recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par Vācbaltiešu virsnieku. Par citām jēdziena **Veiss** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Konstantīns fon Veiss** (vācu: *Constantin von Weiß*, 1877. gada 29. jūlijs — 1959. gada 17. jūnijs) bija vācbaltu virsnieks, Pirmā pasaules un Igaunijas atbrīvošanas kara dalībnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Carskojo Selo, netālu no Pēterpils baltvācu luterāņu ģimenē. Dienestu Krievijas impērijas armijā sāka 1895. gada 1. septembrī. Vispārējo militāro izglītību ieguva, dienot Pāžu korpusā. Pēc mācību pabeigšanas turpināja dienestu kā virsnieks 4. leibgvardes strēlnieku pulkā, 1909. gadā sasniedza kapitāna dienesta pakāpi.

Ar 4. leibgvardes strēlnieku pulku piedalījās Pirmajā pasaules karā, no 1915. gada pulkvedis. 1917. gadā komandēja 4. Kaukāza kājnieku pulku.

Pēc Oktobra revolūcijas pameta Krievijas armiju, pievienojies ģimenei Igaunijā. 1918. gadā iestājās dienestā Igaunijas armijā un novembrī sāka vācbaltu vienības — Baltijas bataljona (*Baltenbataillon*) (no 1919. gada aprīļa pulks (*Baltenregiment*)) formēšanu, komandējot šo vienību līdz pat Igaunijas atbrīvošanas kara beigām 1920. gadā, kad pulku izformēja un Veiss pameta dienestu armijā.

Pēc dienesta nodarbojās ar saimniekošanu ģimenes lauksaimniecībā Igaunijā. Baltvācu repatriācijas laikā 1939. gadā pameta Igauniju, apmetoties ar ģimeni Rietumprūsijā, darbojās kā pilnvarotais agrārajos jautājumos. Ziemā no 1944. uz 1945. gadu ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz rietumiem. Dzīvoja Holšteinā, savukārt 1955. gadā pārcēlās uz Augsburgu, kur miris 1959. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Русская армия в Первой мировой войне — *фон Вейс Константин Александрович* (krieviski)
2. 1 2 3 4   G.Faure, T.Mensing "The Estonians; The long road to independence", 196. p. (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 309648850
* GND: 1054301042

 |

 |
**Jērika** (ivritā: יְרִיחוֹ,*Yeriho*) vai **Arīha** (arābu: أريحا, *Arīhā*), dažkārt arī **Jerihona**, ir pilsēta mūsdienu Palestīnas teritorijā Tuvajos Austrumos, kas no arheoloģiskā viedokļa tiek uzskatīta par vienu no senākajām pastāvīgi apdzīvotajām vietām pasaulē.

Pilsētā dzīvo ap 20 400 iedzīvotāju (pēc 2006. gada datiem).

Vēsture
-------

Jērika ir viena no vecākajām zināmajām nocietinātajām apmetnēm, protopilsēta. Tā atrodas Jordānas upes ielejā, mūsdienu Rietumu Krastā (Palestīnas autonomijas teritorijā). Tā ir apmēram 250 metrus zem jūras līmeņa. Šī vieta bija apdzīvota vēl ap 8500.g. pr.Kr. Ap 7000.g. p.m.ē. tās iedzīvotāju skaits jau bija sasniedzis ap 2500.

Jerihonas apmetnē ap 7200. gadu p.m.ē. tika uzcelts 4m augsts un 3m biezs aizsardzības mūris. Ārpusē aiz sienas bija izrakts gandrīz 3 metrus dziļš un tikpat plats grāvis. Vienāda dziļuma nodrošināšanai nācās kalt klinti. 

Pirmkārt, aizsargsienu būvniecība nepārprotami liecina, ka reģionā dažādu cilšu starpā jau pastāvēja asa konkurence par teritoriju, tātad nepieciešamību paplašināt pārtikas vai citu resursu iegūšanas iespējamību. Otrkārt, aizsargsienu būvniecība bija sabiedriskie darbi. Tātad acīmredzot šīs pilsētas sabiedrība jau bija attiecīgi strukturēta, kas nodrošināja šādu darbu veikšanu. Treškārt, iedzīvotāju rīcībā jau bija pietiekami efektīvi darbarīki, lai veiktu tik sarežģītu uzdevumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Kathleen M. Kenyon. «Jericho». *britannica.com*. Encyclopedia Britannica. Skatīts: 2020. gada 9. novembris.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jērika***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: n82056739
* GND: 4028579-0
* NKC: ge545860

 |

 |
Angauras kaujas karte
Koordinātas: 6°54′0″N 134°7′59″E﻿ / ﻿6.90000°N 134.13306°E﻿ / 6.90000; 134.13306

**Angauras kauja** (angļu: *Battle of Angaur*) bija kauja starp ASV un Japānas bruņotajiem spēkiem Otrā pasaules kara laikā no 1944. gada 17. septembra līdz 22. oktobrim mūsdienu Palau teritorijā.

Angauras sala ir 8 km² liela sala Karolīnu salu arhipelāgā. Otrā pasaules kara gados tā bija Japānas mandāta teritorijas sastāvā, tajā ieguva fosfātus un tajā bija lidlauks. Pēc Māršala salu un Marianas salu ieņemšanas ASV spēki uzbruka Palau salām. 

Angauras kauja faktiski notika vienlaicīgi ar netālo Peleliu kauju. 1944. gada 11. septembrī ASV jūras spēku kuģi sāka salas bomabardēšanu. 1944. gada 17. septembrī tika izcelts desants salas ziemeļaustrumu un austrumu piekrastēs. Salu aizstāvēja 1400 japāņu karavīru. Vissīvāko pretestību japāņi izrādīja nocietinātā paugurā salas ziemeļaustrumos, kur bija izveidotas alas pozīciju aizstāvībai. Šeit japāņu pozīcijas tika pārrautas 25. septembrī. Daudzu alu ieejas tika nolīdzinātas ar buldozeru, nevis tām uzbrukts. 30. septembrī tika paziņots, ka sala ir ieņemta. Salas ziemeļaustrumos vēl cīnījas ap 300 japāņu karavīru un mazākas intensitātes kaujas notika vēl apmēram 4 nedēļas. Alām tika uzbrukts ar tankiem, artilēriju, ugunsmetējiem, ieejas tika spridzinātas. Pēdējā sadursme notika 1944. gada 22. oktobrī.

Sekas
-----

Lidlauki tika būvēti, jo kauja vēl turpinājās, taču Palau operācijas uzsākšanas kavēšanās nozīmēja, ka lidlauki nebija laicīgi sagatavoti operāciju sākumam Filipīnās 1944. gada oktobrī. Admirālis Viljams F. Halsijs, jaunākais. pirms iebrukuma Palau bija iebildis, ka operācija nav nepieciešama, un militārie vēsturnieki viņam piekrita, liekot domāt, ka galvenais ieguvums bija 81. kājnieku divīzijas iegūtā kaujas pieredze.

Karavīri no 81 "Mežakaķu" Divīzijas ar trofejas Japāņu karogu Angauras salā
Kauju laikā Seabees izveidoja lidlauku, kurā atradās 7. gaisa spēku 494. bombardēšanas grupas bumbvedēji B-24 Liberator, kas bija iesaistīti biežos Filipīnu un citu Palau salu uzlidojumos.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Angauras kauja***.

Atsauces
--------



1. ↑  Moran, J. and Rottman, G.L. 2002, Peleliu 1944, Oxford: Osprey Publishing Ltd. ISBN 1841765120
**Marks Džozefs Habšeids** (*Marc Joseph Habscheid*; dzimis 1963. gada 1. martā, Sviftkarentā, Kanādā) ir bijušais NHL uzbrucējs. No 2004. līdz 2007. gadam bija Kanādas izlases galvenais treneris, 2004. gada Pasaules čempionātā izcīnot zelta, bet 2005. gadā - sudraba medaļu. Vienu sezonu viņš strādāja arī par Bostonas "Bruins" trenera palīgu.

