recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Devējs** (angļu: *The Giver*) ir 2014. gada ASV utopiska drāmas filma, kuras režisors ir Filips Noiss. Galvenās lomas atveido Džefs Bridžess, Merila Strīpa, Brentons Tvaitss, Aleksandrs Skašgords, Ketija Holmsa, Teilora Svifta un Kamerons Monagans. Filmas pamatā amerikāņu rakstnieces Luisas Lorijas zinātniskās fantastikas romāns "Devējs" (*The Giver*), kas tiek uzskatīts par vienu no ietekmīgākajiem darbiem mūsdienu literatūrā zinātniskās fantastikas žanrā.[*nepieciešama atsauce*] Grāmata izdota arī Latvijā.

Filmas pirmizrāde notika 2014. gada 11. augustā Ņujorkā.

Sižets
------

Jona dzīvo nevainojamā sabiedrībā, ko neplosa kari, nesaskaņas, ciešanas, kurā nav ne prieka, ne atmiņu. Ikviens šajā sabiedrībā dzīvo saskaņā ar noteiktu kārtību, nesaskaroties ar izvēles grūtībām. Padome nolemj, ka jauneklim jākļūst par sabiedrības pagātnes atmiņu glabātāju, pārņemot tās no Devēja. Jonam atklājas patiesība par īsto pasauli un visu, kas ar to saistīts — prieku, baudu un arī sāpēm.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* *Turner Classic Movies* profils (angliski)
* *TV.com* profils (angliski)
* *Metacritic* profils (angliski)
* *Box Office Mojo* profils (angliski)
* *Rotten Tomatoes* profils (angliski)
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
Itālijas Karaliste (1805—1814)
**Itālijas Karaliste** (itāļu: *Regno d'Italia vai Regno Italico*) bija valsts Ziemeļitālijā Napoleona I laikā (1805. gada 17. marts — 1814. gada 11. aprīlis).

Itālijas Karaliste tika dibināta 1805. gada 17. martā no Itālijas Republikas, kuru tobrīd vadīja Napoleons Bonaparts. Jaunizveidotajā Itālijas Karalistē Napoleonam tika piešķirts karaļa tituls, bet viņa padēlam Ežēnam de Boarnē — vicekaraļa tituls. Faktiski Karaliste bija pakļauta Francijas impērijai, to izmantoja, lai iegūtu tai labvēlīgus resursus un kā atspēriena punktu pret Austrijas Impēriju.

Pēc Napoleona sakāves 1812. gada karā vicekaralis de Boarnē bija faktiskais Itālijas valdnieks, un 1813.–1814. gada kara laikā viņam bija cieši sakari ar Franciju. Taču līdz ar Parīzes miera noslēgšanu 1814. gadā un pirmskara robežu atjaunošanu Vīnes kongresā Itālijas Karaliste tika likvidēta.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Itālijas Karaliste***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129038493
* LCCN: n83009473

 |

 |
**Ovālā divlape** (*Listera ovata* (L.) R.Br.) ir Latvijā diezgan bieži sastopama orhideju dzimtas suga.

Apraksts
--------

Ziedkopa - skraja un gara
Zieds
Daudzgadīgs, 25-60 cm augsts lakstaugs. Guma nav izveidots. Saknes diezgan garas. Var būt veģetatīvā vairošanās. Stublājs stāvs, gandrīz kails. Stublāja apakšdaļā ir divas lielas olveidīgas lapas, kas horizontāli atstāv no stublāja. Ziedkopa gara un skraja. Apziednis zaļš. Pieša nav. Lūpa divdaivaina, gara. Auglis - stāva pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.

Izplatība
---------

Aug gandrīz visā Eiropā un dažviet Āzijā.

Biotopi
-------

Aug mēreni mitrās pļavās, skrajos mežos.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

Literatūra
----------

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. München 2005. ISBN 3-8274-1496-2
* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ovālā divlape*** |
Šļirce, kas tiek sagatavota medikamentu injekcijai
**Injekcija** ir šķīdumu (piemēram, zāļu) ievadīšana organismā, izmantojot šļirci. Injekcijas ir viena no izplatītākajām veselības aprūpes procedūrām, katru gadu jaunattīstības un pārejas perioda valstīs tiek veikti vismaz 16 miljardi injekciju. 95 % no tām tiek izmantotas ārstnieciskajā aprūpē vai slimību ārstēšanā, 3 % — imunizācijai vai vakcinācijai, bet pārējās tiek izmantotas citiem mērķiem, tostarp asins pārliešanai. 

