumu, tās lieliski izdzīvo, uzturoties tuvu gruntij un barojoties ar planktonu. Tā kā zivtiņas ir tik ļoti mazas, tās spēj pārdzīvot garus sausuma periodus, patveroties pavisam seklās peļķēs. Tomēr mūsdienās tās apdraud cilvēks, nosusinot purvus un ierīkojot palmu audzes palmu eļļas iegūšanai.

Sistemātika
-----------

* **Kūdras purvu zivtiņu ģints** (*Paedocypris*)
	+ Borneo kūdras purvu zivtiņa (*Paedocypris carbunculus*)
	+ Malaizijas kūdras purvu zivtiņa (*Paedocypris micromegethes*)
	+ Sumatras kūdras purvu zivtiņa (*Paedocypris progenetica*)

Atsauces
--------

1. 1 2  «Phylogenetic classification of bony fishes, 2016». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 22. martā. Skatīts: 2019. gada 19. februārī.
2. 1 2  FishBase: Genus: Paedocypris
3. ↑   Kottelat, Maurice; Britz, Ralf; Heok Hui, Tan; Witte, Kai-Erik (2005). "Paedocypris, a new genus of Southeast Asian cyprinid fish with a remarkable sexual dimorphism, comprises the world's smallest vertebrate". Proceedings of the Royal Society B. The Royal Society. 273: 895–899. doi:10.1098/rspb.2005.3419. PMC 1560243Freely accessible. PMID 16627273
4. ↑  Paedocypris
5. 1 2  Ecological Guild Evolution and the Discovery of the World's Smallest Vertebrate
6. ↑  Paedocypris carbunculus, a new species of miniature fish from Borneo (Teleostei: Cypriniformes: Cyprinidae)
7. 1 2  BBC: Scientists find 'smallest fish'
Šis raksts ir par dzelzceļa staciju. Par citām jēdziena **Lillekila** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Lillekila** (igauņu: *Lilleküla*) ir dzelzceļa pieturas punkts Igaunijā, Tallinā, Kristīnes pilsētas daļā, dzelzceļa iecirknī Tallina—Keila. Lillekilas pieturas punkts atrodas 2,2 km attālumā no Tallinas Baltijas stacijas, 8,9 km attālumā no Pēskilas un 24,6 km attālumā no Keilas. Lillekilas pieturas punktā apstāšanos veic visi Pēskilas, Keilas, Paldiski, Rīziperes, Kloga-Rannas un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni..

Vēsture
-------

Neskatoties uz to, ka dzelzceļš no Tallinas līdz Paldiskiem tika izbūvēts jau 1870. gadā, pirmais dzelzceļa pieturas punkts *Väike-Ameerika* (latviešu: *Mazā Amerikas* iela) Lillekilas apkaimē tika izveidots tikai 1928. gadā, galvenokārt pateicoties 1924. gadā izbūvētajai elektrificētajai līnijai uz tolaik vēl atsevišķo pilsētu Nemmi un sekojošajai pasažieru plūsmas intensifikācijai.

Nelielā Lillekilas koka stacijas ēka nojaukta 1997. gadā.

Apkārtne
--------

Uz dienvidiem no Lillekilas pieturas punkta atrodas *A. Le Coq Arena* (futbola arēna), kā arī iepirkšanās centrs.

Skatīt arī
----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lillekilas pieturas punkts*** |

* Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (rietumu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑   Archived 2012. gada 5. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (igauniski)(angliski)(krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Keilu** |
|  Tallina |  **Lillekila** | Tondi  |
|
**Na-dene** (arī **atapasku-ejaku-tlinkitu**, **tlina-dene**) ir Ziemeļamerikas indiāņu valodu saime, kurai pieder atapasku valodas, ejaku valoda un tlinkitu valoda. Strīdīgs ir jautājums par iespējamo haidu valodas piederību šai saimei.

Vairāki valodnieki izvirzījuši tēzes par na-denes un šobrīd jau gandrīz izmirušās Jeņisejas valodu saimes radniecību.

Klasifikācija
-------------

Saskaņā ar vismazāk strīdīgo atzinumu na-dene valodas iedala divos atzaros, — tlinkitu un atapasku-ejaku:

* Tlinkitu valoda (ap 700 runātāju)
* Atapasku — ejaku:
Ejaku valoda (izzuda 2008. g.)
	+ Atapasku valodas:Ziemeļu atapasku valodas (31 valoda)
Klusā okeāna piekrastes atapasku valodas (7 valodas)
Dienvidu atapasku valodas (navahu un 6 apaču valodas)

Pēc ievērojamā valodnieka un indiāņu valodu pētnieka Edvarda Sapīra atzinuma, haidu valoda veido vienu atsevišķu na-dene saimes atzaru, kamēr atapasku-tlinkitu, — otru šīs saimes atzaru.

Saskaņā ar Sergeja Starostina (*Сергей Старостин*) un viņa sekotāju viedokli na-dene (ieskaitot haidu) valodas līdztekus sinotibetiešu, Jeņisejas valodām un basku valoda pieder hipotētiskajai dene-kaukāziešu valodu virssaimei.

Ārējās saites
-------------

* Aļaskas Pamatiedzīvotāju Valodas Centrs (angliski)
* Atapasku vārdu salīdzināmā tabula (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4120270-3

 |

 |
**Progress M-64** (krievu: *Прогресс М-64*) bija automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Tas bija pirmais *Progress* ar ciparu vadības sistēmu.

Krava
-----

Kuģa hermētiskajā kravas nodalījumā uz staciju tika nogādāti: skafandrs "Sokol KV-2" (*Сокол КВ-2*), iekārtas zinātniskajiem eksperimentiem, konteineri ar pārtiku un ūdeni, izlietojamie materiāli, personīgo lietu sūtījumi SKS-17 apkalpei. Bez tam uz SKS tika nosūtīti 60 vīngliemeži, kuriem uz zemes bija nogrieztas pa vienai ūsai ar aci. Ar tiem tika veikti eksperimenti, lai izpētītu acs ābola un līdzsvara orgānu reģenerācijas funkcijas bezsvara stāvoklī. Gliemeži atgriezīsies uz Zemi kosmosa kuģī Sojuz TMA-12 2008. gada novembrī. Kopējā kravas masa bija 2400 kg.

Lidojuma gaita
--------------

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 2008. gada 14. maijā 20:22:56 UTC (15. maijā 00:22:56 pēc Maskavas laika) ar nesējraķeti Sojuz-U.

Saslēgšanās ar SKS notika 16. maijā 21:39:20 UTC pie moduļa Zarja. Pēc divām stundām apkalpe atvēra lūkas un sāka izkraut transportkuģi.

2008. gada 1. septembrī 19:46:39 UTC Progress M-64 atvienojās no stacijas. Vairāk kā nedēļu kosmosa kuģis veica autonomu lidojumu, kura laikā tika veikti tehniski eksperimenti programmas "Plazma-Progress" ietvaros. Tika pētīta kosmiskā kuģa raķešdzinēju radītās plazmas raksturlielumi: blīvumu, izmērus, atstarošanās īpašības. Rezultātus fiksēja ar speciālu Irkutskā izvietotu radaru uz zemes. "Plazma-Progress" eksperimenti tika veikti arī kravas kuģu Progress M-60 un Progress M-62 lidojuma beigās.

