recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Brandla ķivere
**Martins Brandls** (angļu: *Martin Brundle*; dzimis 1959. gada 1. jūnijā, Kingslinā, Apvienotajā Karalistē) ir bijušais britu sacīkšu pilots, pazīstams kā Formula 1 pilots.

Brandls sāka savu F1 karjeru 1984. gadā kā Tyrrell pilots. Viņam pat izdevās ASV Austrumu *Grand Prix* izcīņā finišēt otrajam, tomēr sezona beidzās pēc dubultnelaimes. Nākamās sacīkstes, ASV *Grand Prix* treniņos Brandls salauza abus savus elkoņus, turklāt visi Tyrrell rezultāti tika anulēti pēc tam, kad komandas formulām tika atklātas nelegālas degvielas bākas. Komanda arī netika pielaista visām atlikušajām sezonas sacensībām. Neskatoties uz to, 1985. gada sezonā Brandls atkal sēdās pie Tyrrell stūres. Viņam neizdevās ne reizi izcīnīt punktus. 1986. gada pirmajā sacīkstē Brandlam izdevās izcīnīt savus pirmos oficiālos punktus (viņa punkti pirmajā sezonā tika anulēti), jo viņš finišēja piektais. Līdz nākamajiem nācās gaidīt līdz pilota mājas sacīkstei. Vēl pirmajā sešiniekā brits pabeidza sacīksti Ungārijā (6. vieta) un Austrālijā (4. vieta). 1987. gadā Martins brauca Zakspeed komandas sastāvā. 1988. gadā viņš kļuva par salonauto sacīkšu čempionu, tomēr viesojās arī F1 Williams komandā, kad uz vienu sacīksti aizvietoja ar vējbakām sasirgušo Menselu.

1989. gadā Brandls atgriezās F1 kā Brabham pilots. 1990. gadā viņš nepiedalījās nevienā "autosporta karalienes" sacīkstē, tomēr izcīnīja uzvaru prestižajās Lemānas 24 stundu sacīkstēs. 1991. gadā viņš atgriezās Brabham un izcīnīja divus punktus. 1992. gads ar Benetton bija labākais viņa F1 pilota karjerā. Brandls četrreiz bija trešais un vienreiz otrais, tādējādi sezonā izcīnot sesto vietu ar 38 punktiem. 1993. gadā ar Ligier viņam izdevās vienreiz finišēt labāko trijniekā un ar 13 punktiem ierindoties 7. vietā. 1994. gadā viņš brauca McLaren un atkārtoja savu labāko sasniegumu, otro vietu. 1995. gadā viņš atgriezās Ligier, bet 1996. gadā viņš brauca Jordan. Sezonas pirmajā sacīkstē Brandls piedzīvoja šausminošu avāriju, tomēr spēja atsākt sacīksti. Tā bija viņa pēdējā sezona F1. Viņš cerēja palikt šajās sacīkstēs, tomēr nespēja atrast komandu. Vēlāk viņš vēl dažas reizes piedalījās Lemānas sacīkstēs, bet nespēja ne reizi uzvarēt. Kopā ar citu ekspilotu, Marku Blandelu viņš nodibināja menedžmenta kantori "2MB".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 4424574
* LCCN: nb98056844

 |

 |
Staldzenes stāvkrasts.
**Staldzenes stāvkrasts** ir 4 līdz 18 m augsta Baltijas jūras krasta daļa Ventspils novada un Ventspils pilsētas teritorijā, ietverot 9 km garu jūras krasta posmu gar Staldzeni līdz Liepenes ciemam. 2001. gadā 8,6 ha platībā izveidoja ģeoloģisko un ģeomorfoloģisko dabas pieminekli, lai aizsargātu Kurzemes apledojuma morēnas atsegumus, Latvijas apledojuma beigu fāzes māla un citu Baltijas baseina vēsturisko stadiju nogulumus.

Biotopi
-------

Staldzenes stāvkrastā atrodas gan Eiropas, gan Latvijas nozīmes aizsargājamie biotopi: mežainas jūrmalas kāpas, boreālie meži, kaļķainas smiltāju pļavas, ar lakstaugiem klātas pelēkās kāpas. Dabas pieminekļa teritorijā sastopamas 8 īpaši aizsargājamas augu sugas. Vides aizsardzības pārvalde ierosināja palielināt dabas pieminekļa garumu no Lošupes Ventspils pilsētas virzienā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Staldzenes Stāvkrasts

Koordinātas: 57°27′24″N 21°36′42″E﻿ / ﻿57.45667°N 21.61167°E﻿ / 57.45667; 21.61167
**Tērstona sala** (angļu: *Thurston Island*) ir ar ledu klāta neapdzīvota sala Antarktīdā, Dienvidu okeānā, trešā lielākā Antarktikas sala. Izvietojusies Elsvērta Zemes piekrastē, 64 km platais ar Ebota šelfa ledāju pildītais Pīkoka šaurums to atdala no Eitsa krasta. Ziemeļos salas krastus apskalo Belinshauzena jūra, bet rietumos — Amundsena jūra. 

Sala izstiepta austrumu—rietumu virzienā 215 km garumā. Salas asi veido Vokera kalni ar augstāko virsotni Hovela kalnu 750 m vjl. Ziemeļu krasts stipri izrobots ar piecām lielām pussalām, starp kurām jūrā noplūst ledāji. Dienvidu krasts līdzenāks, tajā atbalstās šelfa ledājs.

Salu 1940. gada 27. februārī atklāja amerikāņu admirāļa Ričarda Bērda ekspedīcija un nodēvēja to par godu tekstilrūpniekam V. Herisam Tērstonam (*W. Harris Thurston*), Antarktisko ekspedīciju sponsoram un vēja drošā «Bērda auduma» izstrādātājam. Sākotnēji uzskatīta par pussalu un tikai 1960. gadā noteikta kā sala.

Atsauces
--------

1. ↑  Geographic.org Thurston Island: Antarctica

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tērstona sala***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Pac's Life** ir singls no repera 2Pac. Tas ir no albuma Pac's Life. Singlu producējis L.T. Hutton. Dziesmu izpilda ne tikai pats Tupaks, bet arī R&B izpildītāja Ashanti un reperis T.I.. Otrais dziesmas pants ņemts no dziesmas "This Life I Lead". Dziesma iekļauta 2006. gada albumā ar tādu pašu nosaukumu *Pac's Life*. T.I. kādā intervijā teicis, ka strādāšana pie dziesmas ar Tupaku viņam ir bijis liels gods un visu savu mūžu viņš fanojis par Tupaku.

Singls iekļuva Billboard Bubbling Under R&B/Hip Hop Singles 2006. gada 2. decembrī. MTV Australia "Hip Hop Countdown" topā Pac's Life iekļuva ceturtajā vietā, apsteidzot jaunos singlus no Jay-Z, Eminem, 50 Cent un NaS. Pēc "Australian Record Industry Association" datiem Pac's Life debitēja Austrālijas topa 42. vietā un vēlāk pakāpās uz 34. vietu. Dziesma semplo *Prince* dziesmu "Pop Life".

Video
-----

Dziesmas video pirmo reizi parādīts publikai tika BET mūzikas tīklā 2006. gada 22. novembrī. Iespējams arī apskatīt īpašu video, kurā fiksēta dziesmas video tapšana. Abi izpildītāji T.I. un Ashanti arī bija iekļauti dziesmas video. Tas tika filmēts "Tupac Amaru Shakur Center for the Arts" Atlantā. Video debitēja MTV 2006. gada 28. novembrī.

Dziesmu saraksts
----------------

1. "Pac's Life" (albuma versija) (Featuring T.I. & Ashanti)
2. "Scared Straight"
3. "Pac's Life" (Remix) (Ar Snoop Dogg, T.I. & Chris Starr)

Oficiālie remiksi
-----------------

Remix ar Snoop Dogg, T.I. un Chris Starr arī tika iekļauts singlā.