Nedroša injekciju prakse veicina ar asinīm pārnēsājamo slimību izplatīšanos, jo īpaši mazāk attīstītajās valstīs. Izlietotās adatas ideālā gadījumā būtu jāievieto speciāli šim nolūkam paredzētā asu instrumentu konteinerā, kas ir drošs un izturīgs pret caurduršanu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Injekcija***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000333369
* LCCN: sh85066433
* GND: 4027017-8
* NDL: 00573945

 |

 |
**Anna Jakubovska** (poļu: *Anna Jakubowska*; dzimusi kā **Gasika** (poļu: *Gasik*) 1988. gada 21. augustā Varšavā) ir Polijas starptautiskā meistare šahā (2010).

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējā Polijas jauniešu šaha čempionātu dalībniece dažādās vecuma grupās, kur labāko rezultātu sasniegusi 2002. gadā Žagaņā, kad kļuvusi par vicečempioni U14 vecuma grupā. 2006. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2007. gadā Erevānā piedalījusies Pasaules jauniešu šaha čempionātā U20 vecuma grupā un ieņēmusi 15. vietu.

2008. gadā Naļčikā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kur pirmajā kārtā sakarā ar pretinieces Marijas Sebagas neierašanos saņēmusi uzvaru bez cīņas, bet otrajā kārtā zaudējusi Lilitai Mkrtčjanai.

2012. gadā Katovicē izcīnījusi bronzas medaļu Polijas studenšu šaha čempionātā. 2013. gada jūlijā dalījusi pirmo vietu Bornholmas starptautiskajā šaha turnīrā. 2015. gada janvārī izcīnījusi sudraba medaļu Polijas studenšu šaha čempionātā, bet augustā bijusi Polijas studenšu izlases sastāvā, kas uzvarējusi Pasaules studenšu šaha čempionātā komandu ieskaitē.

Personīgā dzīve
---------------

2016. gadā apprecējusies ar Polijas šaha lielmeistaru Kšištofu Jakubovski.

Atsauces
--------

1. ↑  Mistrzostwa Polski juniorów do lat 14, 2002
2. ↑  European Youth Championship 2006
3. ↑  2008 FIDE Knockout Matches
4. ↑  «AMP\_ZNAMY ZWYCIĘZCÓW». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 9. martā. Skatīts: 2017. gada 29. maijā.
5. ↑  BORNHOLM, ZWYCIĘSTWO A.GASIK
6. ↑  AMP 2015

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
***Teknikum Oy*** ir Somijas uzņēmums, kas ražo rūpnieciskos polimēru un gumijas izstrādājumus. Tas ir dibināts 1990. gadā, atdaloties no *Nokia*. Uzņēmuma galvenais birojs atrodas Sastamalā.

Uzņēmums ražo rūpnieciskās šļūtenes, veidņu produktus no gumijas un plastmasas, gumijas oderējumus un pārsegus, poliuretāna un šķidrā silikona produktus, kā arī gumijas savienojumus, gumijas loksnes un ietvarus. *Teknikum* piedāvā risinājumus materiālu aizsardzībai pret nodilšanu, plīšanu un koroziju.

*Teknikum Oy* ir 3 rūpnīcas Sastamalas pašvaldībā (Vammalā un Kīkā un līgumražošanas līnija Talankilē), kā arī gumijas izstrādājumu rūpnīca Keravā. *Teknikum* pieder Ungārijas plastmasas ražotāja *Teknikum Kft* varākuma kapitāldaļas. Ar pārdošanu ārvalstīs nodarbojas meitas uzņēmums Vācijā *Teknikum GmbH*, kā arī sadarbības partneri vairākās valstīs.

Vēsture
-------

Agrākais logotips
### Pirmsākumi

*Pamatraksts: Nokian Renkaat#Vēsture* 
*Teknikum* pirmsākumi sniedzas līdz 1898. gadam, kad Helsinkos tika dibināts gumijas izstrādājumu uzņēmums ***Suomen Gummitehdas Oy***. Sākotnēji tas ražoja galošas un gumijas tehniskos izstrādājumus. 1904. gadā uzņēmums ražotni pārcēla uz Nokiu.
1959. gadā uzņēmums pārdēvēts par ***Suomen Kumitehdas Oy***.