Karjera
-------

Viņš spēlējis 1982. gada Pasaules junioru čempionātā. 1981. gadā viņš tika draftēts NHL, viņu draftēja Edmontonas "Oilers". Nākamajā sezonā Edmontonas rindās aizvadot 7 spēles un gūstot 4 punktus. Pēc tam Edmontonā viņš nospēlēja vēl 4 sezonas un tad viņš tika aizmainīts uz Minesotas "North Stars", kur viņš nospēlēja 4 sezonas. Vēlāk viņš spēlēja arī Detroitas "Red Wings" (2 sezonas) un Kalgarī "Flames" (1 sezonu). Kanādas izlases sastāvā viņš piedalījās 1988. gada ziemas olimpiskajās spēlēs un 1992. gada Pasaules čempionātā. Savu spēlētāja karjeru viņš beidza 1996. gadā - DEL līgas klubā Augsburgas "Panther". Jau aiznākamajā sezonā viņš sāka savu trenera karjeru 2 sezonas trenējot Rietumu Hokeja Līgas klubu Kemlūpas "Blazers", pirms viņš kļuva par Kanādas izlases treneri viņš 4 sezonas trenēja citu RHL klubu Kelovnas "Rockets".
**Pārmediju stāstniecība** ir process, kurā kāds stāsts tiek izstāstīts, izmantojot vairākas mediju platformas un formātus, izmantojot digitālās tehnoloģijas.

Pārmediju stāstniecība raksturo procesu, kurā neatņemami daiļliteratūras elementi tiek sistemātiski "izkaisīti" pa vairākiem piegādes kanāliem ar mērķi izveidot koordinētu izklaides pieredzi. Ideālā gadījumā katrs medijs pievieno kādu unikālu elementu, lai bagātinātu stāstu. Autors Henrijs Dženkinss (angļu: *Henry Jenkins*) kā pārmediju stāstniecības piemēru min DC komiksus. Proti, ir komiksi, kuros tiek aprakstīti varoņu dzīves stāsti, tālāk tiek veidotas filmas, kas sniedz papildu ieskatu varoņa dzīvē. Ja komiksu faniem šķiet, ka kādas ainas no kopējā stāsta pietrūkst gan komiksos, gan filmās, fani paši sāk veidot savus stāstījumus — fanu stāstus.

Vēsture
-------

Ar pārmediju stāstniecības konceptu pirmo reizi iepazīstināja Henrijs Dženkinss 2003. gada janvārī. Pārmediju stāstniecību var skaidrot arī caur semiotikas un narrataloģijas konceptiem. Semiotika ir zinātne par zīmēm un, kā daudzi pētnieki uzskata, disciplīna, kas saistīta ar veidošanas un interpretācijas procesiem.

Trasnmediju stāstniecība ir stāstījuma struktūra, kas pārvar gan valodu (semiotiku), gan mediju (narratoloģiju). Dažas efektīvas pārmediju stāstniecības stratēģijas veido jaunu perspektīvu par oriģinālo materiālu un tā kontekstu cita medija platformā. Efektīvai pārmediju stāstniecībai nav pasīva pieeja, tā vietā tā meklē veidus, kā iesaistīties populārā kultūrā, padarot stāstu par savu un sniedzot jaunu kontekstu.

Pirmsākumi satura izplatīšanai dažādās precēs un medijos ir atrodami japāņu mārketinga jaukto mediju (*media mix*) stratēģijā 1960. gadu sākumā.

Interneta lietošanai kļūstot populārākai 1990. gados, vairāki dažādu produktu veidotāji sāka pētīt veidus, kā izstāstīt stāstus un izklaidēt auditoriju, izmantojot jaunas platformas. Daudzi no šiem piemēriem bija tā sauktās alternatīvās realitātes spēles (*alternative reality games* (*ARG*)), kas eksistēja reālajā laikā un tām bija milzīga auditorija. Daži no šiem piemēriem:

* Zvaigžņu kari (1977)
* Zvaigžņu ceļš (1966)
* Matrikss (1999)
* *The Blair Witch Project* (1999)
* *On Line* (2001)
* *The Beast* (2001)
* *Majestic* (2001)
* *Avatar*
* *Lost*
* *Disney*
* *Marvel* un DC komiksi.

Atsauces
--------

1. 1 2  Henry Jenkins. «Transmedia Storytelling 101», 21.03.2007. Skatīts: 21.11.2019.
2. 1 2 3  Carlos A. Scolari, Paolo Bertetti, Matthew Freeman Scolari, Bertetti, Freeman. *Transmedia Archaeology: Storytelling in the Borderlines of Science Fiction, Comics and Pulp Magazines*. London : Palgrave Pivot, 2014. 72–77 pp. lpp. ISBN 978-1-349-49296-1.
3. ↑  Marc Steinberg. *Anime's Media Mix: Franchising Toys and Characters in Japan*. Mineapolis : University of Minesota Press, 2012. vi. lpp.
4. ↑  Henry Jenkins. *Convergence Culture: Where Old and New Media Collide*. London, New York : New York University Press, 2006. 110. lpp.
5. ↑  Michael Kinsella. *Legend-Tripping Online: Supernatural Folklore and the Search for Ong's Hat*. Jackson : University Press of Mississippi, 2011.
Šis raksts ir par hokeja spēlētāja pozīciju. Par citām jēdziena **aizsargs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Par **aizsargu** sauc hokeja spēlētāju, kura tiešais uzdevums ir labi spēlēt aizsardzībā. Parasti uz ledus kopā ar vārtsargu un trim uzbrucējiem atrodas divi aizsargi.

Pēc spēles stila aizsargus nereti iedala divās grupās: aizsardzības tipa (*stay at home*) spēlētāji, kuri galveno vērību pievērš savu tiešo pienākumu pildīšanai un reti pieslēdzas uzbrukumam (tādi ir, piemēram, Zdeno Čara un Kārlis Skrastiņš), un uzbrūkošie aizsargi, kas ir vājāki aizsardzībā, taču bieži palīdz uzbrucējiem un gūst vārtus (Kriss Prondžers, Sandis Ozoliņš).

Kā visu laiku labākais NHL aizsargs visbiežāk tiek minēts Bobijs Ors, kas ne tikai bija lielisks aizsardzībā, bet guva vairāk vārtu kā lielākā daļa uzbrucēju.

Katru gadu labākais NHL aizsargs saņem Džeimsa Norisa balvu.

| Spēlētāju pozīcijas uz ledus laukuma |
| --- |
| **Uzbrucēji:** |  | Kreisās malas uzbrucējs | Centrs | Labās malas uzbrucējs |
| **Aizsargi:** | Kreisās malas aizsargs | Labās malas aizsargs |
| **Vārtsargs:** | Vārtsargs |
| Spēka uzbrucējs | Policists | Kapteinis | Galvenais treneris | Galvenais tiesnesis un līnijtiesneši |
**Roberts Žanis Briesma-Briesme** (1891—1941) bija latviešu strēlnieku pulku un Latvijas Bruņoto spēku virsnieks. Lāčplēša Kara ordeņa un Triju Zvaigžņu ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1891. gada 7. septembrī Tukumā. Līdz Pirmajam pasaules karam bija jūrnieks. 
1915. gadā viņu iesauca Krievijas Impērijas karaspēkā, no 1916. gada aprīļa dienēja 4. Vidzemes latviešu strēlnieku bataljonā. Pēc Austrumu frontes sabrukuma devās līdz strēlnieku lielākajai daļai uz Krieviju.
1918. gada janvārī pameta dienestu un atgriezās Latvijā. Pēc Latvijas valsta pasludināšanas novembrī sāka organizēt pirmās pašaizsardzības vienības. Piedalījās Latvijas Brīvības cīņās, pēc to noslēguma palika aktīvajā dienestā un dienēja armijas komandiera štābā. Vēlāk bijis bataljona komandieris 4. Valmieras un 9. Rēzeknes kājnieku pulkā.
1939. gadā paaugstināts par pulkvedi un iecelts par 5. Cēsu kājnieku pulka komandieri. 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā no armijas atvaļināts. Strādāja Rīgas rūpnīcā *Stars* par grāmatveža palīgu.
1941. gada janvārī apcietināts sakarā ar dalību patriotiskā organizācijā Latvijas Nacionālais leģions. 1941. gada jūnijā pārvests uz Astrahaņas cietumu. 1941. gada oktobrī Robertam Briesmam-Briesmem tika piespriests nāvessods. Spriedums izpildīts Astrahaņas cietumā 1941. gada 9. decembrī.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis par 1916. gada decembra kaujām Ložmetējkalnā un pie Skangaļiem (apbalvots 1924. gadā).
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira.

