recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Johans Heinrihs Kants** (vācu: *Johann Heinrich Kant*; dzimis 1735. gada 28. novembrī, miris 1800. gada 22. februārī) bija vācbaltiešu skolotājs un luterāņu mācītājs. Kēnigsbergas filozofa Imanuela Kanta jaunākais brālis.

Izcelsme
--------

Kanta dzimta pa tēva līniju cēlusies no tolaik pārsvarā kursiskās izcelsmes iedzīvotāju apdzīvotās Šilutes (vācu: *Heydenkrug*) apkārtnes tagadējā Lietuvā, kaut arī viņš pats dzīves nogalē minēja par savu it kā skotisko izcelsmi. Droši zināms, ka viņa vectēvam Hansam Kantam piederēja muižiņa *Kummetter Keller* (kuršu valodā *Muiszen, Muißen, Muißeningen* — 'muiža'), kuru viņš 1698. gadā par 100 dālderiem pārdeva kādam Andrietim Vilkam (*Andrietis Wilks*). Uzskata, ka uzvārds Kants cēlies no Kantvaiņu (*Kantweinen*) ciema nosaukuma, kas savukārt saistāms ar prūšu vārdu "kokle" (*kantele, kantils*).

Biogrāfija
----------

Johans Heinrihs Kants ir dzimis 1735. gada 28. novembrī Kēnigsbergā (tagad Kaļiņingrada) amatnieka Johana Georga Kanta daudzbērnu ģimenē, kas tomēr spēja nodrošināt diviem dēliem studijas universitātē. Viņa vecākais brālis Imanuels (1724—1804) kļuva par slavenu domātāju un savas filosofijas skolas izveidotāju.

Pēc teoloģijas studijām Kēnigsbergas universitātē Johans Heinrihs Kants 1758. gadā pārcēlās uz dzīvi Kurzemes un Zemgales hercogistes teritorijā, kur strādāja kā mājskolotājs. No 1763. gadā viņš bija mājskolotājs Šķēdes muižā, bet 1775. gadā tika iecelts par Jelgavas pilsētas skolas konrektoru. Tajā pašā gadā viņš apprecējās ar Mariju Hāfemani (*Havemann*) un viņu ģimenē piedzima pieci bērni.

1781. gadā Johanam Heinriham Kantam beidzot izdevās dabūt luterāņu mācītāja vietu Vecsaules draudzē (*Altrahden*), kur viņš turpināja nodarboties ar latviešu zemnieku bērnu skološanu.

Miris 1800. gada 22. februārī Vecsaulē.

Atsauces
--------

1. ↑  Mortensen, Hans und Gertrud: Kants väterliche Ahnen und ihre Umwelt, Rede von 1952 in Jahrbuch der Albertus-Universität zu Königsberg / Pr. Holzner- Verlag Kitzingen/ Main 1953 Bd. 3 (vāciski)
2. ↑  Kant: Briefwechsel, Brief 783, An Iacob Lindblom. 13. Oct. 1797.[novecojusi saite]
3. ↑  «Kummetter Keller». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 16. maijā. Skatīts: 2012. gada 16. aprīlī.
4. ↑  Atrodas pie tagadējās Priekules Lietuvā (vācu: *Prökuls*, lietuviešu: *Priekulė*)
5. ↑  Kantweinen
6. ↑  «Johann Heinrich Kant - I407 - Persönliche Informationen». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 16. aprīlī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5294158369769801460001
* GND: 1205764151

 |

 |
**Pols Demāns** (franču: *Paul Deman*; dzimis 1889. gada 25. aprīlī Rekemā, Rietumflandrijā, miris 1961. gada 31. jūlijā Autreivē) bija profesionāls Beļģijas šosejas riteņbraucējs, kura karjera ilga 15 gadus no 1909. līdz 1924. gadam. Viņa pamatnodarbošanās bija paklāju aušana.

Demāns uzvarēja pirmajās Flandrijas tūres sacensībās 1913. gadā 25 gadu vecumā, pārspējot citus 37 braucējus vairāk kā 330 km distancē, kas noslēdzās ar 4 apļiem koka velotrekā ap nelielu dīķi Mariakerkē, Gentes apkārtnē. 1914. gadā viņš uzvarēja smagajā 592 km distancē Bordo—Parīze sacensībās.

Pola Demāna karjera gandrīz beidzās līdz ar Pirmo pasaules karu. Viņš pievienojās Beļģijas izlūkošanas dienestam un ar velosipēdu neitrālajā Nīderlandē ieveda dokumentus. Pēc daudziem braucieniem viņu arestēja Vācijas karavīri un ieslodzīja Lēvenē, gatavojoties viņu nošaut. Demānu izglāba pamiers.

Pols Demāns atkal uzsāka piedalīties sacensībās, 1920. gadā uzvarēja Parīze—Rubē un 1923. gadā — Parīze—Tūra.

Atsauces
--------

1. ↑  «The Cycling Website, Rider database, Paul Deman». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 27. jūlijā. Skatīts: 2008. gada 3. janvārī.
2. 1 2 3 4  CyclingArt. History archives, Wednesday, January 16, 2008, Article - Secret agent man
3. ↑  Schroeders, Fer (1999), Les Classiques du 20ème Siècle, De Eeclonaar, Belgium, ISBN 90-74128-58-0, p146

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pols Demāns***.
* *The Sport.org* profils (angliski)

* *ProCyclingStats* profils (angliski)

* *Cycling Archives* profils (angliski)

* *CycleDatabase* profils (angliski)
**Francijas Republikas prezidents** (franču: *Président de la République française*) ir Francijas Republikas valsts vadītājs, kā arī Francijas Bruņoto spēku virspavēlnieks. Francijas prezidents ir arī Andoras līdzprincis. Francijas prezidents ir Goda Leģiona ordeņa lielmestrs.

1958. gadā pieņemtā Piektās Republikas konstitūcija ievērojami palielināja prezidenta pilnvaras. 1962. gada referendumā tika mainīta konstitūciju, lai prezidentu tieši ievēlētu vispārējās vēlēšanās, nevis 1958. gadā izveidotā vēlēšanu kolēģija. 2000. gada referenduma rezultātā prezidenta pilnvaras termiņu samazināja no septiņiem gadiem līdz pieciem gadiem. Pēc 2008. gada konstitucionālās reformas tika noteikts ka viena persona nevar tikt ievēlētā par prezidentu ne vairāk kā divi secīgi termiņus. Fransuā Miterāns un Žaks Širaks ir vienīgie Francijas prezidenti, kuri ir bijuši amatā divus termiņus no sākuma līdz beigām. Pašreizējais prezidents Emanuels Makrons var būt trešais, kurš pilnībā abus termiņus ir bijis Francijas prezidents.

