recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gabriela Olerašu** (rumāņu: *Gabriela Olăraşu*; dzimusi kā Gabriela Stanču (rumāņu: *Gabriela Stanciu*) 1964. gada 7. novembrī; arī Gabriela Stanču-Olerašu) ir Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (1997).

Biogrāfija
----------

1984. gadā Katovicē izcīnījusi sudraba medaļu Eiropas junioru šaha čempionātā vecuma grupā līdz 20 gadiem. Daudzkārtējā Rumānijas sieviešu šaha čempionātu dalībniece, kuros izcīnījusi 14 medaļas: 6 zelta (1988, 1989, 1993, 1996, 1999, 2003), 4 sudraba (1984, 1985, 1995, 2004) un 4 bronzas (1987, 1994, 2001, 2002). Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte, tajā skaitā uzvarējusi Bukarestē (1997), Belgradā (2005) un Sofijā (2006). Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1997. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Pārstāvējusi Rumānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 8 reizes (1984-1990, 1996-1998, 2002-2004). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 bronzas (1984, 1986) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1986) medaļu.
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 2005. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Federația Română de Șah: Prezentare». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 17. martā. Skatīts: 2016. gada 24. augustā.
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Gabriela Stanciu-Olăraşu
3. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Gabriela Stanciu-Olăraşu

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Zilastes dienas gekons** (*Phelsuma cepediana*) ir gekonu dzimtas felsuma, kas endēma Maurīcijai.

Izskats
-------

Vidēja lieluma dienas gekons. Tēviņu garums no aptuveni 12 līdz nepilni 14 cm, kamēr mātīšu garums 8—12 cm.

Tēviņu vēdera daļa gaiši zaļa vai zilgani zaļa, mugura gaiši zila ar tumši sarkaniem plankumiem un svītrām. To aste mirdzoši zila. Mātītēm iztrūkst spoži zilā spozme, mugura tām gaiši zaļa ar rūsganas krāsas plankumiem.

Izplatība
---------

Zilastes gekons uz ceļotāju palmas Melnās upes aizas nacionālajā parkā.
Suga bieži sastopama visā Maurīcijā. Nesen introducēta Rodrigesā. Bija ieviesta arī Madagaskarā, kur tika atzīmēta salas austrumu piekrastē. Taču Madagaskarā nav redzēta vairākus gadus un, acīmredzot, no turienes izzudusi.

Pārsvarā mitinās uz palmām vai palmām līdzīgiem kokiem ar gludiem zariem un ūdeņiem pildītām plaisām, kur, iespējams, rod patvērumu, dēj olas un meklē barību. Visbiežāk apdzīvo ceļotāju palmu (*Ravenala madagascariensis*). Var būt sastopama arī dārzos un cilvēku mitekļos. Taču šī ķirzaka nespēj dzīvot uz vairuma no lauksaimniecības kultūrām, kuras dominē Maurīcijas ainavā.

Barība
------

Pārtiek no kukaiņiem un citiem bezmugurkaulniekiem, kā arī sulīgiem, saldiem augļiem, putekšņiem, nektāra.

Kopā ar Maurīcijas dienas gekonu nozīmīgi Maurīcijai endēmā auga rūsganās liānas (*Roussea simplex*) apputeksnētāji. Taču uz šī ļoti retā auga uzturas invazīvās skudras, kas kavē gekonus tos apmeklēt un apputeksnēt.

Atsauces
--------

1. ↑  The Reptile Database: *Phelsuma cepediana* (Milbert, 1812)
2. 1 2  Phelsuma cepediana (Bluetail Day Gecko), Sarkanā grāmata
**Gabrjela Gonsalesa Videla** (spāņu: *Base Presidente Gabriel González Videla, GGV*) ir Čīles vasaras polārstacija Antarktīdā. Izvietojusies Munitas pussalas galā Paradīzes līča ziemeļaustrumu piekrastē pie Agirres šauruma Danko krastā. Staciju pārvalda Čīles Gaisa spēki, pētniecības darbus koordinē Čīles Antarktikas institūts (INACH). Galvenās pētniecības nozares ir ģeoloģija, bioloģija un jūras bioloģija.

Staciju 1951. gada 12. martā izveidoja Čīles Gaisa spēki. Nosaukta par godu Čīles prezidentam Gabrjelam Gonsalesam Videlam, kurš 1948. gada februārī kļuva par pasaulē pirmo valsts galvu, kas apmeklējis Antarktīdas kontinentu. No 1962. līdz 1964. gadam stacija tika nodota Čīles Universitātes rīcībā. Pēc 1968./1969. gada sezonas stacija tika deaktivēta un fragmentāri izmantota tikai vasaras sezonā. 2003. gadā Čīles Gaisa spēki uzsāka stacijas atjaunošanas programmu. Papildus stacijas atjaunošanas darbiem, vienā no tās ēkām ierīkots muzejs. Stacijas teritorijā esošajai 1950. gadā būvētajai patversmei Bajaparaiso *(Bahía Paraíso)* piešķirts speciāli aizsargātas teritorijas Nr. 30 statuss.

Stacija ir izveidota vietā, kur Vaterbotpointa ragā no 1921. gada janvāra līdz 1922. gada janvārim nometni bija izveidojuši un pārziemoja slikti plānotās britu ekspedīcijas dalībnieki Tomass Begšovs (*Thomas Bagshawe*) un Maksims Lesters (*Maxime Charles Lester*). Vietai piešķirts speciāli aizsargātas teritorijas Nr. 56 statuss. Populārs antarktiskā tūrisma galamērķis, gada laikā staciju un vēsturiskos pieminekļus apmeklē vairāk kā 2000 tūristu.

Atsauces
--------

1. ↑  Concursos INACH 2012[novecojusi saite]
2. ↑  «Aniversario 58 de Base Antártica Gabriel González Videla». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 9. martā. Skatīts: 2012. gada 10. augustā.
3. 1 2  FACh FINALIZA PERIODO ESTIVAL EN LA BASE AÉREA ANTÁRTICA PRESIDENTE GABRIEL GONZÁLEZ VIDELA[novecojusi saite]
4. ↑  «"Gabriel Gonzalez Videla" - Chile Air Force Antarctic Base». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 21. janvārī. Skatīts: 2012. gada 10. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gabrjela Gonsalesa Videla***.
* Planeta Tour. Base Antártica Chilena "Gabriel Gonzalez Videla"[novecojusi saite]

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Čīles polārstacijas Valsts karogs: Čīle |
| --- |
|  |
| 
* *Antoniouneeusgana*
* *Arturoparodi*
* Arturoprata
* Eduardofreja
* Gabrjela Gonsalesa Videla
* Giljermomanna
* Glasjarunjona
* Henerala Bernardo O'Higinsa
* Hulioeskudero
* Hulioripamonti
* Jelčo
* Karvahala
* Luisrisopatrona
* *Presidente Pedro Agirre Serda*

 |

 |
**Semeja** (kazahu: *Семей / Semey*), iepriekš zināma kā **Semipalatinska** (krievu: *Семипала́тинск*, līdz 2007. gadam) un **Alaškala** (kazahu: *Алаш-қала / Alaş-qala*, 1917.—1920.), ir pilsēta Kazahstānā, Abaja apgabala centrs, netālu no Krievijas Federācijas robežas. Atrodas Irtišas upes krastā ap 1000 km uz ziemeļiem no Almati un 780 km uz austrumiem no galvaspilsētas Astanas.

