recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Rīgas - Ērgļu autoceļš Lielajos Kangaros
**Lielie Kangari** ir lielākais osu valnis jeb grēda Latvijā, kas ietilpst tāda paša nosaukuma dabas liegumā. Tie atrodas Ropažu novadā un Ogres novada Suntažu pagastā, 3,5 km no Juglas ciema.

Grēdas relatīvais augstums svārstās no 10 līdz pat 27 metriem. Absolūtais augstums sasniedz 72 metrus vjl. Kopējais vaļņa garums ir ap 26 kilometriem, bet pats augstākais posms, ko parasti saprot un apzīmē ar vārdu salikumu "Lielie Kangari" ir aptuveni 7 kilometrus garš.

2018. gada nogalē dabas liegumā atklāta labiekārtota dabas taka apmeklētājiem.

Teikas
------

Kādreiz Velns nesis smiltis uz Rīgu, ar ko Rīgu mūrēt. Ceļš gājis pāri purvam. Velnam uznācis miegs, tāpēc apgūlies turpat purvā. Pa to laiku bērni izgriezuši maisam caurumu. Velns pamodies, neko nemanījis, paceļ maisu plecos un prom uz Rīgu. Bet smiltis birst laukā. Tā radās Kangaru kalni, Velna taisīti. Velna gulta esot purvā redzama: kur galva gulējusi, tas gals augstāks.(*1985, 850. Madonas Kārzdabā 1968.)*

No Rīgas-Ērgļu lielceļa, lejup uz Kangaru ezeru atiet taciņa, kura tālāk kļūst mitra un purvaina, un aizved uz senledāja veidotu nogulumiežu salu apkārtējā Lielkangaru purvā, kas nosaukta par Burlaku kalniņu. Tajā pēc vietējo cilvēku nostāstiem kādreiz mituši, slēpušies lielceļa laupītāji, kuri pa taisno izejot cauri purvam lielceļa virzienā līdz pakalnam, no kura uzglūnējuši un uzbrukuši zemniekiem, kas tolaik (ap 1870. gadu) pa lielceļu zirgu pajūgos pilniem piekrautiem ar mantām, braukuši no Rīgas tirgus uz Vidzemi. Taču braucēji to ir ņēmuši vērā un nav bijuši vieglu roku ņemami. Pirms Lielajiem Kangariem zemnieki ar saviem vezumiem mēdza sapulcēties garā karavānā, apgādājās ar rungām un vālēm, lai vienoti spētu turēties burlakiem pretī. Tāpat zemnieki darījuši arī uz Rīgu braucot, - caur Kangariem vienatnē vai divatā nekad nebraucot. Pēdējais krogs pirms Kangaru kalniem bija Ķoderes, bet pirmais aiz Kanagiem - Vāveres krogs. Tomēr šajos krogos vairums bez spiestas vajadzības parasti nepiestāja - runājuši, ka krodzinieki tur uz vienu roku ar laupītājiem un maksājot viņiem nodevas. Braucot uz Rīgas pusi, septīto ceļa līkumu Lielajos Kangaros sauc par Bendes leju. Tieši tur visbiežāk esot notikusi ratu un braucēju aplaupīšana. Slīpi pāri ceļam te novilkta stieple tā, lai zirgs, piegājis pie tās, gar to noietu no ceļa un vezums nogāztos gravā. Tad pajūgs parasti esot apgāzies, viss vedums izbiris un burlakiem, laupītājiem ir bijis vieglāk aplaupīt. Laupītājus esot galvenokārt interesējusi vestā manta un nauda, tāpēc parasti zemnieki neesot tikuši mušīti (nostāstam ir dažādi varianti).

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgas pašvaldības portāls[novecojusi saite]
2. ↑  «http://valoda.ailab.lv/folklora/pasakas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. decembrī. Skatīts: 2016. gada 8. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Dabas aizsardzības pārvalde: Lielie Kangari Archived 2020. gada 2. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Veronikas Strēlertes dzejolis „Kangaru kalni" Archived 2019. gada 8. februārī, *Wayback Machine* vietnē. (*Daugava* № 8/1936, 683. lpp.)
**Jurijs Šuļmans** (krievu: *Юрий Маркович Шульман*; angļu: *Yury Shulman*; dzimis 1975. gada 29. aprīlī, Minskā) ir ASV (agrāk PSRS un Baltkrievijas) starptautiskais lielmeistars šahā (1995).

Biogrāfija
----------

Piedzimis daudzkārtējā Baltkrievijas dambretes čempiona Marka Šuļmana ģimenē. Šahu iemācījies spēlēt 6 gadu vecumā. Pilnveidojies pie pazīstamā Baltkrievijas šaha trenera Alberta Kapenguta.

1994. gadā uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātā un Isāka Boļeslavska memoriālā. Pēc šiem panākumiem Šuļmans tika iekļauts Baltkrievijas izlases sastāvā 1994. gada Pasaules šaha olimpiādē. Tāpat viņš ir piedalījies divās nākamajās olimpiādēs (1996, 1998). 1995. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā (U20). 1997. gadā piedalījies Eiropas komandu šaha čempionātā. Baltkrievijas Valsts sporta akadēmijas absolvents.

1999. gadā pārcēlies uz dzīvi ASV. Beidzis Teksasas universitāti Dalasā un ieguvis bakalaura grādu informātikā, kā arī maģistra grādu biznesa vadībā. ASV turpinājis sekmīgi piedalīties šaha turnīros. 2005. gada Pasaules kausā šahā iekļuvis trešajā kārtā. 2006. gadā Sandjego kļuvis par ASV vicečempionu šahā, bet 2010. gadā Sentluisā atkārtojis šo panākumu. 2007. gadā kopā ar Vadimu Milovu uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Čikāgā. 2008. gadā Talsā kļuvis par ASV šaha čempionāta uzvarētāju.

ASV izlases sastāvā 2008. gadā kļuvis par Pasaules šaha olimpiādes bronzas laureātu komandu kopvērtējumā.

2007. gadā nodibinājis starptautisku organizāciju «GM Shulman Chess Without Borders» («Lielmeistars Šuļmans: Šahs bez robežām»).

Personīgā dzīve
---------------

Jurija Šuļmana dzīvesbiedre ir Latvijā dzimusi šahiste Viktorija Ni. Viņiem ir dēls Gabriels (dzimis 2011. gadā).

Atsauces
--------

1. ↑  2005 World Cup
2. ↑  US Championship 2010 – Kamsky wins the title in tiebreak
3. ↑  Shulman wins US Championship 2008
4. ↑  «Shulman Chess». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 26. februārī. Skatīts: 2013. gada 19. decembrī.
5. ↑  «WIM Viktorija Ni». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 28. maijā. Skatīts: 2012. gada 20. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē fide.com
* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē chessgames.com
* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē 365chess.com
* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē chesstempo.com
* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
* Jurijs Šuļmans šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules komandu šaha čempionāti)
**Jazguloms** (tadžiku: *қаторкӯҳи Язғулом*) ir viena no Pamira kalnu grēdām Tadžikistānā. Izvietojusies masīva rietumdaļā, stiepjas 170 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā. Atrodas starp Bartangas ieleju dienvidos un Jazgulemas aizu ziemeļos. Grēdas vidējais augstums no 4500 m rietumdaļā līdz 6000 m austrumos. Augstākā virsotne ir Istiklols (Neatkarības smaile, 6974 m), no kuras ziemeļu virzienā noplūst Fedčenko šļūdonis. Grēda veidota no kvarcītiem, māla slānekļiem ar granīta intrūzijām. Korē ledāji, kuru kopējā platība ap 630 km². Nogāzēs pustuksneši un augstkalnu tuksneši.

Jazgulemas upes ielejā dzīvo viena no pamiriešu tautām jazgulemi, kas devuši vārdu upei un grēdai.