Atbrīvotajā kravas kuģa vietā pie Zarja moduļa paredzēts pievienot kosmosa kuģi Sojuz TMA-13, kurš stacijā ieradīsies 2008. gada 14. oktobrī.

2008. gada 8. septembrī 20:47 UTC tika iedarbināti Progress M-64 bremzēšanas dzinēji un sākās noiešana no orbītas. Aptuveni 21:33:19 UTC kosmiskā aparāta nesadegušās daļas iekrita Klusajā okeānā vairākus tūkstošus kilometru uz austrumiem no Jaunzēlandes pilsētas Velingtonas (42°6′S 138°36′W﻿ / ﻿42.100°S 138.600°W﻿ / -42.100; -138.600).

Atsauces
--------

1. ↑  С Байконура к МКС запущен первый "цифровой" грузовик "Прогресс М-64" RIA Novosti. 15.05.2008
2. ↑  Система цифрового управления космического корабля "Прогресс". Справка RIA Novosti. 14.05.2008
3. ↑  Старт грузового космического корабля «Прогресс М-64» состоялся[novecojusi saite] Roskosmos. 15.05.2008
4. ↑  "Прогресс М-64" повез на МКС одноглазых улиток lenta.ru. 15.05.2008
5. ↑  Российский космический грузовик "Прогресс М-64" пристыковался к МКС RIA Novosti. 17.05.2008
6. ↑  "Прогресс М-64" пристыковался к МКС Archived 2008. gada 18. maijā, *Wayback Machine* vietnē. rambler.ru 17.05.2008
7. ↑  "Прогресс М-64" отстыкован от МКС и превращен в научную лабораторию RIA Novosti 2008-09-02
8. ↑  Об эксперименте «Плазма-Прогресс» Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. 2008-09-09 Пресс-службы Роскосмоса и ЦУП
**Lillīmarlēna** (vācu: *Lillie-Marleen-Hütte*) bija vācu vasaras polārstacija Viktorijas Zemes ziemeļos. Tā bija pirmā Vācijas pēckara polārstacija Antarktīdā un tika izbūvēta 1979./1980. gada antarktiskās vasaras sezonā. Staciju izbūvēja GANOVEX I *(German Antarctic North Victoria Land Expedition I)* ekspedīcijas laikā Evereta grēdas ielejā Dokerija kalna pakājē ~75 km no okeāna piekrastes.[1] Vārdu stacija ieguva no netālu esošā Lilija glečera nosaukuma, kas sasaucās ar populāro dziesmiņu *Lili Marleen*.

Stacija sastāvēja no vienas 8x10 m lielas ar poliuretāna putām siltinātas stiklšķiedras kabīnes, kas bija uzmontēta uz metāliska režģu karkasa. 22 m² lielā galvenā telpa bija paredzēta līdz 10 cilvēku lielai komandai. Papildus tam bija vēl priekštelpa, virtuve un vienlaicīgi guļamtelpa četriem cilvēkiem un sakaru telpa.

1981. gada 18. decembrī Jala līcī nogrima GANOVEX II ekspedīcijas kuģis *Gotland II*. Visa ekspedīcija un kuģa ekipāža ar helikopteru tika evakuēta uz Lillīmarlēnu. Tik liels cilvēku daudzums nespēja izvietoties mazajā stacijā un daļai nācās nakšņot teltīs, līdz tika nodibināti sakari ar 700 km tālo Makmerdo staciju un kuģa komanda tika evakuēta uz 150 km attālo Helitu.

Mūsdienās Lillīmarlēna netiek vairs aktīvi izmantota un funkcionē kā ārkārtas patvērums nelaimes gadījumos. 2005. gadā Lillīmarlēnas stacijai tika piešķirts aizsargājama vēstures pieminekļa statuss.

Atsauces
--------

1. ↑  Lillie-Marleen-Hütte und Gondwana-Station in der Antarktis

Ārējās saites
-------------

* Deutsche Schutzhütte unter internationalen Denkmalschutz gestellt[novecojusi saite]
* Lillie-Marleen-Hütte und Gondwana-Station in der Antarktis
* Lillīmarlēnas fotogrāfijas[novecojusi saite]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vācijas polārstacijas  |
| --- |
|  |
| Antarktiskās stacijas | 
* Dalmana
* Drešere
* *Filhnere*
* *Georgfonneimaijere*
* *Georgforstere*
* Gondvana
* Konene
* Kotasa
* *Lillīmarlēna*
* *Neimaijere II*
* **Neimaijere III**

 |
|  |
| Arktiskās stacijas | 
* **AWIPEV**  /
* *Ebeltofthāfene*
* **Koldeveja**

 |
|  |
| Stacijas: **vissezonas** / vasaras stacijas un nometnes / *slēgtās un iznīcinātās* |

 |
**Lodze** ir ceturtais augstākais kalns pasaulē pēc Everesta, K2 un Kančendžangas.

Pirmais mēģinājums iekarot Lodzi notika 1955. gadā. Ekspedīcijā, kuru vadīja Normens Dīrenfurt, piedalījās arī divi austrieši - kartogrāfs Ervīns Šnaiders un Ernsts Zenns, divi šveicieši - Bruno Špīrigs un Arturs Špoels, kā arī tā bija pirmā ekspedīcija Everesta apkaimē, kurā piedalījās kāds amerikānis - Freds Bekejs, Džordžs Bells un Ričards Makgovans. Alpīnisti tika pavadīti vēl ar 200 vietējiem nesējiem un vairākiem šerpām. Pašu virsotni alpīnistiem sasniegt neizdevās, jo 8100m augstumā tos pārsteidza spēcīgs vējš un ļoti zemas temperatūras, kas neļāva doties augstāk. Tomēr, Šneidera pavadībā tiem izdevās izveidot pirmo Everesta apkaimes karti mērogā 1:50000. Ekspedīcijas laikā tika uzņemtas arī vairākas dokumentālās īsfilmas, kurās tika atainota vietējo kultūra.

Pirmie Lodzes virsotni sasniedza šveicieši Ernstd Raisd un Fricd Lukzingers 1956. gada 18. maijā.
1979. gada 12. maijā Zeps Meierls un Rolfs Volters no Austrijas pirmie uzkāpa Lodzes Šarā. Viduslodze tai pašā laikā vēl nebija iekarota un palika augstākais neiekarotais punkts uz pasaules līdz pat 2001. gada 23. maijam, kad tajā uzkāpa krievu alpīnisti - Jevgēņijs Vinogradskijs, Sergejs Timofejevs, Aleksejs Bolotovs un Pjotrs Kuzņecovs.

1988. gada 31. decembrī poļu alpīnists Kristofs Vielicki uzkāpa Lodzē ziemas apstākļos.