Ārējās saites
-------------

* "Pacs Life" Video
**Aleksandrs Bērnss** (angļu: *Alexander Burnes*; dzimis 1805. gada 16. maijā Montrozā, Skotijā, miris 1841. gada 2. novembrī Kabulā, Afganistānā) bija skotu diplomāts, ceļotājs un pētnieks. Spēlējis nozīmīgu lomu Krievijas—Lielbritānijas Lielajā spēlē, saukts arī par «Buhāras Bērnsu» par ieguldījumu kontaktu dibināšanā ar Buhāras emirātu un tā izpēti.

Biogrāfija
----------

Dzimis Montrozā Skotijā, vietējā provo ģimenē, viņa tēvs bija skotu dzejnieka Ričarda Bērnsa brālēns. Aleksandrs kopš 16 gadu vecuma atradies Britu Austrumindijas kompānijas dienestā, tur apguvis farsi un hindi valodas un 1822. gadā nonāca Sūratā par tulku. 1826. gadā nonāca Kačhā kā britu politiskā aģenta palīgs un tur ieinteresējies par ziemeļrietumu Indijas un tās kaimiņvalstu vēsturi un ģeogrāfiju, kas tajā laikā bija vāji izpētītas. 1831. gadā tika norīkots delegācijā uz Lahoru, kurai vajadzēja nogādāt turienes maharadžam karaļa Viljama IV dāvinātos zirgus. Veicot ceļojumu pa Indu, tika izpētīta upes ieleja. Vēlākajos gados Bērnss kopā ar rakstnieku un diplomātu indieti Mohanu Lālu apceļoja Afganistānu un šķērsoja Hindukušu, nonākot Buhārā. 

1834. gadā, atgriežoties Anglijā, izdotā grāmata ar ceļojuma atskaiti kļuva par vienu no populārākajām sava laika grāmatām un ievērojami papildināja britu zināšanu līmeni par Centrālāziju. Tajā pašā gadā viņš tika uzņemts par Karaliskās biedrības biedru. Atgriežoties Indijā, 1836. gadā viņš devās politiskā misijā uz Kabulu pie turienes valdnieka Dosta Mohammeda. 1838. gadā karaliene Viktorija Bērnsam piešķīra bruņinieka titulu. Bērns gāja bojā pūļa nemieros Pirmā angļu-afgāņu kara laikā 1841. gadā.

Bērnsam par godu nosaukts neliels Indas ielejā mītošs dziedātājputns *Prinia burnesii*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Encyclopedia Home. SIR ALEXANDER BURNES (1805–1841)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 9. jūnijā. Skatīts: 2015. gada 9. februārī.
2. ↑  Death of Alexander Burnes

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 4969397
* LCCN: n50032701
* ISNI: 0000 0000 8084 0034
* GND: 117642088
* SUDOC: 030093694
* BNF: cb121578983 (data)
* BIBSYS: 2032065
* NKC: js20211109760
* BNE: XX1777012
* CiNii: DA07636342

 |

 |
**Aleksandrs Bortņikovs** (krievu: *Алекса́ндр Васи́льевич Бо́ртников*; dzimis 1951. gada 15. novembrī Permā) ir Krievijas valsts un drošības dienestu darbinieks, armijas ģenerālis. No 2008. gada maija ieņem Krievijas federālā drošības dienesta direktora amatu. Ir Krievijas Federācijas Drošības padomes pastāvīgais loceklis. Bijis PSRS VDK darbinieks (1975—1991).

Biogrāfija
----------

Dzimis 1951. gada 15. novembrī Permā, kas tolaik bija pārdēvēta par Molotovu.

1973. gadā pabeidza Ļeņingradas dzelzceļa transporta inženieru institūtu, iegūtajā specialitātē strādājis Ļeņingradas apgabala Gatčinas pilsētā. 1975. gadā Bortņikovs pabeidza VDK augstāko skolu un sāka dienestu PSRS Valsts drošības komitejā. Darbojās VDK Ļeņingradas apgabala pārvaldes pretizlūkošanas struktūrās, bet pēc PSRS sabrukuma bija vadošos amatos Krievijas Federālā drošības dienesta Sanktpēterburgas un Ļeņingradas apgabala pārvaldē. 2003. gada jūnijā nozīmēts par šīs pārvaldes priekšnieku.

2004. gada martā Aleksandru Bortņikovu paaugstināja par Federālā drošības dienesta direktora vietnieku — FDD Ekonomiskās drošības departamenta direktoru. 2008. gada 12. maijā viņu iecēla par FDD direktoru, bet no 25. maija viņš ir arī Krievijas Federācijas Drošības padomes pastāvīgais loceklis.

2006. gadā Bortņikovam tika piešķirta armijas ģenerāļa dienesta pakāpe.

Aleksandrs Bortņikovs ir precējies, dēls Deniss strādā vadošā amatā ES un ASV sankcijām pakļautajā VTB bankā.

Sankcijas
---------

2014. gadā pret Bortņikovu tika vērstas Eiropas Savienības sankcijas par viņa lomu Krievijas agresijā pret Ukrainu, kā arī 2020. gadā — saistībā ar Krievijas opozicionāra Alekseja Navaļnija saindēšanu ar Novičok grupas kaujas vielu.

Atsauces
--------

1. ↑  «ES sankcijas Ukrainas dēļ vērš pret Putina 'čekas' kolēģiem un separātistu organizācijām». Delfi. 2014. gada 26. jūlijā. Skatīts: 2021. gada 19. aprīlī.
2. ↑  «Navaļnija saindēšana: ES vērš sankcijas pret FDD direktoru un Putina administrācijas ierēdni». Delfi. 2020. gada 15. oktobrī. Skatīts: 2021. gada 19. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aleksandrs Bortņikovs***.
* Biogrāfija RIA Novosti mājaslapā (krieviski)
* Biogrāfija FSB mājaslapā (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315719826
* GND: 1218734051

 |

 |
**Hermanis Aleksandrs Faltins** (vācu: *Hermann Alexander Faltin*; dzimis 1819. gada 12. decembrī Rīgā, pēc citiem datiem Liepājā, miris 1899. gada 8. novembrī Vīsbādenē) bija vācbaltiešu jurists, liberāls politiķis, reformators, redaktors un uzņēmējs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1819. gadā veterinārārsta Johana Leopolda Faltina un viņa sievas Juliānas, dzimušas Fītinghofas, ģimenē. 
Pēc studijām Tērbatas universitātē strādāja Kurzemes guberņas Augstākajā tiesā. No 1853. līdz 1881. gadam bija Rīgas rātskungs un Lielās ģildes eltermanis. 

1857. gadā publicēja darbu *Ueber den Anzeigenbeweis in Livland*, kurā vērsās pret valsts iestāžu vardarbību. Kā Rīgas pārstāvis darbojās 1864. gada jurisdiskajā komisijā, dodot ieguldījumu vardarbības mazināšanā Krievijas impērijas juridiskajā sistēmā.
No 1886. līdz 1894. gadam Faltins bija Rīgas—Daugavpils un Rīgas—Jelgavas dzelzceļa uzņēmuma prezidents. Avīzes *Baltische Monatsschrift* līdzdibinātajs un līdzredaktors, kur rakstīja par politiskiem un ekonomiskiem jautājumiem.

Precējies divas reizes. Pirmā sieva — Aleksandrīne, iespējams, dzimusi Betgere (precējušies 1842. gadā), otrā sieva — Luīze Šarlote, dzimusi Komprehta.