Vēsture
-------

Pilsētas attīstību veicināja 1915. gadā atklātais Altaja dzelzceļš, kas 1930. gadā tika pagarināts līdz Almati kā Turkestānas—Sibīrijas dzelzceļš.
1949. gadā 150 kilometru attālumā uz rietumiem tika izvēlēta vieta stepē, kurā tika veikti izmēģinājumi PSRS atombumbas projektam. Vairāku gadu desmitu garumā Kurčatovas pilsētā (slepena pilsēta izmēģinājumu poliogonā, nosaukta par godu Igoram Kurčatovam, PSRS atombumbas autoram) uzturējās spējīgākie PSRS atomieroču zinātnieki. PSRS Semipalatinskas kodolizmēģinājumu poligons darbojās no pirmās eksplozijas 1949. gadā līdz 1989. gadam. Tajā tika veiktas 456 izmēģinājumi (340 pazemes un 116 izmēģinājumi atmosfērā).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Semeja***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Oficiālā tīmekļa vietne
* Semey Net
* Semejas tūrisma informācija
* Pilsētas vēsture (krieviski)
* Pilsētas statistika 2003. gadā (krieviski)
* Semejas Valsts Medicīnas universitāte
* Detalizēta Semejas karte
* Semejas jaunumi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 155973328
* LCCN: n83030063
* GND: 4339373-1
* NKC: ge943473

 |

 |
**Heidara Alijeva centrs** (azerbaidžāņu: *Heydər Əliyev Mərkəz*) ir aptuveni 60 000 kvadrātmetru liels ēku komplekss Baku, Azerbaidžānā, ko projektējusi irāņu izcelsmes britu arhitekte Zaha Hadīda un tas izceļas ar tā atšķirīgo arhitektūru un plūstošo, izliekto stilu, kurā izdevies izvairīties no asiem stūriem. Komplekss nosaukts par godu Heidaram Alijevam, Padomju Azerbaidžānas līderim no 1969. līdz 1982. gadam un Azerbaidžānas prezidentam no 1993. līdz 2003. gadam.

Dizains
-------

Ēku komplekss uz patmarkas 2012. gada Eirovīzijas dziesmu konkursam, kas notika Baku
Centrā atrodas konferenču zāle (auditorija), galerijas zāle un muzejs. Plānots, ka projekts spēlēs būtisku lomu pilsētas intelektuālajā dzīvē. Tas atrodas tuvu pilsētas centram un ir daļa no plašākiem centieniem Baku labiekārtošanā.

Heidara Alijeva centrs veido plūstošu formu, kas iekļaujas ainavas dabiskajā reljefā un iekļauj atsevišķās centra funkcijas. Visas centra funkcijas, kopā ar ieejām, attēlo krokas vienā nepārtrauktā virsmā. Šī plūstošā forma dod iespēju savienot dažādās kultūras telpas, tajā pašā laikā katram centra elementam sniedzot savu identitāti un privātumu.

Heidara Alijeva centru atklāja 2012. gada 10. maijā ar ceremoniju, kurā piedalījās pašreizējais Azerbaidžānas prezidents Ilhams Alijevs.

Kā starptautiski atzīts arhitektūras darbs ēka kļuvusi par nozīmīgu mūsdienu Baku apskates objektu sava inovatīvā un modernā dizaina dēļ. 2013. gadā ēka tika nominēta apbalvojumiem gan Pasaules arhitektūras festivālā, gan tajā notiekošajā biennālē.

2014. gadā Centrs ieguva Dizaina Muzeja dizaina balvu par spīti Azerbaidžānas pārkāpumiem cilvēktiesību jomā. Tas padarīja Zahu Hadīdu par pirmo sievieti, kas šajā konkursā ieguvusi galveno balvu.

Atsauces
--------

1. ↑  Joseph, Giovannini.[novecojusi saite]
2. ↑  «Zaha Hadid Architects.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 5. novembrī. Skatīts: 2010. gada 7. novembrī.
3. ↑  «President of Azerbaijan Took Part in the Opening of the Heydar Aliyev Center (Russian)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 12. maijā. Skatīts: 2016. gada 6. maijā.
4. ↑  "Heydar Aliyev Centre by Zaha Hadid Architects."
5. ↑  Angus Montgomery. «Zaha Hadid building is ‘best design of 2014’». *www.designweek.co.uk*. Skatīts: 2014. gada 30. jūnijs.
6. ↑  Oliver Wainwright. «Wave of protest as Zaha Hadid's Baku prizewinner causes controversy». *www.theguarian.com*. Skatīts: 2014. gada 30. jūnijs.
7. ↑  «Dame Zaha Hadid awarded the Riba Gold Medal for architecture - BBC News». Bbc.com. Skatīts: 2015-09-24.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Heidara Alijeva centrs***.
* Oficiālā mājaslapa
* Fotogrāfijas no Heidara Alijeva centra būvniecības procesa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305291630
* LCCN: n2014045725
* SUDOC: 176475796

 |

 |
Šis raksts ir par uzziņu dienestu. Par citām jēdziena **1188** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**1188** (līdz 2005. gadam 118) ir uzziņu dienests Latvijā, kas izveidots 1996. gada 18. septembrī. Katru dienu Uzziņu dienests 1188 sniedz atbildes uz vairāk nekā 50 tūkstošiem iedzīvotāju zvanu. 1188 informatīvos pakalpojumus klienti saņem ne tikai pa tālruni 1188, bet arī internetā, WAP vidē, izmantojot, ar īsziņu palīdzību, kā arī 1188 tālruņu katalogos. 

Kopš 2006. gada Uzziņu dienests 1188 ir EIDQ (Association for the Directory Information Industry) asociācijas biedrs.

2007. gadā Uzziņu dienests 1188 sāka piedāvāt biznesa uzziņas par 28 pasaules valstīm, kuru skaitā ir gan vairākas ES valstis, gan arī ASV, Austrālija un Krievija.

1188 informatīvos pakalpojumus sniedz Lattelecom meitasuzņēmums SIA Lattelecom BPO.

Atsauces
--------

1. ↑  vestnesis.lv. «No nākamā gada 118 vietā zvanīsim 1188 - Latvijas Vēstnesis». *www.vestnesis.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-06-06.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
* wap.1188.lv - WAP lapa
**Svilpji**, **svilpju ģints** (*Pyrrhula*) ir žubīšu dzimtas (*Fringillidae*) dziedātājputnu ģints, kas pieder dadzīšu apakšdzimtai (*Carduelinae*). Apvieno 7 sugas, kas izplatītas Eirāzijā. No tām Latvijā sastopama viena svilpju ģints suga — svilpis (*Pyrrhula pyrrhula*).

Svilpju ģints sugām ir raksturīga palearktikas izplatība. Gandrīz visas sugas ir sastopamas Āzijā, no kurām 4 sugas mājo Himalajos. Eiropā mīt 2 sugas - svilpis un Azoru svilpis (*Pyrrhula murina*), kura izdzīvošana ir ļoti kritiska. Mūsdienās Sanmigelā (tikai vienā no Azoru salām) mājo apmēram 120 pāri Azoru svilpju. Toties parastajam svilpim ir ļoti plaša izplatība. Tas mājo gan Eiropā, gan Āzijā.

Sistemātikas diskusijas
-----------------------

Sarkangalvas svilpis (*Pyrrhula erythrocephala*)
Svilpju ģints tuvākie radinieki ir ziemeļu svilpji (*Pinicola*). Zinātnieki ir daudz diskutējuši par ziemeļu svilpju iekļaušanu svilpju ģintī. Tomēr ziemeļu svilpji no kopējā priekšteča ir nodalījušies ļoti sen, apmēram miocēna vidū, un attīstījušies paralēli svilpjiem. Turklāt ziemeļu svilpis (*Pinicola enucleator*), visticamāk, ir attīstījies Ziemeļamerikā, bet svilpju ģints sugu attīstība sākusies Himalajos. Šai grupai tuvu radniecīgas ir arī kalnu žubītes (*Leucosticte*).