Līdz 2008. gadam decembrim Lodzē uzkāpuši 371 alpīnists, bet 20 ir gājuši bojā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lodze***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Astoņtūkstošnieki |
| --- |
|  |
| 
* Everests
* K2
* Khančendžunga
* Lodze
* Makalu
* Čooju
* Dhaulāgiri
* Manaslu
* Nangaparbats
* Annapūrna
* Gašerbrums I
* Brodpīks
* Gašerbrums II
* Šišabanma

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 244072042
* LCCN: sh85076383
* GND: 4035559-7

 |

 |
**Patiesumjausma** raksturo indivīda priekšstatu par patiesību, kas izpaužas apgalvojumu vai diskusijas argumentu veidā, balstoties uz intuīciju vai "iekšējo izjūtu", neatkarīgi no loģikas vai faktiem. Latviešu filozofiskajā literatūrā tradicionāli lietoja apzīmējumu intuitīvā izziņa. Savukārt *patiesumjausma* ir viens no iespējamajiem šādas izziņas metodes rezultātiem, kas izpaužas kā (patiesas vai aplamas) "zināšanas" par kaut ko konkrētu. Patiesumjausma ir intuitīva pasaules uztveres izpausme — tā jāatšķir no spriedumu kļūdām, stereotipiem vai aizspriedumiem, kas nozīmētu kaut vai nepilnīgu loģisko secinājumu ķēdīti.

Patiesumjausma būtiski iespaido debates par politikas un makroekonomikas jautājumiem. Vairākās sabiedriskās domas aptaujās izrādījies, ka vēlētāju vairākuma priekšstati, piemēram, par budžeta deficītu būtiski atšķiras no faktiskajiem budžeta datiem. Šajā gadījumā vairākuma priekšstati nav patiesi nedz arī tie pamatoti ar derīgiem vai kļūdainiem slēdzieniem, bet tiem piemīt patiesumjausma.

Angļu termins *truthiness* kļuva populārs pēc 2005. gada 17. oktobra televīzijas pārraides *The Colbert Report*, ko vadīja teležurnālists Stīvens Kolbērs, kas parādījās saistībā ar toreizējā ASV prezidenta Džodža Buša pamatojumu Herietas Maiersas (*Harriet Miers*) nominēšanai par ASV Augstākās Tiesas tiesnesi un kara sākšanai Irākā, atsaucoties uz "iekšēju sajūtu" (*gut feeling*). Stīvens Kolbērs reizēm lieto arī pseidolatīnisku versiju šim pašam vārdam — *veritasiness*.

Skatīt arī
----------

* Aizspriedums
* Epistemoloģija
* Intuīcija
* Izziņa (filozofija)

Atsauces
--------

1. ↑  Staņislavs Ladusāns. *Daudzpusīgā gnozeoloģija: izziņas fenomenoloģija un vispārējā kritiskā gnozeoloģija*. Atols, 1994.
2. ↑  Alfrēds Polis. *Epistemoloģija*. Latvijas Universitāte, 2001.
3. ↑  Krugman, David (August 16, 2013). "Moment of Truthiness". *New York Times*. ISSN 0362-4331. Atjaunināts: August 16, 2013.
4. ↑  Dick Meyer. «The Truth of Truthiness». CBS News, 2006. gada 12. decembris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 16. novembrī. Skatīts: 2006. gada 14. decembris.
Šis raksts ir par ciemu. Par bijušo dzelzceļa staciju skatīt rakstu Patkule (stacija).

**Patkule** (agrāk arī *Paķilis*) ir ciems Madonas novada Sarkaņu pagastā. Izvietojusies gar zemesceļu, kas stiepjas no autoceļa P37 līdz dzelzceļa līnijai Pļaviņas—Gulbene 3 km no pagasta centra Biksēres, 8 km no novada centra Madonas un 172 km no Rīgas.
Ciema publiskā daļa veidojusies pie bijušās skolas un pagastmājas pie autoceļa P37. Patkulē atrodas kokapstrādes uzņēmums, veikals. Netālu no Patkules atrodas Īvānu Velnakmens. Patkules senkapi ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Patkules muižas *(Gilsen)* centra. 
Pēc 1920. gada zemes reformas Patkules muiža sadalīta 68 vienībās 443 ha kopplatībā.

Patkule līdz 1949. gadam bija Patkules pagasta, bet līdz 1954. gadam — Patkules ciema centrs.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVI. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 31 216. sleja.

Ārējās saites
-------------

* Pilis.lv Patkules muiža

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Sarkaņu pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Aizkuja
* Bāguņi
* Bērzmilni
* **Biksēre**
* Buliņi
* Caurvēderi
* Dravnieks
* Jaunpatkule
* Klaucēni
* Krieviņi
* Patkule
* Poļvarka
* Sarkaņi
* Silnieki
* Siļķava
* Sprīzdāni
* Stiprie

 |

 |
**Pīters Hjū Klārks** (angļu: *Peter Hugh Clarke*; 1933. gada 18. marts Londona — 2014. gada 11. decembris Kornvola) bija Lielbritānijas FIDE meistars šahā un starptautiskais lielmeistars korespondencšahā (1980). FIDE starptautiskais arbitrs (1976).

Biogrāfija
----------

Šahu sācis spēlēt sešu gadu vecumā. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Londonas zēnu šaha čempionātā (1950, 1951). Daudzkārtējais Lielbritānijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros piecas reizes ierindojies 2. vietā. Kopš 1959. gada strādājis par šaha žurnālistu laikrakstā *Sunday Times* un žurnālā *British Chess Magazine*. Pazīstams kā biogrāfisku grāmatu par Mihailu Tālu (1961) un Tigranu Petrosjanu (1964) autors. Pateicoties labām krievu valodas zināšanām 1958. gadā tulkojis grāmatu par Vasiliju Smislovu, bet 1963. gadā grāmatu *Simts padomju šaha miniatūras* (angļu: *100 Soviet Chess Miniatures*).

Pārstāvējis Anglijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 8 reizes (1954-1968). Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1956) medaļu;
* Pasaules studentu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1954, 1959);
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 6 reizes (1960-1961, 1963, 1965, 1967-1968). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1960) un 4 bronzas (1961, 1963, 1967, 1968) medaļas.

Vēlākajos gados nopietni pievērsies korespondencšaham. 1977. gadā kļuvis par Lielbritānijas korespondecšaha čempionāta uzvarētāju. Par panākumiem turnīros Starptautiskā Korespondencšaha federācija (ICCF) 1976. gadā Klārkam piešķīrusi starptautiskā meistara korespondencšahā (IMC) nosaukumu, bet 1980. gadā - starptautiskā lielmeistara korespondencšahā (GMC) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  BCF-ch Whitby 1962
2. ↑  BCF-ch Sunderland 1966
3. ↑  «Peter Hugh Clarke (1933 – 2014) Obituary now complete». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 13. februārī. Skatīts: 2016. gada 30. novembrī.
4. ↑  Remembering P.H. Clarke: a giant of English chess and biograper of Tal and Petrosian
5. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Peter Hugh Clarke
6. ↑  OlimpBase :: World Student Team Chess Championship :: Peter Hugh Clarke
7. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Peter Hugh Clarke

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
**Patagonijas zebiekste** (*Lyncodon patagonicus*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs, un tā ir vienīgā suga **Patagonijas zebiekstu ģintī** (*Lyncodon*).

Patagonijas zebieksti var sastapt pampās Argentīnas rietumos un Čīlē. Par Patagonijas zebieksti nav veikti nedz novērojumi, nedz pētījumi, līdz ar to faktu materiāls ir skops. Ir zināms, ka vietējie zemnieki Patagonijas zebieksti tur mājās kā mājdzīvnieku, lai cīnītos ar grauzējiem fermās.