Atsauces
--------

1. ↑  EKI KNAB
2. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 306. lpp.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Topokarte J-42-71 Джомарджи-Боло
* Topokarte J-42-72 Бартанг
* Topokarte J-42-60 Бунай
* Topokarte J-43-61 Рошорв
* Topokarte J-43-49 пик Революции
Šis raksts ir par pīļu ģinti. Par citām jēdziena **Netta** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Lielgalvji, lielgalvju ģints** (*Netta*) ir viena no pīļu dzimtas (*Anatidae*) ģintīm, kas pieder nirējpīļu apakšdzimtai (*Aythyinae*). Lielgalvju ģintī ir 3 mūsdienās dzīvojošas sugas. Zinātniskais nosaukums *Netta* atvasināts no grieķu valodas un latviski nozīmē "pīle". Šīs ģints sugas sastopamas Eiropā, Āzijā, Āfrikā un Dienvidamerikā.

Daži sistemātiķi lielgalvju ģintī sistematizē arī izmirušo sārtgalvas pīli (*Rhodonessa caryophyllacea*), tomēr lielākā daļa sistemātiķu šo sugu sistematizē atsevišķā ģintī.

Latvijā
-------

Latvijā sastopama viena lielgalvju ģints suga — lielgalvis (*Netta rufina*). Tas Latvijā ir rets ieceļotājs un, domājams, arī ļoti rets ligzdotājs. Novērots gan jūras piekrastē, gan iekšzemē pie Lubānas ezera.

Kopīgās īpašības
----------------

Lielgalvji ir sabiedriski ūdensputni, kas galvenokārt sastopami saldūdens tilpēs. Atšķirībā no citām nirējpīlēm lielgalvji negribīgi nirst un biežāk barojas līdzīgi peldpīlēm. Lielgalvji ir spēcīgi lidotāji, to spārni ir plati, noapaļoti, spārnu vēdas ātras un biežas. Pacelšanās gaisā salīdzinoši smaga un, lai paceltos, jāpieliek liela fiziskā slodze. Uz sauszemes lielgalvi ir samērā lempīgi, jo to pakaļkājas anatomiski novietotas uz aizmuguri, toties šādas kājas ir lieliski "propelleri" peldot zem ūdens.

Sistemātika
-----------

* **Lielgalvju ģints** (*Netta*)
	+ Lielgalvis (*Netta rufina*)
	+ Melngalvis (*Netta erythrophthalma*)
	+ Sārtknābja pīle (*Netta peposaca*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  World Bird List: Screamers, ducks, geese & swans
2. ↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. p. 269. ISBN 978-1-4081-2501-4.
3. ↑  Avian survivors: The History and Biogeography of Palearctic Birds
4. ↑  IUCN: Netta rufina
5. ↑  IUCN: Netta peposaca
6. ↑  «A phylogenetic analysis of modern pochards (Anatidae: Aythini)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 12. augustā. Skatīts: 2017. gada 27. aprīlī.
7. ↑  «Ducks, Anatoidea». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 27. aprīlī.
8. ↑  Collar, N. J.; Andreev, A. V.; Chan, S.; Crosby, M. J.; Subramanya, S. & Tobias, J. A. (eds.) (2001): Pink-headed Duck. In:Threatened Birds of Asia: The BirdLife International Red Data Book, p. 489–501. BirdLife International. ISBN 0-946888-44-2
9. 1 2  «Ornitofaunistika: Lielgalvis Netta rufina». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 27. aprīlī.
10. ↑  List of Freshwater Ducks

Ārējās saites
-------------

* Xeno-Canto: Genus Netta
**"Citas atpalikušās šķiras"** (angļu: *Other Backward Class, OBC*) ir Indijas valdības oficiāli lietots apzīmējums iedzīvotāju grupai, kas pieder pie "sociāli un izglītības ziņā atpalikušām" Indijas kastām jeb varnām. Katrā Indijas štatā ir savs OBC kastu uzskaitījums.[1]

Šo nosaukumu sāka lietot pēc 1979. gadā valdības izveidotās Mandalas komisijas rekomendācijām, kas "Citu atpalikušo šķiru" sarakstā iekļāva vairāk kā 3000 Indijas nepriviliģēto, pamatā šudru varnā ietilpstošo, kastu. Komisijas 1980. gada ziņojumā bija rakstīts, ka pie "citām atpalikušajām šķirām" pieder 52% Indijas iedzīvotāju. Pēc ziņojuma rekomendācijām tika pieņemti likumi, kas noteica pozitīvo diskrimināciju pret "priviliģētajām kastām" un noteica šai iedzīvotāju grupai 27% kvotu amatiem valdības iestādēs un studentu vietām publiskajās universitātēs. Kad 1989. gadā Indijas valdība mēģināja ieviest Mandalas komisijas rekomendācijas, tas izraisīja masīvus protestus. 

Pēc 2011. gada Indijas Sociāli ekonomiskās un kastu tautskaites datiem "citas atpalikušās šķiras" veidoja 41,1% no Indijas iedzīvotājiem (42,8% no hinduistiem, 39,2% no musulmaņiem, 24,8% no kristiešiem, 22,4% no sikhiem un 13,7% no zoroastriešiem).[2]

Atsauces
--------

1. ↑  Central List of OBCs National Commission for Backward Classes
2. ↑  Census of India 2011, Primary Census Abstract.
**Terijs Fokss** (angļu: *Terry Fox*, 1958. gada 28. jūlijs — 1981. gada 28. jūnijs) bija kanādiešu sabiedriskais aktīvists un atlēts. 1980. gadā ar amputētu labo kāju, kuras vietā bija protēze, viņš uzsāka skrējienu pāri Kanādai, ar kuru vēlējās savākt naudu onkoloģiskajiem pētījumiem un piesaistīt sabiedrības uzmanību saslimstībai ar vēzi. Lai arī metastāzes, kas bija izplatījušās viņa ķermenī, neļāva visā pilnībā realizēt mērķi, tomēr 143 dienās viņš pievarēja 5 373 kilometrus, kas galu galā viņam maksāja dzīvību. 1981. gadā pirmo reizi aizsākās Terija Foksa skrējiens, kas nākamajos gados izauga par pasaulē lielāko vienas dienas ziedojumu vākšanas skrējienu onkoloģiskajiem pētījumiem, kurā ik gadu piedalās miljoniem cilvēku vairāk kā sešdesmit valstīs pasaulē. Kopumā viņa vārdā nosauktajā fondā šajos gados ir savākti vairāk kā 500 miljoni Kanādas dolāru.

Fokss bija distanču skrējējs un basketbola spēlētājs gan vidusskolā, gan arī vēlāk universitātē. 1977. gadā viņam tika konstatēts vēzis (osteosarkoma), kura dēļ Terija labā kāja tika amputēta. Viņš turpināja nodarboties ar sportu, izmantojot protēzi. Turklāt Fokss spēlēja arī basketbolu ratiņkrēslā Vankūverā, kur viņš kopā ar savu komandu uzvarēja trīs nacionālajās meistarsacīkstēs. 1980. gadā Terijs Fokss uzsāka Cerības maratonu pāri visai valstij, ar mērķi savākt naudu onkoloģiskajiem pētījumiem. Viņš cerēja, ka katrs kanādietis no 24 miljonu lielās nācijas varētu ziedot vismaz vienu dolāru šim mērķim. Cerības maratonu viņš uzsāka aprīlī, kad pašā sākumā veica nelielu skrējienu Ņūfaundlendā, pēc kura katru dienu viņš veica pilnu maratona distanci. Drīz vien viņš kļuva par valsts zvaigzni. Sasniedzis Ontārio viņš veica vairākas uzstāšanās un tikšanās ar uzņēmējiem, sportistiem un politiķiem, lai piesaistītu uzmanību saslimšanai ar vēzi un iegūtu naudu vēža pētījumiem. Fokss savu skrējienu bija spiests beigt pusceļā, kad vēzis bija jau skāris plaušas. Viņa cerības pabeigt skrējienu nepiepildījās, jo pēc deviņiem mēnešiem viņš nomira.