1967. gadā *Suomen Kumitehdas Oy* apvienojās ar sakaru aparatūras ražotāju *Suomen Kaapelitehdas Ab* un kokapstrādes uzņēmumu *Nokia Ab*, izveidojot ***Oy Nokia Ab*** (tagad zināma kā *Nokia Oyj*).

1980. gadu beigās *Nokia* nolēma atteikties no gumijas izstrādājumu biznesa.
1988. gadā riepu operācijas tika atdalītas patstāvīgā uzņēmumā *Nokian Renkaat Oyj*.
1989. gadā *Nokia* atdalīja tehnisko gumijas izstrādājumu biznesu (ražotnes Vammalā un Kīkā), izveidojot uzņēmumu ***Teknikum Yhtiöt Oy*** (*kumi* somu valodā ir "gumija").

1990. gadā *Teknikum* iegādājās *Nokia* un Zviedrijas *Skega* kopuzņēmumu *Pucast Oy*, kas Vammalā ražoja plastmasas izstrādājumus.
1993. gadā Sanktpēterburgā Krievijā tika atvērts tirdzniecības birojs.
1999. gadā *Pucast* no Zviedrijas uzņēmuma *GMKAB* iegādājās uretāna lējumu biznesu.

2002. gadā Vācijā tika dibināts meitas uzņēmums *T.OY-TEK Schlauchtechnologie GmbH* (kopš 2019. gada *Teknikum GmbH*), kas nodarbojās ar tirdzniecību.
2005. gadā Krievijā tika dibināts meitas uzņēmums *OOO Teknikum*.
2008. gadā Ķīnā tika dibināts meitas uzņēmums *Teknikum (Sudzhou) Technology Co.*
2008. gadā Keravā tika dibināts meitas uzņēmums *Teknikum Sekukset Oy* gumijas izstrādājumu ražošanai.

2014. gadā meitas uzņēmums Viborgā *OOO Teknikum* tika slēgts, Krievijā atstājot tikai tirdzniecības biroju Sanktpēterburgā.
2013. gadā *Teknikum* iegādājās Ungārijas plastmasas ražotāja *T-Plastik Kft* mazākuma kapitāldaļu.
2018. gadā *Teknikum* kļuva par *T-Plastik Kft (kopš 2022. gada Teknikum Kft.)* vairākuma akcionāru.

Atsauces
--------

1. ↑  «History». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 12. februārī. Skatīts: 2009. gada 22. martā.
2. 1 2 3 4  Teknikum Group celebrates its 30th anniversary – and 120 years in the rubber industry Teknikum Group, 9/13/2019

Ārējās saites
-------------

* *Teknikum* vietne
**Čiharu Ičo** (japāņu: 伊調 千春; dzimusi 1981. gada 6. oktobrī) ir bijusī japāņu brīvā stila cīkstone, 2004. un 2008. gada vasaras olimpisko spēļu sudraba medaļas ieguvēja, trīskārtējā pasaules un Āzijas čempione, 2006. gada Āzijas spēļu uzvarētāja, četrkārtējās olimpiskās čempiones Kaori Ičo vecākā māsa.

Biogrāfija
----------

Ar cīņas sportu Čiharu Ičo sāka nodarboties mācoties vidusskolā. Divus gadus pēc kārtas viņa uzvarēja nacionālajās vidusskolu meistarsacīkstēs. Pēc vidusskolas beigšanas studēja.
Starptautiskie panākumi cīņas sportā sākās 2000. gadā, kad viņa kļuva par pasaules junioru čempioni. Pieaugušo sacensībās viņa sāka startēt 2001. gadā un uzreiz ar panākumiem. Savā svara kategorijā līdz 51 kg viņa uzvarēja Āzijas čempionātā Ulanudē. 2002. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu pasaules čempionātā Halkidā. Gadu vēlāk Ņujorkā, finālā pieveicot krievieti Nataļju Karamčakovu, viņa pirmoreiz kļuva par pasaules čempioni. 
2004. gada olimpiskajās spēlēs Atēnās Čiharu Ičo, kas startēja svara kategorijā līdz 48 kg, pēc uzvaras apakšgrupā pusfinālā uzveica Francijas cīkstoni Anželiku Berteni, bet finālā zaudēja ukrainietei Irinai Merleni un ieguva sudraba medaļu.