Izskats un īpašības
-------------------

Patagonijas zebiekstes ķermeņa garums ir 30—35 cm, astes garums 6—9 cm, svars vidēji 225 g. Tai ir ļoti mazas austiņas, kas gandrīz pilnībā ir noklātas ar kažoka spalvām, īsas kājas, un salīdzinoši īsā astīte ir kupla.

Kažoka matojums jaukts; gaišas, gandrīz baltas splavas jauktas ar melnām vai tumši brūnām. Pavēdere un kājas melnas. Galva tumša, bet tās virsa balta vai gaiši dzeltena, ausis vienā krāsā ar pakausi. Aiz ausīm sākas gaišas svītras, kas beidzas priekškāju padusēs, šķērsojot kaklu un plecus. Patagonijas zebiekstes zīmējumu var apskatīt šeit.

Uzvedība
--------

Patagonijas zebiekste ir nakts dzīvnieks, un tā ir vientuļniece. Katrai zebiekstei ir sava teritorija. Tēviņa teritorija pārklājas ar vairāku mātīšu teritorijām. 
Patagonijas zebiekste medī sīkus grauzējus, kā kalnu jūrascūciņas (*Microcavia*) un tukotuko (*Ctenomys*). Zebiekste medī, ielienot grauzēju alu labirintā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  ADW: Lyncodon patagonicus: Information
2. 1 2 3  патагонская ласка, ласка патагонская (Lyncodon patagonicus), описание окрас размер вес среда обитания патагонской ласки, пища добыча поведение размножение численность польза в...

Ārējās saites
-------------

* Patagonijas zebiekstes attēls (terrambiente)
* Patagonian weasel
* Lyncodon
**Luidži Čeriani** (itāļu: *Luigi Ceriani*; dzimis 1894. gada 23. janvārī, miris 1969. gada 8. oktobrī) bija itāļu uzņēmējs un šaha problēmists, vairāku retrogrādās analīzes tēmu autors.

Šaha kompozīcija
----------------

Luidži Čeriani publicējis vairāk nekā 700 šaha kompozīcijas, galvenokārt retrogrādās analīzes uzdevumus. Viņš bija viens no ievērojamākiem tās speciālistiem un uzrakstījis par to divas grāmatas. Sadarbojies ar ievērojamākiem šī šaha kompozīcijas žanra žurnāliem, piemēram, vācu *Die Schwalbe*, angļu *Fairy Chess Review*, itāļu *Sinfonie Scacchistiche* un *L'Italia Scacchistica*. Bijis pēdējā šaha kompozīcijas nodaļas redaktors no 1927. līdz 1929. gadam.

### Piemērs

**Luidži Čeriani**  
 *Sahovski Vjesnik*, 1951  
1. godalga**Pēdējais gājiens?**
**Uzdevuma risinājums:**

Pēdējais gājiens ir Kg8xDh8.

Bibliogrāfija
-------------

* Luigi Ceriani. *32 personaggi e 1 autore* (itāļu). L. Ceriani, 1955.
* Luigi Ceriani. *La genesi delle posizioni* (itāļu). 1961.

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 468. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* L. Čeriani šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Ing. Luigi Ceriani teaches us[novecojusi saite] (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 289836479
* ISNI: 0000 0003 9517 8778
* BNF: cb16737719v (data)

 |

 |
**Patagonijas cūkšņukura skunkss** (*Conepatus humboldtii*) ir vidēja auguma skunksu dzimtas (*Mephitidae*) plēsējs, kas pieder cūkšņukura skunksu (*Conepatus*) ģintij.

Patagonijas cūkšņukura skunkss dzīvo Patagonijas teritorijā Dienvidamerikā, to var sastapt Čīles un Argentīnas krūmājos un atklātos zālājos, kā arī akmeņainos atsegumos.

Izskats
-------

Patagonijas cūkšņukura skunkss ir neliela auguma, kompakts ar spēcīgu ķermeņa uzbūvi. Ķermeņa garums, asti ieskaitot, ir 50—60 cm, astes garums 15—18 cm, svars 1,1—4,5 kg. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm. Kažoks ir melnā krāsā ar divām baltām svītrām, kas sākas uz galvas un gar sāniem stiepjas līdz astes pamatnei. Baltās svītras, salīdzinot ar Molīna cūkšņukura skunksu, ir platākas. Muguras virspuses matojums bieži ir tumši brūnā krāsā. Aste melna ar baltiem matu galiem. Sejas matojums tāpat kā pārējiem cūkšņukura skunksiem melns. Garie un spēcīgie priekšķepu nagi un platais, pagarinātais deguns piemēroti zemes rakšanai. Patagonijas cūkšņukura skunksa foto var apskatīt šeit[novecojusi saite]

Uzvedība
--------

Patagonijas cūkšņukura skunkss ir nakts dzīvnieks, tas ir vientuļnieks un nometnieks, lai gan viena skunksa teritorija var pārklāties ar citu skunksu teritorijām. Teritorijas lielums svārstās no 9,7—16,4 ha. Dienas laikā tas atpūšas kādā alā vai slēptuvē. Katru dienu atpūtas vieta tiek mainīta.

Briesmu gadījumā tāpat kā citi skunksi tas izmanto smaku, ko izdala ar anālo dziedzeru sekrētu.

Barība
------

Lai arī Patagonijas cūkšņukura skunkss ir visēdājs, tas pamatā barojas ar kukaiņiem. Izmantojot savu šņukuru un priekšķepas, tas pārrok zemi kukaiņu, to kāpuru un kūniņu meklējumos. Īpaši vasarā skunkss barojas ar kukaiņiem. Ziemas laikā, kad kukaiņu ir mazāk, tas barojas arī ar maziem grauzējiem, rāpuļiem, putniem, olām, saknēm, augļiem un neatsakās no maitas.

Zinātnieki ir atklājuši, ka Patagonijas cūkšņukura skunkss ir imūns pret klaburčūsku kodieniem. Tas tiek skaidrots divējādi, vai nu laika gaitā tie ir ieguvuši imunitāti, jo bieži ir tikuši sakosti, vai arī Patagonijas cūkšņukura skunksi medī klaburčūskas.

Vairošanās
----------

Dabas pētniekiem trūkst informācijas par Patagonijas cūkšņukura skunksa vairošanos, tā tiek salīdzināta ar Amerikas cūkšņukura skunksa vairošanos. Grūsnība ilgst 9 nedēļas, parasti piedzimst 3—7 mazuļi. Māte mazuļus pārtrauc barot ar pienu nevis pakāpeniski, kā tas notiek lielākai daļai zīdītāju, bet krasi, līdzko tie spēj baroties ar kukaiņiem. Tas parasti notiek, kad mazuļiem ir apmēram 2 mēneši. Nav zināms, kad iestājas dzimumbriedums, bet citiem cūkšņukura skunksiem tas iestājas 10—12 mēnešu vecumā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Conepatus humboldtii (Humboldt's Hog-nosed Skunk, Patagonian Hog-nosed Skunk)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 12. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 24. martā.
2. 1 2 3 4 5 6 7  ADW: Conepatus humboldtii: Information

Ārējās saites
-------------

* Humboldt's hog-nosed skunk
* Patagonijas cūkšņukura skunksa foto (flickr.com)
* Patagonijas cūkšņukura skunksa foto (flickr.com)
* Patagonijas cūkšņukura skunksa foto (abro.com)
* Patagonijas cūkšņukura skunkss (krieviski)
**Vaka** (*wacke*, *wakk*, *die Wacken*) bija administratīva teritoriāla zemnieku pašpārvaldes vienība, kas viduslaikos un jaunajos laikos pastāvēja mūsdienu Vidzemes un Igaunijas laukos. Ar šo jēdzienu apzīmēja gan teritoriju, gan iedzīvotāju kopumu. Mūsdienu Latvijas teritorijā jēdzienu "vaka" lietoja līdz 19. gadsimtam kā pagasta apzīmējumu.