Atsauces
--------

1. ↑  LKOK nr.3/1683 : Briesma-Briesme, Roberts Žanis
**Edvīns Bitte** (1897—1924) bija latviešu kara lidotājs, kapteinis, Latvijas Kara aviācijas skolas pilotu nodaļas priekšnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1897. gada 11. augustā Skultes pagastā. Mācījās Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā.
Pirmā pasaules kara sākumā 1915. gadā Bitte beidza Petrogradas Konstantīna artilērijas karaskolu. 1916. gadā viņu kā aviācijas novērotāju pārcēla uz Krievijas impērijas 22. aviācijas divīziju. Piedalījies kaujās pret Austroungārijas un Vācijas karaspēkiem. No 1917. gada februāra līdz augustam viņš Sevastopoles aviācijas skolā ieguva kara pilota kvalifikāciju, bet oktobrī beidza padziļināto (iznīcinātāju) aviācijas kursu. 

Pēc Oktobra revolūcijas viņš 1917. gada 27. oktobrī (pēc VS) ar savu lidmašīnu pārbēga pie "balto" karaspēka un 1. Donas aviācijas grupas sastāvā piedalījās kaujās pret lieliniekiem, paaugstināts kapteiņa pakāpē.

Pēc Krievijas pilsoņu kara beigām kapteinis Bitte devās uz Parīzi, 1922. gadā atgriezās Latvijā un iestājās Aviācijas Divīzijā, bija Kara aviācijas skolas pilotu nodaļas komandieris (1923-1924). Darbojās arī Latvijas aeroklubā.

Miris 1924. gada 29. februārī no galvas traumas pēc aviokatastrofas Spilves lidlaukā Rīgā.

1924. gada 5. martā apglabāts Rīgas Brāļu kapos.

Apbalvojumi
-----------

* Svētās Annas ordenis, 2. 3. 4. šķira
* Svētā Staņislava ordenis, 2. 3. šķira

Ārējās saites
-------------

* Битте Эдвин Мартынович (krieviski)

Atsauces
--------

1. ↑  Jaunākās Ziņas # 51. 01.03.1924.
2. ↑  Karavīru dzīve[novecojusi saite] Latvijas Kareivis # 53. 04.03.1924.
3. ↑  nekropole.info
**Rūdolfs Gaitars** (1907 — 1945) bija Latviešu leģiona virsnieks, pirmais latviešu Vācu krusta un bronzas un sudraba Tuvcīņas nozīmes saņēmējs.

Dzīvesgājums
------------

Dienot Latvijas Armijā, ieguva virsniekvietnieka pakāpi.
Līdz Otrā pasaules kara sākumam strādāja par Penkules pamatskolas pārzini, no šī amata atstādināts pēc Padomju okupācijas 1940. gada septembrī. Pirms 1941. gada 14. jūnija deportācijām pašam Gaitaram izdevās noslēpties mežā, taču tiek izsūtīta viņa ģimene.

Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Gaitars uzsāka aktīvu darbību, piesaista palikušos aizsargus, veidoja apkaimē kontrolpunktus, kurus šķērsojot bija jāuzrāda caurlaide, pats Gaitars uzņēmās Penkules galvenā komandanta pienākumus, atjaunoja pagasta valdi, iecēla pagasta vecāko un sekretāru, kā arī arestēja bijušo pagasta izpildkomitejas priekšsēdētāju Alfredu Bergu, kurš vēlāk tika nosūtīts uz Salaspils nometni un nošauts.

1942. gada maijā brīvprātīgi pieteicās dienestam 19. Latgales bataljonā, piedalījās kaujās pie Pulkovas observatorijas. 1943. gada aprīlī Gaitars līdz ar 19. bataljona atlikušo personālsastāvu tika ieskaitīts Latviešu leģiona brigādē (kā 2. bataljons) un nosūtīts uz Volhovas fronti, kur tiek paaugstināts leitnanta pakāpē. 1943. gada augustā apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu un 1943. gada oktobrī jau ar I šķiras Dzelzs krustu. 1944. gada 3.—9. februārī izrāda īpašu varonību cīņās ar savu rotu pie Batajskajas Lugas, Kostroņas, Batrakas, kur atsit ienaidnieka bataljona un pulka lieluma uzbrukumus. 1944. gada 25. februārī ar savu rotu iznīcina veselu ienaidnieka kolonnu Zapoļjes apkārtnē, 1944. gada 16. maijā kā pirmais latvietis tika apbalvots ar Vācu krustu zeltā. Vairākas reizes tika kaujā viegli ievainots, pēc pēdējā ievainojuma spiests atstāt fronti līdz 1945. gada janvārim.

Miris 1945. gada 22. martā no gūtā ievainojuma Tukuma apriņķa Zantes skolā ierīkotajā lazaretē. Apbedīts kapsētā pie Dārziņu mājām.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. 1 2  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1993, 11.sējums, 81. lpp
2. ↑  Tēvija, Nr. 119, 1944. g. 22. maijā, 1. lpp
3. ↑  Jaunais Komunārs Nr. 25, 1940. g. 13. sept, 4. lpp
4. 1 2  Visvaldis Lācis - Latviešu leģions patiesības gaismā, Rīga: 2006, 146. lpp

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu Vācu krusta zeltā kavalieri |
| --- |
|  |
| 
* Žanis Butkus
* Rūdolfs Gaitars
* Nikolajs Galdiņš
* Visvaldis Graumanis
* Voldemārs Grāvelis
* Vilis Janums
* Rūdolfs Kociņš
* Kārlis Lobe
* Kārlis Mūsiņš
* Jānis Piķelis
* Gustavs Praudiņš
* Voldemārs Reinholds
* Georgs Šeibelis
* Paulis Sprincis
* Eduards Stīpnieks
* Miervaldis Ziedainis

 |

 |
**Rotaļu lācītis** no mīksta materiāla ir viens no populārākajiem mīksto rotaļlietu veidiem 20. gadsimtā un 21. gadsimta sākumā.

Rietumeiropā un Amerikā rotaļu lācītis ir pazīstams galvenokārt ar nosaukumu ***Teddy*** (angļu: *Teddy bear*), kas tradicionāli saistīts ar ASV prezidenta Teodora Rūzvelta vārdu.

Roku darbā darināts lācītis
20. gadsimta sākuma dažādu Eiropas un Amerikas uzņēmumu rotaļu lācīši (ražoti pirms Otrā pasaules kara) ir populārs kolekcionējams objekts.