2008. gada olimpiskajās spēlēs Pekinā Čiharu Ičo izcīnijā savu otro olimpisko sudraba medaļu, ceturtdaļfinālā viņa revanšējās Irinai Merleni, pusfinālā pieveica ķīniešu izcelsmes amerikāņu cīkstoni Klarisu Čunu, bet finālā atkal zaudēja, šoreiz kanādietei Kerolai Kviņai.

Atsauces
--------

1. ↑  «ICHO, CHIHARU» (angļu). olympicgameswinners.com. Skatīts: 2019-07-07.
2. ↑  Barbara M. Linde. *Olympic Wrestling* (angļu). New York : The Rosen Publishing Group, 2007. 41. lpp.
3. ↑  «Chiharu Icho» (angļu). memim.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-07-07. Skatīts: 2019-07-07.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
Dānijas un Norvēģijas karaļvalsts teritorija 1780. gadā
**Dānija—Norvēģija** bija Dānijas Karalistes un Norvēģijas Karalistes personālūnija no 1380. līdz 1536. gadam un reālūnija no 1537. līdz 1814. gadam. Tās sastāvā bija arī Islande, Grenlande un Fēru salas.

Vēsture
-------

Dānijas un Norvēģijas savienība radās 1380. gadā, kad pēc Norvēģijas ķēniņa Hokona VI Magnusona nāves viņa sieva un Dānija ķēniņa Valdemāra IV meita Margrēte I savu mazgadīgo dēlu Olufu II (1370—1387) pasludināja par Dānijas un Norvēģijas ķēniņu. 
Kad tikai septiņpadsmit gadus vecais ķēniņš Olufs pēkšņi nomira, Margarēte 1387. gadā kļuva par Dānijas un Norvēģijas ķēniņieni, bet 1389. gadā arī par Zviedrijas ķēniņieni. Margrētes māsas mazdēls Pomerānijas Ēriks 1397. gada 17. jūnijā Kalmarā tika kronēts par pirmo Dānijas, Norvēģijas un Zviedrijas kopvalsts jeb Kalmāras ūnijas ķēniņu.

Pēc tam, kad 1523. gadā Zviedrija izstājās no Kalmāras savienības, 1536. gadā Kopenhāgenas Riksdāgs pieņēma lēmumu pārveidot Norvēģiju par Dānijas provinci. Lai gan Norvēģija 1660. gadā formāli atguva savu karalistes statusu, tās valstiskās insitūcijas neatjaunoja. 

Pēc Napoleona karu laikā 1814. gada 14. janvārī noslēgtā Ķīles miera līguma Norvēģiju atdalīja no Dānijas un pe tā līdz 1905. gadam atradās personālūnijā ar Zviedriju.
Islande, Grenlande un Fēru salas palika Dānijas pakļautībā. Islande 1918. gadā kļuva par valsti personālūnijā ar Dāniju, bet 1944. gada 17. jūnijā pasludināja neatkarību.
**Budjonija zirgs** ir viena no siltasiņu šķirnēm, kas ir izveidota Krievijā pēc Oktobra revolūcijas, šķirne ir nosaukta par godu revolūcijas varonim maršalam Budjonijam. Budjonija zirgi ir ļoti izturīgi un ātri jājamzirgi, bet tos izmanto arī kā konkūra zirgus.

Izskats un raksturs
-------------------

Lielākā daļa Budjonija zirgu ir rudi, bieži ar metālisku spīdumu, kas ir iegūts no Donas zirgiem, kuri savukārt spalvas metālisko spīdumu ieguva no ahaleteke zirgiem. Bet tie var būt arī melni, bēri un sirmi. To augums skaustā ir apmēram 160 cm. Budjonija zirga uzbūve ir viegla un eleganta. Tiem ir smalki veidota galva, ar taisnu profilu, zirgam ir garš kakls, slīpi pleci, platas krūtis un gara, taisna mugura, ar viegli slīpiem krustiem. Kājas ir garas un stipras, ar labām locītavām un spēcīgiem nagiem. Tie ārēji atgādina tīrasiņu zirgus.