Ārējās saites
-------------

* *Deutschbaltisches Biographisches Lexikon* (vāciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 249833186
* ISNI: 0000 0003 7054 3126
* GND: 1160415188

 |

 |
**Elektriskā saules bura**, saukta arī par **E-Sail** (no angļu: *Electric Sail*) ir kosmiskā aparāta virzīšanas veids, kas izmanto saules vēja dinamisko spiedienu paātrinājuma iegūšanai. Tas izmanto elektrisko lauku, lai atstarotu saules vēja protonus un iegūtu impulsu no tiem.

Elektriskās saules buras koncepciju 2006. gadā izgudroja Peka Janhunens no Somijas Meteoroloģijas institūta, un tā ir patentēta.

*E-Sail* principa darbību nodrošina sintezēta bura, ko veido pozitīvs elektriskais lauks, kas tiek izveidots ap daudziem gariem, tieviem pavedieniem. Pavedieni tiek iztīti no kosmiskā aparāta, izmantojot centrbēdzes spēku. Tas tiek nodrošināts, iegriežot kosmisko aparātu tā, ka rotācijas ass ir perpendikulāra plaknei, kurā tiek iztīti pavedieni. Elektriskais lauks ap pavedieniem tiek radīts ar borta elektronu lielgabalu.

Elektriskās buras efektivitāti nodrošina tas, ka lietderīgais buras laukums (sintezētais elektriskais lauks) var būt miljonu reižu lielāks par fizisko laukumu, ko veido pavedieni. Tādā veidā tiek kompensēts fakts, ka Saules vējš ir ļoti vājš.

Atšķirībā no klasiskās saules buras, kurā tiek izmantoti no Saules izstaroto fotonu impulsi, elektriskā bura izmanto daudz lēnākā saules vēja daļiņu impulsus. Ar elektrisko buru iespējams manevrēt, mainot elektrisko lādiņu pavedienos.

*E-Sail* piedāvā ātru un ekonomiski izdevīgu ceļošanu Saules sistēmā. Elektrisko saules buru varētu izmantot šādās misijas:

* asteroīdu apmeklēšana un atgriešanās;
* Saules polārās orbītas apgūšana;
* ne Keplera orbītu apgūšana, piemēram, orbītas plaknes pacelšana;
* misijas ārpus Saules sistēmas.

Elektriskās saules buras prototipa pirmos eksperimentus kosmosā plānots izpildīt ar Igaunijas pavadoni ESTCube-1 un Somijas pavadoni Aalto-1.

Pilna izmēra elektriskā saules bura varētu sastāvēt no 20 km gariem 50—100 pavedieniem.

Atsauces
--------

1. ↑  E-Sail mājas lapa Archived 2012. gada 14. martā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
2. ↑  E-Sail patents (angliski)
3. ↑  EU project to build Electric Solar Wind Sail (angliski)
4. ↑  Electric solar wind sail: Toward test mission (angliski)

Skatīt arī
----------

* Kosmiskā aparāta virzīšana
* ESTCube-1
* ESTCUBE programma
|  | Osmaņu impērijasvalsts iekārta |
| --- | --- |
| Osmaņu nams (sultāns) |
| Lielvezīrs (1320—1922) Divāns (1586—1908) |
| Impērijas valdība (1908—1920) |
| **Skatīt arī:** | Administratīvais iedalījums — Millets — Lielā porta |

Wiktionary
Brīvajā vārdnīcā ir vārds ***padišahs***

**Padišahs**, arī **padšahs**, **padešahs**, **badišahs** un **badšahs** (persiešu valodā: پادشاه, osmaņu turku valodā: *pâdişah*) ir ļoti augstas pakāpes tituls, kas veidots no persiešu vārda *liels* (*pati*) un *valdnieks* jeb *karalis* (*šāh*). Titulu lietoja vairāki ievērojamāko islāma dinastiju valdnieki un tas ir gandrīz ekvivalents kristiešu titulam imperators.

Islāma monarhijas
-----------------

Par padišahu tika saukti vairāku monarhiju valdnieki, bet šie trīs valdīja vēsturē lielākajās islāma impērijās:

* Irānas šahanšahs (Persijas karaļu karalis), kuru par savu kalifu atzina arī vairāki šiīti;
* Osmaņu impērijas lielsultāns, kuram arī piederēja kalifa tituls un to atzina lielākā daļa sunnītu;
* Deli Mogulu impērijas sultāns.

Titula *padišahs* sevišķais prestižs gan islāmā, gan citur, skaidri izpaudās Osmaņu impērijas attiecībās ar kristiešu Eriopas valstīm. Laikā, kad Krievijas Impērija un Eiropas valstis Balkānos, Kaukāzā un Centrālajā Āzijā atkaroja Osmaņu impērijai teritorijas, miera līgumos ar Lielo Portu eiropiešu monarhus turku valodā sauca par padišahiem, lai uzsvērtu viņu līdzvertīgo statusu, neskatoties uz to, ka no islāma (galvenokārt sunnīti) puses Osmaņu padišahu sauca par kalifu, resp. pasaules valdnieku, nevis tikai savas valsts valdnieku.

Atsauces un saites
------------------

* RoyalArk
* WorldStatesmen
* Bartbleby.com skaidrojošā vārdnīca

Citi līdzīgi raksti
-------------------

* Šahs (monarhs)
* Sultāns
**1. Doneckas armijas korpuss** (krievu: *1-й Донецкий армейский корпус*) ir Krievijas Sauszemes spēku militārais formējums Dienvidu militārajā apgabalā, agrāk **Doneckas tautas republikas tautas milicija** (krievu: *Народная милиция Донецкой Народной Республики*). Oficiāli tā tika iekļauta Krievijas Bruņotajiem spēkiem sastāvā 2022. gada 31. decembrī, Krievijai anektējot okupēto Doneckas teritoriju.

Doneckas tautas republikas tautas milicija bija neatzītās Doneckas tautas republikas bruņotie spēki, kas pastāvēja no 2014. gada 12. novembra līdz 2022. gada 31. decembrim. Sākot ar 2022. gada februāri, DTR izsludināja vispārēju piespiedu mobilizāciju un paaugstināja iesaukšanas vecumu līdz 65 gadiem. Vīriešu mobilizācija ir apturējusi separātiskā reģiona ekonomiku.

Ārējās saites
-------------



1. ↑  «‘Sent there to be meat’ Why Russian draftees are suddenly publishing so many video pleas to Putin». *Meduza* (angļu). Skatīts: 2023-07-09.
2. ↑  «Institute for the Study of War». *Institute for the Study of War* (angļu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-03-25. Skatīts: 2023-07-09.
3. ↑  «В состав ВС России вошли армейские корпуса ДНР и ЛНР». *РИА Новости* (krievu). 2022-12-31. Skatīts: 2023-07-09.
Šis raksts ir par autosportistu. Par citām jēdziena **Rodrigess** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Roldans Rodrigess Iglesiass** (spāņu: *Roldán Rodríguez Iglesias*; dzimis 1984. gada 9. novembrī, Valjadolidā, Spānijā) ir spāņu autobraucējs. Viņš ir GP2 un Āzijas GP2 pilots, kā arī bijušais Formula 1 testpilots.