Terijs Fokss bija jaunākais cilvēks, kas tika apbalvots ar Kanādas ordeni, kas ir augstākais Kanādas apbalvojums. 1980. un 1981. gadā viņu apbalvoja arī ar citiem augstiem apbalvojumiem atzīmējot viņa uzupurēšanos. Daudzas skolas, pētījumi centri, ielas, parki un citi objekti ir nosaukti viņa vārdā. Tāpat daudzviet Kanādā ir uzstādīti Foksam veltīti pieminekļi.

Ārējās saites
-------------

* Terija Foksa fonds (angliski)
* Digitālais arhīvs ar vēsturiskām radiointervijām un televīzijas radījumiem par Terija Foksa skrējienu (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 85773315
* LCCN: n81099908
* ISNI: 0000 0000 8005 6194
* GND: 1230018026
* NKC: xx0072633

 |

 |
**Cisteīns** (***Cys***, *l* -2-amino-3-merkaptopropānskābe, *l* -β-merkaptoalanīns, C3H7NO2S) ir viena no divām sēru saturošajām aminoskābēm (otra ir metionīns). Daudzās olbaltumvielās starp cisteīna molekulu atlikumiem veidojas saites starp sēra atomiem, kas palielina attiecīgo olbaltumvielu stabilitāti. Cisteīns viegli veido dimēru — cistīnu, kas sastāv no diviem cisteīna atlikumiem, kuri saistīti ar disulfīda saiti.

Atrašanās dabā
--------------

Cisteīns ietilpst daudzu olbaltumvielu, it sevišķi keratīna — matu, nagu un ādas svarīgas olbaltumvielas — sastāvā, kā arī vairāku gremošanas fermentu sastāvā.

Bioloģiskā nozīme
-----------------

Cisteīns ir svarīgs antioksidants, kas organismā piedalās toksisku vielu atindēšanā un aizsargā to no radiācijas. Cisteīns ir glutationa izejviela organismā.

Cisteīns ir aizstājamā aminoskābe, jo organismā veidojas no metionīna B6 vitamīna klātienē.

  


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzīvo organismu aminoskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Alanīns
* Arginīns
* Asparagīns
* Asparagīnskābe
* Cisteīns
* Fenilalanīns
* Glicīns
* Glutamīns
* Glutamīnskābe
* Histidīns
* Izoleicīns
* Leicīns
* Lizīns
* Metionīns
* Prolīns
* Serīns
* Tirozīns
* Treonīns
* Triptofāns
* Valīns

 |

 |
***My Demons*** ir ierakstu kompānijas *Planet Mu* izdots Londonas dabstepa producenta un dīdžeja *Distance* debijas albums.

Vispārīga informācija
---------------------

**Izdošanas laiks:** 2007. gada 12. februāris (vinils) / 2007. gada 5. marts (CD)

**Ierakstu kompānija:** *Planet Mu*

**Formāts:** 2x12" / CD

**Kataloga numurs:** ZIQ170 (vinils) / ZIQ170CD (CD)

Iekļauto skaņdarbu saraksts (vinils)
------------------------------------

A1. DJ Distance - *Night Vision*

A2. DJ Distance - *My Demons*

B1. DJ Distance - *Weigh Down*

B2. DJ Distance - *Tuning*

C1. DJ Distance - *Ska*

C2. DJ Distance - *Fractured*

D1. DJ Distance - *Confined*

D2. DJ Distance - *Mistral*

Iekļauto skaņdarbu saraksts (CD)
--------------------------------

01. DJ Distance - *Night Vision*

02. DJ Distance - *My Demons*

03. DJ Distance - *Weigh Down*

04. DJ Distance - *Traffic*

05. DJ Distance - *Mistral*

06. DJ Distance - *Cyclops*

07. DJ Distance - *Cella*

08. DJ Distance - *Ska*

09. DJ Distance - *Fractured*

10. DJ Distance - *Tuning*

11. DJ Distance - *Confined*

12. DJ Distance - *Delight*

Ārējās saites
-------------

* Informācija dīdžeju katalogā Rolldabeats.com (vinils) Archived 2007. gada 26. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Informācija dīdžeju katalogā Rolldabeats.com (CD) Archived 2007. gada 26. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Informācija Planet-Mu tīmekļa vietnē + audio
Teranovas līcis
**Teranovas līcis** (angļu: *Terra Nova Bay*) ir līcis Viktorijas Zemes piekrastē, Rosa jūras rietumu krastā, daļa no Skota krasta. Ziemeļos to norobežo Vašingtona rags, kas to atdala no Vūda līča, dienvidos - Drigalska ledus mēle, rietumos paceļas Prinča Alberta kalni. Līcis ir ap 80 km plats jūras pusē un iestiepjas zemē par ~50 km. Polārajā vasarā lielākoties brīvs no ledus. Galvenie ģeogrāfiskie objekti ir līcī ieplūstošie Larsena, Rīvsa, Prīstlija un Kempbela glečeri, kā arī Inekspresaiblas sala. Rīvsa un Prīstlija glečeri, ietekot līcī, veido Nansena leduslauku.

Teranovas līča ziemeļrietumu daļā Žerlaša līča krastos atrodas Dienvidkorejas vissezonas polārstacija Čanpogo un divas vasaras polārstacijas — vācu Gondvana un itāļu Mariocukelli.

Līci atklāja britu polārpētnieks Roberts Skots 1901.—1904. gada ekspedīcijas laikā un nosauca ekspedīcijas kuģa *Terra Nova* vārdā.[1]

Atsauces
--------

Itāļu polārstacijas helikoptera laukums ar Teranovas līci fonā

1. ↑  Antarctica feature detail

Koordinātas: 74°50′S 164°30′E﻿ / ﻿74.833°S 164.500°E﻿ / -74.833; 164.500
Tule 1539. gada *Carta Marina* starp Orkneju un Fēru salām
Tules salas palielināts attēls 1539. gada *Carta Marina* kartē
**Tule** (grieķu: *Θούλη*, latīņu: *Thule*) ir leģendāra sala vai zeme Eiropas ziemeļos, ko pirmais aprakstījis Senās Grieķijas ceļotājs Pītejs (ap 380—310 p.m.ē.) savā sacerējumā «Par Okeānu» (*Περί τού Ωκεανού*). Pīteja sacerējums nav saglabājies, bet jau vairāki viņa laikabiedri apšaubīja tādas zemes pastāvēšanu. Viduslaikos Tules nosaukums dažādos laikos attiecināts uz daļu Britānijas, Skandināvijas, Jitlandes, Fēru, Šetlendas, Hebridu salām, Islandi, Grenlandi un pat Sāmsalu.

Atsauces
--------

1. ↑  Siim Veski, Atko Heinsalu, Anneli Poska, Leili Saarse, Jüri Vassiljev (2007). "The Physical and Social Effects of the Kaali Meteorite Impact — a Review". In Peter T. Bobrowsky, Hans Rickman. Comet/Asteroid Impacts and Human Society. Springer. 265–275. lpp.

Skatīt arī
----------

* Tules aviobāze
* Tules sala
* Dienvidu Tules salas
**Venēdiks** (Venēdu valoda, *Wenedyk*) ir mākslīgā poļu-romāņu valoda, kuru 2002. gadā izstrādāja Nīderlandes valodnieks Jans van Stēnbergens, vadoties no fantastiska pieņēmuma, ka Polija būtu bijusi iekļauta Romas impērijā un latinizēta. Valodas vārdu krājums un morfoloģija pārsvarā bāzējas uz latīņu valodas, kamēr sintakses, izrunas un pareizrakstības pamatā ir poļu valoda. 2005. gadā valoda tika ievērojami pārstrādāta.