Izskats
-------

Svilpji ir maza auguma putniņi, bet, salīdzinot ar citām žubīšu dzimtas sugām, tie ir masīvāki, apaļīgāki, un tie izskatās it kā būtu bez kakla.
Svilpjiem ir raksturīgas spoži melnas astes un spārnu lidspalvas. Tiem ir balts ķermenis, bet kājas sulīgi brūnā krāsā. Knābis ir īss, masīvs un piemērots pumpuru ēšanai. Visām sugām, izņemot pelēkajam svilpim (*Pyrrhula nipalensis*) ir melns knābis, bet pēdējam tas ir dzeltens. Tēviņus no mātītēm var atšķirt pēc to košā krūšu apspalvojuma, kas var būt oranžs vai sarkans. Dažām sugām ir melns pakausis.

Uzvedība
--------

Pelēkgalvas svilpis (*Pyrrhula erythaca*)
Svilpji ir gan nometnieki, gan gājputni. Iespējams, ka lielākā daļa sugu ir daļēji migrējoši. Svilpji, lai izvairītos no liela aukstuma, lido īsas vai vidēji garas distances.

Sistemātika
-----------

**Svilpju ģints** (*Pyrrhula*)

* Azoru svilpis (*Pyrrhula murina*)
* Baltvaigu svilpis (*Pyrrhula leucogenis*)
* Oranžais svilpis (*Pyrrhula aurantiaca*)
* Pelēkais svilpis (*Pyrrhula nipalensis*)
* Pelēkgalvas svilpis (*Pyrrhula erythaca*)
* Sarkangalvas svilpis (*Pyrrhula erythrocephala*)
* Svilpis (*Pyrrhula pyrrhula*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Finches, euphonias, longspurs, Thrush-tanager, 2018
2. ↑  «Žubīšu dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 5. jūnijā. Skatīts: 2012. gada 20. februārī.
3. ↑  Phylogeography of crossbills, bullfinches, grosbeaks, and rosefinches[novecojusi saite]
4. ↑  «Marten, Jill A. & Johnson, Ned K. (1986): Genetic relationships of North American cardueline finches». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 11. februārī. Skatīts: 2012. gada 21. februārī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svilpji*** |

* Birds of the Pyrrhula genus of the Fringillidae Family
**Svilpējzosis**, **svilpējzosu ģints** (*Dendrocygna*) ir viena no pīļu dzimtas (*Anatidae*) ģintīm, kas pieder **svilpējzosu apakšdzimtai** (*Dendrocygninae*). Svilpējzosu apakšdzimtā ir tikai viena ģints. Svilpējzosu ģintī ir 8 mūsdienās dzīvojošas sugas. Lai arī svilpējzosis latviešu valodā sauc par zosīm, tās tomēr ir pīles. Kādu laiku atpakaļ svilpējzosis tika sistematizētas zosu apakšdzimtā (*Anserini*), bet pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi likuši zinātniekiem tās izdalīt atsevišķā apakšdzimtā.

Svilpējzosis mājo visā pasaulē tropu un subtropu biomā. Tās ir sastopamas Ziemeļamerikā, Dienvidamerikā, Austrālijā, Indonēzijā, Jaungvinejā, Dienvidaustrumāzijā un Āfrikā.

Īpašības
--------

Abi dzimumi izskatās vienādi, un visām sugām ir raksturīgs kūkumains izskats, kā arī to spārni lidojumā no apakšas ir melni. Tām ir gari kakli un kājas. Svilpējzosis veido lielus barus, kas kopā nakšņo un barojas. Atbilstoši savam nosaukumam tām ir svilpjošs sauciens. Dažas no sugām ligzdo kokos. Dažas sugas ļoti labi nirst un līdzīgi nirpīlēm šādā veidā barojas.

Klasifikācija
-------------

* **Svilpējzosu apakšdzimta** (*Dendrocygninae*)
	+ **Svilpējzosu ģints** (*Dendrocygna*)
		- Austrālāzijas svilpējzoss (*Dendrocygna arcuata*)
		- Baltvaigu svilpējzoss (*Dendrocygna viduata*)
		- Kubas svilpējzoss (*Dendrocygna arborea*)
		- Mazā svilpējzoss (*Dendrocygna javanica*)
		- Raibumainā svilpējzoss (*Dendrocygna guttata*)
		- Rūsganā svilpējzoss (*Dendrocygna bicolor*)
		- Sarkanknābja svilpējzoss (*Dendrocygna autumnalis*)
		- Zāles svilpējzoss (*Dendrocygna eytoni*)

Atsauces
--------

1. ↑  Terres, John K. & National Audubon Society (1991): The Audubon Society Encyclopedia of North American Birds. Wings Books, New York. ISBN 0-517-03288-0
2. ↑  Waterfowl of North America: WHISTLING DUCKS Tribe Dendrocygnini
**Vilis Valdmanis** (1906. gada 28. decembris — 1980. gada 20. oktobris) bija latviešu gleznotājs, grafiķa Voldemāra Valdmaņa brālis.
Bijis Mūksalas mākslinieku biedrības biedrs.

Biogrāfija
----------

Vilis Valdmanis dzimis 1906. gada 28. decembrī Kosas pagasta Rozākās lauksaimnieku ģimenē. Glezniecību apguvis, mācoties Rīgas Tautas augstskolas zīmēšanas un gleznošanas studijā pie gleznotājiem Konrāda Ubāna un Ludolfa Liberta, kā arī studējot Latvijas Mākslas akadēmijas Dabasskatu glezniecības meistardarbnīcā pie Vilhelma Purvīša, kuru beidza 1938. gadā ar diplomdarbu "Lauku ainava". Otrā pasaules kara laikā nokļuvis Polijā, kur, nodibinot sakarus ar poļu māksliniekiem, turpinājis gleznot. 1946. gadā, baidīdamies no iespējamām represijām, devies uz Zviedriju, Vermlandes lēni, kur dzīvojis līdz 1964. gadam. Šeit iesākumā strādājis meža darbos un iedvesmojies no novada īpatnējās ainavas, kas atspoguļojas mākslinieka tā laika darbos, bieži vien atainojot violetā ziedu krāsā. 1964. gadā pārcēlies dzīvot uz Jākobsbergu, kas iekļaujas Lielstokholmā, kur arī miris 1980. gada 20. oktobrī. Apbedīts Stokholmas Meža kapu latviešu kapu pirmā kapu nodalījuma kreisās puses slejā.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Bijis ražīgs mākslinieks. Gleznojis galvenokārt reālistiskas ainavas un klusās dabas, izceļot kolorītu. 1950. gados un vēlāk pievērsies arī portretam un figūrām, darbo otas rakstā kļuvuši trauksmaināki, tonāli daudzveidīgāki. Strādājis eļļas glezniecības tehnikā, akadēmiski reālistiskā ievirzē.

### Izstādes

Sācis piedalīties izstādēs no 1930. gada un no šī laika ir piedalījies visās Latvijas Kultūras fonda un Mūksalas makslinieku biedrības izstādēs. Trimdā piedalījies izstādēs Polijā Gdiņā un Dancigā kopā ar poļu māksliniekiem, kā arī vēlāk, uzsākot dzīvi Zviedrijā, ņēmis dalību trimdas latviešu un zviedru mākslinieku izstādēs, sarīkojot arī vairākas personālizstādes.