Vēsture
-------

1902. gadā ASV prezidents Teodors Rūzvelts medībās saudzēja Amerikas melno lāci, kuru mednieku komanda ar suņiem, bija ievainojuši un piesējuši pie koka (vītola), Rūzveltu uzaicinot nošaut medījumu. Viņš pats atteicās to darīt, aizbildinoties ar to, ka tas ir "nesportiski", bet lika nošaut lāci, lai izbeigtu viņa mokas. Stāsts tika iekļauts avīžu karikatūrās, bet galu galā tika pielāgots oportūnistisku iemeslu dēļ, un lācis pārvērtās par jauku mazu lāčuku. Stāsta detaļas laika gaitā tika izplūdušas, bet galvenais palika — Tedijs (Rūzvelta iesauka) atteicās nošaut lāci. Viena no karikatūrām ar lāci, samazinātu līdz rotaļu lācītim, iekrita rotaļlietu veikala īpašnieka, Krievijas emigranta (īstajā vārdā Mihaila Mišima) sievas Morisas Mihtomas (*Morris Michtom*) acīs. Viņa uzšuva pirmo lāčuku, kas izskatījās pēc lāča no karikatūras. Tas tika uzstādīts skatlogā un nosaukts par "Lācīti" prezidenta Rūzvelta vārdā. Jaunā rotaļlieta izraisīja pircējos nebijušu interesi un drīz vien, saņēmis Rūzvelta piekrišanu sava vārda lietošanai, Mihtoms nodibināja uzņēmumu *Ideal Toy Company*, kas nodarbojās ar rotaļu lācīšu ražošanu. Lai gan panākumi bija kolosāli, Mihtomam bagātību tie neatnesa. Viņš pieļāva nopietnu kļūdu — nepatentēja jauno rotaļlietu un tās nosaukumu. Drīz vien bija daudz uzņēmumu, kas ražoja līdzīgus lāčus un izmantoja viņa ideju.

*Teddy hugs* rotaļlieta
Saskaņā ar citu versiju, pirmo lācēnu pēc brāļa dēla Ričarda idejas izgatavoja Margarita Šteifa, kurš 1902. gadā izstrādāja pirmo rotaļu lācīti ar kustināmām kājām. 1903. gadā rotaļlietu izstādē Leipcigā viens amerikānis uzreiz pasūtīja 3000 eksemplāru, un izstādē Sentluisā 1904. gadā tika pārdoti 12 000 lāču, par ko Margarita un Ričards saņēma zelta medaļu.

Kolekcionēšana
--------------

Tagad pasaulē ir aptuveni divdesmit rotaļu lācīšiem veltīti muzeji un vairāki desmiti tūkstošu šīs rotaļlietas kolekcionāru. Īpaši viņiem tiek ražotas ierobežotas rotaļu lāču tirāžas, piemēram, *Steiff, Dean’s, Merrythought* vai unikāli mūsdienu mākslinieku lāči, kas izgatavoti vienā eksemplārā. *Christie's* periodiski rīko izsoles, kurās tiek izstādīti tikai rotaļu lācīši. Visdārgākais lācītis ir 1929. gadā ražota mohēras rotaļlieta, kas tika pārdota par 90 000 ASV dolāru.

Lācītis ir lieliska dāvana jebkuram gadījumam. Šī populārā rotaļlieta patīk visiem bez izņēmuma neatkarīgi no vecuma. Galu galā lielākajai daļai cilvēku patīk justies kā bērniem, dāvanā saņemot mīkstu lācēnu, īpaši meitenēm un sievietēm.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rotaļu lācītis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Kārlis Cināts** (1866—1919/1920) bija latviešu strēlnieku virsnieks, Rezerves latviešu strēlnieku bataljona pirmais komandieris, vēlāk Rezerves latviešu strēlnieku pulka 1. bataljona komandieris.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1866. gada 23. februārī zemnieka Jāņa Cinata ģimenē. 1886. gadā iestājās Krievijas impērijas karadienestā, līdz 1890. gadam mācījās Viļņas kara skolā. Podpodporučiks (1895), poručiks (1899), štābkapteinis (1903), kapteinis (1907). 

Krievu - japāņu kara laikā štābkapteinis Kārlis Cināts piedalījās kaujās 3. Austrumsibīrijas strēlnieku pulkā.
Pirmā pasaules kara sākumā kapteiņa pakāpē piedalījās kaujās 1. Sibīrijas strēlnieku pulka sastāvā, pēc ievainojuma līdz 1915. gada 21. oktobrim ārstējās Tērbatas kara hospitālī, pēc tam iecelts par Tērbatā dislocētā Rezerves latviešu strēlnieku bataljona komandieri.

1916. gada 6. augustā viņu pazemināja par bataljona komandiera 1. palīgu, jo 8. augustā bataljonu sāka komandēt pulkvedis Kārlis Gopers, 27. augustā latviešu strēlnieku rezerves bataljonu pārvietoja uz Valmieras apkārtni, kur to izvietoja apkārtnes sabiedriskajās ēkās un muižās. 28. augustā Cinātu paaugstināja apakšpulkveža pakāpē, 

1917. gada 25. janvārī pēc Latviešu strēlnieku bataljonu organizācijas komitejas priekšsēdētāja Goldmaņa lūguma Ziemeļu frontes vadība viņu atcēla no amata, jo viņš karā iedragātās veselības dēļ nespējot pilnvērtīgi veikt savus pienākumus. Cināts esot licis strēlniekiem piemērot miesas sodus.
5. februārī apakšpulkvedi Cinātu pazemināja par Rezerves pulka 1. bataljona komandieri, bet pēc Februāra revolūcijas 5. aprīlī izslēdza no pulka sarakstiem.

Cināts devās uz Krieviju, kur vēlāk piedalījās Krievijas Pilsoņu karā kā Brīvprātīgo armijas virsnieks, kritis Kubaņas kaujās 1919. gada rudenī vai 1920. gada sākumā.

Apbalvojumi
-----------

* Svētās Annas ordenis, 4. šķira (1905),
* Svētā Staņislava ordenis, 3. šķira (1909)

Atsauces
--------

1. ↑  Latviešu strēlnieku saraksts 1915-1917
2. ↑  Выпускники ВПЮУ-ВВУ
3. ↑  Карл Иванович Цинат geni.com
**Naivadiuss Demuns Vilbērns** (dzimis 1983. gada 20. novembrī), labāk pazīstams ar skatuves vārdu ***Future***, ir amerikāņu reperis, dziedātājs un dziesmu autors. *Future* ir pazīstams ar savu mumble stila vokālu un ražīgo sniegumu, un tiek uzskatīts par pionieri melodiju un automātiskās melodijas izmantošanā mūsdienu *trap* mūzikā. Pateicoties viņa muzikālā stila ilgstošajai popularitātei, viņš parasti tiek uzskatīts par vienu no savas paaudzes ietekmīgākajiem reperiem.

*Future* dzimis un audzis Atlantā, Džordžijas štatā, 2011. gadā noslēdza ierakstīšanas līgumu ar kompānijām *A1 Recordings* un *Epic Records*, kā arī izdeva albumus *Pluto* (2012) un *Honest* (2014), kuros bija platīna singli "Turn On the Lights", "Honest". ", "Move That Dope" (piedalās Farels Viljamss un Pusha T) un "I Won" (ar Kanje Vestu). Pēc tam viņš guva kritiskus un komerciālus panākumus ar *DS2* (2015) un tā singliem "Fuck Up Some Commas" un "Where Ya At" (ar *Drake*), un tam sekoja *Evol* (2016) un tā vadošais singls "Low Life" (piedalās *The Weeknd*). *Future* tāda paša nosaukuma piektais albums *FUTURE* (2017) un tā pēctecis *Hndrxx* (2017) padarīja viņu par pirmo mākslinieku kopš 2014. gada, kurš debitējis divus albumus pēc kārtas ASV *Billboard 200* virsotnē; pirmajā bija starptautiskie hiti "Used to This" (ar *Drake*) un "Mask Off".