Vēsture
-------

Jaunveidotā Padomju Savienība 1920.
gados uzsāka ambiciozu zirgu audzēšanas programmu - izveidojot universālu jājamzirgu šķirni, lietojot vietējās, vēsturiskās šķirnes. Tā Rostovas apgabalā maršala Budjonija vadībā tika izveidota Budjonija šķirne, lietojot Donas zirgu un Černomoras zirgu ķēves un tīrasiņu ērzeļus. Tika izmantoti arī kazahu un kirgīzu zirgi. Zirgi bija paredzēti kavalērijas vajadzībām. 

Donas un tīrasiņu zirgu krustojumu sauca par anglo-doniem, kuri tika pēc tam krustoti ar arābu zirgiem, un tad vēlreiz atpakaļ ar tīrasiņu zirgiem. Laikā starp 1926. un 1940. gadu tika izmantoti vairāk kā 70 tīrasiņu zirgi, tomēr tikai trīs no tiem kļuva par šķirnes ciltstēviem: Simpatjaga, Inferno un Kokas. Šie trīs ērzeļi kļuva par ciltstēviem sešām galvenajām līnijām. Simpatjagas trīs dēli: Sagib, Saksagan un Sagar. Inferno divi dēli: Imam un Islam un viens Kokas dēls - Kaguls. 

Budjonija zirga šķirne oficiāli tika atzīta 1949. gadā. Ironiski, ka tas notika dažus gadus pirms tika likvidēta Krievijas kavalērija (1954. gadā). 

1950.
gados tika veikts eksperiments ar Budjonija zirgu šķirni - Maničas ezera salā Rostovas apgabalā tika palaisti zirgi, kurus nepieskatīja neviens cilvēks. Eksperimenta mērķis bija pārliecināties, cik izturīga ir šķirne savvaļas apstākļos. Zirgi salā dzīvo joprojām, un ir pierādījuši, ka spēj izdzīvot savvaļā bez cilvēku aprūpes.

Mūsdienās šo šķirni audzē Krievijā, Ukrainā, Kirgizstānā un Kazahstānā.

Atsauces
--------

1. ↑  Bongianni, Maurizio (1988). Simon & Schuster's Guide to Horses and Ponies. Simon & Schuster, Inc.. p. 52. ISBN 0-671-66068-3
2. ↑  «BUDENNY horse». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 13. februārī. Skatīts: 2009. gada 8. martā.
3. ↑  Nicola Jane Swinney "Horse Breeds of the world"
4. ↑  Breeds of Livestock - Budyonny Horse

Ārējās saites
-------------

* 
* 
* 
* 
* Archived 2007. gada 2. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Rauls Lopess i Molists** (katalāņu: *Raül López i Molist*; dzimis 1980. gada 15. aprīlī Vikā, Spānijā) ir katalāņu tautības Spānijas basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, bijis Spānijas basketbola izlases dalībnieks, tās sastāvā kļuvis par Eiropas čempionu un olimpiskās sudraba medaļas ieguvēju. Pašlaik (2013) pārstāv Spānijas ACB līgas klubu Bilbao "Bizkaia Basket".

Karjera
-------

R. Lopess ir Badalonas "Joventut" audzēknis. No katalāņu kluba nokļuva Madrides "Real" sistēmā, bet 2001. gada NBA draftā viņu draftēja Jūtas "Jazz" ar kopējo 24. numuru pirmajā kārtā. R. Lopess bija otrais katalāņu basketbolists (pēc Pau Gazola), kas nokļuva NBA.[*nepieciešama atsauce*] Kopā šajā līgā nospēlējis tikai divas sezonas (pēcdrafta sezonā nespēlēja ceļgala traumas dēļ), piedalījies 113 regulārā čempionāta spēlēs, gūstot 733 punktus (6,5 punkti vidēji spēlē). 2004.—2005. gada NBA sezonā nospēlēja visas 82 regulārā čempionāta spēles (pārsvarā kā otrais saspēles vadītājs, mainot Karlosu Aroijo), toties savu rezultatīvāko spēli aizvadīja sezonu iepriekš, kad guva 25 punktus pret Fīniksas "Suns". 2005. gada augustā plaša maiņas darījuma starp piecām komandām ietvaros R. Lopess nonāca Memfisas "Grizzlies", taču tika atbrīvots no komandas pirms sezonas sākuma.