Gleznas
-------

* "Vermlandes ainava" (1951)"Vermlandes ainava" (1951)
* "Lilijas" (1951)"Lilijas" (1951)

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija un darbi
* Darbi
* Biogrāfija

Atsauces
--------

1. 1 2 3   valdmanis&id=969600&&g=1
2. 1 2  Valdmanis Vilis (Vilhelms) - piedāvājumā 11 darbi - Glezniecība - KLASISKĀS MĀKSLAS GALERIJA "ANTONIJA"
3. 1 2  Galerijā 'Antonija' būs Viļa Valdmaņa gleznu izstāde - DELFI
**Ustjordinska** (krievu: *Усть-Ордынский*, burjatu: *Харгана*) ir ciemats Irkutskas apgabalā Krievijas Federācijā. Ustjordinskas Burjatu apvidus administratīvais centrs, līdz 2007. gadam Ustjordinskas Burjatu autonomā apvidus administratīvais centrs. Izvietojies apgabala dienvidrietumos Kudas upes krastos 62 km no Irkutskas. Ciemata teritorijā Kudā ietek vairākas upītes, tajā skaitā Orda, no kuras cēlies ciemata nosaukums.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta zināma kopš 19. gadsimta pirmās puses kā burjatu ciems Hudžira, vēlāk — Hargana vai Harhana. 20. gadsimta sākumā tas kļuva par Erihitbulagatas aimaka centru, bet pēc Ustjordinskas Burjatu-Mongoļu nacionālā apvidus izveidošanas 1937. gadā kļuva par tā centru un tika pārdēvēts par **Ustjordu** (*Усть-Орда*). 1941. gadā ciematam piešķirts pilsētciemata statuss, un tas tika pārdēvēts tagadējā vārdā. 1991. gadā pilsētciemats reorganizēts par lauku apdzīvoto vietu.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145584923
* LCCN: n96039930
* GND: 4689504-8

 |

 |
**Inguri**, arī **Enguri** (gruzīnu: ცხენისწყალი) vai **Egri** (abhāzu: *Егры*), ir upe Gruzijā. Sākas no ledājiem Lielā Kaukāza galvenajā grēdā. Augštecē plūst pa izteiktu ieleju rietumu virzienā starp Lielā Kaukāza galveno grēdu un Svanetijas grēdu, kuru apliecot, pagriežas uz dienvidiem starp Kodori grēdu un Egrisas grēdu. Lejpus Džvari noplūst Kolhidas zemienē. Ieplūst Melnajā jūrā pie Anaklijas ciema. Lejtecē apmēram 36 km garumā Inguri ir Gruzijas un separātiskās Abhāzijas robežupe.

Galvenais upes barošanās avots ir sniega un ledus kušanas ūdeņi (66%), gruntsūdeņi (22%), kā arī lietus ūdens (12%). Galvenās pietekas ir Dolračala (24 km), Mulhra (27 km), Nakra (22 km), Nenskra (42 km; labās), Theiši (19 km), Magana (34 km), Džumi (61 km; kreisās).

Vienīgā pilsētas krastos ir Džvari. Augšpus pilsētas uzbūvēta Inguri hidroelektrostacija, kas nodrošina 40% no valsts elektrības patēriņa.

Atsauces
--------

1. ↑  «Inguri». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 278. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Inguri***.
**Numulīti** (*Nummulites*, no lat. *nummulus* — "monēta") ir izmirusi foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1801. gadā aprakstīja franču dabaspētnieks Žans Batists Lamarks. Ģeohronoloģiski numulīti dzīvoja paleogēna periodā, bet iespējams arī augškrītā. Šajā grupā ir sastopamas lielākās foraminīferu formas, kas diametrā var sasniegt 16 centimetrus.

Apraksts
--------

Čaula liela (1 līdz 16 cm), planispirāla (sīkajām formām) vai diskveidīga (lielām formām), dažādā pakāpē uzpūsta čaulas centrālajā daļā. Vijumi un kameru dobumi involūti. Daudzskaitlīgie spiraliskie vijumi ir sadalīti ar septām vienkāršās kamerās. Septas parasti lokveidīgi izliektas, retos gadījumos taisnas. Uz vijumu virsmas septu piestiprināšanās vietā veidojas taisnas vai izlocītas šuvjveida vai ribveida līnijas, sauktas par septu pēdām. Pēc septu pēdu formas izšķir trīs numulītu grupas: a) ar radiālām septu pēdām, b) ar meandrveidīgām, c) ar sietveidīgām. Pēc kameru formas tiek izdalītas tīs numulītu pamatgrupas: a) ar operkuliveidīgam kamerām, b) ar asilinveidīgām, c) ar numulītveidīgam. Dažiem numulītiem ir iekšējais skelets stabiņu veidā, kas uz čaulas virsmas nobeidzas kā izcilnīši-granulas, kas izvietojas haotiski vai spirāliski.

Sistemātika
-----------

Numulītu ģintī ir virs 600 sugām, kuras var iedalīt sešās apakšģintīs. Numulītu dalījums apakšģintīs::

* ģints: † **Nummulites** Lamarck, 1801

* apakšģints: † *Nummulites (Guembelia)* Prever, in Chelussi, 1903
* apakšģints: † *Nummulites (Nummulites)* Lamarck, 1801
* apakšģints: † *Nummulites (Assilina)* Reuss, 1862
* apakšģints: † *Nummulites (Bruguieria)* Prever, 1905
* apakšģints: † *Nummulites (Laharpeia)* Prever, 1904
* apakšģints: † *Nummulites (Nummulina)* Heilprin, 1882
* apakšģints: † *Nummulites (Operculinoides)* Cizancourt, 1948
* apakšģints: † *Nummulites (Paronaea)* Prever, 1903

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  World Foraminifera Database

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Numulīti***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Lietuvas ūdenszāle** (latīņu: *Glyceria lithuanica*) ir graudzāļu dzimtas suga, kas ir nevienmērīgi sastopama Eirāzijā, Latvijā sastopama reti, tikai valsts vidū un austrumu — ziemeļaustrumu daļā, kur nelielas grupas aug auglīgos, mēreni mitros un pārmitros mežos, mežam caurtekošu strautu malās.

Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Lietuvas ūdenszāle ir daudzgadīgs, 60—140 cm garš lakstaugs ar garu, ložņājošu sakneni. Stiebrs ir stāvs, tievs un kails. Lapas ir mīkstas, pelēkzaļas, 0,4—1,2 cm platas un pārliekušās. Plātnes virspuse ir paraupja un gals ir gari nosmailots. Maksts ir slēgta, kaila, gandrīz bez izvirzītas šķautnes. Lapas mēlīte ir strupa, 0,25—0,4 cm gara, gals sīkzobains. Ziedkopa — skara — ir vienpusēja, zari ļoti tievi un nokareni. Skara ir 15—30 cm gara, vārpiņas sāniski saplacinātas, 0,5—0,7 cm garas, ar 4—6 ziediem. Vārpiņas ass ir raupja un sīkdzeloņaina. Vārpiņas plēksnes ir lancetiskas, nevienādas, īsākas nekā zieda plēksnes. Ārējā zieda plēksne ir 0,3—0,4 cm gara, raupja, olveidīgi iegarena, ar labi izšķiramu dzīslojumu (7 dzīslas). Iekšējā zieda plēksne ir divšķautņaina. Akota nav. Auglis ir sīks grauds. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Lietuvas ūdenszāle - Glyceria lithuanica (Gorski) Gorski - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-12-06.
**Kumiku deportācija** bija Padomju Savienības okupācijas iestāžu veikta kumiku tautības iedzīvotāju izvešana uz citiem PSRS apgabaliem 1944. gada 12. aprīlī.