Roldans piedalījās spāņu Formula Junior 1600 2002. gadā, bet 2003. gadā debitēja Spānijas F3, kur palika četras sezonas, pamazām uzlabojot sniegumu, 2006. gadā kļūstot par vicečempionu, zaudējot tikai Rikardo Risati. 2004. gadā viņš brauca ne tikai F3, bet arī Nissan World Series, kur deviņu sacīkšu laikā izcīnīja divus punktus. Rodrigess piedalījās Minardi testos 2005. gadā un tas viņam palīdzēja iegūt vietu Eiropas F3000 sacīkstēs, Minardi komandā, gadu vēlāk. Tomēr tas, ka Red Bull nopirka Minardi F1 komandu un to sāka izmantot savas jauniešu programmas attīstīšanai liedza spānim cerēt uz pāreju uz augstāko atklāto riteņu klasi. Tā vietā Džankarlo Minardi palīdzēja Rodrigesam nokļūt Minardi Piquet Sports GP2 komandā uz 2007. gadu. 2008. gadā, dažas dienas pirms sezonas sākuma, Rodrigess iekļuva FMS International komandā GP2 čempionātā. Viņš aizvieto Endiju Suseku, par ko pēdējais sūdzējās, jo viņam bija līgums.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski), (spāņu)
**Berengars I** (dzimis ap 845. gadu, miris 924. gada 7. aprīlī), bija Itālijas karalis no 887. gada, Svētās Romas impērijas imperators no 915. gada. Sākotnēji ietekmīgs augstmanis Karolingu imperatora Kārļa III vienotajā franku impērijā. Pēc Kārļa III gāšanas no troņa 887. gada novembrī ievēlēts par Itālijas karali. Pēc Berengara I nāves imperatora kronis netika piešķirts nevienam no nestabilajiem reģiona valdniekiem, līdz 962. gadā pāvests Jānis XII Romā kronēja Otonu I.

Cēlies no ietekmīgas franku augstmaņu ģimenes, kas pēc franku iekarojumiem Itālijā valdīja Friuli markā. Viņa māte bija imperatora Luija Dievbijīgā meita un tādējādi piederēja Karolingu dinastijas augstākajam slānim. Berengars apprecēja ietekmīgā Spoleto hercoga meitu Bertilu, kas vēlāk kļuva viņa līdzvaldniece. Pēc vecākā brāļa nāves 874. gadā kļuva par Friuli markas valdnieku, aizsargājot šo robežu no slāviem. Līdz 887. gadam iesaistījās franku augstmaņu savstarpējās cīņās par varu un ietekmi. Pēc 887. gada kļuva par vienu no Itālijas troņa pretendentiem. Berengars kļuva par Austrumfranku valsts karaļa Karintijas Arnulfa vasali, taču nespēja iegūt varu Itālijā, uz kuru pretendēja arī spēcīgais Spoleto hercogs Gvido III. 893. gadā Arnulfs palīgā Berengaram nosūtīja savu ārlaulības dēlu Cventiboldu, un nākamajos gados personīgi vadīja karu Itālijā. Berengara un Arnulfa starpā drīz izcēlās konflikts, Arnulfam varu Itālijā uzticot savam dēlam Ratoldam, kurš gan drīz Itāliju pameta. Berengars beidzot panāca vienošanos ar Gvido III mantinieku Lambertu par Itālijas sadalīšanu. Karš drīz atsākās, taču pēc Lamberta nāves 898. gada beigās, Berengars beidzot nostiprināja savu varu. 899. gadā Itālijā pirmo reizi iebruka maģāri un sakāva Berengara armiju. Redzot Berengara vājumu, Itālijā iebruka Provansas karalis Luijs III, kuru izdevās sakaut 905. gadā. Berengars pavēlēja Luijam III izdurt acis un nosūtīja atpakaļ uz Provansu, kur tas valdīja vēl vairāk nekā 20 gadus. 

Beidzot būdams drošs par savu varu, Berengars par savu galvaspilsētu izvēlējās Veronu. Romas pāvests Jānis X 915. gada janvārī aicināja Berengaru aizstāvēt Itālijas dienvidus no regulārajiem musulmaņu iebrukumiem. Pēc uzvaras pār musulmaņiem pāvests decembrī kronēja Berengaru par Romas imperatoru. 921. gadā pret Berengaru sacēlās itāļu augstmaņi, tai skaitā viņa mazdēls. Ar Burgundijas karaļa Rūdolfa II palīdzību 923. gada aprīlī Berengaru sakāva, gāza no troņa un drīz nogalināja. Par Itālijas karali uz dažiem gadiem kļuva Rūdolfs II.
**Sakņgalvji** (*Rhizocephala*) ir sprogkāju infraklases virskārta. Pieaugušie sakņgalvji visi ir parazīti, kuru saimnieki ir desmitkāji. Vispazīstamākais sakņgalvis ir sakulīna (*Sacculina*), kas parazitē uz krabjiem, piestiprinoties tiem vēdera apakšpusē.

Morfoloģija
-----------

Sakņgalvju ārējā uzbūve līdz galējībai vienkāršojusies. Ķermenis cilindrisks vai maisveida, bez ekstremitātēm, bet saglabājusies mantija, kas apņem nesegmentēto ķermeni, kuram nav pat atsevišķu nodalījumu. Mantijas segtajā dobumā uzglabā olas, un to saista ar ārējo vidi neliela pora. Zarnu trakta nav. Saimnieka sulas uzņem ar kātiņu, kas iesniedzas saimnieka vēderā un tā galā atzaro ļoti daudz sīku sakņveida izaugumu, kuri iespraucas visos saimnieka organisma nodalījumos un orgānos, izņemot sirdi un žaunas.

Attīstība
---------

Sakņgalvji ir hermafrodīti. Sakņgalvjiem ir nauplija un metanauplija fāzes ar sprogkājiem raksturīgo ārējo uzbūvi, kā arī ar ciprisa fāzi. Ar vienu no abām antenulām piestiprinājies pie sariņa pamata uz kaut kādas saimnieka ķermeņa daļas, parazīts, nometis noteiktā secībā vēdera un krūšu nodalījumus un čaulu, pārvēršas par olveida maisu. Ar adatai līdzīgu izaugumu, kas attīstījies antenulā, parazīts pārdur plāno ķermeņa segu pie sariņa pamata un ielien saimnieka ķermenī, pārvērsdamies par iekšējo parazītu. Asins straume aiznes to pie saimnieka vidukļa apakšējās sienas, pēc tam parazīts sāk augt uz pakaļpusi paralēli zarnu traktam un raidīt sakņveida izaugumus visos virzienos. Tas turpina augt, līdz sasniegta vēdera apakšējā siena. Krabim novelkot apvalku, parazīta ķermeņa centrālā daļa izvirzās ārā un *Sacculina* kļūst par ārējo parazītu.

Sistemātika
-----------

**Virskārta** Sakņgalvji (*Rhizocephala*)

* kārta *Kentrogonida*
	+ dzimta *Lernaeodiscidae*
	+ dzimta *Peltogastridae*
	+ Sakulīnu dzimta (*Sacculinidae*)
* kārta *Akentrogonida*
	+ dzimta *Chthamalophilidae*
	+ dzimta *Clistosaccidae*
	+ dzimta *Duplorbidae*
	+ dzimta *Mycetomorphidae*
	+ dzimta *Polysaccidae*
	+ dzimta *Thompsoniidae*
**Johans Frīdrihs fon Mēdems** (*Johann Friedrich von Medem*, 1722—1785) bija ievērojams Kurzemes un Zemgales hercogistes muižnieks un politiķis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1722. gada 16. septembrī Vilces muižas (*Wilzen und Kahrenbeck*) īpašnieka Georga Kristapa Mēdema (1684-1746) un viņa sieavs Sibillas Šarlotes, dzimušas Knigges, ģimenē. Studēja Jēnas un Kēnigsbergas universitātēs. 
Iestājās Polijas-Lietuvas kopvalsts armijā kā rotmistrs, pēc tam kļuva par Polijas karaļa un Saksijas kūrfirsta Augusta III kambarkungu. Bija Ašmenas (*Ашмяны*) stārasts un Staņislava ordeņa kavalieris.