Bībeles lūgšana "Mūsu tēvs debesīs" venedikā:

> 
> *Potrze nostry, kwały jesz en czałór, sąciewkaty si twej numię.*   
> 
> *Owień twej rzeń.*   
> 
> *Foca si twa włątać, komód en czału szyk i sur cierze.*   
> 
> *Da nów odzej nostry pań kocidzany.*   
> 
> *I dziemieć nów nostrze dziewta, komód i nu dziemiećmy swór dziewtorzór.*   
> 
> *I nie endycz nosz en ciętaceń, uta liwra nosz dzie mału.*   
> 
> *Nąk twie są rzeń i pociestać i głurza, o siąprz. Amen.*
> 
> 
>

Ārējās saites
-------------

* Sākumlapa
**1989. gada Rīgas pilsētas Tautas deputātu padomes vēlēšanas** notika 1989. gada 10. decembrī 1989. gada Latvijas PSR vietējo padomju vēlēšanu ietvaros.

Norise
------

Uz 120 deputātu vietām tika izvirzīti 309 kandidāti. Lai kļūtu par deputātu, vajadzēja savākt vairāk nekā pusi balsu, kas parasti nenotika, ja balsis dalījās starp trijiem un vairāk kandidātiem. Tad uz nākamo vēlēšanu kārtu tika laisti divi kandidāti ar lielāko balsu skaitu pirmajā kārtā, bet bija vēl arī prasības par balsotāju minimumu, lai vēlēšanas šajā apgabalā tiktu atzītas par notikušām un tās nevajadzētu atkārtot.

No 120 ievēlētajiem deputātiem sākotnēji 77 bija Latvijas Komunistiskās partijas biedri, bet 52 stādījās priekšā kā Latvijas Tautas frontes atbalstītāji, bet vēlāk izveidojās LTF frakcija ar 61 deputātu un LKP frakcija ar 59 deputātiem.

Vēlēšanās ievēlētā Rīgas pilsētas Tautas deputātu padome par izpildkomitejas priekšsēdētāju ievēlēja Andreju Inkuli.

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgai šodien jāiztur četrpadsmitās vēlēšanas pilsētas vēsturē neatkariga.nra.lv 29.08.2020.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas dome |
| --- |
|  |
| Vēlēšanas | 
* 1989
* 1994
* 1997
* 2001
* 2005
* 2009
* 2013
* 2017
* 2020

 |  |
|  |
| Domes sastāvi | 
* 1989
* 1994
* 1997
* 2001
* 2005
* 2009
* 2013
* 2017
* 2020

 |
|  |
| skatīt arī | 
* Rīgas pašvaldības vadītājs
	+ uzskaitījums
* Rīgas rāte

 |

 |
**Ziemeļaustrumu Zeme** (norvēģu: *Nordaustlandet*) ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, otra lielākā no Svalbāras arhipelāga salām. Izvietojusies starp Ziemeļu Ledus okeānu ziemeļos un Barenca jūru austrumos. Ziemeļaustrumu zeme veido 24% no arhipelāga teritorijas.

Ģeogrāfija
----------

Ziemeļaustrumu Zeme izvietojusies arhipelāga ziemeļaustrumos. Hinlopena šaurums rietumos to atdala no Špicbergenas, bet Ērika Ēriksena šaurums dienvidos — no Karaļa Kārļa Zemes. Stipri izrobots fjordu krasts, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. 76% no salas teritorijas aizņem ledāju masīvi. Lielākie no tiem ir līdz 560 m biezā Eustfonna austrumos ar salas augstāko punktu Nūrdomenu un Vestfonna salas ziemeļrietumos. 

Salā valda arktiskais jūras klimats. Lielākajā salas daļā arktiskais tuksnesis un tundra. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, valzirgi, vasarā ligzdo vairākas putnu sugas. Visu salas teritoriju aizņem Ziemeļaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

Vēsture
-------

Salas dienvidu krastu 1617. gadā atklāja britu *Muscovy Company* vaļu mednieki, kas to vēlāk atzīmēja kartēs kā Sera Tomasa Smita Zemi *(Sir Thomas Smyth's Iland)*. Holandiešu 1662. gada kartē tā atzīmēta kā Austrumu Zeme *(Oostlandt )*, bet 1710, gada kartē sala apzīmēta ar tagadējo nosaukumu *(Het Noord Ooster Land)*.

Ziemeļaustrumu Zeme ir cilvēku vismazāk skartā Svalbāras daļa. Tajā ir bijušas tikai dažas norvēģu un krievu (pomoru) mednieku apmetnes. 2. pasaules kara laikā salas ziemeļu piekrastē Vācijas kara flote ierīkoja Haudegenes meteostaciju. Starptautiskā ģeofizikas gada laikā 1957.—1958. gadā Mērčisona fjorda krastā darbojās Kinnvikas polārstacija.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 675. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ziemeļaustrumu Zeme***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ge1143893

 |

 |
**Laima Līvena** (dzimusi 1934. gada 9. jūnijā, mirusi 2006. gada 22. oktobrī) bija latviešu dzejniece un tulkotāja.

Biogrāfija
----------

Laima Līvena dzimusi skolotāju ģimenē, vecāki līdz 1950. gadam strādāja Kandavas vidusskolā, pēc tam – Pūres astoņgadīgajā skolā. Mācoties Saldus Zooveterinārajā tehnikumā sākās Laimas Līvenas literārās gaitas. Laimas Līvenas radošās personības veidošanos ietekmēja draudzība ar tulkotāju Maiju Silmali.

1970. gadā Laima kļuvusi par laikraksta „Padomju Jaunatne" literāro konsultanti. 1972. gadā beigusi Maskavas Gorkija Literatūras institūtu, strādājusi izdevniecībā "Liesma" par redaktori un dažādās bibliotēkās par bibliotekāri. Iznākuši astoņi dzejoļu krājumi, rakstījusi arī dzeju bērniem un atdzejojusi no krievu valodas.

Dziesmas ar Laimas Līvenas vārdiem komponējuši Armands Alksnis, Leons Amoliņš, Agris Engelmanis, Imants Kalniņš ("Apvij rokas"), Romualds Kalsons, Ivars Kraucis, Jānis Līvmanis, Pēteris Plakidis, Jānis Porietis, Laila Ilze Purmaliete, Ģederts Ramans, Jānis Sildegs un Gunārs Šimkus.

Dzejniece mirusi 2006. gada 22. oktobrī.

Bibliogrāfija
-------------

### Dzejoļu krājumi

* "Caur ziemas dienām" (1967)
* "Šūpoles" (1970)
* "Diena" (1974)
* "Zem klajas debess" (1981)
* "Pacelt no zemes vārdu" (1987)
* "Mārča dzejoļi" (1996)
* "Starp tumsu un gaismu" (1998)
* "Bezlaicīte" (2005)

Atsauces
--------

1. ↑  «Pieminam dzejnieci Laimu Līvenu...». lr2.lsm.lv. Skatīts: 2018. gada 2. decembrī.[novecojusi saite]
2. ↑  «Laima Līvena». garamantas.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 4. februārī. Skatīts: 2018. gada 2. decembrī.
3. ↑  «Laima Līvena (9.VI 1943 - 22.X 2006)». diena.lv. Skatīts: 2018. gada 2. decembrī.
**Roderiks Žans Brindamūrs** (franču: *Roderic Jean Brind'Amour*, dzimis 1970. gada 9. augustā) ir Kanādas hokeja treneris un bijušais hokejists, spēlējis uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2022) Brindamūrs ir NHL kluba Karolīnas "Hurricanes" galvenais treneris.