Francijas prezidentu saraksts
-----------------------------

*Pamatraksts: Francijas prezidentu uzskaitījums*

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Francijas prezidents***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 124925788
* LCCN: sh88007586
* GND: 4258473-5

 |

 |
Divslīpju zelminis SomijāBaltā brāļa pakāpienveida zelminisMelngalvju nama viļņveida zelminisZelmiņu veidi
**Zelminis**, arī **jumtgale** un **ģēvele** ir ēkas divslīpju jumtu noslēdzošās ārsienas trijstūrveida daļa virs dzegas. Trapecveida zelminis raksturīgs ēkām ar pusšļauptiem jumtu galiem jeb. Ar kolonnām balstītu zelmini sauc par frontonu. Plašākā izpratnē zelmiņa jēdzienu mēdz attiecināt uz visu ēkas gala sienu, tomēr atbilstošāks apzīmējums ir "zelmiņa siena". Ēkām ar četrslīpju vai plakanu jumtu zelmiņa nav.

Pakāpienveida zelminis
----------------------

Pakāpienveida zelminis ir zelmiņa veids, ko veido, ar parapetu pakāpienveidā paaugstinot zelmiņa sienu pār jumta diagonālēm. Pakāpienveida zelminis padarīja piekļuvi jumtam un skurstenim ērtāku, taču veicināja ūdens nokļūšanu jumta savienojumā ar sienu. Lai to novērstu, savienojuma vietā piestiprina atloku. Pirmoreiz šādas konstrukcijas zelmiņi tika veidoti 12. gadsimta romānikas ēkām Gentē. Ar Hanzas savienības tirdzniecības sakaru palīdzību 13. gadsimtā pakāpienveida zelminis tika izplatīts uz plašāko Ziemeļjūras un Baltijas jūras baseina reģionu.

Viļņveida zelminis
------------------

Renesanses arhitektūrā pakāpienveida zelmiņu noformējums tika attīstīts, papildinot to ar konveksām un konkāvām formām, kā arī volūtu un akanta lapas motīvu. Tādējādi tika iegūts ažūrs fasādes plaknes noslēguma izveidojums. Sevišķi populāri viļņveida zelmiņi kļuva manierisma un baroka arhitektūrā.

Skatīt arī
----------

* Lukarne
* Sandriks
* Vimpergs
* Vējdēlis

Atsauces
--------

1. ↑  «Mazā arhitektūras vārdnīca» (latviešu). Skatīts: 2023. gada 9. novembrī.
2. ↑  «Kas ir zelmenis un kas – zelminis?» (latviešu). Skatīts: 2023. gada 9. novembrī.
Belvica jeb Ohridas lasis uz Maķedonijas pastmarkas
**Ohridas lasis** jeb **belvica** *(Salmo ohridanus*, maķedoņu: *белвица)*, ir saldūdens lašu dzimtas zivju suga, kas ir endēmiska Ohridas ezerā Albānijā un Ziemeļmaķedonijā. Dzīvesveids pelaģisks, pārtiek g.k. no planktona.

Sugas apraksts
--------------

Belvica ir lašiem salīdzinoši maza zivs, parasti mazāk nekā 30 cm gara un svarā līdz 0,5 kg. Zināmie rekordi — 33,6 cm un 685 grami. Pavasarī un rudenī uzturas ap 40 m dziļumā, vasarā vai nārsta laikā (decembrī—februārī) tuvojas krastiem. Dabiskais dzīves ilgums — ap 12 gadu. Zvīņas perlamutra bālumā. Atšķirībā no radnieciskām sugām, tās skeletam ir 54—55 skrimšļi (citiem ģints pārstāvjiem 56—63). Salīdzinot ar citām radniecīgām saldūdens sugām, belvicai ir diezgan lielas acis, neliela mute un izteikts astes spuras sadalījums daivās.

Taksonomija
-----------

Agrākā literatūrā belvica tika uzskatīta par piederīgu ierosinātām endēmiskām ģintīm *Acantholingua* un *Salmothymus*. Ģenētiskie pētījumi tomēr rāda, ka tā ir tipiska Atlantijas lašu ģints locekle un vistuvāka Adrijas lasim *Salmo obtusirostris*. Neskatoties uz to, tā ir diezgan atšķirīga no taimiņiem līdzīgo sugu kompleksa. Šī viedokļa apstrīdētājs Georgijevs uzskata, ka daudzas šā reģiona zivju sugas, ieskaitot belvicu, tomēr ir tikai taimiņa (*Salmo trutta*) varietātes.

Izmantošana
-----------

Ohridas lasis ir komerciāli izmantojama suga, kas pakļauta intensīvai nozvejai, un zivju audzētavās tā tiek audzēta jau vairāk nekā 50 gadus. Tā ir arī apzināti hibridizēta ar citu endēmisku sugu — Ohridas foreli (*Salmo letnica*). To potenciāli apdraud hibridizācija, ūdens kvalitātes pasliktināšanās un pārzveja, bet krājumi pagaidām ir bagātīgi. Zvejo pārsvarā ziemā pēc nārsta 25-50 m dziļumā, ir arī sporta makšķerēšanas objekts. Tiek augstu vērtēta tirgū.

Atsauces
--------

1. 1 2  Crivelli, A.J. 2006. Salmo ohridanus. IUCN Red List of Threatened Species. Version 2010.1
2. 1 2  Lake Ohrid trouts Balkan trout restoration group.
3. ↑  «EOL: Salmo ohridanus Steindachner 1892».
4. ↑  «Fishbase: Salmo ohridanus Steindachner, 1892».
5. ↑  Eschmeyer W (2007) *Acantholingua* Archived 2012. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. Catalog of Fishes. California Academy of Sciences.
6. ↑  Ales Snoj, Enver Melkic, Simona Susnik, Samir Muhamedagic et Peter Dovc (2002). *DNA phylogeny supports revised classification of Salmothymus obtusirostris*. In *Biological Journal of the Linnean Society*, 19 August 2002, 77, 399 – 411.
7. ↑  Georgiev S (2011) Study of Salmo genus on the Balkan peninsula *Croatian Journal of Fisheries*, Vol.69 No.1
8. ↑  Rakaj, N. *"Conservation status of freshwater fish of Albania". Biological Conservation 72: 195-199*.
**Olafs** bija Brēmenes bīskapa Rimberta hronikā "Svētā Oskara dzīve" (*Vita Anskarii*) ap 854. gadu pieminētais zviedru ķēniņš (zviedru: *sveakung*), kas mēģināja iekarot tagadējās Latvijas un Lietuvas teritoriju kuršu apdzīvotajā daļā.

Hronikas ziņas
--------------

Rimberts piemin, ka kurši bija sacēlušies pret zviedriem un atteikušies tiem maksāt nodevas. Dāņu vikingi savāca lielu floti un nolēma izmantot izdevību un pakļaut Kurzemi. Kurši (*cori*) savāca karaspēku no piecām pilsētvalstīm (*civitates*), iznīcināja pusi no dāņu armijas un izlaupīja viņu kuģus. 
Kad zviedri un viņu kungs Olafs par to uzzināja, viņš nolēma parādīt zviedru spēku un piespiest kuršiem atsākt maksāt viņiem nodevas. Zviedri nākamajā gadā savāca milzu karaspēku un ar kuģiem uzbruka vispirms Grobiņas pilsētai (*Seeburg*), kuru aizstāvēja 7 000 vīru. Pēc tās ieņemšanas viņi atstāja kuģus un devās dziļāk iekšzemē uz Apūles pili, kuru aizstāvēja 15 000 vīru.