Pēc aiziešanas no *A1*, *Future* izdeva albumus *The Wizrd* (2019) un *High Off Life* (2020), kuros bija *RIAA* sertificēts *Diamond* singls "Life Is Good" (piedalās *Drake*). 2021. gadā *Future* ieguva savu pirmo singlu *Hot 100* topa pirmajā vietā pēc rekordlieliem 125 ierakstiem pēc tam, kad kopā ar *Young Thug* piedalījās *Drake* dziesmā "Way 2 Sexy". Viņa devītais albums *I NEVER LIKED YOU* (2022) radīja viņa otro hitu pirmajā vietā "Wait for U", kas kļuva arī par viņa augstāko singlu kā galvenā izpildītāja topā.

Future 2015. gadā izdeva miksteipus *Beast Mode* (kopā ar *Zaytoven*), *56 Nights* un *What a Time to Be Alive* (kopā ar *Drake*); pēdējā iekļauts singls "Jumpman". Viņš izdeva pilna garuma sadarbības projektus *Super Slimey* (2017) ar *Young Thug*, *Wrld On Drugs* (2018) ar *Juice WRLD* un *Pluto x Baby Pluto* (2020) ar *Lil Uzi Vert*. Starp visvairāk pārdotajiem mūziķiem *Future* atzinība ietver *Grammy* balvu 61. *Grammy* balvu pasniegšanas ceremonijā par labāko repa sniegumu dziesmai "King's Dead" kopā ar Kendriku Lamaru, Džeju Roku un Džeimsu Bleiku.

Diskogrāfija
------------

###### Studijas albumi

* *Pluto* (2012)
* *Honest* (2014)
* *DS2* (2015)
* *EVOL* (2016)
* *FUTURE* (2017)
* *HNDRXX* (2017)
* *The WIZRD* (2019)
* *High Off Life* (2020)
* *I NEVER LIKED YOU* (2022)
**Ilmari Justuss Andreuss Manninens** (somu: *Ilmari Justus Andreus Manninen*; 1894. gada 2. septembris—1935. gada 14. jūnijs) bija somu profesors, rakstnieks un etnogrāfs. Viņš bija Igaunijas Nacionālais muzeja vadītājs, kad tas atradās Rādi muižā.

Biogrāfija
----------

Manninens dzimis Vīpuri pilsētā 1894. gadā. 1919. gadā Tartu Universitātei tika atļauts visas lekcijas lasīt igauņu valodā. Tas bija jauns izaicinājums un ambīcijas ierobežoja igauniski runājošo lektoru skaits. Lai aizpildītu trūkstošās vietas, tika uzaicināti vairāki ārzemnieki, ieskaitot Manninenu.

1922. gadā universitāte ieguva īpašumā Rādi muižu, kas bija mākslas kolekcionāru Liphartu dzimtas īpašums. Tajā tika izveidots jaunais Igaunijas Nacionālais muzejs un Manninens iecelts par tā direktoru.

Kad Manninens pameta Igauniju, viņš kļuva par Somijas Nacionālā muzeja Helsinkos etnogrāfijas departaments vadītāju.

Manninens nomira Helsinkos 1935. gadā 40 gadu vecumā. 1952. gadā Somijas antikvāru biedrība viņam par godu pasūtīja medaļu, ko izgatavoja Kalervo Kallio.

Darbi
-----

* Eesti rahvariiete ajalugu. Tartu, 1927.
* Die Sachkultur Estlands, 3 vols. Tartu, 1931-33.
* Suomensukuiset Kansat. Porvoo, 1929.
* Suomen suku, vol. 1. Helsinki, 1934.

Atsauces
--------

1. ↑  History Archived 2011. gada 10. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. University of Tartu, retrieved 1 January 2014
2. ↑  Irene Rosenburg. *Museums of Tartu*, 1984. 19. lpp. ISBN 9785797900962.
3. ↑  The Great Soviet Encyclopedia, 3rd Edition (1970-1979)
4. ↑  Membership Archived 2016. gada 3. martā, *Wayback Machine* vietnē. Finnish Antiquarian Society, retrieved 1 January 2014

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 64022680
* LCCN: n97054901
* ISNI: 0000 0001 0908 6291
* GND: 101742703
* SUDOC: 028566211
* BNF: cb12037630b (data)

 |

 |
**Biheiviorālisms** (no angļu: *behaviour* — 'uzvedība') ir viena no pazīstamākajām modernās politoloģijas nozarēm. Biheiviorālismam ir stingri individuāla pieeja pētniecībai politikas zinātņu ietvaros, tas koncentrējās uz indivīda izpēti, mēģina izskaidrot atsevišķa indivīda politisko uzvedību un kolektīva politiskās uzvedības parādību cēloni ar metodiskā individuālisma līdzekļiem. Biheiviorālisms bija vērsts pret spekulācijām un minējumiem un bija empīrisks, un balstījās uz faktiskiem novērojumiem. Tas ietvēra indivīdu uzvedības izpēti, lai skaidrotu politiskos procesus, taču lielā mērā koncentrējās uz psiholoģiskajiem aspektiem. Biheiviorālismam bija raksturīga skaidri formulētu un pārbaudāmu hipotēžu izvirzīšana, visam bija jābūt skaidri pierādāmam, novērojamam un izsakāmam skaitļos. Biheiviorālisma pamati meklējami 1940. gados ASV.

Atsauces
--------

1. ↑  Klaus von Beyme „die Politischen Theorien der Gegenwart" 2000. — 190.lpp

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh99004132
* NKC: ph195471

 |

 |
**"Robinsons Krūzo"** (*Robinson Crusoe*) ir Daniela Defo romāns, kas pirmoreiz tika publicēts 1719. gadā un vietumis tiek uzskatīts par pirmo romānu angļu valodā. Romāns ir izdomāta autobiogrāfija par kuģa avārijā izglābušos angļu vīrieti, kas pavada 28 gadus attālā tropu salā pie Venecuēlas krastiem, saskaroties ar Amerikas pamatiedzīvotājiem, gūstekņiem un dumpiniekiem, līdz tiek izglābts.

Stāsta pamatā visticamāk bija Aleksandra Selkērka, kuģa avārijā izdzīvojuša skota stāsts, kurš četrus gadus pavadīja Klusā okeāna Masatjeras salā (1966. gadā tās nosaukumu nomainīja uz Robinsona Krūzo salu) netālu no Čīles krastiem. Taču pašas salas apraksts visticamāk bija veidots pēc uz Karību jūras salas Tobago, jo šī sala atrodas netālu uz ziemeļiem no Venecuēlas krasta pie Orinoko upes ietekas un netālu no Trinidadas salas. Iespējams arī, ka Defo iespaidojās no latīņu vai angļu tulkojuma Ibn Tufaila romānam *Hayy ibn Yaqdhan*, kurā arī notikumi risinās uz neapdzīvotas salas. Vēl cits iespējams Defo iedvesmas avots varētu būt Ceilonas karaļa veiktā Roberta Noksa nolaupīšana 1659. gadā, kas aprakstīta *"An Historical Account of the Island Ceylon," Glasgow: James MacLehose and Sons (Publishers to the University), 1911.*

Pirmoreiz latviski izdota ar nosaukumu "Robinsons Krūziņš" 1824. gadā Vidzemes luterāņu mācītāja Kristapa Reinholda Girgensona (1752-1814) tulkojumā.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Robinsons Krūzo*** |

1. ↑   *Robinsons Krūzo*, 23. nodaļa
2. ↑  Nawal Muhammad Hassan (1980), *Hayy bin Yaqzan and Robinson Crusoe: A study of an early Arabic impact on English literature*, Al-Rashid House for Publication.
3. ↑  Cyril Glasse (2001), *New Encyclopedia of Islam*, p. 202, Rowman Altamira, ISBN 0-7591-0190-6.
4. ↑  Amber Haque (2004), "Psychology from Islamic Perspective: Contributions of Early Muslim Scholars and Challenges to Contemporary Muslim Psychologists", *Journal of Religion and Health* **43** (4): 357-377 [369].
5. ↑  Martin Wainwright, Desert island scripts, *The Guardian*, 22 March 2003.
6. ↑  Brīvlaišanas laika rakstnieki

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 175804708
* LCCN: n81045585
* GND: 4281761-4
* SELIBR: 279393
* SUDOC: 027287068
* BNF: cb119362145 (data)
* NLA: 35034558
* NDL: 00627083
* BNE: XX3383713

 |

 |
**Arvīds Purvs** (dzimis 1926. gada 22. martā, miris 2023. gada 5. janvārī) bija latviešu mūziķis, diriģents, komponists, vijolnieks, mūzikas kritiķis, publicists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1926. gada 22. martā Meņģeles pagastā. Bērnībā apguva vijolspēli un dziedāja Jāņa Milzarāja vadītajā Latvijas jaunatnes Sarkanā Krusta bērnu korī.