1988. gada NHL draftā Brindamūru ar kopēju devīto numuru izvēlējās Sentluisas "Blues". Brindamūrs NHL kopā spēlēja 20 sezonas tādās komandās kā Sentluisas "Blues", Filadelfijas "Flyers" un Karolīnas "Hurricanes". 2006. gadā ar *Hurricanes* komandu Brindamūrs kā kapteinis izcīnīja komandai pirmo Stenlija kausu.

Kanādas hokeja izlases sastāvā Brindamūrs piedalījās trīs Pasaules čempionātos. 1994. gadā Itālijā tika izcīnītas zelta medaļas. Piedalījies arī 1998. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Nagano.

Kopš 2011. gada Brindamūrs strādā kā treneris NHL klubā Karolīnas "Hurricanes", sākot no 2018. gada arī kā galvenais treneris.

Atsauces
--------

1. ↑  «Hurricanes Name Rod Brind'Amour as Head Coach». *NHL.com* (en-US). Skatīts: 2021-01-19.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
| Tveras vagonbūves rūpnīca |
| --- |
|  |
|
| Veids | akciju sabiedrība |
| Dibināts | 1898. gadā |
|
| Galvenais birojs | Valsts karogs: Krievija Tvera, Krievija |
|
|
|
| Vadība | Mihails Ņeņukovs |
| Darbinieki | 7855 (2011. gada sākumā) |
| Apgrozījums | $401,834 miljoni (2005) |
|
|
|
| Nozare | mašīnbūve |
| Produkti | dzelzceļa vagonu būve |
| Mājaslapa | www.tvz.ru |

**Tveras vagonbūves rūpnīca** (krievu: *ОАО «Тверско́й вагонострои́тельный заво́д»*) ir Krievijas uzņēmums, kas ražo dzelzceļa vagonus. Rūpnīca atrodas Tverā.

Vēsture
-------

Rūpnīcu 1898. gadā izveidoja Francijas—Beļģijas akciju sabiedrība "*Диль и Балакан*", ar nosaukumu **Augšvolgas dzelzceļa materiālu rūpnīca** (krievu: *Верхневолжский завод железнодорожных материалов*). 1915. gadā rūpnīcas nosaukumu mainīja uz **Tveras Krievijas—Baltijas vagonu rūpnīca** (krievu: *Тверской Русско-Балтийский вагонный завод*). Pēc nacionalizācijas 1918. gadā tā tika pārdēvēta par **Tveras vagonbūves rūpnīcu** (krievu: *Тверской вагоностроительный завод*). No 1931. gada līdz 1990. gadiem rūpnīcas nosaukums bija **Kaļiņinas vagonbūves rūpnīca** (krievu: *Калининский вагоностроительный завод*), jo Tveras pilsēta šajā laikā bija pārdēvēta par Kaļiņinu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Годовой отчет ОАО "ТВЗ" за 2010 год* (doc)

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa Archived 2021. gada 19. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
**"Atdzimšanas dziesma"** bija 1934. gada 21. 22. un 24. jūlijā Rīgas Esplanādē rīkots muzikāli teatrāls masu uzvedums, kā mērķis bija atbalstīt 15. maijā notikušo valsts apvērsumu. Pasākumu kopumā apmeklēja 160 000 cilvēku.

Scenārija autors Roberts Kroders un scenogrāfs Jānis Muncis dažu nedēļu laikā radīja pasākumu, kurā piedalījās 600 kareivji, 100 jātnieki, 400 aizsargi, 100 kara veterāni, 100 policisti, 1800 kora dziedātāju, 60 operas baleta dejotāji, 100 orķestra mūziķi un aktieri.

Kroders "Atdzimšanas dziesmu" raksturoja šādi: "Darbību es ietvēru vadonības idejā un šīs idejas pretdarbībā. Vadonim, kā Dieva un Laimes vēlējuma nesējam, bija jāuzvar." 

Muncis saņēma Ulmaņa un Iekšlietu viceministra Bērziņa parakstītu pateicības vēstuli, un 1934. gada 15. novembrī par nopelniem Latvijas labā apbalvots ar Triju zvaigžņu ordeni.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 31. decembrī. Skatīts: 2013. gada 4. novembrī.
2. ↑
3. ↑
Mūsdienīga bezdūmu pulvera granulas
**Bezdūmu pulveris** ir šaujampulvera veids, kas galvenokārt sastāv no plastificētas nitrocelulozes.[1] Ir arī bezdūmu pulveri, kas satur nitroglicerīnu, kā arī jauktie pulveri. Trīskomponentu bezdūmu pulveris satur vēl arī nitroguanidīnu. Visbiežāk tomēr izmanto modificēta piroksilīna (sprāgstvielas uz nitrocelulozes bāzes) bezdūmu pulveri. Atšķirībā no dūmu pulvera, bezdūmu pulverim sadegot nerodas cietas daļiņas (dūmi), jo veidojas tikai oglekļa dioksīds, slāpeklis un ūdens tvaiki. Bezdūmu pulveri vienmēr izgatavo dažādas formas granulu veidā, pie kam lielāka kalibra ieročiem paredzētas lielākas un sarežģītākas formas granulas. Lielgabaliem paredzētās granulas var būt pat rokas pirksta izmēra cilindri, kam pa garenasi izveidoti vairāki caurumi. Savukārt pistoļu patronām domātās granulas ražo sīku pārslu veidā, ar pēc iespējas lielāku virsmas laukumu.

Vēsture
-------

Jau kopš Napoleona laikiem karaspēka komandieri bija neapmierināti ar lielo sadūmojumu kaujas laikā, ko izraisīja melnā pulvera lietošana. Dūmi traucēja dot komandas, neļāva karavīriem precīzi tēmēt, kā arī atklāja ienaidniekam karavīru atrašanās vietu. Kad 1833. gadā franču ķīmiķis Anrī Brakono sintezēja celulozes trinitrātu jeb piroksilīnu, to sāka izmantot artilērijā melnā pulvera vietā, taču tīrs piroksilīns bija visai bīstams; to izmantojot, ieroči ātri nolietojās, bez tam to nebija iespējams pielietot mazkalibra ieročos. 1884. gadā franču ķīmiķis Pols Vjēls (*Paul Marie Eugène Vieille*) izgudroja želatinizēto nitrocelulozi (trinitrocelulozes un dinitrocelulozes maisījumu ar parafīna piedevu). To varēja viegli granulēt, apstrādājot ar spirta un ētera maisījumu; šo sprāgstvielu nosauca par *Poudre B*. Jaunais bezdūmu pulveris bija stabilāks, uzvedās paredzamāk par piroksilīnu, turklāt bija trīsreiz jaudīgāks par melno pulveri. 1887. gadā Alfrēds Nobels Lielbritānijā patentēja ballistītu — nitrocelulozes maisījumu ar nitroglicerīnu. Nedaudz vēlāk Augusts Abels (*Frederick Augustus Abel*) un Džeimss Djuārs modificēja ballistītu, izmantojot līdz galam nitrētu celulozi; šo sprāgstvielu nosauca par kordītu. Ballistīts un kordīts bija vēl stabilāki un jaudīgāki par 
*Poudre B*. 1891. gadā krievu ķīmiķis Dmitrijs Mendeļejevs izgudroja pirokolodiju — stabilāku un viendabīgāku nitrocelulozes bezdūmu pulvera veidu.