Kumiku deportācija līdz šim nav oficiāli atzīta.

Vēsture
-------

Padomju laikā lielākā daļa kumiku inteliģences tika represēta. 1920. gadā boļševiki nošāva cīkstoni Ali-Kliču Hasajevu, sakarā ar apsūdzībām pantjurkismā Lielā terora laikā 1937. gadā NKVD nošāva Dagestānas APSR valdības pirmo vadītāju kumiku Dželalu Korkmasovu. Gulaga nometnēs gāja bojā dzejnieks Temir-Bulats Beibulatovs un daudzi citi kumiki.

1944. gadā kumikus pārvietoja uz Hasavjurtas rajonu Čečenijas-Ingušijas APSR, kuras pamatiedzīvotāji čečeni īsi pirms tam bija deportēti uz Kazahijas PSR.

Atsauces
--------

1. ↑  «Караманский протест и дагестанская история справедливости». *openDemocracy* (angļu). Skatīts: 2023-04-01.
2. ↑  «Национальный акцент». *nazaccent.ru* (krievu). Skatīts: 2023-04-01.
3. ↑  «Seventy years on, the Kumyk people in Dagestan are still fighting territorial claims». *openDemocracy* (angļu). Skatīts: 2023-04-01.

Skatīt arī
----------

* 1949. gada marta deportācijas
* 1941. gada jūnija deportācijas
Sieviešu komandieres krusts par humāno ieguldījumu
**Ordenis "Par nopelniem Lietuvas labā"** (lietuviešu: *Ordinas «Už nuopelnus Lietuvai»*) ir Lietuvas Republikas valsts apbalvojums. Ordenis dibināts 2002. gada 18. jūnijā, lai apbalvotu Lietuvas un ārvalstu pilsoņus par īpašiem nopelniem Lietuvas labā dažādās profesionālās darbības jomās.

Ordenim "Par nopelniem Lietuvas labā" ir piecas šķiras un ordeņa medaļa. Tā šķiras ir (no augstākās uz zemāko): Lielkrusts , Komandiera Lielkrusts, Komandiera krusts, Virsnieka krusts, Bruņinieka krusts.

Apraksts
--------

Visu šķiru ordeņa zīmes ir piecstaru krusts, kas izgatavots no zelta un pārklāts ar dažādu izmēru baltu emalju atkarībā no apbalvojuma šķiras. Krusta centrā ir oksidēts sudraba Vytis ar stariem starp malām. Krusta reversā attēloti Viļņas, Kauņas, Klaipēdas, Šauļu un Panevēžas ģerboņi. Centrā ir uzraksts "Pro Lituania" un 2002. Lente ir sarkana muarē, ar dzeltenām un zaļām svītrām malās. Krusts ir piestiprināts pie lentes ar elipsveida gredzenu, kura iekšienē iestiprināts simbols, kas attēlo profesionālās darbības jomu, par kuru tika piešķirts apbalvojums. Divu augstāko šķiru apbalvojuma komplektā ietilpst arī ordeņa zvaigzne. 

**Savienojuma gredzeni un to simbolu nozīme**

| Civildienests un  starptautiskās attiecības | Humānais ieguldījums | Kultūra un izglītība | Uzņēmējdarbība  un rūpniecība | Veselības un sociālā aizsardzība | Militārā joma | Sports |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |


| Ordeņa "Par nopelniem Lietuvas labā" lentes atgriezumi |
| --- |
| Lielkrusts | Komandiera Lielkrusts | Komandiera krusts | Virsnieka krusts | Bruņinieka krusts | Ordeņa medaļa |
|

Ar ordenis "Par nopelniem Lietuvas labā" apbalvotie latvieši
------------------------------------------------------------

* Daina Avotiņa
* Aivars Endziņš
* Ivars Godmanis
* Raimonds Graube
* Romualds Ražuks
* Jānis Stradiņš
* Roberts Štelmahers
* Andrejs Žagars

Atsauces
--------

1. ↑  LAW ON STATE AWARDS (angliski)
**Piestiņas apmetne** bija akmens laikmeta apdzīvota vieta Lubāna līdzenumā tagadējā Balvu novada (Lazdukalna pagasts) teritorijā. Atrodas Piestiņas vecupes kreisajā krastā, 2,5 km lejpus Osas ciema. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Arheoloģiskie izrakumi
----------------------

20. gadsimta 60. gados, padziļinot un iztaisnojot Piestiņas upi, tika atklāta apmetne netālu no upes ietekas Aiviekstē. 1963. un 1964. gadā veikti arheoloģiskie izrakumi, kas nodrošināja arheologus ar vidējā neolīta laikmeta atradumiem. Pie šiem darbiem strādāja arheologs Francis Zagorskis un šajā sakarībā publicēja divus zinātniskus rakstus Latvijas Zinātņu akadēmijas Vēstīs un uz šī materiāla bāzes izstrādāja un aizstāvēja vēstures zinātņu kandidāta disertāciju.

Avots
-----

* Balvu rajona kultūrvēstures datu bāze.

Ārējās saites
-------------

Koordinātas: 56°54′42″N 26°58′54″E﻿ / ﻿56.91167°N 26.98167°E﻿ / 56.91167; 26.98167

* Piestiņas apmetne[novecojusi saite]
Augsburgas ticības apliecības pasniegšana ķeizaram Kārlim V.
**Augsburgas ticības apliecība** (vācu: *Augsburger Bekenntnis*) jeb **Augsburgas konfesija** (latīņu: *Confessio Augustana*) ir luterisma pamatu izklāsts, kas 28 artikulos formulē galvenās luteriskās teoloģijas vadlīnijas. To sastādīja Lutera sekotājs Filips Melanhtons un Augsburgas reihstāgā 1530. gada 25. jūnijā pasniedza Svētās Romas impērijas ķeizaram Kārlim V. Tā kā ķeizars to noraidīja, izcēlās ticības karš, kas beidzās ar Augsburgas ticības mieru 1555. gadā.

Augsburgas ticības apliecība iekļauta Vienprātības grāmatas (*Liber Concordiae*) sastāvā.

Livonijas zemēs
---------------

1554. gadā Livonijas landtāgs apstiprināja Lutera mācības oficiālo statusu un pasludināja Augsburgas ticības apliecības brīvību Livonijā.
1561. gada Viļņas ūnijas līgumā Polijas—Lietuvas kopvalsts valdnieks Sigismunds II Augusts garantēja Augsburgas konfesiju.
Pēc Rīgas brīvpilsētas pakļaušanas 1582. gada martā kopvalsts valdnieks Stefans Batorijs atļāva Augsburgas konfesiju pilsētā.

Atsauces
--------

1. ↑  tezaurs.lv
**Emma Baltmane** (1882. gada 16. marts — 1969. gada 16. decembris) bija gleznotāja, viena no Jēkabpils ievērojamākiem cilvēkiem.