Kad pēc astoņu dienu kaujām to neizdevās ieņemt un zviedri nolēma pēc sena paraduma mest kauliņus jeb "zīlēt", bet bez rezultāta. Tad viņi vērsušies pie Kristus un viņš tiem palīdzējis, jo kurši paši izlēmuši padoties un atdot zviedriem dāņiem pirms gada atņemtās bagātības, Viņi samaksāja pusmārciņu sudraba par katru vīru pilsētā un pasludināja, ka pakļausies zviedriem kā senāk. Zviedru kungs Olafs devās mājup ar trīsdesmit gūstekņiem kā ķīlu kuršu pakļāvībai nākotnē.

Ārējās saites
-------------

* Svētā Anskara dzīve angliski (XXX nodaļa)
* Par Svēto Oskaru (Ansgaru) no Birkas pilsētas vēstures
**Pandānu dzimta** (*Pandaceae*) ir pandānu rindas dzimta, kura savukārt ir viena no viendīgļlapju klases rindām. Dzimtai pieder 3 ģintis un vairāk nekā 1000 sugas.

Izplatība
---------

Galvenokārt tropu un subtropu joslā Āfrikā, Madagaskarā, Maurīcijā, dienvidaustrumu Āzijā, Austrālijā un Okeānijā.

Izskats
-------

Balstsaknes
Vairāk vai mazāk dakšveidā zaroti koki ar daudziem stumbriem, kāpjoši krūmi un liānas. Gandrīz visām sugām veidojas gaisa saknes, no kurām daļa, sasniedzot zemi, kļūst par spēcīgām balstsaknēm. Lapas stīvas, šauri lineāras vai šauri lancetiskas, vairākās rindās pamīšus uz stumbra vai spirāliskos pušķos. Ziedi viendzimuma, sīki.

Veģetācija
----------

Veido dažāda lieluma audzes lietus mežu pamežā, mitrās ieplakās un dažādās palienēs gan pastāvīgi pārmitrās, gan paisuma laikā periodiski applūstošās vietās. Daudzas sugas sastopamas sāļūdens vidē un bieži sastopami okeānu un jūru krastos.

Izmantošana
-----------

Vispazīstamākā dzimtas ģints ir pandāni (*Pandanus*). Daudzās zemēs tos lieto pārtikā, kā piemēram, jumtiņu pandānu (*P. tectorius*) un ēdamo pandānu vai izmanto par izejmateriālu dažādu saimniecībā nepieciešamu lietu — grozu, šķīvju, u. tml. — pīšanai. Ar augļu sulu ārstē arī apdegumus.

Sarežģīto audzēšanas apstākļu, liānveida vai lielā auguma dēļ pandāni ir maz kultivēti augi. Dažreiz audzē Veiča pandānu.

Atsauces
--------

1. ↑  Pandānu dzimtas klasifikācija
2. ↑  Tha Plant List, *Pandanaceae*
3. ↑  Pandanaceae dzimtas raksturojums

Literatūra
----------

Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. Zvaigzne. 2008. ISBN 978-9934-0-0829-0
**Lamona līcis** (angļu: *Lamon Bay*) ir plašs Filipīnu jūras līcis Filipīnās. Atrodas Lusonas salas austrumos, dienvidos to norobežo Tajabasas zemesšaurums, austrumos — Bikolas pussala, bet ziemeļdaļā atrodas Poliljo salas. Līcī vēl vairākas salas, lielākās no kurām ir Alabata un Kagbalete dienvidu piekrastē un Balesina līča vidusdaļā. Plešas ap 100 km garumā austrumu—rietumu virzienā un 85 km ziemeļu—dienvidu virzienā. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Maubana, Atimonana, Gumaka un Kalauaga. Nozīmīgs zvejas rajons, kura nozvejas apjoms pēdējā laikā samazinās par apmēram 13,5 % gadā.

Kā vēsta leģenda, līcis agrāk dēvēts par Gusuanas līci, bet vēlāk pārdēvēts tagadējā vārdā, atzīmējot Gumakas valdnieka Lakana Bugtali uzvaru pār pirātu vadoni Lamonu (*Lam Ong*).

Atsauces
--------

1. ↑  Bioeconomic modeling of fisheries policies in Lamon Bay, Philippines

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lamona līcis***.
* UC San Diego. Philippines : east coast of Luzon : Lamon Bay

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 234358636
* LCCN: sh96005968

 |

 |
Kuba ar 10 cm garu malu tilpums ir 1 litrs
**Litrs** ir tilpuma mērvienība, ko apzīmē ar "L" vai "l". Litrs nav SI vienība (SI tilpuma mērvienība ir kubikmetrs), bet tas ir precīzi vienāds ar 1 kubikdecimetru. Litrs ūdens 4 °C temperatūrā sver apmēram 1 kilogramu.

Termina nosaukums cēlies no senas franču tilpuma mērvienības litrona (franču: *litron*), kas bija apmēram 0,83 tagadējie litri. Saskaņā ar SI principiem, mērvienībai, kas nav nosaukta par godu kādam zinātniekam, saīsinātajam apzīmējumam jābūt ar mazo burtu, tomēr litra gadījumā mazo "l" var viegli sajaukt ar ciparu "1". Tādēļ 1979. gadā XVI Vispārējā svaru un mēru konferencē tika nolemts litram izņēmuma kārtā atļaut oficiāli lietot arī otru apzīmējumu — lielo "L". Dažās jomās, piemēram, farmācijā, mūsdienās atļauts lietot tikai lielo "L".

1978. gadā Vaterlo universitātes (Kanāda) fizikas katedras līdzstrādnieks Kenets Vulners universitātes avīzē "*Chem13 News*" publicēja rakstu ar sīku franču zinātnieka Kloda Emīla Žana Batista Litra biogrāfiju. Klods Litrs esot ražojis stikla vīna pudeles un bijis pirmais, kas sācis izgatavot laboratorijas traukus, bet 1763. gadā ieteicis mērīt tilpumu, nosakot šķidruma masu. Pēc viņa nāves šis priekšlikums esot bijis apstiprināts, bet tilpuma mērvienība nosaukta Litra vārdā. Kaut arī raksts ar izdomāto biogrāfiju tika publicēts Joku dienā, to kļūdas dēļ pārpublicēja IUPAC žurnāls *Chemistry International*. Lai gan jau nākamajā numurā IUPAC to atsauca, ziņas par Litru kā patiesas tikušas pārpublicētas daudzos izdevumos, tai skaitā arī latviešu valodā.

Attiecība pret citām tilpuma mērvienībām
----------------------------------------

1 decilitrs = 100 mililitri   

1 kubikmetrs = 1000 kubikdecimetri = 1 000 000 kubikcentimetri = 1000 litri = 10 000 decilitri = 10 hektolitri   

1 kubikdecimetrs = 1000 kubikcentimetri = 1 litrs = 10 decilitri   

1 hektolitrs = 10 dekalitri = 100 litri = 1000 decilitri   

1 litrs = 10 decilitri = 1000 mililitri

Atsauces
--------

1. ↑  Noteikumi par fizikālo lielumu mērvienībām, to latviskajiem nosaukumiem un rakstību
2. ↑  «Ariadne»[novecojusi saite] *New Scientist*, 8 October 1984
3. ↑  "Komunisma ceļš", LKP Bauskas rajona laikraksts, 13.04.1985, Nr. 44 (6152), 4. lpp.
**Kārlis Beizaks** (1915 - 1940) bija latviešu karavīrs robežsargs. Viens no Masļenku robežincidentā kritušajiem Latvijas robežsargiem.