Otrā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur spēlēja Vernera Taubes orķestrī un Bruno Skultes vadītajā Oldenburgas Latviešu operas orķestrī. 1948. gadā pārcēlās uz Angliju, kur bija "Zuikas kora" diriģenta palīgs, simfoniskā orķestra vijolnieks un vadīja Lesteres jaukto kori. 1952. gadā apprecējās ar Mariju Falkenburgu. 1956. gadā pārcēlās uz Kanādu un Toronto vadīja Sv. Andreja evaņģēliski luteriskās draudzes kori, latviešu baptistu draudzes kori un Toronto sieviešu kori "Zīle", ar ko sniedzis ap 100 koncertu Kanādā, viesojās arī dziesmu dienās Gotlandē, Minsterē un Latvijā (1992).

Arvīds Purvs bija virsdiriģents XX Vispārējos latviešu Dziesmu svētkos, daudzos ASV Rietumkrasta dziesmu svētkos, Eiropas latviešu dziesmu svētkos, dziesmu dienās un novadu dziesmu svētkos.

Miris 2023. gada 5. janvārī.

Muzikālās kompozīcijas
----------------------

Ievērojamākās Arvīda Purva muzikālās kompozīcijas ir kantātes "Zvanu sasaukšanās", "Brīnumu Dievs", "Laiks", "Pret gaismu". "Psalmu kantāti" 1968. gadā atskaņoja arī Rīgā (tajā laikā trimdas komponistu darbu atskaņošana Latvijā nebija atļauta). Šī kantāte izskanēja arī III Latvijas Baptistu dziesmu svētkos.

Apbalvojumi
-----------

* Daugavas Vanagu Zelta nozīme,
* Pasaules Brīvo latviešu apvienības (PBLA) Kultūras fonda balva,
* Triju Zvaigžņu ordeņa Sudraba Goda zīme,
* PBLA Kultūras fonda Goda diploms

Atsauces
--------

1. ↑  Mūžībā devies diriģents Arvīds Purvs lsm.lv 2023. gada 6. janvārī
**Edgars Skreija** (1924–2023) bija latviešu karavīrs un politiski represētais. Latvijas Nacionālo karavīru biedrības valdes priekšsēdis (1991–1993), vēlāk goda priekšsēdētājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1924. gada 10. septembrī Babītes pagastā Liepsalu māju īpašnieka Jāņa Rūdolfa Skreijas un viņa sievas Antonijas Margrietas ģimenē. Mācījās Babītes pamatskolā, tad Rīgas arodu skolā.

1943. gada augustā Skreiju iesauca Latviešu leģionā. 1944. gadā viņš piedalījies Jelgavas aizstāvēšanā, Mores kaujās un Kurzemes cietokšņa Ziemassvētku cīņās, ievainots. Kara beigās 1945. gada 8. maijā Edgars Skreija nokļuva gūstekņu nometnē. Pēc atbrīvošanas 1950. gadā viņam atļāva atgriezties Latvijā un strādāt par autobusu šoferi.

1990. gadā Skreija iestājās Latvijas Nacionālo karavīru biedrībā, bija tās valdes priekšsēdis (1991–1993). Nodarbojās ar leģionāru kapa vietu apzināšanu un pārapbedīšanu Lestenes Brāļu kapos.
Miris 2023. gada 2. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Divus Lāčplēša Kara ordeņa kavalierus piemin arī Lestenē lsm.lv 2021. gada 11. novembrī

Atsauces
--------

1. ↑  timenote.info
**Sergejs Belovs** (krievu: *Сергей Александрович Белов*; dzimis 1944. gada 23. janvārī, miris 2013. gada 3. oktobrī) bija krievu basketbolists, spēlējis saspēles vadītāja pozīcijā, bija PSRS basketbola izlases dalībnieks.

Biogrāfija
----------

Spēlētaja karjeras lielāko daļu aizvadījis Maskavas CSKA sastāvā. Kopā ar klubu divas reizes uzvarējis Eiropas čempionvienību kausa izcīņā (1969, 1971), PSRS čempionātā tika svinētas 11 uzvaras. Laikā no 1967. līdz 1980. gadam pārstāvējis PSRS izlasi, ar ko izcīnījis uzvaru 1972. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Minhenē, kā arī trīs bronzas (1968, 1976, 1980). Tāpat tika iegūti divi Pasaules čempiontituli (1967, 1974), sudrabs 1978. gadā un bronza 1970. gadā, kad viņš tika atzīts arī par turnīra vērtīgāko spēlētāju. Eiropas čempionātā ir tikušas izcīnītas četras zelta (1967, 1969, 1971, 1979), divas sudraba (1975, 1977) un viena bronzas (1973) medaļa.

Belovs iededza 1980. gada vasaras olimpisko spēļu lāpu. 1991. gadā FIBA viņu atzina par visu laiku labāko FIBA spēlētāju. 1992. gadā ticis uzņemts Neismita piemiņas basketbola slavas zālē, 2007. gadā — FIBA slavas zālē.

Pēc sportista karjeras beigām kļuvis par treneri. Trenējis Maskavas CSKA klubu (1981—1982, 1988—1990), Itālijas klubu *Basket Cassino* (1990—1993) un Krievijas Permas "Ural Great" (1999—2004). Viņa vadībā komandas ir izcīnījušas divus PSRS (1982, 1990) un Krievijas (2001, 2002) čempiontitulus. Vēl vadījis Krievijas basketbola izlasi trijos Eiropas čempionātos (1995. gads — 7. vieta; 1997. gads — 3. vieta; 1999. gads — 6. vieta) un divos Pasaules čempionātos (1994. gads — 2. vieta; 1998. gads — 2. vieta).

Laikā no 1993. līdz 1998. gadam bijis Krievijas Basketbola federācijas prezidents.

Miris 2013. gada oktobrī.

Atsauces
--------

1. ↑  «Miris leģendārais krievu basketbolists Sergejs Belovs». Diena.lv. Skatīts: 2013. gada 6. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Džeimsa Neismita piemiņas Basketbola slavas zāles profils (angliski)
* FIBA Slavas zāles profils (angliski)

* ***Cilvēku portāls***
* ***Basketbola portāls***


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 232561350
* GND: 1020688475

 |

 |
Šis raksts ir par dzelzceļa pieturas punktu. Par citām jēdziena **Punduri** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Punduri** (krievu: *Пундури*) ir slēgts pieturas punkts Krievijas teritorijā, tiešā Latvijas robežas tuvumā. Blakus bijušajai stacijai atrodas Latvijai piederošais Punduru ciems. Krievijas pusē pie stacijas palikusi tikai viena dzīvojamā māja un dažas stacijas saimniecības ēkas; bijusī stacijas ēka sagruvusi. Latvijas—Krievijas robeža iet 30 metru uz rietumiem no dzelzceļa ass līnijas, atstājot dzelzceļu pilnībā Krievijas teritorijā.