Vārda izcelsme
--------------

Vārdam ir somugru izcelsme un tas sākotnēji apzīmēja upurtrauku — ar sēklu piepildītu sētuvi lauka malā, ko ziedoja Pērkonam. Vēlāk vārds lietots, lai apzīmētu labības mēru, nodevu kungam, zemnieku kopienu un teritoriju, kā arī sapulci, kad tika ievāktas nodevas, spriesta tiesa un notika kopējas dzīres.

Vakas vecākais
--------------

Vakas jeb pagasta vecākais bija pagasta zemnieku priekšnieks. Avotos to dēvēja par stārastu vai vecāko (*olste*, *elster*), retāk par desmitnieku (*tegeder*). Būdami zemnieku pašvaldības priekšnieki, pēc Livonijas kara tie kļuva par muižas darbiniekiem.

Lielums un funkcijas
--------------------

Vaka, tāpat kā pagasts, ietvēra ciemus un viensētas ar to robežām, aramzemi, pļavām, ganībām, mežiem un ūdeņiem, kā arī tur dzīvojošos zemniekus. Vaku lielums varēja būt dažāds — sākot no 10 sētām līdz pat 90 un vairāk zemnieku sētām.

Vaku robežas, kā arī pienākumi un tiesības laika gaitā ievērojami mainījās. 16. gadsimta otrajā pusē un 17. gadsimtā līdz ar muižu veidošanos pagasti un vakas zaudēja savas pašvaldības funkcijas un tiesības, un tām palika tikai pienākumi (nodevas, klaušas) pret dzimtmuižu.

Turaidas pilsnovadā 1550. gadā un 1564. gadā bija sešas vakas ar 336 zemnieku saimniecībām, savukārt Krimuldas pilsnovadā 1550. gadā — 12 vakas ar 332 zemnieku saimniecībām un 24 zvejnieku sētām.

Avoti
-----

Svarīgu informāciju sniedz Rīgas arhibīskapijas Lībiešu gala jeb Turaidas puses vaku grāmata (*Wackenbuch auf der Treidischen Seiten im Erzstift Riga*) (1550) un Rīgas arhibīskapijas inventārs (*Inventarium zur Erztstift Riga*) (1564).

Vakas apraksta arī Rusova Livonijas hronikas autors Baltazars Rusovs:

> *"Kas zīmējas uz Livonijas vakiem, tad jāsaka, ka visi kungu un muižnieku ciemi bijas sadalīti vakos. Lieli un bagāti ciemi ietilpa vienā vakā pa vienam jeb pa diviem, mazi un nabagāki ciemi bija apvienoti kopējā vakā. Tā, raugoties pēc ciemu skaita, katram muižniekam varēja piederēt vairāki vaki. Katram vakam bija uzlikts par pienākumu katru gadu sarīkot muižniekam greznas viesības, uz kurām ieradās visi pie vaka piederīgie zemnieki un brīvzemnieki nomaksāt savas gadskārtīgās nodevas. Arī ordeņkungi sāka noturēt vaku svinības ap Miķeļiem, kuŗās ņēma dalību visi viņu mājas ļaudis, apkārtnes muižnieku, brīvzemnieki vāci un nevāci."*
> 
>

Literatūra
----------

* Krimuldas novada vēsture. Ragana • Turaida • Inciems • Eikaži • Lēdurga • Aijaži • Lode. Jumava 2011. ISBN 978-9984-38-958-5
* Turaidas vēsturiskais centrs. Ceļvedis. Turaidas muzejrezervāts. Izdevējs Apgāds Mantojums. 2011. ISBN 978-9984-823-21-8
* Baltasars Rusovs. Livonijas kronika. Faksimilizdevums 2011. gads. IK "ARTO — 1" ISBN 978-9934-8135-3-5
***Universal Plug and Play (UPnP)*** ir tīkla protokolu kopums. *UPnP* mērķis ir universāli un automātiski konfigurēt tīkla ierīces gan mājās, gan korporatīvajā vidē. Tas sastāv no saistītu protokolu kopuma, kas veidoti uz atvērtiem interneta standartiem.

*UPnP* apraksts
---------------

*UPnP (Universal Plug and Play)* ir daudzslāņu savienojumu arhitektūra starp personālajiem datoriem un viedierīcēm, kas instalētas, piemēram, mājās. *UPnP* ir balstīts uz interneta standartiem un tehnoloģijām, piemēram, TCP / IP, HTTP un XML, un ļauj līdzīgām ierīcēm automātiski izveidot savienojumu savā starpā un strādāt kopā tīkla vidē, padarot tīklu (piemēram, mājas) viegli pieejamu un konfigurējamu lielam lietotāju skaitam.

*UPnP* forums
-------------

*Universal Plug and Play* forums ir atvērta nozares asociācija, kas izveidota 1999. gada jūnijā, lai izstrādātu UPnP tehnoloģiju standartus, kas vienkāršotu viedierīču savstarpēju savienojumu mājās un laika gaitā korporatīvajos tīklos. Foruma dalībnieki izveido un publicē *UPnP* ierīču vadības protokolus un pakalpojumu vadības protokolus. 2001. gada jūnija sākumā *UPnP* forumā bija vairāk nekā 350 biedru. Forumu vada *UPnP* vadības komiteja, kuras sastāvā ir 22 locekļi. Turklāt ir tehniskā komiteja, mārketinga komiteja un dažādas darba komitejas, kas nodarbojas ar īpašām ierīču kategorijām. Foruma dalībnieku saraksti, kā arī informācija par to, kā tam pievienoties, ir pieejami foruma vietnē (EN).

Tehniskie elementi
------------------

UPnP mērķis ir mājas tīkli, mazo uzņēmumu tīkli un citi kompakti tīkli. Tas nodrošina datu apmaiņu starp jebkurām divām ierīcēm, kuras kontrolē jebkura tīkla vadības ierīce. UPnP darbojas neatkarīgi no izmantotās operētājsistēmas, fiziskā datu nesēja vai programmēšanas valodas. UPnP atbalsta nulles konfigurācijas tīklus un automātisku ierīču atpazīšanu: ierīce dinamiski pievienojas tīklam, iegūst IP adresi, pēc pieprasījuma ziņo par savām iespējām un apkopo informāciju par citu ierīču klātbūtni un iespējām. DHCP un DNS serveri nav obligāti; tos var izmantot tikai tad, ja tie ir pieejami tīklā. Turklāt ierīce var automātiski atvienoties no tīkla, un tas neradīs traucējumus tās darbībā. UPnP tehnoloģija ir balstīta uz visu interneta attīstības pieredzi, tā aktīvi izmanto daudzus tā komponentus, tostarp IP, TCP, UDP, HTTP un XML. UPnP izstrādes projekts paredz vairāku ieinteresēto personu sadarbību, lai izveidotu standarta ierīču vadības protokolus (DCP). Tāpat kā interneta gadījumā, šo standartu pamatā būs deklaratīvi vadu piekļuves protokoli, kas rakstīti XML valodā un sazinās, izmantojot HTTP.