Spānijas junioru izlašu sastāvā kļuvis gan par Pasaules, gan Eiropas čempionu. Spānijas pieaugušo izlasē R. Lopess tika iekļauts pirms 2000. gada vasaras olimpiskajām spēlēm. Šajās Olimpiskajās spēlēs Spānija palika bez medaļas, toties 2008. gada Olimpiskajās spēlēs Pekinā viņš kļuva par sudraba medaļnieku Spānijas izlases sastāvā. Tāpat izcīnīja čempiontitulu 2009. gada Eiropas čempionātā, kas notika Polijā.

Ārējās saites
-------------

* NBA profils (angliski)

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Spānijas basketbola izlase — *EuroBasket 2009* — zelta medaļa |
| --- |
|  |
| 
* 4 P. Gazols
* 5 Fernandess
* 6 Ruvio
* 7 Navarro
* 8 Klavers
* 9 Rejess
* 10 Kabezass
* 11 Lopess
* 12 Lulls
* 13 M. Gazols
* 14 Mumbrē
* 15 Garbahosa
* Galvenais treneris Skariolo

 |

 |
**Ilgāja ezers** (*Ilgais ezers, Ilgajs, Ilgājs, Vizlas ezers*, igauņu: *Kikkajärv*) atrodas Alūksnes novada Veclaicenes pagastā, Veclaicenes aizsargājamo ainavu apvidū. Ilgāja ezers ir viens no Latvijas — Igaunijas robežezeriem un viens no Kornetu — Peļļu subglaciālās iegultnes ezeriem. Ilgāja ezers ir Alūksnes novada publiskā ūdenstilpe, kuru apsaimnieko un uzraudzību veic Alūksnes novada pašvaldības aģentūra "ALJA".

Tūrisms
-------

2018. gadā projekta "Aizsargājamo ainavu apvidus "Veclaicene" infrastruktūras uzlabošana antropogēnās slodzes mazināšanai un pieejamības nodrošināšanai" ietvaros pie ezera izveidota atpūtas un dabas izziņas pietura — Dabas māja, kuras veltīta Kornetu-Peļļu subglaciālās gravas iepazīšanai. Gar ezeru iet vairākas dabas takas un velo maršruti.

Sacensības "Ilgāja zivtiņa"
---------------------------

No 2011. gada Ilgāja ezerā notiek zemledus makšķerēšanas sacensības "*Kikkajärve kalakõnõ* — Ilgāja zivtiņa", kur par lomu sacenšas Latvijas un Igaunijas makšķernieki. Sacensību ceļojošo kausu „Ilgāja zivtiņa" iegūst tās valsts makšķernieki, kuras sacensību dalībniekiem ir lielākais vidējais zivju svars uz vienu makšķernieku.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze». *vietvardi.lgia.gov.lv*. Skatīts: 2023-05-17.
2. ↑  «ezeri.lv. Ilgājs».
3. ↑  «Apsaimniekošana».
4. ↑  «Dabas mājas Veclaicenē».
5. ↑  «Cīņa par lielākajiem lomiem un aktivitātes līdzjutējiem zemledus makšķerēšanas sacensībās "Ilgāja zivtiņa" jeb "Kikkajärve kalakõnõ"».
**Kajatans Moraševskis** (baltkrievu: *Каятан Марашэўскі*, poļu: *Kajetan Moraszewski*, latīņu: *Cajetanus Moraszewski*, miris 1811. gadā) bija dominikāņu ordeņa mūks, baltkrievu un poļu dramaturgs. Viens no baltkrievu teātra pamatlicējiem. Daļu no mūža pavadījis Aglonā. 

Darbojās kā pasniedzējs Zabeļskas dominikāņu kolēģijā, kas no 1716. līdz 1838. gadam atradās Valincos (Latvijas pierobežā Baltkrievijas Vjerhņadzvinskas rajonā). Šeit kopā ar Mihalu Cjacerski un Ignaciju Jureviču sacerēja lugas, kuras iestudēja kolēģijas audzēkņi. 1788. gadā Moraševskis tika pārcelts uz skolu, kas darbojās pie Aglonas klostera. Nāves brīdī 1811. gadā Moraševskis bija Šumskas (pie Viļņas) klostera priors.