Vēsture
-------

Ponderu stacija atvērta 1860. gadā dzelzceļa līnijas Pēterburga—Varšava izbūves laikā. 1919. gadā stacija pārdēvēta par Punduriem un saucas tā joprojām. Neatkarīgās Latvijas laikā Punduru stacija atradās dzelzceļa līnijā Rītupe—Daugavpils. Vācu okupācijas laikā stacijas nosaukums bija *Pondern*. Padomju okupācijas laikā Punduru stacija atradās Latvijas PSR teritorijā, Baltinavas ciemā; tā ietilpa PSRS Baltijas dzelzceļā. 1992. gadā Punduru stacija nodota Krievijas Oktobra dzelzceļam. Nodošanas laikā divas nedēļas Punduru stacijā nav bijis nekādas valdības un uz turienes veikaliem pat nav vesti produkti.

Atsauces
--------

1. ↑  Станция Пундури (krieviski)
2. ↑  Par Latvijas Republikas un Krievijas Federācijas līgumu par Latvijas un Krievijas valsts robežu
3. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 20. lpp. ISBN 978-9984-38-698-0
4. ↑  Latvijas Republikas 5.Saeimas plenārsēde, 1994. gada 30. martā

Ārējās saites
-------------

* Станция Пондеры, Пундури, остановочный пункт Пундури[novecojusi saite] (krieviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzelzceļa stacijas līnijā Pleskava—Skangaļi |
| --- |
|  |
| Pleskava-Passažirskij → Pleskava-Tovarnij → Pleskava-Turistskij → Čerjoha → 284. km → Solovji → Stremutka → 294. km → Čerskaja → 303. km → 308. km → Dulovkskaja → Ščepec → Ostrova → 332. km → Brjančaninovo → 345. km → Rītupe → Pīrāgi → Pitalova → Belkino → Punduri → 391. km → Skangaļi |

 |
Nd:YAG lieljaudas lāzers ar atvērtu vāku. Redzams, ka tas spīd ar zaļu gaismu (532 nm), tātad notikusi frekvences dubultošanās jeb otrās optiskās harmonikas ģenerācija
 Nd:YAG lāzera stienis
**Nd:YAG** (**ar neodīmu leģēts itrija alumīnija granāts**; **Nd:Y3Al5O12**) ir kristāls, ko izmanto kā lāzera vidi cietvielu lāzeriem. Dopants (piemaisījums) šajā lāzerā ir trīskārši jonizēts neodīms, Nd(III), kas parasti aizvieto nelielu itrija jonu daļu (1%) itrija alumīnija granāta (YAG) kristāla struktūrā, jo abi joni ir līdzīga izmēra. Tas ir neodīma jons, kas nodrošina lāzera aktivitāti kristālā tādā pašā veidā kā sarkanais hroma jons rubīna lāzeros. Atšķirībā no rubīna lāzera, neodīma lāzers izstaro infrasarkano gaismu (1064 nm), tomēr pie lielām jaudām var sākties otrās un augstāku optisko harmoniku ģenerācija. 

Nd:YAG lāzera darbību pirmo reizi demonstrēja *JE Geusic et al.* no *Bell Laboratories* 1964. gadā.

Neodīma lāzerus izmanto medicīnā, piemēram, oftalmoloģijā un audzēju termoterapijā.

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. 1 2  Koechner §2.3, pp. 48–53.
2. ↑  Geusic, J. E.; Marcos, H. M.; Van Uitert, L. G. (1964). "Laser oscillations in nd-doped yttrium aluminum, yttrium gallium and gadolinium garnets". *Applied Physics Letters* 4 (10): 182. Bibcode 1964ApPhL...4..182G. doi:10.1063/1.1753928.
**Kinga Lajdamika** (poļu: *Kinga Lajdamik*; dzimusi 2011. gada 26. janvārī) ir Polijas šahiste.

Biogrāfija
----------

Polijas meiteņu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās izcīnījusi 4 bronzas medaļas (2017 — G8 vecuma grupā; 2018 — G8 vecuma grupā; 2019 — G8 vecuma grupā; 2022 — G12 vecuma grupā). Piecas reizes izcīnījusi medaļas Polijas meiteņu ātrā šaha čempionātos: 3 zelta (2017 — G6 vecuma grupā; 2018 — G8 vecuma grupā; 2019 — G8 vecuma grupā) un 2 sudraba (2018 — G8 vecuma grupā; 2021 — G10 vecuma grupā). 2021. gadā uzvarējusi Polijas meiteņu šaha ātrspēles čempionātā G10 vecuma grupā.
Sekmīgi pārstāvējusi savu valsti Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kur 2023. gada septembrī uzvarējusi G12 vecuma grupā.

Atsauces
--------

1. ↑  Mistrzostwa Polski juniorek do 10 lat w szachach błyskawicznych — Szachy w Polsce
2. ↑  European Youth Chess Championship 2023 — Girls 12
3. ↑  European Youth Chess Champions 2023 crowned in Mamaia, Romania — European Chess Union

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Kinga Lajdamik — Szachy w Polsce (poliski)
**Igors Ivars Kavass**  (1932–2008) bija latviešu izcelsmes jurists un tieslietu profesors Austrālijas un ASV universitātēs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1932. gada 31. jūlijā Rīgā jurista Nikolaja Kavasa un viņa sievas Iraīdas, dzimušas Kušnarevas, ģimenē. 
1944. gada rudenī kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, ap 1950. gadu izceļoja uz Austrāliju, kur studēja tieslietas Melburnas Universitātē.
Strādāja advokāta privātpraksē (1956-1959), bija tiesību lektors Adelaidas Universitātē (1959-1966), tad Melburnas Universitātē (1959-1966).

1966. gadā pārcēlās uz ASV, kur bija Alabamas Universitātes tieslietu profesors un bibliotēkas direktors (1968-1970), Čikāgas Ziemeļrietumu Universitātes tieslietu profesors (*Northwestern University, Chicago*, 1970-1972), Ziemeļkarolīnas Djūka Universitātes (*Duke U. Durham, North Carolina*, 1972-1975) profesors, Nešvilas Vanderbilta Universitātes Tieslietu informācijas centra direktors (*Legal Information Center, Vanderbilt University, Nashville*).

Miris 2008. gada 6. aprīlī.

Darbi
-----

* United States treaty index: 1776-1990 consolidation (1991, 2001)
* Soviet law in English: research guide and bibliography, 1970-1987 (1988)
* Abortion in the United States: a compilation of state legislation (1991)
* Gorbachev's law: a bibliographic survey of English writings on Soviet legal developments, 1987-1990 (1991)

Atsauces
--------

1. ↑  World Biographical Encyclopedia, Inc.
Binomiālā sadalījuma sagaidāmās vērtības grafiks izskatās pēc diskrēta (lēcienveida) normālā sadalījuma
Varbūtību sadalījuma funkcija F(x) izmainās diskrētās vērtībās, tā ir lēcienveidā
**Binomiālais sadalījums** varbūtību teorijā ir varbūtību sadalījums, kurš uzdod jā/nē jautājumus un skaita labvēlīgo gadījumu skaitu un nelabvēlīgo. Tas ir atkarīgs no parametriem *p* un *n*, kur *p -* labvēlīga iznākuma varbūtība; *n -* gadījumu skaits; kā arī lielums *q -* nelabvēlīgā iznākuma varbūtība (*q = 1 - p*). Vēl bez jā/nē iznākumu dabas, katram mēģinājumam jābūt neatkarīgam no iepriekšējiem mēģinājumiem un varbūtībām jābūt nemainīgām.