Skatīt arī
----------

* Šaujampulveris
* Melnais pulveris

Atsauces
--------

1. ↑  Francis Justs. *Militāro jēdzienu skaidrojošā vārdnīca*. Rīga : Avots, 2008, 133. lpp. ISBN 978-9984-800-38-7
Vormsas sinagoga.
**Eliazārs ben Jūda ben Kalonimus no Vormsas** (ivritā: אלעזר מוורמס, dzimis ap 1176. gadā Maincā, miris 1238. gadā Vormsā) bija Vācijas viduslaiku hasīdu ("dievbijīgo") skolas pārstāvis, Vormsas rabīns un viens no sava laika izcilākajiem Talmūda un Kabalas mācītājiem. Pēc sava slavenākā darba nosaukuma pazīstams arī kā Eliazārs Rokičs (*Elazar Rokeach*).

Dzīvesgājums
------------

Eliazārs ben Jūda ben Kalonims ir dzimis Maincā 1176.gadā un apguvis slepeno Kabalas mācību pie rabīna Jūdas ben Zamuela no Regensburgas, kuru sauca par *he-Hasīdu* ("dievbijīgo") pēc viņa galvenā darba *Sefer Chassidim* ("Dievbijīgo grāmatas") nosaukuma.
Krusta karu izraisīto Vācijas ebreju grautiņu laikā 1196. gadā tika nogalināta Eliazāra ben Jūdas sieva un trīs bērni, bet pats viņš brīnumainā veidā esot izglabies, rakstot Toras komentārus 1. Mozus grāmatai *Genesis*. Par spīti ciešanām un vajāšanām, Vormsas rabīna Eliazāra radītās liturģiskās poēmas iedvesmo omulībai, pacietībai un cilvēkmīlestībai.

Eliazāra ben Jūdas skolnieks bija ar saviem Toras komentāriem pazīstamais rabīns Mozus ben Nahmans. 13. gadsimtā hasīdu ebreji izceļoja uz Poliju un Spāniju, kur vairāki no viņiem kļuva par Kabalas macītājiem. Vormsas rabīna Eliazāra grāmatā *Sefer HaRokeiach* ("Smaržu gatavotājs") ir apkopoti viņa priekšstati par ētiku un ebreju likumiem, kam vēlākajos gadsimtos bija liela ietekme uz ebreju reliģiskajām tradīcijām.

Izvilkums no mācības
--------------------

Eliazāra ben Jūdas mācība balstījās uz ebreju svēto rakstu slepeno vēstījumu meklējumiem, izmantojot ebreju alfabēta burtos slēpto mistisko nozīmi.

>  **DIEVA MITEKLIS**:
> 
> 
>   
> 
> Kad jūs domājiet par Radītāju, aptveriet, ka viņa miteklis plešas viņā pusē, bezgalīgi viņā pusē, un arī jūsu priekšā un aizmugurē, uz austrumiem un rietumiem, ziemeļiem un dienvidiem, augšā un apakšā, bezgalīgi visur. Ziniet, ka Dievs ir radījis visu un ir visā. Nav nekā cita.
> 
> 
> Eliazārs ben Jūda no Vormsas *„Sefer ha-Shem"*.
> 
> 
> 
>   
> 
> 
> 
> 

### Atsauces

1. ↑  Moshe Idel. Kabbalah: New Perspectives. Ņuheivena, 1988

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 301948260
* LCCN: n82005677
* ISNI: 0000 0000 8739 3732
* GND: 119534827
* SELIBR: 51351
* SUDOC: 231902603
* BNF: cb13520448z (data)
* NLA: 35265742
* NKC: zmp20191027512

 |

 |
**Četri Lāči** jeb **Mato-Tope** (*Mah-to-toh-pe*, dzimis ap 1795. gadu, miris 1837. gada 30. jūlijā) bija Ziemeļamerikas pamatiedzīvotāju mandanu cilts virsaitis. Savu vārdu ieguvis pēc sadursmes ar asiniboiniem, kuras laikā viņš esot cīnījies ar četru lāču spēku. Virsaiša attēlu 1831. gadā gleznoja mākslinieks Džordžs Ketlins, bet divus citus 1833.-1834. gadā radīja Karls Bodmers. Mandani viņu cienīja kā drošsirdīgu karotāju. Slavens kļuva pēc uzvaras divkaujā ar šaijenu virsaiti.

Mato-Tope ērgļa spalvu galvassegā. Karla Bodmera glezna
Grebtais nazis Mato-Topes matos simbolizē kauju ar šaijenu virsaiti. Karla Bodmera glezna
1836. gadā eiropiešu ievazātā baku epidēmija gandrīz pilnībā iznīcināja cilti. No aptuveni 1600 mandaniem izdzīvoja 125. Nomira arī Mato-Topes sieva un bērni. Saskaņā ar draudzīgo kaimiņu cilšu arikaru un hīdatsu sniegtajām ziņām, virsaitis pirms nāves notikušajā traģēdijā apsūdzēja baltos, pret kuriem viņš izturējies kā brālis. Virsaitis vaimanājis, ka nāve tā izkropļojusi mirušo sejas, ka pat vilki no tiem novēršas.

Mato-Topes draugs Džordžs Ketlins apgalvoja, ka virsaitis nomira bada nāvē, jo nespēja pārdzīvot ģimenes bojāeju.

Literatūra
----------

David M. Jones, Brian L. Molyneaux. Mythology of the American Nations. London. Anness Publishing Ltd 2001, 2009. ISBN 978-1-84477-316-9, 53. lpp.

Deivids Mērdoks. Ziemeļamerikas indiāņi. Rīga. Zvaigzne ABC (sērija "Redzeslokā"). 1997. ISBN 9984046206

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 15658218
* LCCN: no2008054582
* ISNI: 0000 0000 7864 6152
* GND: 122657497

 |

 |
**Sāres grīslis** (latīņu: *Carex panicea*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā ar nodalītu Eiropas un Āzijas areālu.

Suga ir bieži sastopama visā Latvijā teritorijā, dažāda lieluma grupas mitrās vietās pļavās, purvos un ūdenstilpju piekrastē.

Apraksts
--------

Sāres grīslis ir daudzgadīgs, 10-50 cm garš grīšļu dzimtas lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupas sugai, jo tā sievišķajiem ziediem ir 3 drīksnas un augļa pūslītim ir īss knābītis.

Augs veido ļoti skraju, irdenu ceru. Stublājs ir stāvs, stīvs un rievains. Lapas ir zilganzaļas, 0,2-0,4 cm platas un īsākas nekā stublājs. Stublāja galotnē ir viena vīrišķo ziedu vārpiņa. Zem tās diezgan attālu ir 2-3 cilindriskas, skrajas, 1,5-3 cm garas un stāvas sievišķo ziedu vārpiņas ar taisnu kātiņu. Apakšējās vārpiņas seglapa ziedēšanas laikā ir mazliet garāka nekā vārpiņa, maksts gara un šaura. Augļa pūslītis ir zaļganbrūns, kails, pēkšņi sašaurināts īsā, mazliet liektā knābītī. Segplēksne ir brūna, gari nosmailota un ar gaišu apmali, īsāka nekā pūslītis. Zied maijā, jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «sāres grīslis - Carex panicea L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-29.
**Berknera sala** (angļu: *Berkner Island*) ir ar ledu klāta sala Antarktīdā, Vedela jūras dienvidu piekrastē starp Filhnera un Ronnes šelfa ledājiem. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā. Otra lielākā Antarktīdas sala pēc Aleksandra I salas un pasaulē vistālāk dienvidos esošā sala.

Salu galvenokārt veido divi lielākie ledus kupoli — Reinvarta augstiene (698 m) ziemeļos un Tisena augstiene (869 m pēc citiem datiem — 975 m) dienvidos. Salas austrumu krastā trīs nelieli līči. Salas ziemeļaustrumu piekrastē pie Filhnera šelfa ledāja frontes veidojas Gūlda līcis.

Salu 1957./1958. gada sezonā atklāja ASV Starptautiskā ģeofizikas gada ekspedīcija Fina Ronnes vadībā no Elsvērtas polārstacijas un nosauca par godu amerikāņu fiziķim, Ričarda Bērda 1928.—1930. gadu ekspedīcijas inženierim Loidam Berkneram *(Lloyd V. Berkner)*.