Biogrāfija
----------

Kārlis Beizaks ir dzimis 1915. gada 16. decembrī Vadakstes pagasta Priedulā. Mācījies Vadakstes pamatskolā.

No 1937 līdz 1938. gadam dienējis Latvijas Bruņotajos spēkos, Štāba bataljonā. Beidzis instruktoru rotas kursu.
1938. gadā paaugstināts par dižkareivi un kļuvis par 1. klases šāvēju vingrinājumā ar kaujas šauteni.
1939. gada aprīlī uzsācis dienestu Robežsargu brigādes 3. Abrenes bataljonā.

Kritis 1940. gada 15. jūnija rītausmā sadursmē ar NKVD uzbrucējiem. Apbedīts Auces Sniķerkalna kapos.

Masļenku robežincidents
-----------------------

NKVD uzbrukuma brīdī Beizaks bija brīvais sargs un gulēja sardzes ēkā. Apšaudes laikā sardzes priekšnieka p.i. Valdis Grīnvalds norīkoja Beizaku skriet uz kaimiņu 1. sardzi pēc palīdzības, jo telefona sakari nedarbojās. Izlēcis pa logu, Beizaks spēja noskriet 200 metrus, kad viņu nošāva sardzes ēku aplenkušie uzbrucēji.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Feldmanis, Andrejs Edvīns, *Masļenku traģēdija - Latvijas traģēdija*, Rīga, 2002.
* Grīnvalds, Valdis, *Iebrukums Masļenkos*, Daugavas Vanagu Mēnešraksts, no. 2, 1979
**Dmitrijs Voskresenskis** (krievu: *Дми́трий Никола́евич Воскресе́нский*), baznīcas vārds Metropolīts **Sergijs** (*Митрополи́т Се́ргий*, 1897—1944) bija Viļņas un Lietuvas metropolīts, Igaunijas un Latvijas pareizticīgo baznīcas patriarhālais eksarhs (*Митрополит Виленский и Литовский, Патриарший Экзарх Латвии и Эстонии*, 1941—1944). 
Nogalināts atentātā Otrā pasaules kara laikā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1897. gada 26. oktobrī Maskavas pareizticīgo protojereja Nikolaja Voskresenska ģimenē. Mācījās Maskavas Garīgajā skolā un Maskavas Garīgajā seminārā. Pēc Oktobra revolūcijas un Krievijas pilsoņu kara viņš 1920. gadā viņš sāka studēt Maskavas Universitātes (MU) Vēstures un filozofijas fakultātē, 1923. gadā viņu izslēdza no MU un arestēja par pretpadomju propagandu. 
1925. gadā Dmitrijs Voskresenskis kļuva pareizticīgo mūks, pieņemdams garīgo vārdu Sergijs. 1930. gadā viņš kļuva par Orehovozujevas katedrāles virspriesteri, 1932. gadā par Maskavas Kristus Augšāmcelšanās baznīcas Sokoļņikos virspriesteri, 1933. gadā par Kolomnas bīskapu, 1934. gadā par Broņņicas bīskapu, 1936. gadā par Dmitrovas bīskapu. 
Lielā terora laikā 1937. gadā pēc protojereja Aleksandra (Ļebedeva) aresta arhibīskapu Sergiju iecēla par Maskavas patriarhijas lietu pārvaldītāju.

Pēc Polijas kampaņas 1939. gadā Maskavas patriarhija pārņēma okupēto zemju pareizticīgo draudzes Baltkrievijā un Belostokas apgabalā, bet pēc Baltijas valstu okupācijas nosūtīja arhibīskapu Sergiju uz Rīgu, lai atstādinātu Latvijas pareizticīgās baznīcas metropolītu Augustīnu no pienākumu pildīšanas un Latvijas Pareizticīgo baznīcu pievienotu Maskavas patriarhātam.
1941. gada 24. februārī Sergiju iecēla par Baltijas eksarhu un Lietuvas metropolītu. 

Vācu okupācijas laikā ar Rīgas bīskapa Jāņa Garklāva palīdzību eksarhs Sergijs ieguva atļauju kalpot padomju karagūstekņu nometnēs.
1941. gada jūlijā viņš nodibināja Iekšējo Pareizticīgo misiju Latvijā un Lietuvā, bet 1941. gada augustā Pleskavas Pareizticīgo misiju. 
1944. gada 28. aprīlī pa ceļam no Viļņas uz Rīgu metropolītu Sergiju, viņa šoferi P. Kulakovu un divus līdzbraucējus (dziedātāju I. Redikuļcevu un viņa sievu) pie Kauņas automašīnā nogalināja vācu militārajās formās pārģērbušies nenoskaidroti uzbrucēji.
Apglabāts 4. maijā Rīgas Pokrova kapos.

Literatūra
----------

* M. Škarovskis. Metropolīts Sergijs (Voskresenskis) un viņa kalpošana Baltijā un Krievijas Ziemeļrietumos 1941.-1945. gados. Sanktpēterburgas Eparhijas ziņas (*С.-Петербургские Епарх. вед.*), 2002. nr. 26. - 27. (krieviski)
* А. Geričs. Viļņas un Lietuvas Metropolīts Sergijs (Voskresenskis), Baltijas Ekzarhs (*Митрополит Виленский и Литовский Сергий (Воскресенский), Экзарх Прибалтики*) avīze „Виноградная Лоза" 2002. Nr.11 (54), novembris, 13. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Krievu kultūras mantojuma institūts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 1061156532

 |

 |
**Četras svētās pilsētas**, jūdaisma tradīcijā iekļauj Jeruzalemi, Hebronu, Tiberiju un Safedu.

19. gadsimtā stilizēta četru svēto pilsētu karte.
Šīs pilsētas atzītas par svētām gan tāpēc, ka tajās koncentrētas kulta celtnes, gan ievērojamu rabīnu piemiņas vietu dēļ. Daudzi reliģiski ebreji izvēlas tikt apglabāti tieši šajās pilsētās.

Jeruzaleme jau gadu tūkstošiem ir jūdaisma svētākā pilsēta un ebreju pasaules centrs. Tajā atradies Jeruzalemes templis, tā bijusi senās Izraēlas karalistes galvaspilsēta un ir arī mūsdienu Izraēlas galvaspilsēta. Jeruzaleme ir svēta arī kristiešiem un musulmaņiem.

Hebronā atrodas patriarhu Ābrama, Īzaka, Jēkaba un viņu sievu Sāras, Rebekas un Leas kapu vietas. Arī musulmaņi uzskata Hebronu par svētu, jo tajā apglabāts viņu ciltstēvs Ābrams.

Safeda kļuva par ievērojamu ebreju kultūras centru pēc tam, kad tajā ieradās 1492. gadā no Spānijas padzītie ebreji, starp kuriem bija daudzi ievērojami rabīni. Tā kļuva par ievērojamu Kabalas studiju centru. Tajā atrodas ievērojamā kabalista Īzaka Lurijas kapa vieta.