Bernulli formula
----------------

Ar Bernulli formulu iespējams noteikt varbūtību tam, ka labvēlīgs notikums notiks *m* reizes. Formulu pieraksta šādi:

{\displaystyle P\_{n}(k)=C\_{n}^{k}\cdot p^{k}\cdot q^{n-k}}, kur

{\displaystyle P\_{n}(k)} - varbūtība labvēlīgam iznākumam notikt k reizes no visām n reizēm; {\displaystyle C\_{n}^{k}} - kombinācijas, kā izvēlēties k elementus no n; {\displaystyle p^{k}} - labvēlīgā varbūtība celta veiksmīgo reižu pakāpē; {\displaystyle q^{n-k}} - nelabvēlīgā varbūtība ({\displaystyle q=1-p}) celta neveiksmīgo reižu pakāpē.

Visu varbūtību summa būs 1: {\displaystyle \sum \_{i=0}^{n}p\_{i}=1}.

### Piemērs

Varbūtība, ka diena būs apmākusies, ir 0,45. Kāda ir varbūtība, ka nedēļā būs 3 apmākušās dienas?

Izmantojot Bernulli formulu:

Animācija visu n = 4 situāciju kombinācijām: {\displaystyle C\_{4}^{0}=1;C\_{4}^{1}=4;C\_{4}^{2}=6;C\_{4}^{3}=4;C\_{4}^{4}=1}
{\displaystyle P\_{7}(3)=35\cdot 0,45^{3}\cdot 0,55^{4}=0,292...}

Īpašības
--------

Binomiālā sadalījuma sagaidāmā vērtība ir {\displaystyle E[X]=np}. Šo iegūst, jo gadījuma lielums var ieņemt vērtības {0; 1}, atkarībā no tā, vai gadījums ir labvēlīgs vai nav. No sagaidāmās vērtības linearitātes īpašības un fakta, ka varbūtība *p* ir nemainīga: {\displaystyle E[X]=E[X1+...+Xn]=E[X1]+...+E[Xn]=p+...+p=np}

Binomiālā sadalījuma dispersija ir: {\displaystyle Var[X]=npq=np(1-p)}

Atsauces
--------

1. ↑  «Binominālais sadalījums — teorija. Matemātika (Skola2030), Matemātika II.». *www.uzdevumi.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-09-21.
2. ↑  «Gadījuma lielumi. Diskrētu gadījuma lielumu binomiālais un Puasona sadalījums».
**Ivica Zubacs** (horvātu: *Ivica Zubac*; dzimis 1997. gada 18. martā Mostarā, Bosnijā un Hercegovinā) ir horvātu basketbolists, spēlē centra pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Losandželosas "Clippers". Starptautiskās sacensībās pārstāv Horvātijas basketbola izlasi.

I. Zubacs ir dzimis horvātu ģimenē Bosnijā un Hercegovinā pie pašas Horvātijas robežas un kļuvis par Horvātijas pilsoni.

Karejera
--------

I. Zubacs sācis trenēties Horvātijas kluba Zagrebas "Cibona" sistēmā, bet pirmā profesionālā komanda, kurā spēlējis bija "Zrinjevac" nacionālajā otrajā līgā. 2016. gadā, kad "Cibona" piedzīvoja finansiālas grūtības, pārcēlās uz Serbijas klubu Belgradas "Mega Basket".

### NBA

2016. gada NBA drafta  otrajā kārtā I. Zubacu ar kopējo 32. kārtas numuru izraudzījās Losandželosas "Lakers". Pirmajās divās NBA sezonās daudz spēlējis "Lakers" D Līgas un G Līgas komandās. 2019. gada februārī I. Zubacs kopā ar Maiklu Bīzliju tika aizmainīts uz otru Losandželosas komandu "Clippers" pret Maiku Muskalu. "Clippers" sastāvā uzreiz kļuva par pamatsastāva centra spēlētāju, saglabājot šo pozīciju arī nākamajās sezonās.

2022. gada 27. novembrī I. Zubacs aizvadīja karjeras produktīvāko spēli, gūstot 31 punktu un savācot 29 atlēkušās bumbas zem groziem uzvarētā spēlē pret Indiānas "Pacers" (114—110).

### Horvātijas izlase

I. Zubacs ir spēlējis dažāda vecuma Horvātijas jaunatnes izlasēs. 2015. gada Pasaules čempionātā U19 izlasēm, kas notika Grieķijā, kopā ar Horvātijas izlasi izcīnīja sudraba medaļu, gūstot 15,8 punktus un 12,9 atlēkušās bumbas vidēji spēlē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Clippers' Ivica Zubac has historic night with 31 points and 29 rebounds in 114-110 win over Pacers». *CBSSports.com* (angļu). Skatīts: 2022-11-29.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ivica Zubacs***.
* *Basketball Reference* NBA spēlētāja profils (angliski)
* NBA spēlētāja profils (angliski)
* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *FIBA ARCHIVE* profils (angliski)
* ESPN NBA profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)
**Maria Lohela** (somu: *Maria Lohela*; dzimusi 1978. gada 11. jūnijā) ir Somijas politiķe. No 2015. līdz 2018. gadam viņa bija parlamenta Eduskuntas priekšsēdētāja.

Maria Lohela ieguvusi bakalaura grādu Turku universitātē angļu valodā.
No 2009. līdz 2012. gadam viņa bija Turku pilsētas domes locekle.
2011. gadā ievēlēta Eduskuntā no Pamatsomijas vēlēšanu apgabala. 2015. gada vēlēšanās saglabāja vietu parlamentā.

Lohela ir ierosinājusi sašaurināt imigrācijas politiku Somijā. Kopā ar citiem Somu partijas politiķiem Lohela bija līdzautore tā sauktajam *Nuiva Manifesti* — vēlēšanu kampaņas programmai, kura kritizēja Somijas imigrācijas politiku.

Atsauces
--------

1. ↑  Nuiva Manifesti

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Maria Lohela***.
* Personīgā mājaslapa Archived 2015. gada 1. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
* Informācijas Esuskuntas mājaslapā

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:Juha Sipile | **Eduskuntas priekšsēdētājs**2015 — 2018 | Pēctecis:**Paula Risiko** |
Azūra krasta karte
Sentropēzas osta Azūra krastā
**Azūra krasts** (franču: *Côte d'Azur* — ‘Zilais krasts’) jeb **Franču Rivjēra** ir Ligūrijas jūras piekrastes rajons un populārs kūrorts Francijas dienvidaustrumos. Daļa no Rivjēras; stiepjas no Tulonas rietumos līdz Itālijas robežai austrumos un iekļauj arī Monako firstistes teritoriju. Nosaukumu izdomāja franču rakstnieks Stefans Ležārs *(Stéphen Liégeard)* 1870. gadā kā nosaukumu savam romānam, iedvesmojoties no Jēras piekrastes ainavas.

Apvidum raksturīgs tipisks tā sauktais «Vidusjūras klimats» ar maigu ziemu un mēreni siltu vasaru; temperatūra ziemā no +9 līdz +12°С, bet vasarā — no +22 līdz +25 °C. Daudz saulainu dienu (270—300 gadā), nokrišņu daudzums lietus veidā 500–700 mm gadā. Līdz Pirmajam pasaules karam Rivjēra bija viens no tuberkulozes ārstniecības centriem, vēlāk kļuva par ļoti populāru kūrortu ar vienām no pasaules augstākajām nekustamo īpašumu cenām.

Zināmākie kūrorti Azūra krastā ir Nica, Sentropēza, Kannas, Antiba, Montekarlo. Jēru salās krasta rietumdaļā izveidots Porkro nacionālais parks.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rivjēra». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 602. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Azūra krasts***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 237709053
* LCCN: sh85114437
* GND: 4070123-2
* SUDOC: 027297799
* NKC: ge128391

 |

 |