Biogrāfija
----------

Emma Baltmane dzimusi Krustpilī, 1882. gada 16. martā bezzemnieku ģimenē. Jau mācoties Jēkabpils Marijas skolā, guvusi teicamas sekmes zīmēšanā, tāpēc skola sagādāja atbalstu izglītības turpināšanai Pēterburgas Mākslas akadēmijā, kam vecāki nepiekrita. Pazaudējot agri vīru, lielāko mūža daļu nodzīvojusi viena. Viņas pasaules uzskats balstījies kristīgā pārliecībā, ko māksliniece neslēpa arī padomju gados. Gleznotāja bija neparasti iejūtīga, ar lielu gribasspēku apveltīta personība. Vairākkārt tikusies ar prezidentu Kārli Ulmani, ap sevi pulcinājusi latviešu inteliģences pārstāvjus.
Emma Baltmane bija pirmā maksliniece, kura dzīvoja Krustpilī un savu talantu veltīja dzimtajai pilsētai un tās ļaudīm. Popularitāti ieguvusi 1930. gadu vidū ar gleznotiem Krustpils tirgus skatiem. Glezniecība tika apgūta sākotnēji patstāvīgi pašmācības ceļā, vēlāk, 1925. — 1927. gadā papildinājusies profesora žanrista Sergeja Vinogradova mākslas studijā Rīgā. Mirusi 1969. gada 16. decembrī, apbedīta Kapeles kapos.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Emma Baltmane bija viena no pirmajām latviešu glezniecībā, kura pievērsusies mazpilsētu ainavu gleznošanai. Bez mazpilsētas skatiem māksliniece gleznoja ainavas, klusās dabas un ziedus, kopumā aptuveni uzgleznojot 1300 gleznu. Gleznojusi reālistiski impresionistiskā garā, veiksmīgi uztvērusi formu, telpu, gaismojumu un kolorītu.
No1927. gada bija Neatkarīgo mākslinieku vienības un vēlāk, no 1945. gada Padomju Latvijas Mākslinieku savienības biedre. Aktīvi iesaistījās izstāžu dzīvē no 1926. gada. 1928. gadā piedalījās Latvijas 10 gadu pastāvēšanas jubilejas izstādē. No 1929. gada piedalījusies Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs, ka arī daudzās Latvijas mākslinieku grupu izstādēs. Piemiņas izstādes notikušas Jēkabpilī 1970. un 1982. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Gailīte, S. Jēkabpils. Rīga:Gandrs, 2002. 137.lpp.
2. 1 2  Latvijas Mākslinieku Gleznas; Galerija "Jēkabs"[novecojusi saite]
3. 1 2  Red. Vilsons A. Māksla un arhitektūra biogrāfijās.1. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 43.lpp.

Ārējās saites
-------------

* Emmai Baltmanei 125
* Biogrāfija[novecojusi saite]
* Biogrāfija un darbi
Tatra tramvajs Tallinā
CAF tramvajs Tallinā
**Tramvaju satiksme Tallinā** ir viens no sabiedriskā transporta veidiem Igaunijas galvaspilsētā, kas nodrošina pasažieru pārvadāšanu Tallinas pilsētas robežās. Pārvadājumus ar tramvajiem veic pašvaldības uzņēmums "Tallinna Linnatranspordi AS". Tallinā atrodas 2 tramvaju depo. Tallinas tramvaja sliežu platums ir 1067 mm jeb t.s. Kapzemes sliežu platums.

Tramvaju satiksmes pirmsākumi meklējami 1888. gada 24. augustā, kad Tallinas ielās parādījās pirmie zirgu tramvaji. 1925. gadā, pilsētā darbību uzsāka elektriskais tramvajs. Šobrīd tiek izmantoti Tatra KТ4D, Tatra KT4SU, Tatra KT4TM, Tatra KT4TMR, Tatra KT4TМ un CAF Urbos AXL tramvaju sastāvu tipi.

Tramvaju maršruti
-----------------

### Esošie tramvaju maršruti

Šobrīd Tallinā eksistē šādi tramvaju maršruti.

| Nr. | Sākums | Beigas |
| --- | --- | --- |
| 6 | Ziemeļu rajons | Tondi |

### Bijušie maršruti

| Nr. | Sākums | Beigas |
| --- | --- | --- |
| 1 | Ziemeļu rajons | Kadriorgas pils |
| 2 | Ziemeļu rajons | Lasnamē |
| 3 | Tondi | Kadriorgas pils |
| 4 | Tondi | Tallinas lidosta |

| align="center" | 5
| Tondi
| Kopli
|}

Skatīt arī
----------

* Autobusu satiksme Tallinā
* Trolejbusu satiksme Tallinā

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tramvaju satiksme Tallinā***.
* www.tallinnlt.ee
* transphoto.ru - Informācija un attēli par Tallinas sabiedrisko transportu

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Tramvaju satiksme Baltijas valstīs Valsts karogs: Igaunija Valsts karogs: Latvija Valsts karogs: Lietuva |
| --- |
|  |
| Igaunija | 
* Tallina
* *Kuresāre*

 |
|  |
| Latvija | 
* Daugavpils
* Liepāja
* Rīga
* *Jūrmala*
* *Baldone*

 |
|  |
| Lietuva | 
* *Klaipēda*
* *Kauņa*
* *Viļņa*
* *Palanga*

 |
|  |
| *kursīvs* — bija tramvaju satiksme |

 |
**Pieteikšanās** ir darbība, ar ko palīdzību lietotājam tiek atļauta piekļuve kādai informācijas sistēmai. Tās gaitā lietotājam parasti ir jāievada savs lietotājvārds un parole, reizēm tas notiek automātiski, lai atvieglotu darbu. Jaunāko laiku tehnika ļauj pazīt piesakošos lietotāju pēc pirksta nospieduma, balss u.tml.

Iežurnāle atšķiras no vienkāršas datora ieslēgšanas vai "ieiešanas" tīmekļa vietnē jeb brīvas lapu pārlūkošanas. Lai varētu iežurnalēties, ir jābūt iepriekš reģistrējušamies (jāpiesakās pie administratora, jākļūst par vietnes vai sistēmas lietotāju, jāuzzina savi pienākumi un tiesības).

Pēc darba vai apmeklējuma beigām lietotājam ir pienākums izrakstīties, lai tādējādi novērstu sistēmas drošības pārkāpumus. Lietotāju veiktās darbības seansa laikā (t.i. no pieteikšanās līdz izrakstīšanās, bet tīmekļa vietņu gadījumā — arī nepieteikušamies lietotāju darbības) bieži vien tiek iegrāmatotas jeb reģistrētas īpašā žurnāla datnē, ko vēlāk var analizēt administrators vai vietņvedis.

Angļu lietvārds "*login*" (sinonīms — "*logon*", ) var nozīmēt divas atšķirīgas lietas: 

* pieteikšanos (darbību);
* lietotājvārdu, ko izmanto, lai pieteikties.

Darbības vārdi "*to log on*" un "*to log in*" ir sinonīmi, to pašu var teikt par "*to log out*" un "*to log off*".