Tiberija ir ievērojama kā pilsēta kurā 18. un 19. gadsimtā darbojās virkne ievērojamu rabīnu un viņu skolnieki. Vēsturiski tieši šajā pilsētā pabeigts darbs pie Jeruzalemes Talmūda.
***Kristus apraudāšana*** (itāļu: *Lamento sul Cristo morto*) jeb **Mirušais Kristus** (itāļu: *Cristo morto*) ir itāļu renesanses gleznotāja Andrea Mantenjas glezna, kas tapusi ap 1480. gadu. Lai arī par gleznas tapšanas gadu nav vienprātības, tā tika pabeigta starp 1475. un 1501. gadu, visticamāk 1480. gadu sākumā. Tajā attēlots Jēzus Kristus ķermenis, guļot uz marmora plāksnes. Par viņa nāvi sēro Jaunava Marija un Svētais Jānis. Gleznas augšējā kreisajā stūrī saskatāms vēl viens tēls, tiek uzskatīts, ka tā ir Marija Magdalēna.

Kristus apraudāšanas tēma ir populārs sižets viduslaiku un renesanses mākslā, kaut arī šī metode ar tematu, kas pazīstams kā "Kristus svaidīšana", periodam ir neierasta. Lielākā daļa "apraudāšanu" parāda lielāku kontaktu starp sērotājiem un ķermeni. Gleznā ir bagātīgs gaismas un ēnu kontrasts, tas iemieso dziļu patosa sajūtu. Vardarbīgā perspektīva, kas pietuvina un dramatizē guļošo tēlu, uzsverot anatomiskas detaļas, īpaši Kristus krūškurvi, pastiprina ainas reālismu un traģēdiju. Caurumi Kristus rokās un kājās, kā arī abu sērotāju sejas tiek attēlotas bez ideālisma vai retorikas koncepcijas. Līķi pārklājošā drapērija veicina dramatisko efektu. Kompozīcijas fokuss tiek vērsts uz Kristus dzimumorgāniem — šāds uzsvars šajā periodā bieži sastopams Jēzus tēlā, īpaši kā zīdainim; tas saistīts ar teoloģisko uzsvaru uz Jēzus cilvēcīgumu, kā to uzsvēris Leo Šteinbergs un citi kritiķi.

Mantenja attēlojis gan mirušā ķermeni veidā, kas nestāj vienaldzīgu, gan skarbu Bībeles traģēdiju. Šī glezna ir viena no daudzajiem mākslinieka perspektīvas meistarības piemēriem. No pirmā acu uzmetiena glezna šķietami parāda precīzu perspektīvu. Tomēr rūpīgāka pārbaude atklāj, ka Mantenja samazinājis tēla pēdu izmēru, kas, kā viņam būtu bijis jāzina, aizklātu lielu ķermeņa daļu, ja tas būtu pareizi attēlotas.

Mantenja, iespējams, radīja šo gleznu savai bēru kapelai. To atrada viņa dēli viņa studijā pēc mākslinieka nāves un pārdeva, lai nomaksātu parādus. 

Šobrīd glezna atrodas *Pinacoteca di Brera* gleznu galerijā Milānā, Itālijā, kur tā nonāca 1824. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  ; pārbaudes datums: 16 aprīlis 2016.
2. ↑  ; Make Lists, Not War; pārbaudes datums: jūnijs 2020.
3. ↑  «The Lamentation over the Dead Christ». *Web Gallery of Art*. Skatīts: 2017. gada 16. oktobrī.
4. ↑  Linus Meldrum. Lenten Meditation: Mantegna’s Lamentation over the Dead Christ
5. ↑  Kleiner, Fred S. *Gardner's Art Through the Ages*, 13. izdevums.
6. ↑  «Mantegna's Dead Christ». Smarthistory at Khan Academy. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 4. jūlijā. Skatīts: 2013. gada 9. maijs.

Bibliogrāfija
-------------

* *La Grande Storia dell'Arte - Il Quattrocento*, *Il Sole 24 Ore*, 2005
* Kleiner, Frank S. *Gardner's Art Through the Ages, 13th Edition*, 2008
* Manca, Joseph. *Andrea Mantegna and the Italian Renaissance*, 2006

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kristus apraudāšana***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4224698-2

 |

 |
**Marks Robers** (dzimis 1980. gada 11. martā) ir amerikāņu YouTube satura veidotājs, inženieris, izgudrotājs un pedagogs. Viņš ir pazīstams ar saviem videoklipiem par populārzinātniskām tēmām un par paša veidotiem sīkrīkiem. Pirms viņš kļuva par *YouTube* satura veidotāju, Robers deviņus gadus bija NASA inženieris, kur viņš pavadīja septiņus gadus, strādājot pie Curiosity visurgājēja NASA reaktīvo dzinēju laboratorijā. Vēlāk viņš četrus gadus strādāja Apple Inc. kā produktu dizainers viņu īpašo projektu grupā, kur viņš bija patentu autors, kas ietver virtuālo realitāti pašbraucošās automašīnās.

Robers uzauga Brea, Kalifornijā, jaunākais no trim brāļiem un māsām. Viņš absolvēja Brea Olindas vidusskolu 1998. gadā. Viņš sāka interesēties par inženierzinātnēm jau agrā vecumā, izgatavojot aizsargbrilles, kas palīdzēja izvairīties no acu kairinājuma, griežot sīpolus. Robers ir ieguvis mašīnbūves grādu Brigama Janga universitātē, kā arī maģistra grādu Dienvidkalifornijas Universitātē.
Aleksandrs Maķedonskis.
**Aleksandrs Maķedonskis** (1867—1942) bija Latvijas krievu garīdznieks un sabiedriskais darbinieks, Tautas padomes loceklis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1867. gada 11. aprīlī Galgauskas pagastā, ķestera Aleksandra Maķedonska (1828–1896) ģimenē.
Mācījās Galgauskas pareizticīgo draudzes skolā, Rīgas pareizticīgo seminārā, mācības beidza 1886. gada 18. jūnijā. 1888. sāka strādāt par Galgauskas draudzes skolas palīgskolotāju. 1889. gadā kļuva par Bauskas pareizticīgo draudzes psalmotāju un skolotāju, bet 1897. gadā par Rīgas Jāņa pareizticīgo draudzes psalmotāju. 1897. gada 6. martā viņu iesvētīja diakona kārtā, un 1898. gadā viņš darbojās kā Tukuma pareizticīgo draudzes psalmotājs un skolotājs. 1898. gada 21. oktobrī viņu iesvētīja par priesteri Kolkasraga pareizticīgo draudzē, bet 1899. gada 6. aprīlī par Galgauskas pareizticīgo draudzes priesteri. 1907. gada 3. oktobrī kļuva par Rīgas cietuma pareizticīgo baznīcas priesteri, bet 1911. gada 23. novembrī par Rīgas Jāņa pareizticīgo draudzes priesteri. 1918. gadā tika iecelts par Rīgas Pasludināšanas draudzes priesteri.

Kā Krievu nacionāldemokrātu partijas pārstāvis 1919. gada 13. jūlijā kļuva par Tautas padomes locekli. 1939. gadā kļuva par Rīgas Pasludināšanas draudzes virspriesteri. 1939. gada 1. maijā viņu apbalvoja ar Atzinības Krusta ordeni (5. šķiru).