Portu pārsūtīšana
-----------------

UPnP ļauj programmēt portu pārsūtīšanu. Šo iespēju izmanto tādas lietojumprogrammas kā Skype un μTorrent.

Atsauces
--------

1. ↑  UPnP forums
Stacijas administratīvā ēka Andrejostas ielā 27
**Rīga Krasta** ir bijusī dzelzceļa stacija līnijā no Čiekurkalna stacijas līdz Rīgas ostai Pētersalas-Andrejsalas apkaimē. Stacijas ēka atrodas Andrejostas ielā 27.

Tā bija ogļu kravu stacija, kas savienoja Latvijas dzelzceļa tīklu ar Rīgas ostu. Stacija atradās tuvu Daugavas krastam, kas atspoguļots stacijas nosaukumā.

Stacija pirmoreiz uzcelta 1889. gadā. Sākotnējā stacijas ēka bija no koka, tajā atradās arī telegrāfa stacija. No Rīgas Centrālās dzelzceļa stacijas uz turieni veda gar Daugavas krastu ejošs dzelzceļš, kas vēlāk tika likvidēts Rīgas dzelzceļa mezgla būvdarbu laikā. 1903. gadā tika pabeigts platsliežu dzelzceļš, kas veda no Brasas stacijas, pie kura atradās Rīgas-Preču I stacija. Pie stacijas izveidojās plašs atzaru ceļu tīkls, piemēram, 1901. gadā tika izbūvēti trīs sānceļi, kas veda uz ostas graudu elevatoru, un vēlāk no tiem izbūvēja dzelzceļa atzaru, kas veda uz Rīgas-Pleskavas dzelzceļu. 1911. gadā tika pabeigts dzelzceļš, kas veda uz Andrejsalas ziemeļu galu.

1903. gadā tika pabeigta jauna stacijas ēka, kas tika atjaunota 1947. 1980. un 2008. gadā. Oficiāli stacijas ēku atklāja 1907. gadā. Papildus galvenajai ēkai stacijas kompleksā ietilpa vēl desmit ēkas. Mūsdienās vecā stacijas ēka tiek izmantota kā administratīvā ēka, 2022. gadā tajā izvietojās palīdzības centrs Ukrainas bēgļiem "*Common Ground*".

Pēc savienojošā sliežu ceļa izjaukšanas 2020. gada 28. jūlijā, stacija tika slēgta 29. jūlijā.

Ārējas saites
-------------

* Krasta stacijas fotogrāfijas (krieviski)

Atsauces
--------

1. ↑  Latvian Railways. Infrastructure of station Riga Krasta (lv)
2. 1 2  «Vieta gan vēsturiskām ēkām, gan jaunbūvēm». *www.diena.lv*. Skatīts: 2022-08-27.
3. ↑  «FOTO: Ostas Krasta stacija tiek atslēgta no dzelzceļa tīkla». *www.diena.lv*. Skatīts: 2022-08-27.
4. ↑  «1899. План Риги из Энциклопедического словаря Брокгауза и Ефрона – Zurbu vietnes par pilsētu vēsturi un attīstību». *zurbu.net*. Skatīts: 2022-08-27.
5. 1 2  «Krasta stacija - unikāls investīciju objekts ostā». *EstateLatvia.com* (latviešu). Skatīts: 2022-08-27.
6. ↑  Andrejsala. IV daļa. DZELZCEĻŠ. STACIJA RĪGA-KRASTA.
7. ↑  «Andrejsalā durvis ver ukraiņu bēgļu kopienas centrs "Common Ground"». *www.mammamuntetiem.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-08-27.
8. ↑  SIA "LDZ CARGO" informē par darba procesa organizēšanu pēc Rīga Krasta stacijas slēgšanas Archived 2021. gada 28. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. 13. 08 2020
**Rīga T'755** ir lampu radiouztvērējs metāla korpusā. Kontroles pogas — noskaņošanās rokturis, ko piespiežot, var pārslēgt diapazonus, un skaņas regulators, kuru piespiežot, var regulēt tembru. Pogas kopā ar izslēgšanas slēdzi atrodas sānos, speciālos padziļinājumos. Skaļrunis jau ražojot ir izgatavots ar metāla atstarojošo plāksni. 

Radio ir 5 lampas: 6A8, 6K7, 6G7, 6P6S (6V6), 5TS4S (sākumā 6H5S) 

Radiouztvērēja izstrādē dizaineru, inženieru kolektīvs un mākslinieks Ansis Kundziņš vairāk uzmanības pievērsa tam, kā samazināt ražošanas izmaksas un tehnoloģiskumu. Ražošanas procesā vienkāršota skala, potenciometrs ar slēdzi, pat plāksnīte ar logo no kodinātas kļuva par štancētu.[1]

Specifikācijas
--------------

* Jutība visos diapazonos ne mazāk kā 180 mV, ar plašu atskaņotāja ligzdu 350 mV.
* Izejas jauda līdz 3 W.
* Elektrības patēriņš — 50 W.
* Izmēri: 400 x 310 x 205 mm.
* Svars — 10,6 kg.

Atsauces
--------

1. ↑  Rīga T 755 (krieviski)
**Vorda Hanta sala** (angļu: *Ward Hunt Island*) ir neliela neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Elsmīra salas ziemeļu piekrastē Ziemeļu Ledus okeānā 17 km no krasta pretī Dizraeli fjorda atverei. Salu no visām pusēm iekļauj Vorda Hanta šelfa ledājs. Ziemeļos saļai piekļaujas uz sēkļa nostiprinājies ledājs — Vorda Hanta ledus pacēlums. Salas reljefs paugurains, augstākais punkts ir 415 m augstais Vokerhils salas rietumu galā. Ainavā dominē arktiskais tuksnesis. Ietilpst Kutinirpākas nacionālā parka teritorijā.

Vēsture
-------

Salu pirmais 1876. gadā atklāja Džordža Neirsa ekspedīcijas leitnants Pilhems Oldričs (*Pelham Aldrich*); nodēvēta par godu tā laika Britu Admiralitātes pirmajam lordam Džordžam Vordam Hantam (*George Ward Hunt*). Salas novietojuma dēļ tikai 750 km no Ziemeļpola tā vairākkārt kalpojusi par dažādu pola ekspedīciju pēdējo pieturas punktu uz sauszemes. Starptautiskā Ģeofizikas gada laikā 1957.—1958. gadā šeit ierīkota meteostacija, kas vēlākos gados paplašināta līdz pastāvīgai Vordhantailendas vasaras pētniecības bāzei. Bāze kalpo arī kā viena no nacionālā parka uzraugu stacijām.