Pēc atgriešanās dzimtenē viņš 1753. gadā kļuva par Elejas muižas īpašnieku, apprecējās ar Luīzi fon Korfu (ap 1730—1758) un 1754. gadā piedalījās Jelgavas brīvmūrnieku ložas "Pie trim kronētajiem zobeniem" dibināšanā. Piedalījās Septiņgadu karā (1757-1763), 1760. gada 1. jūnijā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē, bet karu viņš beidza ģenerālmajora pakāpē. 1759. gadā atbalstīja karaļa Augusta III dēlu Saksijas Kārli Kurzemes hercoga tronī.
Pēc sievas nāves viņš 1760. gadā otrreiz apprecējās ar Luīzi Šarloti Manteifeli-Cēgi, bet 1766. gadā ar Remtes muižas īpašnieci Agnesi Brukenu.

Piedalījās Krievu—turku karā (1768—1774), komandēja Mazdokas robežlīnijas karspēka vienības, 1773. gadā paaugstināts par ģenerālporučiku.

Pēc viņa meitas Dorotejas laulībām ar hercogu Pēteri 1779. gadā viņam piešķīra Svētās Romas impērijas grāfa titulu, un viņš kļuva par dedzīgu Bīronu dzimtas interešu aizstāvi.

Miris 1785. gada 4. augustā Jelgavā.

Sievas un bērni
---------------

* Luīze Doroteja Korfa (*Louise Dorothea v. Korff a. d. H. Preekuln*, mirusi 1758), meita Elīza fon der Reke (1754—1833);
* Luīze Šarlote Manteifele, Noldes atraitne (*Louise Charlotte, geb. v. Manteuffel gen. Szöge a. d. H. Platon*, 1760), meita Doroteja fon Mēdema (1761—1821), dēli Kristofs Johans Frīdrihs Mēdems un Kārlis Johans Frīdrihs fon Mēdems;
* Agnese Brukena, Torka un Rekes atraitne (*Agnesa, geb. v. Brucken gen. Fock*, 1766), Remtes muižas (*Remten*), *Cappeln* un Viesatu muižas (*Weesahten*) atraitne.

Muižas
------

Elejas muižas (*Elley*, no 1753), Remtes muižas (*Remten*, no 1766), Kapeļu pusmuižas (*Cappeln*, no 1766), Viesatas muižas (*Weesahten*, no 1766), Vecauces muižas (*Alt-Autz*, no 1768), Vidusmuižas (*Middelhof*) un Galamuižas (*Endenhof*, no 1768) īpašnieks, Mežotnes muižas (*Mesohten*) nomnieks.

1753. gadā Johans Frīdrihs fon Mēdems par 135 000 florīnu muižu nopirka Elejas muižu un vēlīnā rokoko stilā uzcēla jaunu kungu māju, tomēr viņa galvenā rezidence atradās 1768. gadā nopirktajā Vecauces muižā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Baltische Historische Kommission

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 136807169
* LNB: 000205432
* ISNI: 0000 0000 9318 243X
* GND: 142356433

 |

 |
**Johans Georgs Lēberehts Rihters** (vācu: *Johann Georg Leberecht Richter*, 1763–1840) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs. Bībeles biedrības Kurzemes nodaļas direktors (1813), Tērbatas universitātes teoloģijas doktors (*Dr. theol.*, 1815), Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis (1821). 
Kurzemes superintendents, vēlāk ģenerālsuperintendents (1824-1840), Latviešu literārās biedrības goda loceklis (1829).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1763. gada 6. aprīlī Desavas vilnas vērpēja Johana Kristiāna Rihtera ģimenē. Studēja teoloģiju un filozofiju Halles universitātē (1781-1785), vienlaikus turienes skolās strādājot par seno valodu pedagogu. 
1786. gadā pārcēlās uz dzīvi Kurzemes un Zemgales hercogistē, bija mājskolotājs Kandavas un Cēres muižnieku ģimenēs (1786-1796). 1794. gadā aizstāvēja filozofijas doktora grādu (*Dr. phil.*) Halles universitātē. 

No 1796. gada bija Lestenes draudzes mācītājs (1796-1803), Dobeles un Bērzmuižas latviešu draudzes mācītājs (1803-1825), 
1824. gadā ievēlēts par Kurzemes superinrintendentu, 1833. gadā par ģenerālsuperintendentu. Līdztekus bija Jelgavas vācu draudzes mācītājs (1825-1836) un Kurzemes konsistorijas viceprezidents (1833-1840). Konsistorijas uzdevumā Jelgavā cenzēja reliģiska satura izdevumus latviešu valodā (1827-1839).

Miris 1840. gada 18. septembrī Dobelē.

Darbi
-----

* Informatīvi materiāli latviešu valodā par Bībeles biedrības darbu
* izplatīja "Jaunu un pilnīgu latviešu dziesmugrāmatu" (1806)

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  «LNB Reto grāmatu un rokrakstu nodaļas datubāze». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 9. martā. Skatīts: 2017. gada 11. oktobrī.
**Johans IV fon Zintens** (vācu: *Johannes Walteri von Sinten*, vai *Johannes von Sinten* jeb *Zinten*, latīņu: *Iohannes a Sinten*; miris 1397. gadā), literatūrā arī **Jānis no Cintenes** vai **Jānis Sintenis**, bija astotais Rīgas virsbīskaps no 1374. gada 23. oktobra līdz 1393. gada 24. septembrim.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Zintenē Austrumprūsijā. No 1352. līdz 1359. gadam bija notārs un Rīgas rātes sekretārs. 1359. gadā kļuvis par Rīgas domkapitula locekli. 1371. gadā kļuvis par arhibīskapa vietnieku (*vicarius generalis*) viņa prombūtnes laikā. Šajā laikā tika iecelts arī par domkapitula prioru. 1374. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Rīgas arhibīskapu. Savā darības laikā 1380. gadā pārveda pirmā Livonijas bīskapa Meinarda pīšļus no Ikšķiles un apglabāja Doma baznīcā, kā arī 1385. gadā piešķīra Limbažiem Rīgas pilsētas tiesības. 1391. gadā ordenis viņu piespieda bēgt uz Lībeku, pārmetot nodevīgas attiecības ar lietuviešiem un krieviem. Viņš iesniedza sūdzību pāvestam un vācu ķeizaram. 1391. gadā Romas pāvests viņu iecēla par Aleksandrijas latīņu titulāro patriarhu. Miris 1397. gadā Garcā, apbedīts Štetīnā.

Dokumenti
---------

>  Rusova hronika:  
> 
> 
> 
> 
> 
> > 
> > "Vilhelms Freimersens, 27. Vācu ordeņa mestrs, ieņēma mestra amatu pēc Arnolda Fitinghofa. Arī šis mestrs veda grūtus karus ar krieviem, leišiem un zemgaļiem. Viņa laikā **Jānis Sintenis** bija Rīgas virsbiskaps, astotais pēc skaita".
> > 
> > 
> > 
> 
> 
>

Skatīt arī
----------

* Rīgas arhibīskapi

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Reliģiskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: **Zīgfrīds Blombergs**  |  **Rīgas arhibīskaps** 1374—1393 | Pēctecis: **Johans V fon Vallenrods**  |
**Jeļena (Aļona) Perepjolkina** (krievu: *Елена (Алёна) Ивановна Перепёлкина*; dzimusi 1982. gada 24. janvārī) ir bijusī krievu brīvā stila cīkstone, 2008. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, Eiropas čempione un medaļniece, Pasaules čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.

Biogrāfija
----------

Jeļena Perepjolkina dzimusi 1982. gadā Ļeņingradas apgabalā, Pušnoje ciematā. Ar cīņas sportu sakusi nodarboties 1994. gadā. Pirmais treneris bijis viņas tēvs — Ivans Perepjolkins. Valsts izlasē no 1997.gada. 1998. un 1999. gadā Pasaules kadetu čempione. 1999. un 2002. gadā Eiropas junioru čempione. Trīskārtīga Krievijas čempione (2008, 2009, 2017), pieckārtēja vicečempione (2007, 2011, 2014, 2016, 2018) un trīskārtēja bronzas medaļas ieguvēja (2010, 2012, 2015).