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4720130-7

 |

 |
**Hermanis Samsons** (latīņu: *Hermannus Samsonius*, dzimis 1579. gada 4. aprīlī, miris 1643. gada 16. decembrī) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs un teologs, Vidzemes superintendents, Rīgas Akadēmiskās ģimnāzijas profesors un daudzu grāmatu autors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1579. gada 4. martā Rīgas brīvpilsētā sardzes kapteiņa Nīmana Samsona ģimenē. 1583. gadā nomira viņa tēvs un māte apprecējās ar Borisu Depkinu.
1599. gadā viņš sāka studēt Rostokas un Vitenbergas universitātēs. 1605. gadā kļuva par maģistru un mācītāju Vitenbergas baznīcā. Polijas-Zviedrijas kara laikā viņš atgriezās Rīgā un 1608. gadā kļuva par Rīgas Domskolas inspektoru. Šajā laikā viņš bija luterāņu mācītājs bez draudzes. 1609. gada 24. jūnijā Samsons apprecēja Helēnu Hartmani, Rīgas tirgotāja Bruno Hartmaņa meitu. 1611. gadā Samsons kļuva par Doma baznīcas mācītāju, bet 1616. gadā par Pētera baznīcas virsmācītāju. Samsons bija pazīstams kā labs Bībeles pazinējs (saukts *Herculles biblicus*) un ass Romas katoļu baznīcas, īpaši jezuītu pretinieks. 1619. gada 16. jūnijā viņam piedzima dēls, kuru arī nosauca par Hermani. Meita Elizabete dzima ap 1622. gadu. 1621. gadā pēc Rīgas ieņemšanas Samsons teica apsveikšanas sprediķi Zviedrijas karalim Gustavam II Ādolfam, kurš, savukārt, 1622. gadā iecēla Hermani Samsonu par Vidzemes superintendentu (1622–1643). 1631. gadā Rīgas rāte pēc viņa priekšlikuma uz Domskolas bāzes pilsētā dibināja Akadēmisko ģimnāziju, un Samsons kļuva par šīs ģimnāzijas rektoru un profesoru, un pasniedza studentiem teoloģiju. 1633. gadā pēc Virskonsistorijas nodibināšanas kļuva par tās viceprezidentu. Hermaņa Samsona darbība bija pienācīgi novērtēta un 1640. gadā viņš tika iecelts muižnieku kārtā ar vārdu *Samson von Himmelstierna*. Hermanis Samsons miris Rīgā 1643. gada 16. decembrī.

Hermanis Samsons sagaida Gustavu II Ādolfu. Rīgas Doma vitrāža (fragments). 1885. gads.

Atspoguļojums kultūrā
---------------------

Minhenes Karaliskā stikla glezniecības darbnīca Rīgas Domam 1885. gadā pagatavoja vitrāžu "„Rīgas delegācija sveic Zviedrijas karali Gustavu II Ādolfu 1621. gada 25. septembrī"". Tajā attēlots Hermanis Samsons, kurš kopā ar delegāciju sagaida Gustavu II Ādolfu.

Hermanis Samsons ir viens no varoņiem Rutku Tēva vēsturiskajā romānā "Trīs vella kalpi", kā arī Rīgas Kinostudijas 1970. gada filmā "Vella kalpi" un 1972. gada filmā "Vella kalpi Vella dzirnavās". Filmās Samsona lomu spēlē Kārlis Sebris.

Darbi
-----

* 1611. — "*Enchiridion articulorum fidei etc.*"
* 1615. — "*Anti Jesuita*" (2 daļas)
* 1617. — "*Abfertigung und Ableinung der 102 Evangelischen Warheite, welche die Jesuiten ... zusammengeraspelt usw* ".
* 1625. — "*Himmelische Schatzkammer*" (sprediķi, 3 sējumi)
* 1626. — "*Neun auserlesene und wohlgegründete Hexenpredigten*"

u.c.

Ārējās saites
-------------

* Uģis Sildegs "Dažādais Samsons"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 23070453
* LNB: 000141647
* LCCN: nr2002020309
* ISNI: 0000 0000 7139 5071
* GND: 124292712
* SELIBR: 235204
* BNF: cb106775252 (data)

 |

 |
**Pieres kauls** (*os frontale*) ir nepāra, gaisu saturošs cilvēka galvaskausa smadzeņu daļas kauls. Tas atrodas galvaskausa augšējā - priekšējā virsmā. Pieres kauls izveido pieri, acs dobumu augšējo malu, un ir daļa no deguna dobuma. Pieres kaula vidusdaļā atrodas pieres dobumi, kas ir savienoti ar degunu un pieder pie deguna blakusdobumu sistēmas, šie dobumi piedalās arī balss rezonanses veidošanā.

Kaulam ir četras daļas:

* Pieres zvīņa (*squama frontalis*)
* Divas acs dobuma daļas (*pars orbitalis*)
* Deguna daļa (*pars nasalis*)

**Pieres zvīņas** (*squama frontalis*) ārēja virsmā ir pieres paugurs (*tuber frontale*), bet zem tā atrodas dažādi izteikts uzacu loks (*arcus superciliaris*). Starp abiem uzacu lokiem ir laukums, ko sauc par virsdeguni (*glabella*). Acs dobuma augšējo malu (margo supraorbitalis) veido zvīņas apakšmala, kuras mediālajā daļā ir pieres ierobs (*incisura frontalis*) vai atvere (*foramen frontale*). Sānos un uz leju pieres zvīņa pāriet vaiga izauguma (*processus zygomaticus*), no kura virzienā uz augšu iet deniņu līnija (*linea temporalis*). Pieres zvīņas iekšējā virsmā (*facies interna*) ir redzamas asinsvadu rievas (*sulci arteriosi et venosi*), smadzeņu kroku un rievu iespiedumi bedrīšu un pacēlumu veidā (*impressiones digitatae et juga cerebralia*).

**Acs dobuma daļas** (*pars orbitalis*) iekšēja virsmā arī redzamas asinsvadu rievas (*sulci arteriosi et venosi*), smadzeņu kroku un rievu iespiedumi bedrīšu un pacēlumu veidā (*impressiones digitatae et juga cerebralia*). Starp abām acs dobuma daļām ir sietiņkaula ierobs (*incisura ethmoidalis*). Acs dobuma daļa ir gluda un tās laterālajā stūrī ir asaru dziedzera bedre (*fossa glandulae lacrimalis*).

**Deguna daļa** (*pars nasalis*) atrodas starp abām acs dobuma daļām un ir vismazākā pieres kaula daļa. Deguna daļā atrodas divas atveres (*apertura sinus frontalis*), kas ir pieres kaula gaisu saturošā dobuma (*sinus frontalis*) atveres. Dobuma starpsiena (*septum sinuum frontalium*) sadala pieres dobumu divās daļās (labajā un kreisajā).

Papildus attēli
---------------

* Iekšējā virsma.Iekšējā virsma.
* Jaundzimušā pieres kauls.Jaundzimušā pieres kauls.
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pieres kauls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
Ocuheel iepakojums un flakoniņš ar šķīdumu
***Oculoheel*** ir Vācijā ražotas homeopātiskas bezrecepšu zāles, kas ir acu pilieni, kurus izmanto iekaisušu, pārpūlētu, kairinātu acu un graušanas sajūtas, jutīguma pret gaismu un plakstiņu iekaisumu gadījumos.

Sastāvs
-------

*Oculoheel* atrodas no flakoniņos, kur katrā flakoniņā ir 0,45ml (= 0,45g). *Oculoheel* aktīvās vielas ir Euphrasia D5 110,7 mg, Cochlearia officinalis D5 110,7 mg, Pilocarpus D5 110,7 mg, Echinacea D5 110,7 mg.

Citas sastāvdaļas ir ūdens, nātrija hlorīds, nātrija dihidrogēnfosfāta dihidrāts, nātrija hidrogēnfosfāta dihidrāts.