Atsauces
--------

1. ↑  CEN Ward Hunt Island Research Station
2. ↑  «Quttinirpaaq National Park. 2022 Visitor Information Package». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 5. jūlijā. Skatīts: 2022. gada 16. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vorda Hanta sala***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315531038

 |

 |
**Vorda Hanta šelfa ledājs** (angļu: *Ward Hunt Ice Shelf*) ir lielākais šelfa ledājs Ziemeļu puslodē. Izvietojies Kanādai piederošās Elsmīra salas ziemeļu piekrastē Ziemeļu Ledus okeānā. Stiepjas 60 km garumā no Alberta Edvarda raga austrumos līdz Maklintoka līcim rietumos, aizņemot Dizraeli fjorda atveri un aptver Vorda Hanta salu. Ziemeļos no Vorda Hanta salas un austrumos no Maklintoka līča ledājā atrodas divi ledus pacēlumi — uz sēkļiem balstītas ledus salas.

Līdz 20. gadsimta sākumam visu Elsmīra salas ziemeļu piekrasti aizņēma vienlaidus 8900 km² lielais Elsmīra šelfa ledājs, kas tajā vietā pastāvēja vismaz 3000 gadus. 20. gadsimta pirmajā pusē tas sāka sadalīties, paliekot sešiem nelieliem šelfa ledājiem, lielākais no kuriem ir Vorda Hanta šelfa ledājs. 1980. gados ledāja stāvoklis bija stabilizējies, bet 2000. gadu sākumā tas sāka sadalīties un 2008. gadā faktiski sadalījās divās nevienādās daļās — 227 un 74 km² platībā. Tiek prognozēts, ka šelfa ledājs turpinās sadalīties.

Atsauces
--------

1. ↑  Holocene dynamics of the Arctic's largest ice shelf
2. ↑  Live Science. Another Ice Island Breaks Off Arctic Glacier
3. ↑  Recent Changes at the Front of Ward Hunt Ice Shelf, Ellesmere Island, N.W.T.; MARTIN 0. JEFFRIES and HAROLD SERSON
4. ↑  Global News. Researchers: Canadian Arctic ice shelf diminishes significantly, nearly disappearing
5. ↑  Ward Hunt ice shelf calving

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* NASA Visible Earth. Ward Hunt Ice Shelf

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315164121

 |

 |
**Vordhantailendas pētniecības stacija** (angļu: *Ward Hunt Island Research Station*) ir Kanādas pētniecības un tūrisma atbalsta stacija Arktikā, Kutinirpākas nacionālajā parkā. Izvietojusies nelielās Vorda Hanta salas ziemeļu krastā pie Ziemeļu Ledus okeāna. Pie stacijas izveidots lidlauks ar 450 m garu grunts skrejceļu.

Vēsture
-------

Pirmo pētniecības staciju salā ierīkoja 1957. gadā Starptautiskā Ģeofizikas gada programmas ietvaros. Pēc programmas pabeigšanas staciju līdz 1960. gadu beigām turpināja izmantot Kanādas Aizsardzības pētījumu pārvalde. 1990. gados stacija tika atjaunota un modernizēta. Pēc nacionālā parka izveidošanas 1988. gadā stacijā darbojas viens no Kanādas Parku administrācijas atbalsta punktiem. Kopš 1998. gada stacija ietilpst Lavāla Universitātes Ziemeļu pētījumu centra (*Centre d'Études Nordiques*) staciju tīklā.

Pētniecība
----------

Galvenās pētījumu nozares ir glacioloģija, mikrobioloģija, ģeomorfoloģija un klimata izmaiņas akvatiskajās ekosistēmās. Stacijā ierīkotas trīs stiklšķiedras laboratoriju un dzīvojamās ēkas, kas vienlaicīgi spēj uzņemt līdz 12 cilvēkiem. Uzstādīta automātiskā meteostacija.

Atsauces
--------

1. 1 2  Interact International Network for Terrestrial Research and Monitoring in the Arctic. CEN Ward Hunt Island Research Station
2. ↑  «Quttinirpaaq National Park. 2022 Visitor Information Package». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 5. jūlijā. Skatīts: 2022. gada 16. jūlijā.
3. ↑  Lake study in top of the world (Ward Hunt Island in Canadian high Arctic, 83°N)

Ārējās saites
-------------
**Pīters ten Kate** (nīderlandiešu: *Pieter ten Cate*; dzimis 1902. gada 28. jūlijā, miris 1996. gada 27. jūnijā) bija nīderlandiešu šaha problēmists.

Visu savu darba mūžu Pīters ten Kate bija Nīderlandes Nacionālās bankas Roterdamas filiāles direktors.

Šaha kompozīcija
----------------

Pīters ten Kate, kopā ar vienaudžiem Meindertu Nīmeieru un Janu Hartongu, bija pazīstamākie 20. gadsimta Nīderlandes šaha problēmisti. Savu pirmo šaha uzdevumu viņš publicēja 17 gadu vecumā. Tas bija Good Companion popularitātes periods, tādēļ viņa uzmanības centrā bija divvilči, lai gan starp viņa vairāk nekā 1000 šaha kompozīcijām vēlāk tapa arī daudzi palīgmati. Daudzus gadus Pīters ten Kate vadīja Nīderlandes šaha uzdevumu draugu savienību un no 1964. līdz 1971. gadam bija arī FIDE šaha kompozīcijas pastāvīgā komisijas (PCCC) viceprezidents.

1958. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā tiesneša un 1973. gadā starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā.

### Piemērs

**Pīters ten Kate**  
 *problem (Zagreb)*, 1961**Palīgmats 2 gājienos**  
2 risinājumi
**Uzdevuma risinājums:**

1. ♖d5 f8♘ 2. ♖f5+ ♘e6#
1. ♘e6 f×e8♕ 2.♘f8+ ♕f7#

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 154. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  Die Schwalbe, Heft 196, August 2002 (vāciski)
3. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 25. februārī.
4. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 25. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Pītera ten Kates šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* Pītera ten Kates profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 280674386
* ISNI: 0000 0003 8768 3627
* BNF: cb167483808 (data)
* BPN: 68987441

 |

 |
**Johans Brēfers** (vācu: *Johannes Brever*, 1616–1700) jeb **Johans Brēvers** (latīņu: *Johannes Breverus*) bija Zviedru Vidzemes vācu pedagogs un teologs. Rīgas akadēmiskās ģimnāzijas daiļrunības (retorikas) un vēstures profesors (1643), vēlāk inspektors (1655) un teoloģijas profesors (1677), Rīgas superintendents (1690).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1616. gada 11. martā Aislēbenē ierēdņa Johana Brēfera un viņa sievas Magadalēnas ģimenē.
Mācījās Aislēbenas ģimnāzijā, pēc pilsētas nopostīšanas Trīsdesmitgadu kara laikā 1634. gadā viņš devās pie radiniekiem uz Lībeku un tālāk uz Rīgu pie virsmācītāja Hermaņa Samsona, ar kura palīdzību viņš pabeidza mācības Rīgas akadēmiskajā ģimnāzijā. Ar Rīgas rātes stipendiju viņš studēja Mārburgas Universitātē (1639-1640), tad Helmštates un Braunšveigas universitātēs. Pēc atgriešanās Rīgā strādāja par Rīgas akadēmiskās ģimnāzijas retorikas un poēzijas profesoru (1643), vēlāk par ģimnāzijas inspektoru (1655) un Doma baznīcas diakonu (1656). 1655. gadā viņš izdeva iespiestu ģimnāzijas programmu un disputu sakopojumu.