2008. gadā pārstāvēja Krieviju Pekinas olimpiskajās spēlēs. Viņa astotdaļfinālā zaudēja japānietei Kjoko Hamaguči un nākamajām cīņām nekvalificējās.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare

Atsauces
--------

1. ↑  «Перепелкина Алена Ивановна» (krievu). wrestrus.ru. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-03-04. Skatīts: 2021-05-30.
2. ↑  «Елена Перепелкина» (krievu). peoples.ru. Skatīts: 2021-05-30.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Jeļizaveta Soloženkina** (krievu: *Елизавета Евгеньевна Соложенкина*; dzimusi 2003. gada 10. septembrī) ir Krievijas starptautiskā meistare šahā (2016).

Biogrāfija
----------

Lielmeistara Jevgeņija Soloženkina meita. Sanktpēterburgas šaha skolas audzēkne. Šahu sākusi spēlēt no piecu gadu vecuma. 2015. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U13 vecuma grupā.

Pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2015. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā. Divas reizes Eiropas jauniešu šaha čempionātos izcīnījusi sudraba medaļu meiteņu U10 vecuma grupā (2012, 2013). 2014. gadā bijusi otrā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā, bet 2017. gadā izcīnījusi trešo vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā Soloženkinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Елизавета Соложенкина стала вице-чемпионкой мира по шахматам
2. ↑  Первенство России 2015 года по шахматам среди девочек до 13 лет
3. ↑  25th European Youth Chess Championship 2015 U12 - Girls
4. ↑  European Youth Chess Championship G10 Prague 2012 - Girls Under 10
5. ↑  23rd EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2013 - GIRLS U10
6. ↑  World Youth Chess Championships 2014 u12 Girls
7. ↑  World Youth Chess Championship 2017 U14 Girls
8. ↑  87th FIDE Congress 2016, Baku, Azerbaijan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Dikeitura** (angļu: *Decatur*) ir pilsēta Alabamas štatā, ASV. 2020. gadā pilsētā dzīvoja 57 938 iedzīvotāji. Pēc iedzīvotāju skaita Dikeitura ir devītā lielākā pilsēta Alabamā. Pilsētas iesauka ir "Upes pilsēta", tā atrodas Alabamas ziemeļos, Tenesī upes krastos.

Līdzīgi kā citas dienvidu pilsētas 19. gadsimta sākumā, Dikeituras izaugsme bija balstīta uz tās atrašanās vietu upes krastā. Liela nozīme pilsētas attīstībai bija izbūvētajai dzelzceļa līnijai. Dikeitura izauga par lielu ekonomisko centru Tenesī ielejā un bija ceļotāju un kravu centrs starp Našvilu un Mobilu, kā arī Čatanūgu un Ņūorleānu.

Pašlaik pilsētas ekonomika lielā mērā balstās uz ražošanas, kalnrūpniecības, kravas tranzīta, ķīmijas un tehnoloģiju uzņēmumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  ; redaktors: Q637413; pārbaudes datums: 1 janvāris 2021.
2. ↑  ; redaktors: Q637413; pārbaudes datums: 1 janvāris 2022.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dikeitura***.
* Decatur ceļojumu padomi no *Wikivoyage* (angliski)
* Mājaslapa
**Sandra Glāzupa** (dzimusi 1952. gada 10. oktobrī) ir ziņu diktore un ziņu redaktore. Ilggadīga Latvijas Radio darbiniece. Par nopelniem Latvijas kultūrā apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeni.

Biogrāfija
----------

Sandra Glāzupa dzimusi 1952. gada 10. oktobrī Jūrmalā. Viņas dzimta cēlusies no Dundagas, kur dzimusi māte, un no Madlienas, kur dzimis tēvs. Absolvējusi Latvijas Universitātes Filoloģijas fakultāti un 4 gadus nostrādājusi Salaspils vidusskolā par latviešu valodas un literatūras skolotāju. 

1979. gadā pieteikusies konkursā uz diktoru vietām Latvijas Radio. Pēc vairākām kārtām un pārbaudījumiem ieguvusi vietu un uzsākusi darba gaitas radio. Papildus darbam Latvijas Radio, Sandra Glāzupa 4 gadus strādājusi arī Radio Rīga. 15 gadus strādājusi arī Latvijas Televīzijā un TV3, kur ierunājusi filmas. Radio Sandra Glāzupa strādā ne tikai par diktori, bet darījusi arī citus darbus. 1982. gadā pēc smagas slimības aizsaulē aizgāja raidījuma "Mikrofons" ilggadēja vadītāja Ausma Indriksone. Gunārs Jākobsons bez viņas no programmas vadīšanas atteicās. Redakcija bija tuvu krīzei, taču ar klausītāju nesavtīgu atbalstu tā pamazām atguvās. "Mikrofons" meklēja jaunus diktorus, tā sākās sadarbība ar Sandru Glāzupu un Dzintri Kolātu.

Latvijas Radio savā 90 gadu jubilejā Sandru Glāzupu pieskaitīja kā vienu no deviņām Latvijas Radio leģendām.

Sandras Glāzupas pamatdarbs ilgstoši bija divās Latvijas Radio programmās — Latvijas Radio 1 un Latvijas Radio 2. 2019. gada janvārī viņa devās pensijā, tomēr turpina strādāt kā ziņu diktore Latvijas Radio 2. Viņas balsi izvēlējusies arī valodas tehnoloģiju platforma "Hugo".

Apbalvojumi
-----------

Latvijas Republikas Neatkarības atjaunošanas dienā 4. maijā, 2015. gadā, Latvijas Radio ilggadējo ziņu diktori un redaktori Sandru Glāzupu apbalvoja ar Triju Zvaigžņu ordeni (IV šķira), augstāko valsts apbalvojumu par nopelniem Latvijas kultūrā un izcilu profesionālo ieguldījumu Latvijas Radio darbā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Radio diktores draiskā mīlestība». *www.diena.lv*. Skatīts: 2019-09-26.
2. 1 2  «Radio leģendas Sandra Glāzupa un Gunārs Jākobsons vairs neslēpj savas attiecības». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2019-09-26.
3. 1 2  Māra Rozenberga. «Latvijas Radio ikonas Sandras Glāzupas balss ceļojums cauri gadiem un raidījumiem». lsm.lv, 2019. gada 18. janvārī. Skatīts: 2019. gada 20. janvārī.
4. ↑  «Krištopanam, Gerhardam un Vējonim piešķirti Triju Zvaigžņu ordeņi». *tvnet.lv*. LETA. 2015. gada 15. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 21. septembrī.
Taisnstūra sandriki uz kronšteiniem.
**Sandriks** ir dekoratīvs arhitektūras elements dzegas veidā virs logu vai durvju ailām, vai arī virs nišām, bieži vien ar frontonu. Reizēm tiek izmantots arī interjerā. Sākotnēji sandriks kalpoja logu un durvju aizsegam pret lietu. Ar laiku tas transformējās no vienkārša logu izvirzījuma sarežģītā konstrukcijā ar frontonu, uz kura varēja tikt izvietotas dekoratīvas kompozīcijas. Sandriks bieži vien tiek balstīts ar diviem kronšteiniem.