Miris 1942. gada 20. septembrī. Apglabāts Rīgas Pokrova kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Tautas padome (stenogrammas). Rīga, 1920.
2. ↑  LATVIJAS NACIONĀLO MINORITĀŠU SĀKOTNE, 1918–1922 Leo Dribins LZA Vēstis, 2019. gads 73. sējums 4. numurs
3. ↑  Timenote.info
**Viktors Mellenbergs** (1905—2001) bija latviešu arhitekts, Rīgas Jūrmalas pilsētas arhitekts (1934—1944).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1905. gada 22. februārī. Dienēja uz karakuģa "Virsaitis" (1926—1927) kaprāļa pakāpē.
Pēc Latvijas Universitātes Arhitektūras fakultātes beigšanas (1934) strādāja par Rīgas Jūrmalas pilsētas arhitektu, bija Aizsargu organizācijas loceklis no 1934. gada. Viņa ģimenes māja atradās Muižas ielā.
1936. gadā uzcēla Dzintaru koncertzāli, ko viņš bija projektējis kopā ar arhitektu A. Birzenieku. 

Otrā pasaules kara laikā bija Rīgas Jūrmalas pilsētas vecākā Aleksandra Jansona vietnieks — vecākais arhitekts ar biroju Zvaigžņu ielā 5.
Miris 2001. gadā.

Projekti
--------

* Dzintaru koncertzāle (1936)

Atsauces
--------

1. ↑  «biographien.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 2. decembrī. Skatīts: 2019. gada 11. februārī.
2. ↑  «Adresu grāmata, (1943)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. aprīlī. Skatīts: 2019. gada 11. februārī.
**Svētes ūdenskrātuve** (vietējie iedzīvotāji šo vietu sauc par **Uzplūdumu**) ir caurteces mākslīga ūdenskrātuve Ventspils novada Ugāles pagasta ziemeļrietumu daļā. Svētes ūdenskrātuvi 1940. gada pavasarī koku pludināšanai uz Ventspili sāka būvēt Ugāles virsmežniecības departaments. Svētes ūdenskrātuve radīta, noslēdzot Svētes upītes gravu ar 173 m garu un 6 m augstu zemes dambi, kas izveidots no 6110 kub.m. liela smilts grants bēruma ar māla kodolu vidū. Filtrācijas ūdeņu samazināšanai māla kodolā iedzīta 86,4 m gara rievsiena. Neizmantoto ūdeņu nolaišanai dambī iebūvēta 20 m gara noslēdzama caurteka ar 80 cm caurmēru. Svētes ūdenskrātuves maksimālā platība ir 60 ha, bet pie normāla ūdens līmeņa 45 ha. Svētes ūdenskrātuves būvdarbi pilnībā pabeigti 1943. gada vasarā. 

Dibens - celmains, dūņu maz, vietām - dūņains. Krasti - slīpi un stāvi. Dambja šķērsprofila virsplatums 2,5 m, iekšējais nogāzes slīpums 2:1, ārējais 1:1,5.

Makrofīti - niedres, kalmes, meldri, glīvenes.

Ezerā dzīvo līdakas, raudas, asari, karpas un līņi.

Atsauces
--------

1. ↑  ezeri.lv
2. ↑  «Informācija par objektu: Svētes ūdenskrātuve». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2016. gada 1. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Meža Dzīve, Nr.6 (01.06.1944)  Archived 15.05.2019, *Wayback Machine* vietnē.
**Gvido Augusts** (1932-2022) bija latviešu izcelsmes amerikāņu gleznotājs grafiķis, mākslas grāmatu un grafisku darbu iespiedējs un izdevējs, gleznu izstāžu organizētājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1932. gada 24. maijā Kuldīgā. Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā ar ģimeni devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1950. gadā uz Kaliforniju ASV. Studēja mākslu Kalifornijas štata Sanhosē koledžā (*San Jose State College*) un Sanfrancisko Mākslas institūtā, papildinājās filmu animācijā *Futhill* koledžā Losaltosā. Dienēja ASV Jūras kara spēkos (1956-1958) Japānā. Pēc atgriešanās no dienesta strādāja IBM, vēlāk kā arhitektūras ilustrators. Kopš 1958. gada piedalījās mākslas izstādēs.

1959. gadā pārcēlās uz Berkliju, kur rīkoja izstādes un gleznoja abstraktus un eksperimentālus darbus – Kalifornijas Universitātes Mākslas muzeja pasūtījuma radīja virkni novatorisku plakātu par Žana Lika Godāra filmām. 1968. gadā viņš nodibināja savu kompāniju *Gvido Press*, kas ražoja nelielas tirāžas izdrukas, ilustrēja grāmatas, tajā skaitā Gētes un Puškina darbus. Ceļoja uz Centrālameriku, Āfriku un Eiropu, lasīja lekcijas par etnogrāfiju un mākslas vēsturi, vāca retus un vērtīgus vēstures artefaktus, vadīja vairākus labdarības fondus.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Strādā eļļas, akrīla, sietiņspiedes un kokgriezuma tehnikās. Gleznošanas stils ekspresīvs, reāls un pusreāls. Daudzi darbi fantastiskas žanru kompozīcijas, kur mijās ironija, humors un erotika. Bieži darbos lietoti arī grafiski un plakātiski elementi. Iespaidi darbiem, liekas, gūti ceļojumos pa Meksiku, Itāliju un citur. Gvido Augustam tuva arī dažādo tautu etnogrāfija un mītoloģija, ieskaitot latviešu tautas dziesmas un pasakas.

Ārējās saites
-------------

* PAR 'EROTISKO VIRZIENU' MĀKSLĀ. INTERVIJA AR GLEZNOTĀJU GVĪDO AUGUSTU Ilze Šedrika-Levis, Jaunā Gaita nr. 100. 1974. gadā
* gvidoaugusts.com (angliski)

Atsauces
--------

1. ↑  Galerija Birkenfelds
2. ↑  jaunagaita.net Voldemārs Avens Jaunā Gaita nr. 237. 2004. gada jūnijā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305380936

 |

 |
**Azerbaidžānas Valsts naftas un rūpniecības universitāte** (azerbaidžāņu: *Azərbaycan Dövlət Neft və Sənaye Universiteti*) ir augstākās izglītības iestāde Baku, Azerbaidžānā.

Vēsture
-------

Hadži Zejnalabdins Tagijevs
1887. gada 10. novembrī Baku pilsētas dome pieņēma lēmumu par tehniskās skolas izveidi. Sabiedriskais un politiskais darbinieks, miljonārs un filantrops Hadži Zejnalabdins Tagijevs ziedoja 100 tūkstošus rubļu skolas ēkas celtniecībai.

1896. gadā tehniskā skola tika pārdēvēta par zemākā līmeņa tehnisko skolu. 1896.–1905. gadā skolu absolvēja 50 cilvēki mehānikas nodaļā un 55 cilvēki celtniecības nodaļā. 1910. gadā mehānikas nodaļa ietvēra arī naftas inženierijas un elektromehānikas specialitātes.