Salā no 1980. līdz 1984. gadam darbojās Argentīnas polārstacija Belgrano III. Ierīkots argentīniešu patvērums Sarhentomarjani. 1994./1995. gada sezonā Britu Antarktiskais dienests kopīgi ar Alfrēda Vegenera institūtu Tisena augstienē veica ledus dziļurbumu.

Atsauces
--------

1. 1 2  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Berknera sala

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berknera sala***.
**Berlīnes Tēgeles Oto Lilientāla lidosta** (vācu: *Flughafen Berlin-Tegel „Otto Lilienthal"*) bija lidosta Vācijā, tās galvaspilsētas Berlīnes galvenā starptautiskā lidosta. Tā bija izvietota pilsētas ziemeļrietumu daļā Reinikendorfas apriņķī, 11 km no pilsētas centra. Tā bija viena no retajām mūsdienu lidostām, kas izvietota pašā pilsētā. Līdz slēgšanai 2020. gadā tā pēc pasažieru plūsmas bija 4. noslogotākā lidosta Vācijā un 23. Eiropā.

Vēsture
-------

Lidostas pirmsākumi meklējami 1906. gadā, kad bijušajā artilērijas poligonā tika izveidota Prūsijas gaisa kuģu bataljona bāze Reinikendorfas gaisa osta (*Luftschiffhafen Reinickendorf*). Pirmā pasaules kara laikā apvidus tika izmantots par gaisa izlūkošanas poligonu. 1930. gados apvidus tika izmantots kā raķešbūves izmēģinājumu poligons.

Pēc Otrā pasaules kara, Berlīnes blokādes laikā, kad tika noorganizēts Berlīnes gaisa tilts, pa kuru Berlīni apgādāja ar nepieciešamajām precēm un materiāliem, radās nepieciešamība pēc vēl viena lidlauka papildus Tempelhofas lidlaukam. Pēc Francijas okupācijas administrācijas, kuras pārziņā atradās pilsētas ziemeļrietumu daļa, pasūtījuma 90 dienu laikā no 1948. gada 5. augusta līdz 5. novembrim tika izbūvēts 2428 m garš skrejceļš (tajā laikā garākais Eiropā) un jau 17. novembrī tika uzsākti regulāri kravas lidojumi.

Pēc Berlīnes blokādes beigām 1950. gados Tēgeles lidlauks tika reorganizēts par pasažieru lidostu, kuras skrejceļš varēja uzņemt modernos reaktīvos pasažieru lainerus (Tempelhofas lidostas skrejceļš bija par īsu). Tā kā Rietumberlīnes speciālais statuss paredzēja, ka gaisa koridorus uz Rietumberlīni varēja izmantot tikai okupācijas spēku (ASV, Lielbritānijas un Francijas) valstu gaisa kuģi, visus komerciālos reisus Aukstā kara laikā uz Rietumberlīnes lidostām veica minēto valstu lidsabiedrības. Pirmā lidsabiedrība, kas uzsāka regulārus reisus uz Tēgeles lidostu, bija *Air France* 1960. gada 2. janvārī. Pēc lidostas rekonstrukcijas 1970. gadu sākumā, kā arī *PanAm* un *British Airways* pārbāzēšanās, Tēgeles lidosta kļuva par Rietumberlīnes galveno lidostu. 1988. gadā lidostu nosauca vācu aviācijas pioniera Oto Lilientāla vārdā.

Pēc Vācijas apvienošanās Tēgeles lidosta kļuva par lidsabiedrības *Air Berlin* mezgla lidostu un *Germanwings* bāzes lidostu. 

2016. gadā Tēgeles lidosta nodrošināja 60 % no Berlīnes aviopasažieru plūsmas.
Pēc Brandenburgas lidostas atklāšanas Tēgeles lidosta tika slēgta 2020. gada 8. novembrī.

Atsauces
--------

1. ↑  «Berliner Flughäfen steigern 2016 ihre Passagierzahlen um elf Prozent». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 26. augustā. Skatīts: 2017. gada 14. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berlīnes Tēgeles lidosta***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 124314176
* LCCN: n78037940
* GND: 4352488-6
* SUDOC: 254600085

 |

 |
Oto fon Bismarka karikatūra par godu Kongo konferencei laikrakstā *Kladderadatsch* (1884)
**Berlīnes konference** jeb **Kongo konference** (vācu: *Berliner Konferenz* */ Kongokonferenz*) bija starptautiska konference, kas sanāca 1884. gada 15. novembrī Berlīnē, lai apspriestu Āfrikas sadalīšanu starp Eiropas lielvalstīm. Tā ilga līdz 1885. gada 26. februārim.

Konferenci ierosināja Portugāles karalistes valdība, kas citām koloniālajām lielvalstīm prezentēja tā saukto "Rozā karti", kurā bija paredzēta Portugāles īpašumu Angolā un Mozambikā apvienošana vienā kolonijā. Portugāles plānus apturēja Lielbritānija, kas uzskatīja, ka visa Āfrika uz dienvidiem no ekvatora ir tās interešu sfēra.

Francija un Vācija cerēja izvirzīt jautājumu par ietekmes sfēru norobežošanu Sahārā. Tomēr galvenais jautājums bija Kongo Brīvvalsts statuss, kas kalpoja par aizsegu Beļģijas koloniālajai ekspansijai. Beļģu un franču aktivitātes Kongo baseinā izspieda no reģiona portugāļus, kas gadsimtiem ilgi bija sadarbojušies ar Kongo valdniekiem.

Kanclera Bismarka vadībā notikušajā konferencē pieņemtais Vispārējais akts ne tikai atzina notikušo koloniālo iekarojumu likumību, bet arī pirmo reizi rakstveidā noteica saistības, ko lielvalstīm uzliek to ietekmes sfēras. Jo īpaši tika pasludināts efektīvas okupācijas princips, mudinot valstis iegūt no savām kolonijām izejvielas un laist tās apritē, un, ja tās nespēj izmantot kolonijas bagātības, ļaut citām valstīm un to karteļiem darboties tās teritorijā.

Pastiprinot imperiālistu sāncensību Āfrikā, konferencē pasludinātais efektīvas okupācijas princips veicināja pastiprinātu kontinenta kolonizāciju. Desmit gadus vēlāk, 1895. gadā, Libērija un Etiopija joprojām bija vienīgās suverēnās valstis Subsahāras Āfrikā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berlīnes konference***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
Kristiešiem *Ichthys* ir akronīms grieķu vārdiem *Ιησούς Χριστός Θεού Υιός Σωτήρας* ar nozīmi Jēzus Kristus Dieva Dēls Pestītājs
**Ichthys** (grieķu: *ἰχθυς*, *ichthys* — ‘zivis’; *λόγος*) ir sens kristiešu simbols un populāra mūsdienu kristiešu emblēma. Zivs simbols bijis pazīstams jau aizvēsturiskos laikos kā jūras dievietes Astartes jeb Atargatas (grieķiem pazīstama arī kā Afrodīte) simbols.

*Ichthys* ir akronīms grieķu vārdiem *Ιησούς Χριστός Θεού Υιός Σωτήρας* ar nozīmi "Jēzus Kristus Dieva Dēls Pestītājs".

Izcelsme
--------

Kristieši Romas impērijā, slēpjot savas tikšanās vietas, esot atzīmējuši ceļu ar *Ichthys* simbolu. Romā, parasti grieķvalodīgie ticīgie esot latīniski arī saukti par *pisciculi* (zivtiņām).