Sandriku veidi
--------------

* Taisnstūra sandriks — vienkāršas dzegas veidā
* Lokveida sandriks — izliektas dzegas veidā
* Trīsstūrveida sandriks — trīsstūra frontona veidā

Sandriks palīdz uzsvērt visas mājas īpašo stilu, dekoratīvi noformējot fasādi. Sandriki tiek uzstādīti komplektā ar dekoratīvajām logu apmalēm. Sandrika formas izvēle ir atkarīga no arhitektūras stila, kurā tiek noformēta nama fasāde. Sandriki parasti tiek izmantoti baroka, klasicisma un ampīra stilos. Ampīra stila sandrikiem ir vienkāršas, lakoniskas formas. Parasti tās ir trīsstūrveida vai lokveida, bez dekoratīvā piepildījuma. Taisnstūra sandriki tiek izmantoti logu noformēšanai klasiskā stilā. Dekoratīvi izrotāti sandriki ir raksturīgi barokam.

Atsauces
--------

1. ↑  ILUSTRĒTĀ VĀRDNĪCA pasaulē un Latvijā
**Āzijas pokera tūre** (*Asian Poker Tour*, *APT*) ir lielākais Āzijas pokera turnīrs, kura mērķis ir popularizēt pokera spēli, organizējot pokera turnīrus lielākajās Āzijas un Klusā okeāna valstīs, kā Manila, Makao, Seula un Singapūra.

Vēsture
-------

Āzijas pokera tūre vai APT ir Āzijas valstu vidū lielākā un prestižākā pokera turneja. Sākotnēji APT piederā Singapūras uzņēmumam Capital Events Pte. Sadarbībā ar Betfair pokera istabu grupa organizēja pirmo APT vai Āzijas Pokera Tūri Singapūrā 2006.gada novembrī. Toreiz par turnīra uzvarētāju kļuva Tony G — īstajā vārdā Antanas Guoga no Kauņas, Lietuvas.

2008.gada sākumā APT pārpirka AsianLogic, kas ir Āzijas valstu azartspēļu uzņēmums.

Turnīri
-------

Pēc uzņēmuma pārpirkšanas, AsianLogic organizēja divus nozīmīgus pokera turnīrus 2008.gadā. Pirmais APT Philippines turnīrs norisinājās Manillā no 2008.gada 27.maija līdz 1.jūnijam. Toreiz par uzvarētāju kļuva austrāliešu pokera spēlētājs Deivids Sābs (David Saab), kurš kā uzvarētājs saņēma $280,000 lielu laimestu.

Otrais APT pokera tūres turnīrs tika aizvadīts Āzijas azartspēļu sirdī — Macau, laikā no tā paša gada 27.līdz 31.augustam, kuru uzvarēja ukraiņu izcelsmes amerikāņu pokera spēlētājs Jevgēnijs Timošenko (Yevgeniy Timoshenko, Євген Тимошенко), par pirmo vietu saņemot $500,000.

2009.gada pirmais APT notikums Āzijas pokera dzīvē bija APT Philippines 2009, par kura uzvarētāju kļuva vietējais spēlētājs Nils Arss (Neil Arce). Nākamais turnīrs APT Macau 2009 norisināsies Galaxy StarWorld viesnīcā un Casino Macau no 12.līdz 23.augustam.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
**Dihloretāns** (1,2-dihloretāns, etilēndihlorīds, ClCH2—СН2Cl) ir bezkrāsains, gaistošs, ugunsnedrošs šķidrums ar asu, hloroformam līdzīgu aromātu. Dihloretāns ir indīga viela. Dihloretānam ir retāk lietots izomērs *1,1-dihloretāns*.
1,2- dihloretāns ir vienkāršākais vicinālais (tāds, kam aizvietotāji atrodas pie blakus esošiem oglekļa atomiem) hlorētais ogļūdeņradis.

Iegūšana
--------

Iegūst, etilēnam reaģējot ar hloru dzelzs trihlorīda klātienē:

H2C=CH2 + Cl2 → ClCH2—СН2Cl

Izmantošana
-----------

Izmanto kā labu šķīdinātāju, arī organiskajā sintēzē un kā insekticīdu. Dihloretānu var izmantot kā līmi organiskajam stiklam un dažām citām plastmasām.

Lielāko daļu no saražotā dihloretāna izlieto vinilhlorīda iegūšanai.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie halogēnogļūdeņraži |
| --- |
|  |
|  | 
* Hlormetāns
* Jodmetāns
* Metilēnhlorīds
* Hloroforms
* Bromoforms
* Jodoforms
* Tetrahlorogleklis
* Dihloretāns
* Vinilhlorīds
* Hlorbenzols

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85045438
* GND: 4296839-2

 |

 |
**Vispārējā tiesa** (angļu: *General Court*) ir Eiropas Savienības tiesa, kas izveidota, pamatojoties uz Padomes 1988. gada 24. oktobra lēmumu, un darbojas kopš 1989. gada. Vispārējā Tiesa tika izveidota, lai uzturētu un uzlabotu Eiropas Savienības tiesiskās kārtības aizsardzības kvalitāti un efektivitāti, atvieglojot EST darbu;

Vispārējā tiesa izskata privātpersonu, uzņēmumu un dažos gadījumos Eiropas Savienības valstu valdību iesniegtas prasības atcelt Eiropas Savienības tiesību aktus. Praksē tas nozīmē to, ka šī tiesa galvenokārt darbojas konkurences tiesību, valsts atbalsta, tirdzniecības, lauksaimniecības un preču zīmju jomā.

Būtiskākās kompetences (LESD 256.p. 1.d.):

* daļa no prasībām pret ES institūciju aktiem un bezdarbību (LESD 263.; 265.p. – galvenokārt indivīdu prasības)
* prasības pret ES institūciju ārpuslīgumisko atbildību (LESD 268.p.)
* prasības pret ES saskaņā ar šķīrējklauzulām (LESD 272.p.)
* apelācijas sūdzības par Civildienesta tiesas nolēmumiem (LESD 256.p.2.d.)
* (prejudiciālo nolēmumu sniegšana – LESD 256.p.3.d.)
Amūras-Jakutskas maģistrāle (oranžā), Baikāla-Amūras maģistrāle (zaļā krāsā) un Transsibīrijas dzelzceļš (sarkanā).
Amūras-Jakutskas dzelzceļa tilts pāri Aldanas upei pie Tomotas (2006).
**Amūras-Jakutskas dzelzceļa maģistrāle (AJAM)** (krievu: *Амуро-Якутская железнодорожная магистраль, АЯМ*) ir 1520mm platuma dzelzceļš Krievijas Federācijas Sibīrijas daļā. 
Kopējais projektētais maģistrāles garums no Transsibīrijas dzelzceļa Skovorodino stacijas līdz Lejas Bestjahas (*Нижний Бестях*, Nižnija Bestjaha) stacijai Sahas republikā ir 1239 km, pilnā ekspluatācijā ir nodots iecirknis Skovorodino-Ņerjungri (439 km), iecirknis Ņerjungri-Tomota (368 km) un iecirknis Tomota-Lejas Bestjaha (432 km) un nav uzbūvēts tilts no tās pāri Ļenas upei uz Jakutskas pilsētu.

Vēsture
-------

Dzelzceļa atzara būve no Transsibīrijas dzelzceļa līdz Tindai (*Бамовская—Тындинский*) uzsākta jau 1940. - 1941. gadā, izmantojot Gulaga soda nometnēs ieslodzīto darbu, taču Otrā pasaules kara laikā 1942. gadā sliedes tika nojauktas uz aizvestas Volgas militārā dzelzceļa būvei. 

1974. gadā PSKP CK ģenerālsekretārs Leonīds Brežņevs paziņoja par Baikāla-Amūras maģistrāles celtniecības turpināšanu un dzelzceļa līnija līdz Tindai tika atjaunota 1977. gadā, 1979. gadā dzelzceļš tika uzbūvēts līdz Berkakitai (*Беркакит*), bet 1984. gadā līdz Ņerjungri. 