1916. gadā skolā mācījās 494 skolēni, no kuriem tikai 20 bija azerbaidžāņi. 1918. gadā skola tika pārdēvēta par politehnikumu. Politehnikumā bija naftas rūpniecības, elektromehānikas, celtniecības un arhitektūras nodaļas. Tajā mācījās 188 skolēni. Šajā laikā par absolventiem kļuva 62 cilvēki, no kuriem 12 inženieri bija azerbaidžāņi.

Akadēmijas galvenā ēka tika uzcelta 1900. gadā pēc arhitekta Josifa Goslavska projekta. Šeit darbojās Baku Tehniskā skola.

Pēc padomju varas nodibināšanas Azerbaidžānā 1920. gada 14. novembrī uz skolas bāzes tika izveidots Baku Politehniskais institūts. Līdz 1923. gadam institūtu bija absolvējuši pirmie 3 studenti. Līdz 1927. gadam absolventu skaits bija pieaudzis līdz 289.

1959. gadā institūtu nosauca revolucionāra Mešadi Azizbekova vārdā.

1992. gada 21. martā, pēc Azerbaidžānas izstāšanās no PSRS, augstskola mainīja nosaukumu uz ''Azerbaidžānas Valsts naftas akadēmija'', tomēr kopš 2015. gada tai ir piešķirts mūsdienīgs nosaukums.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Azerbaidžānas Valsts naftas un rūpniecības universitāte***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* ISNI: 0000 0004 0470 2923

 |

 |
Aleksandrs Jansons 1939. gadā
**Aleksandrs Jansons** (1887—?) bija latviešu ierēdnis un sabiedriskais darbinieks, Rīgas Jūrmalas pilsētas galva (1931–1939) un pilsētas vecākais (1939–1940, 1941–1944).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1887. gada 5. jūlijā Jūrmalā Jēkaba Jansona un viņa sievas Marijas, dzimušas Remess, ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā bija Krievijas Impērijas armijas kara ierēdnis. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gadā bija Studentu bataljona karavīrs, augustā kļuva par Rēzeknes kājnieku pulka kara ierēdni, septembrī par Kara satiksmes pārvaldes kara ierēdni.
Pēc kara beigām 1920. gadā kļuva par Rīgas Jūrmalas pilsētas domnieku, 1922. gadā ieguva notāra tiesības pie Rīgas apgabaltiesas un strādāja par Slokas pilsētas (1922-1923) un Rīgas Jūrmalas pilsētas notāru (1923-1931). Līdztekus bija Latvijas Universitātes tautsaimniecības nodaļas students (1927-1929) un Tiesību zinātnes nodaļas students (studijas apbeidza 1942. gadā). Viņš bija Rīgas Jūrmalas ugunsdzēsēju biedrības priekšnieks un no 1935. gada Rīgas 5. aizsargu pulka Jūras diviziona 2. rotas saimniecības priekšnieks.

1931. gadā Aleksandrs Jansons kļuva par Rīgas Jūrmalas pilsētas galvu, 1939. gadā par Rīgas Jūrmalas pilsētas vecāko. Pēc Latvijas okupācijas padomju varas iestādes 1940. gadā Jansonu atcēla no amata, bet vācu okupācijas iestādes 1941. gadā atjaunoja amatā.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, 5. šķira (1935)

Atsauces
--------

1. ↑  biographien.lv
**Malabona** (filipīniešu: *Lungsod ng Malabon*, angļu: *Malabon City*) ir neatkarīga pilsēta Filipīnās. Atrodas Lusonas salas rietumdaļā Manilas aglomerācijā, administratīvi ietilpst Galvaspilsētas reģionā. Izvietojusies reģiona ziemeļrietumos pie robežas ar Bulakanas provinci; ziuemeļos robežojas ar Valensuelu un Bulakanas provinces Obando municipalitāti, austrumos — ar Kalookanu, bet rietumos — ar Navotasu. Malabona ir Manilas dzīvojamā un rūpnieciskā piepilsēta, attīstīta dīķu zivkopība.

Vēsture
-------

Mūsdienu apdzīvoto vietu **Tambobongu** (*Tambobong*) 1599. gadā dibinājis augustīniešu ordenis kā daļu no Tondo municipalitātes. Attīstījusies 19. gadsimta otrajā pusē, dibinot tabakas un cukura pārstrādes uzņēmumus. 1859. gadā no Malaboas tika nodalītas trīs barjosas, kas mūsdienās veido Navotasas pilsētu. 1901. gadā Malabonas municipalitāte tika iekļauta jaunizveidotajā Risalas provincē. 1975. gadā Malabona iekļauta Galvaspilsētas reģionā, bet 2001. gadā tai piešķirts pilsētas statuss.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Filipīnu lielpilsētas Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| 
* Anhelesa
* Bagio
* Bakoloda
* Butuana
* Dagupana
* Davao
* Heneralsantosa
* Iligana
* Iloilo
* Kagajana de Oro
* Kalookana
* Kesonsitija
* Kotabato
* Lapulapu
* Laspiņasa
* Lusena
* Makati
* Malabona
* Mandalujonga
* Mandaue
* Manila
* Marikina
* Muntinlupa
* Naga
* Navotasa
* Olongapo
* Ormoka
* Paraņake
* Pasaja
* Pasiga
* Puertoprinsesa
* Sanhuana
* Santjago
* Sebu
* Tagiga
* Taklobana
* Valensuela
* Zamboanga

 |

 |
**Nurgjula Salimova** (bulgāru: *Нургюл Салимова*; dzimusi 2003. gada 2. jūnijā Targovištes apgabalā) ir Bulgārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2019).

Biogrāfija
----------

Piedzimusi Krepčas ciemā Targovištes apgabalā. Šahu sākusi spēlēt piecu gadu vecumā.

Vairākkārt pārstāvējusi Bulgāriju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2011. gadā Albenā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U8 vecuma grupā. 2015. gadā uzvarējusi Pasaules jauniešu šaha čempionātā un Eiropas Savienības jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā. Daudzkārtējā Bulgārijas un Eiropas meiteņu čempionātu laureāte ātrajā šahā un šaha ātrspēlē dažādās vecuma grupās.

2017. gadā uzvarējusi Bulgārijas sieviešu šaha čempionāta finālā.

2023. gada augustā Baku izcīnījusi 2. vietu FIDE Pasaules kausa izcīņā sievietēm, pusfinālā pieveicot Annu Muzičuku, bet finālā piekāpjoties Aleksandrai Gorjačkinai, un nodrošinājusi tiesības spēlēt pretendenšu turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu, bet 2019. gadā - starptautiskā meistara vīriešiem (IM) un starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Nurggyul Salimova». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 17. janvārī. Skatīts: 2018. gada 17. janvārī.
2. ↑  European Youth Chess Championship Albena 2011 - Girls Under 8
3. ↑  European Union Youth Championship 2015 - U12
4. ↑  66th Bulgarian Individual Women's Chess Championship - Final 2017
5. ↑  Women's Chess World Cup 2023
6. ↑  89th FIDE Congress 2018, 26 Sep - 6 Oct, Batumi, Georgia
7. ↑  3rd quarter PB 2019, 7-8 September, Budapest, HUN

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Govhera Bejdullajeva** (azerbaidžāņu: *Gövhər Bəydullayeva*; dzimusi 2003. gada 23. aprīlī) ir Azerbaidžānas FIDE meistare šahā (2017).