Kristieši pieņem, ka Apustuļa Pētera aicinājums bijis "kļūt par cilvēku zvejnieku Debesu valstībai." Tā kā vairāki Jēzus apustuļi bijuši zvejnieki, tie vēlāk vispārināti arī saukti par dvēseļu zvejniekiem. Marka evaņģēlija 1. nodaļā (Mk 1:17) rakstīts:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| Viņš, iedams gar Galilejas jūru, ieraudzīja Sīmani un viņa brāli Andreju tīklus jūrā metam; viņi bija zvejnieki. Un Jēzus viņiem sacīja:"Nāciet, sekojiet man, es jūs darīšu par cilvēku zvejniekiem!" Un tūlīt tie atstāja tīklus un viņam sekoja. Pagājis mazliet tālāk, viņš ieraudzīja Jēkabu, Zebedeja dēlu, un viņa brāli Jāni; tie laivā tīklus lāpīja. Un viņš tos tūlīt aicināja. Un, tie savu tēvu Zebedeju ar algādžiem laivā atstājuši, aizgāja viņam līdzi. | "|

*Ichthys* tradīciju uztur Bībeles raksti, kur pieminēta zivs.:
Mk.1:17, Mt.12:40, Mt.14:17, Lk.5:6, Lk.24:42, Jņ.21:6, 1.Kor.15:39.

Skatīt arī
----------

* *Vesica piscis*

Galerija
--------

* Dieviete Atargatisuz Seleikīdu impērijas monētasDieviete *Atargatis*uz Seleikīdu impērijas monētas
* Mozaīka kādā  Horvātijas bazilikāMozaīka kādā Horvātijas bazilikā
* Mūsdienuemblēma (arī elektroniski kā <><).Mūsdienuemblēma (arī elektroniski kā <><).

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2014. gada 15. martā, *Wayback Machine* vietnē. Agrīno kristiešu simboli (latviski)
2. ↑   Archived 2013. gada 2. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. Ateisti par simbola izcelsmi (angliski)
3. ↑   Archived 2012. gada 6. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. *Pisciculi* (angliski)
4. ↑   Dvēseles zvejnieks (latviski)
5. ↑   Atargatis (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ichthys***.
* Agrīno kristiešu akronīms (latviski)
* Mūsdienu sprediķis par simbolu (latviski)
**Sīrijas savvaļas ēzelis** (*Equus hemionus hemippus*) ir izmirusi Āzijas savvaļas ēzeļu pasuga. Pēdējais īpatnis mira 1928. gadā Šēnbrunnas zoodārzā Vīnē. Savvaļā Sīrijas ēzelis apdzīvoja tuksnešus un pustuksnešus Sīrijas, Palestīnas un Irākas teritorijā.

Izskats
-------

Sīrijas savvaļas ēzelis bija vismazākais no Āzijas savvaļas ēzeļiem, tā augstums skaustā bija apmēram 1 m. Tēviņu krāsa variējās no gaišas smilšu krāsas līdz pelēcigi rozīgai, dzīvniekiem paliekot vecākiem, krāsa zaudēja rozīgo toni. Tā galva, gurni bija gaišāki nekā ķermeņa mugurdaļa, purns, vēders un kāju iekšpuse bija pelēcīgi balta, ausu gali - tumši brūni, kas ar vecumu kļuva gandrīz balti. Krēpes tumšas, vertikāli stāvošas, pāri mugurai pa mugurkalu stiepās tumša svītra no krēpēm līdz astes pušķim. Tumšā svītra bija it kā ierāmēta ar gaišu maliņu. Sīrijas savvaļas ēzeļa mātītes pamatā bija smilšu krāsā ar baltiem vēderiem un kāju iekšpusēm, kāju ārpuse un ausis bija ar rozīgu nokrāsu.

Vēsture
-------

16. un 17. gadsimtā Sīrijas savvaļas ēzelis bija izplatīts dzīvnieks. Tas ir pieminēts gan Džona Eldreda aprakstos 1584. gadā, gan itāļu pētnieks Della Valle 1625. gadā apraksta savvaļas ēzeļus Irākas teritorijā. Tiek uzskatīts, ka Sīrijas savvaļas ēzelis izzuda no Sīrijas tuksneša 18. gadsimtā, bet no Arābijas tuksneša ziemeļiem 19. gadsimtā. Vēl 1850. gadā Mezopotāmijā varēja sastapt "baltos ēzeļu barus" līdz pat Armēnijas kalniem.

Tajā pašā laikā, kad zoodārzā nomira pēdējais Sīrijas savvaļas ēzelis, Al Gams oāzē Arābijas tuksnesī 1927. gadā nošāva pēdējo Sīrijas ēzeli savvaļā, kurš bija atnācis uz oāzi padzerties ūdeni. Vislielāko postu Sīrijas savvaļas ēzeļiem nesa Pirmais pasaules karš. Ēzeļu apdzīvotās teritorijas bija kara darbības zona, tur atradās gan turku, gan angļu, gan beduīnu armijas. Kā arī vietējie iedzīvotāji medībām sāka lietot modernos ieročus.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  «The Extinction Website - Species Info - Syrian Wild Ass». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 6. maijā. Skatīts: 2009. gada 20. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* 
* Archived 2009. gada 30. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
*
Šis raksts ir par musulmaņu skatījumu uz Dievu. Par terminu "Allāhs" skatīt rakstu Allāhs.

**Dievs** (arābu: ﷲ, izrunā: [alla:h]) islāmā ir neatkārtojams un nedalāms visuma radītājs un cilvēces tiesnesis.

Etimoloģija
-----------

*Pamatraksts: Allāhs* 
Ar vārdu *Allāh* arābu valodā apzīmē jebkuras monoteistiskas reliģijas Dievu, arī kristietībā un jūdaismā. Arābu valodā nav cita apzīmējuma jēdzienam *Dievs*, kā tikai *Allāhs*. Latvijā un citās pasaules valstīs tas ir pazīstams kā vārds, kādā tieši musulmaņi sauc Dievu. Pirms islāma rašanās, arābu ciltis, kas dzīvoja Mekā, ar vārdu *Allāhs* apzīmēja galveno dievību no visām citām savām dievībām. 

Islāmā Dievam ir 99 *skaistie* vārdi, kuri katrs izceļ kādu Dieva īpašību. Populārākie ir: *Žēlīgais* un *Līdzjūtīgais*.

Dieva jēdziens
--------------

Dieva jēdzienu islāmā nepieļauj apšaubīt un tā pamatā ir uzskats, ka islāms ir pilnīga beznosacījumu monoteisma reliģija. Dieva nedalāmību un neatkārtojamību apstiprina islāma ticības apliecinājums (šahāda). Dievam islāmā nav dzimuma un tas nepastāv jebkādas radības vai cilvēka veidolā. Dievs ir visvarens un Viņu nav radījis kāds cits, jo Dievs pastāv pats par sevi un viņam nav līdzīgu. Dievam tādēļ nav arī partneru un Viņam nav atvases un tādu piedēvēšana Dievam islāmā tiek uzskatīta par ķecerību.

Dieva īpašības
--------------

Musulmaņi uzskata, ka Dievam piemīt šādas īpašības:

* visvarenība
* visuma valdnieks
* viens un neatkārtojams un bez līdzīgiem
* bez sievas, vīra un bērniem
* vislabsirdīgākais
* visžēlīgākais
* vislīdzjūtīgākais
* uzklausa sev paklausīgo lūgšanas
* visuredzošs
* visudzirdošs
* visgudrākais
* tiesas dienas Kungs

Korāns
------

Saskaņā ar Korānu, musulmaņi tic tam pašam Dievam, kuram tic jūdi, jo tas ir tas pats Dievs, kuru pielūdza Abrahāms (Ibrahims), tomēr musulmaņu universālajam Dievam piemīt lielāka vara un spējas, nekā jūdu Jahvem, kurš ir pietuvināts tieši ebrejiem.[*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------