Pēc 1656. gada Rīgas aplenkuma un pilsētas izpostīšanas kļuva par Rīgas Sv. Pētera baznīcas virsmācītāju (1658), vēlāk par ģimnāzijas teoloģijas profesoru (1677). 1690. gadā viņu iecēla par Vidzemes luteriskās baznīcas Rīgas superintendentu. 
Miris 1700. gada 12. maijā Rīgā. Viņa dēls bija tiesnesis Hermanis fon Brēverns (*Hermann von Brevern*).

Darbi
-----

* *Funebrem Livoniae Inprimis Rigae Metropolis Luctum* (latīniski, 1643)
* *Orationum, in rigensi athenaeo habitarum.* (1655)
* *Memoriam Reformationis, In Ecclesia Rigensi, Anno MDXXII.* (1680)
* *De Testamentis Divinis. Dissertatio Theologica.* (latīniski)

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2882. sleja.
2. ↑  Edgars Dunsdorfs. Latvijas vēsture 1600 – 1710. Upsāla: Daugava, 1962. - 588 lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 66153124263224490543
* LNB: 000157814
* ISNI: 0000 0000 0355 2653
* GND: 102445508

 |

 |
**Maltas Universitāte** (maltiešu: *L-Università ta' Malta*, angļu: *University of Malta*) ir 1769. gadā dibināta valsts universitāte Maltas pilsētā Msidā. 

Maltas Universitātes pirmsākumi iezīmējas ar jezuītu kolēģija (*Collegium Melitense*) nodibināšanu Valletā 1592. gadā. No 1595. līdz 1597. gadam tika uzcelta kolēģijas ēka, kas tagad pazīstama kā vecā universitātes ēka. 1768. gadā jezuītus no salas padzina, bet 1769. gadā tika nodibināta Maltas Universitāte. 20. gadsimta sešdesmitajos gados tika uzcelta Msidas universitātes pilsētiņa, uz kurieni pārcēla vairumu universitātes struktūrvienību. Universitātē ir 14 fakultātes un vairāki pētniecības centri. Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minams astronoms un matemātiķis Džuzepe Pjaci (*Giuseppe Piazzi*).

Ārējās norādes
--------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Maltas Universitāte***.
* *Encyclopædia Britannica* ieraksts (angliski)
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145070265
* LCCN: no2015057166
* ISNI: 0000 0001 2176 9482
* GND: 110663-6
* SUDOC: 028881818
* BNF: cb12062540s (data)
* NKC: pna2011620611

 |

 |
**Johanness Minkvics** (vācu: *Johannes Minckwitz*; 1843. gada 11. aprīlis Leipciga — 1901. gada 20. maijs Vīsbādene) bija Vācijas šahists un žurnālists.

Biogrāfija
----------

Pirmā vācu šaha žurnāla *Deutsche Schachzeitung* ilggadējs redaktors (1865—1876, 1879—1886). Tāpat bijis šaha nodaļas redaktors Leipcigas laikrakstā *Leipziger Illustrirte Zeitung*. Sarakstījis vairākas grāmatas par šahu: "Šaha spēles ABC" (Leipciga 1879. gadā, vācu: *Das ABC des Schachspiels*), "Humors šaha spēlē" (Leipciga 1885. gadā, vācu: *Humor in Schachspiel*), "Mazais šaha karalis" (Leipciga 1889. gadā, vācu: *Der kleine Schachkönig*). Vairāku šaha uzdevumu autors.

Sekmīgi piedalījies vairākos nacionālos šaha turnīros. 1869. gadā bijis otrais Barmenē, 1871. gadā dalījis pirmo vietu Krēfeldē, bet 1880. gadā ieņēmis otro vietu Grācā. Piedalījies Vācijas šaha savienības kongresos, kuros 1881. gadā Berlīnē dalījis 7.—8. vietu, bet 1885. gadā Hamburgā ieņēmis 10. vietu.

Mūža beigās cietis no garīgas slimības. Gājis bojā, metoties zem tramvaja. Negadījuma rezultātā zaudējis abas rokas un pēc trim dienām miris.

Atsauces
--------

1. ↑  Berlin (1881)
2. ↑  Hamburg (1885)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Johanness Minkvics šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
**Aleksandrs Iļjins-Ženevskis** (krievu: *Александр Фёдорович Ильин-Женевский*; 1894. gada 16. novembris Sanktpēterburga — 1941. gada 3. septembris Novaja Ladoga) bija Krievijas šahists un valsts darbinieks.

Biogrāfija
----------

Jaunībā bijis aktīvs Sanktpēterburgas šaha turnīru dalībnieks. Pēc tam pieslējies boļševiku partijai un no 1912. gada atradies politiskā emigrācijā Ženēvā, kur uzvarējis pilsētas šaha čempionātā 1914. gadā. Par godu šim notikumam pievienojis savam uzvārdam otro daļu. Vēlāk atgriezies Krievijā, no 1916. gada piedalījies Pirmajā pasaules karā kā virsnieks, bet vēlāk Februāra revolūcijā un Oktobra revolūcijā.

Pēc Krievijas pilsoņu kara atradies vadošos amatos padomju valdībā. 1920. gadā Maskavā organizējis pirmo padomju Krievijas šaha čempionātu, kurā uzvarējis Aleksandrs Aļehins. 1921. gadā bijis padomju Krievijas konsuls Liepājā, kur piedalījies arī vietējos šaha turnīros. Septiņas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos. Trīs reizes uzvarējis Ļeņingradas pilsētas šaha čempionātos: 1925. (dalījis 1.-4. vietu ar Grigoriju Levenfišu, Iļju Rabinoviču un Pjotru Romanovski), 1926. un 1929. gadā. 1927. gadā uzvarējis PSRS arodbiedrību šaha čempionātā. 1925. gadā piedalījies Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā, kurā kopā ar Ernstu Grīnfeldu dalījis 9.-10. vietu (uzvarējis Jefims Bogoļubovs). Turnīrā uzvarējis toreizējo Pasaules čempionu šahā Hosē Raulu Kapablanku, kas bijis viens no retajiem kubieša zaudējumiem pēc Pasaules šaha čempiona titula iegūšanas.

Sarakstījis grāmatas par Maskavas starptautisko šaha turnīru (1926) un par Aļehina - Kapablankas maču par Pasaules šaha čempiona titulu (1927), kā arī autobiogrāfisko grāmatu "Padomju meistara piezīmes" (krievu: *Записки советского мастера*, 1929). Bijis PSRS šaha žurnālu "Шахматный листок" (1925—1930) un "Шахматы в СССР" (1936—1937).

Ļeņingradas blokādes laikā devies evakuācijā, taču gājis bojā vācu aviācijas uzlidojumā. 

Devis ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Iļjina-Ženevska vārdā ir nosaukts holandiešu aizsardzības variants: 1. d4 f5 2. c4 Zf6 3. g3 e6 4. Lg2 Le7 5. Zf3 0-0 6. 0-0 d6 7. Zc3 De8.

Atsauces
--------

1. ↑  4 Championship of Leningrad - 1925
2. ↑  5 Championship of Leningrad - 1926 June
3. ↑  7 Championship of Leningrad - 1929
4. ↑  2 Championship of "Trade Unions"- Moscow March 1927
5. ↑  Moscow (1925)
6. ↑  Jose Raul Capablanca vs Alexander Ilyin-Zhenevsky Moscow (1925)
7. ↑  A97: Dutch, Ilyin-Genevsky variation

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)