Lietošana
---------

Flakona saturs ir paredzēts vienai lietošanas reizei, tādēļ atvērtos neizlietotos flakonus vajag izmest, nelietot atkārtoti. Ieteicamā deva ir parasti 1 piliens slimajā acī 3 reizes dienā. Lai izvairītos no blaknēm, ieteicams nepārsniegt ieteicamo dienas devu, taču nav ziņojumu par pārdozēšanas gadījumiem. Tā kā zāles satur ehināciju (kaut arī homeopātiskā koncentrācijā 1:100 000), tiek ieteikts nelietot šīs zāles nepārtraukti ilgāk par 8 nedēļām bez ārsta konsultācijas.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Oculoheel – Latvijas Zāļu reģistrs». *dati.zva.gov.lv*. Skatīts: 2022-05-29.
Gruzijas kara ceļš
**Gruzijas kara ceļš** (gruzīnu: საქართველოს სამხედრო გზა, krievu: *Военно-Грузинская дорога*, osetīnu: *Арвыкомы фӕндаг*) ir vēsturisks nosaukums militārajam ceļam pāri Lielā Kaukāza grēdai, kas kopš 19. gadsimta sākuma savienoja Vladikaukāza (Ziemeļosetija) un Tbilisi (Gruzija) pilsētas.

Viens no ceļa posmiem
Gruzijas kara ceļš ir viens no galvenajiem transporta ceļiem, kas savieno Krieviju ne tikai ar Gruziju, bet arī ar Armēniju, kuru Azerbaidžāna bloķē austrumu virzienā, jo Karabahas konflikts joprojām nav atrisināts. Gruzijas ceļu savienojums ar Krieviju gar Melnās jūras piekrasti (caur Adleru uz Sočiem) ir slēgts sakarā ar neatrisināto situāciju starp Gruziju un Krieviju attiecībā uz Abhāzijas republiku.

Vēsture
-------

Gruzijas kara ceļs (Krievijas Impērijas laikā)
1910.–1914. gadā pa Gruzijas kara ceļu no Vladikaukāza līdz Tbilisi bija plānots izbūvēt 202 km garu tramvaja līniju, taču projekts netika īstenots Pirmā pasaules kara sākuma un tam sekojošā Krievijas Impērijas sabrukuma dēļ.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gruzijas kara ceļš***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Nadārs** (franču: *Nadar*), īstajā vārdā **Gaspārs Felikss Turnašons** (franču: *Gaspard-Félix Tournachon*; dzimis 1820. gada 6. aprīlī, miris 1910. gada 23. martā) bija franču fotogrāfs, karikatūrists, žurnālists, rakstnieks un gaisa balonu entuziasts. Radījis daudzu tālaika Francijas slavenību fotoportretus.

Dzimis Parīzē. Kļuva pazīstams kā ilustrētās avīzes "*Le Charivari*" karikatūrists. Fotografējis no 1853. gada. 1858. gadā radīja pasaulē pirmo aerofotogrāfiju, veikdams to no gaisa balona. Ap 1863. gadu uzbūvēja milzīgu (6000 m3) gaisa balonu *Le Géant* ("Gigants"). Kopā ar Žilu Vernu vadīja biedrību par gaisu smagāku lidaparātu radīšanai. 1874. gadā atļāva savā studijā izvietot mākslinieku izstādi, kas kļuva par pirmo impresionistu izstādi. 1886. gadā radīja pirmo fotointerviju. Radīja arī erotiskās fotogrāfijas. Starp 1895. un 1909. gadu, kas atgriezās Parīzē, darbojās Marseļā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nadārs***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 84808952
* LNB: 000007883
* LCCN: n50014563
* ISNI: 0000 0001 2141 8535
* GND: 118586181
* SELIBR: 195792
* SUDOC: 027043827
* BNF: cb119173388 (data)
* BIBSYS: 90598299
* ULAN: 500005199
* NLA: 35553829
* NDL: 00450945
* NKC: nlk20000089923
* SBN identifikators CFIV007221 nav derīgs.
* BNE: XX1153442
* CiNii: DA00910741
* KulturNav: id

 |

 |
**Vārpainais grīslis** (latīņu: *Carex contigua*) ir grīšļu dzimtas suga. Auga dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļamerikas austrumdaļā, taču šī suga ir ieviesta arī Eirāzijā, tostarp Latvijā, kur tā ir bieži sastopama visā valsts teritorijā — mežos, krūmājos, mēreni sausās pļavās un atmatās, kā arī gar dzelzceļiem.

Apraksts
--------

Vārpainais grīslis ir daudzgadīgs, 20—80 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai. Augs veido nelielu ceru. Stublājs augšdaļā ir raupjš. Lapas ir pelēkzaļas, īsākas nekā stublājs, tās ir šauri lineāras un aptuveni 0,15—0,3 cm platas. Lapu gals ir smails. Piezemes lapām ir violeti brūnas makstis. Ziedkopa ir blīva, aptuveni 2—4 cm gara un sastāv no 5—12 nelielām, gandrīz sēdošām vārpiņām. Seglapas ir īlenveidīgas. Augļa pūslītis ir zaļš vai brūnganzaļš, olveidīgs, bez dzīslojuma (vai dzīslojums saskatāms tikai pie pamata), apakšdaļā nedaudz uzpūsts, augšdaļā pakāpeniski sašaurināts divzobainā knābītī. Pūslīšā segplēksne brūna, olveidīga, strupa, ar bālu joslu vidū, īsāka nekā pūslītis. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «vārpainais grīslis - Carex contigua Hoppe - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-07.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vārpainais grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
***Jamal-101*** (***Ямал-101***; zināms arī kā ***Yamal-101***) bija Krievijas uzņēmuma *Gazprom kosmičeskie sistemy* sakaru pavadonis, kas paredzēts sakaru nodrošināšanai Krievijas teritorijai, kā arī tuvākajām kaimiņvalstīm. Palaists 1999. gada septembrī; pēc starta ar to nav izdevies nodibināt kontaktu.

Pavadonis izgatavots uzņēmumā *RKK Ènergija* uz platformas *UKP* (Universālā kosmiskā platforma) bāzes. Pirmoreiz Krievijas kosmonautikas praksē pielietoti jauni tehnoloģiski risinājumi: nehermētisks korpuss, oglekļa šķiedras konstrukcija, lielas jaudas enerģētika, kā arī pilnībā jaunas bortsistēmas. Sakaru aparatūru piegādāja ASV uzņēmums *Space Systems/Loral*. Citas daļas piegādāja *NEC*, *Alenia Aerospazio*, *ComDev*, *Lockheed Martin*. Kosmiskais aparāts apgādāts ar 10 C joslas raidītājiem. Plānotais darbības laiks bija 10 gadi.

Lidojuma gaita
--------------

*Jamal-101* tika palaists 1999. gada 6. septembrī ar nesējraķeti *Proton-M/Briz-M* no Baikonuras kosmodroma 81. laukuma 23. palaišanas iekārtas. Kopā ar to tika palaists pavadonis *Jamal-102*. Pēc atdalīšanās no dzinējbloka neizdevās nodibināt kontaktu ar *Jamal-101*. Mēģinājumi sazināties ar to turpinājās līdz 22. novembrim, kad pavadonis aizgāja ārpus zemes stacijas uztveršanas zonas.
Kā iespējamo kļūmes cēloni speciālisti minēja pavadoņa sistēmu elektrobarošanas sprieguma kritisku kritumu. To varēja izraisīt kontaktu mehānisks bojājums vai nesankcionēta papildu slodžu ieslēgšanās, kā dēļ izlādējās akumulatoru baterijas.

*Jamal-101* bija paredzēts novietot ģeostacionārajā orbītā punktā 49° austrumu garuma.

Atsauces
--------

1. ↑  Новейшая история - Ямал ГАЗПРОМ

Ārējās saites
-------------

* Yamal 101, 102 Gunter Dirk Krebs (angliski)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Jamal* pavadoņi (*Gazprom kosmičeskie sistemy*) |
| --- |
|  |
| Aktīvie | 
* 202
* 300K
* 401
* 402
* 601

 |
|  |
| Bijušie | 
* 101
* 102
* 201

 |

 |