Biogrāfija
----------

2015. gadā uzvarējusi Azerbaidžānas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U12 vecuma grupā, bet 2016. gadā atkārtojusi šo panākumu meiteņu U14 vecuma grupā.

Pārstāvējusi Azerbaidžānu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2017. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U14 vecuma grupā. Pirms tam divus gadus pēc kārtas bijusi otrā Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā (2014, 2015). 2013. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu čempionātā ātrajā šahā meiteņu U10 vecuma grupā. 2018. gada augustā Rīgā izcīnījusi 4. vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā G16 vecuma grupā.

2016. gadā Baku pārstāvējusi Azerbaidžānas trešo komandu Pasaules sieviešu šaha olimpiādē. 2017. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.

2021. gada maijā izcīnījusi 2. vietu Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā. 2022. gadā uzvarējusi šajā turnīrā. 2023. gada februārī otro reizi pēc kārtas uzvarējusi Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā.

2022. gada oktobrī uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojusies 32. vietā "FIDE Women's Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

Atsauces
--------

1. ↑  AZE Chmp, girls U-12 12 yaşadək qızlar arasında Azərbaycan birinciliyi
2. ↑  14 yaşadək qızlar arasında Azərbaycan birinciliyi 2016 AZE Chmp, Girls U-14
3. ↑  European Youth Chess Championship 2017 Girls U14
4. ↑  24th EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2014 U12 Girls
5. ↑  25th European Youth Chess Championship 2015 U12 - Girls
6. ↑  13th European Youth Rapid Chess Championship 2013 - Girls U10
7. ↑  «European Youth Chess Championship G-16 - 2018». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 10. septembrī. Skatīts: 2018. gada 30. augustā.
8. ↑  «42nd Olympiad Baku 2016 Women». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 8. septembrī. Skatīts: 2018. gada 26. janvārī.
9. ↑  European Individual Women Chess Championship 2017
10. ↑  Azerbaijan Chess Championship, Women, 2021
11. ↑  Azerbaijan Chess Championship, Women
12. ↑  Qadınlar arasında Azərbaycan çempionatı 2023
13. ↑  «Abdulla Gadimbayli and Govhar Beydullayeva win 2022 FIDE World Junior Championship». *www.fide.com* (angļu). Skatīts: 2022-10-23.
14. ↑  023 FIDE Women's Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Dmitrijs Kollars** (vācu: *Dmitrij Kollars*; dzimis 1999. gada 13. augustā, Brēmenē) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2017).

Biogrāfija
----------

2015. gadā uzvarējis Vācijas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2016. gadā piedalījies Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, kurā ieņēmis 4. vietu. 2019. gadā izcīnījis 2. vietu Vācijas šaha čempionātā. Vācijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā (2017) un izcīnījis 2. vietu Mitropas kausā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 73. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 105. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 17 gadu un 9 mēnešu vecumā bijis jaunākais lielmeistars Vācijas šaha vēsturē.

Atsauces
--------

1. ↑  DEM U16, 23. – 31.05.2015 (Deutsche Schachjugend)
2. ↑  World Youth Championship U18 Tournament
3. ↑  Deutsche Einzelmeisterschaft 2019
4. ↑  OlimpBase :: European Boys' U18 Team Chess Championship :: Dmitrij Kollars
5. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
6. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
7. ↑  2nd quarter PB Meeting 2017 by written resolution
8. ↑  Deutschlands jüngster Großmeister

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ilmārs Verpakovskis** (dzimis 1958. gada 15. oktobrī, miris 2022. gada 5. februārī) bija latviešu futbolists un treneris. Viņš ir tēvs vienam no visu laiku labākajiem latviešu futbolistiem Mārim Verpakovskim.

Biogrāfija
----------

Karjeras lielāko daļu pavadīja futbola klubā Liepājas "Zvejnieks", bija komandas līderis un ilggadējais kapteinis.

Vienu sezonu aizvadījis kā Rīgas "Daugavas" meistarkomandas spēlētājs (1989). Ilmārs Verpakovskis aizvadījis 3 spēles Latvijas futbola izlasē no 1991. līdz 1992. gadam, kurās vārtus nav guvis. Bijis arī FK Liepājas Metalurgs komandas treneris.

Kad Māris Verpakovskis tika uzaicināts spēlēt Kijevas "Dinamo", Ilmāram tika piedāvāts strādāt "Dinamo" jaunatnes futbola sistēmā. Sarunā ar "Kurzemes Vārdu" Ilmārs Verpakovskis teica, ka vislielāko iespaidu atstājusi "Dinamo" futbola saimniecība. Viņaprāt, gan pieaugušo, gan jaunatnes komandu treniņu bāzēs ir viss, līdz pat sīkumiem, kas nepieciešams treniņiem un atpūtai.

Miris 2022. gada februārī 63 gadu vecumā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Līdzjūtība Ilmāra Verpakovska tuviniekiem un talanta cienītējim». Latvijas Futbola federācija.
2. ↑  «Latvijas futbola leģenda Māris Verpakovskis». sports.tvnet.lv. Skatīts: 2019. gada 29. oktobrī.
3. ↑  «Laikraksts "Kurzemes Vārds", 2003. gada 17. decembris».. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 29. oktobrī. Skatīts: 2019. gada 29. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* *Transfermarkt* profils
* lff.lv profils
***Twitch.tv*** ir tiešsaistes straumēšanas platforma, kas ļauj lietotājiem veidot un skatīties tiešraides par dažādiem tematiem, piemēram, videospēlēm, mūziku un sporta pasākumiem. Platforma tika izveidota 2011. gadā un sākotnēji tika izmantota tikai spēļu straumēšanai. *Twitch.tv* ir izveidojis vairākas iespējas, lai lietotāji varētu monetizēt savas tiešraides, piemēram, abonentu sistēmu un reklāmas. Lietotāji var arī pelnīt naudu, veidojot partnerības ar citiem uzņēmumiem un piedaloties dažādos pasākumos. *Twitch.tv* ir iegādājusies *Amazon*, un tā ir kļuvusi par vienu no populārākajām tiešsaistes straumēšanas platformām pasaulē. Platforma ir pieejama vairāk nekā 30 valodās, un tā piedāvā tāda funkcijas kā tērzēšanu ar citiem skatītājiem un kanālu veidošanu.

Moderatori arī palīdz pārvaldīt radītāja tērzēšanu, lai nodrošinātu, ka tā paliek droša, laipna un jautra, veicot šādas darbības: laika izbeigšana vai lietotāju izslēgšana, iespējot lēnu, abonentu vai sekotāju tērzēšanas režīmus, sākt, pārvaldīt un beigt aptaujas.

Maksimālais tiešraides ilgums ir 48 stundas.

Ja neievēro *Twitch.tv* straumēšanas noteikumus, var kontu var bloķēt uz nenoteiktu laiku.

Atsauces
--------

1. ↑  «Customer Support». *help.twitch.tv*. Skatīts: 2023-06-04.
2. ↑  «Twitch Safety Center». *safety.twitch.tv*. Skatīts: 2023-06-04.