Pēc PSRS sabrukuma dzelzceļa būvi turpināja un 1992. gadā tas sasniedza Aldanas staciju (*Алдан*), bet 1997. gadā Tomotas staciju. Krievijas finanšu krīzes laikā 1997. — 2002. gadā būve apstājās. 
Pēc Krievijas Federācijas ekonomikas nostabilizēšanās to turpināja un 2004. gadā atklāja pasažieru vilcienu satiksmi līdz Tomotas stacijai (*Томмот*).

2008. gadā dzelzceļš sasniedza Amgas staciju, bet 2010. gadā Kerdemas staciju (*Кердем*). 2011. gadā Krievijas Federācijas prezidents Dmitrijs Medvedjevs piedalījās pēdējā dzelzceļa savienojuma svinīgā ielikšanā pie Lejas Bestjahas. Dzelzceļa iecirknis Tomota-Lejas Bestjaha tomēr netika nodots ekspluatācijā, tikai 2013. gadā atklāja tiltu pāri Tammas upei (*Тамма*) un Lejas Bestjahas staciju. 2014. gadā atklāja pagaidu kravas vilcienu satiksmi līdz Lejas Bestjahas stacijai, bet 2019. gadā pasažieru vilcienu satiksmi.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Amūras-Jakutskas maģistrāle***.
Jaunbornes stabveida kapela
**Jaunbornes kapela** ir stabveida kapela, kas atrodas Augšdaugavas novada Salienas pagasta Jaunbornes ciemā. Atrodas netālu no Jaunbornes katoļu baznīcas. Mazo arhitektūras formu arhitektūras piemineklis.

Kādu laiku nišā atradies arī krucifikss, tāpēc nereti šī kapela tiek dēvēta par krucifiksu, kas nav pareizi. Kapela uzbūvēta 1907. gadā, pēc citiem avotiem tā šeit bijusi jau agrāk ap 1861. gadu. 1975. gadā pie kapelas nogāzies liels koks, neskardams kapelu.

Raksturojums
------------

Tā ir 2 x 1,5 x 2 metrus liela ķieģeļu mūra celtne ceļa malā ar divslīpu cinkota skārda jumtu. Tā ir būvēta uz laukakmens, kura virszemes izmēri ir 3,6 x 2,5 x 0,9 metri. Akmeni daudzi uzskatīta par senču upurakmeni. Tā ir stabveida kapelu tipa kapela, kas izskatās kā mūra stabs ar nišu, kurā atrodas Jaunavas Marijas pastāvīga palīga glezna koka rāmī. Tā ir izbalējusi. Uz rāmja uzraksts poļu valodā: 1907. g. 15. oktobrī. Tālāk lūgums Dievmātei, lai dod veselību. Zem nišas atrodas misiņa skārda plāksne ar uzrakstu poļu valodā "Matko Boska Nìeustajacej Pomocy Mòdl sìę za Nami" (Zem Tava patvēruma). Atrodas spēcīgā āderu krustpunktā

Leģendas
--------

Par kapelas izcelsmi radušās divas leģendas.

>  Viena leģenda:
> 
> 
> 
> > 
> > "1907. gadā, dienas laikā, kādam zemniekam uzbrukuši ļaundari, lai to noslepkavotu. Tam laimējies izbēgt. Ļaundari lielā niknumā metās to gūstīt Zemnieks, bēgot nespēkā pakritis pie lielā akmens un saprazdams, ka ļaundari viņu tūlīt panāks, sācis skaitīt lūgšanu "Zem tava patvēruma". Ļaundari zemnieku neievērojuši paskrēja garām, jo acu priekšā it kā arvien redzējuši skrejošo zemnieku. Zemnieks, pateicībā par izglābšanos no drošas nāves, uzcēlis Dievmātei šo kapelu."
> 
> 
> 
>   
> 
> 
> 
> 

>  Otra leģenda:
> 
> 
> 
> > 
> > "Kapelu uzbūvējusi Jaunbornes muižniece Savicka sava vīra piemiņai, kas pazudis poļu sacelšanās laikā 19. gadsimta beigās. 1975. gadā pie šīs kapelas nogāzās liels koks, kas kapelu neskāra. Bioenerģētikas un rīkstniecības speciālists I.Vīks apsekojis šo vietu un konstatējis, ka pamatakmens atrodas spēcīgu āderu krustpunktā. Ņemot vērā šo faktu, ka arī, to, ka akmens tuvumā ir avotainas vietas un dažus simtus metru no krucifiksa joprojām darbojas diezgan spēcīgs avots (pie Jaunbornes baznīcas), var izvirzīt hipotēzi, ka te ir bijusi sena svētvieta. Līdzīgi ka citviet Latvijā, lai izskaustu pagānismu, šādās svētvietās bieži tika novietoti kristietības simboli - krusti, krucifiksi, kapelas, vai pat celti dievnami."
> 
> 
> 
>   
> 
> 
> 
>

Atsauces
--------

1. ↑  Jaunbornes kapela www.vietas.lv
2. ↑  Svilāns, J. Latvijas Romas katoļu baznīcas. Rīga: Rīgas Metropolijas kūrija, 1995. 273.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Jaunbornes krucifikss www.visitlatgale.com
* Sens attēls www.zudusilatvija.lv
* Jaunbornes krucifikss www.draugiem.lv
* Jaunbornes kapela (krucifikss) www.vietas.lv
* Jaunbornes krucifiksa mājiņa[novecojusi saite] www.krucifiksi.lv

Koordinātas: 55°51′47″N 26°55′31″E﻿ / ﻿55.86306°N 26.92528°E﻿ / 55.86306; 26.92528
**Vistas**, **vistu ģints** (*Gallus*) ir viena no vistveidīgo (*Galliformes*) putnu ģintīm fazānu dzimtā (*Phasianidae*).

Vistu ģintī ir 4 sugas, un tās visas dzīvo Āzijā. Arī mājas vista (*Gallus gallus domesticus*) ir vistu ģints putns, tikai tā ir sarkanās savvaļas vistas (*Gallus gallus*) pasuga. Tomēr ģenētiskie pētījumi ir atklājuši, ka pagātnē sarkanā savvaļas vista ir tikusi hibridizēta ar pelēko savvaļas vistu (*Gallus sonneratii*).

Par **vistām** latviešu valodā sauc arī vistveidīgo putnu mātītes, piemēram, medņa vista, rubeņa vista vai fazāna vista.

Izskats un īpašības
-------------------

Pamatā vistu ģints putni ir liela auguma putni. Izņēmums ir mājas vista, tās šķirnes var būt ļoti dažādas gan augumā, gan apspalvojumā. Visām vistām tēviņu var viegli atšķirt no mātītes. Ir pieņemts tēviņus saukt par gaiļiem, bet mātītes par vistām. Gaiļi vienmēr ir krāsaināki un lielāki par mātītēm.

Kā tas ir raksturīgs visiem fazānu dzimtas putniem tēviņi nepiedalās nedz olu perēšanā, nedz cāļu audzināšanā. Šos pienākumus veic vista, kurai apspalvojums ir klusinātās, kamuflāžas krāsās. Vistu ģints putni pamatā barojas ar sēklām un graudiem, bet uzlasa arī kukaiņus un citus bezmugurkaulniekus.

Klasifikācija
-------------

* ģints **Vistas** (*Gallus*)
	+ suga Pelēkā savvaļas vista (*Gallus sonneratii*)
	+ suga Sarkanā savvaļas vista (*Gallus gallus*)
		- Mājas vista (*Gallus gallus domesticus*)
	+ suga Šrilankas savvaļas vista (*Gallus lafayetii*)
	+ suga Zaļā savvaļas vista (*Gallus varius*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Identification of the Yellow Skin Gene Reveals a Hybrid Origin of the Domestic Chicken». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 25. maijā. Skatīts: 2010. gada 26. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Junglefowl Archived 2016. gada 6. martā, *Wayback Machine* vietnē.