Lietuvas ZA bibliotēkā saglabājušies divi Moraševska lugu manuskripti — "Brīvība nebrīvē" poliski un divvalodīgā "Komēdija" (*Камедыя*), kurā divi no trijiem galvenajiem varoņiem runā baltkrieviski. "Komēdijas" teksts pirmoreiz tika publicēts 1911. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Par Kajatanu Moraševski (baltkrieviski)
* Kajatana Moraševska luga "Komēdija"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 45152682548323311587

 |

 |
**Šūmeikera krāteris** ir triecienkrāteris uz Mēness. Tas atrodas tuvu Mēness dienvidpolam, blakus Šekltona krāterim. Krātera apmale un iekšpuse ir klāta ar mazākiem krāteriem.

Pirms Starptautiskā Astronomijas savienība krāterim bija piešķīrusi tā pašreizējo vārdu, neoficiāli to dēvēja par Mosona krāteri (par godu Antarktikas pētniekam Daglasam Mosonam. Šūmeikera vārds krāterim tika piešķirts, godinot astronomu Jūdžinu Šūmeikeru. Neliels daudzums viņa mirstīgo atlieku atradās kosmiskajā aparātā *Lunar Prospector*, kurš tika ietriekts krāterī, cerībā atrast tajā ūdeni.

Pētnieku uzmanību krāteris piesaistīja pēc tam, kad *Lunar Prospector* bija atklājis paaugstinātu ūdeņraža klātbūtni šajā un blakus esošajos krāteros. Krātera pamatne pastāvīgi ir noēnota. Saule to tieši neapspīd, tāpēc temperatūra šeit ir zemāka par 100° K. Esošie apstākļi bija labvēlīgi, lai krātera iekšpusē varētu atrasties ūdens ledus veidā. 1999. gada 31. jūlijā *Lunar Prospector* tika ietriekts krāterī, lai trieciena rezultātā radītajā putekļu mākonī meklētu ūdens pēdas. Eksperiments bija nesekmīgs, ūdens tā arī netika atrasts.

Atsauces
--------

1. ↑  No Water Ice Detected From Lunar Prospector Impact

Ārējās saites
-------------

* Krātera atrašanās vieta

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šūmeikera krāteris***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 238140081

 |

 |
**Džordžs Virdens Vatskis** (angļu: *George Virden Watsky*; dzimis 1986. gada 15. septembrī), labāk pazīstams kā ***Watsky*,** ir amerikāņu mūziķis, dziesmu autors, ierakstu producents, dzejnieks un rakstnieks. Viņš izpilda slam dzeju un ir piedalījies šova *Russell Simmons Presents Def Poetry* 6. sezonā.

Vatskis guva popularitāti kā reperis ar savu video *"Pale kid raps fast"* 2011. gadā. Viņš izdevis sešus studijas albumus: *Watsky* 2009. gadā, *Cardboard Castles* 2013. gadā, *All You Can Do* 2014. gadā, *x Infinity* 2016. gadā, *Complaint* 2019. gadā un *Placement* 2020. gadā. Viņš koncertē kopā ar savu grupu *Créme Fraîche*. Vatskis pazīstams arī ar *Epic Rap Battles of History* kolaborācijām un ir grāmatas *How to Ruin Everything in 2016* autors.

Atsauces
--------

1. ↑  Sher, Allyson (January 28, 2011). "WU-SLam gears up for 3rd annual Grand Slam". *Student Life* (St. Louis: Washington University Student Media, Inc.). Atjaunināts: February 3, 2011.
2. ↑  «The Georgia Straight presents Watsky at the Rio». *The Georgia Straight*. 2016. gada 9. jūlijs. Skatīts: 2017. gada 28. aprīlis.
3. ↑  Tom Levine. «Watsky book on New York Times Bestseller list». LinkedIn, 2016. gada 23. jūnijs. Skatīts: 2017. gada 28. aprīlis.
***Shadowgun*** ir 2011. gadā *iOS* un *Android* ierīcēm izdota šaujamspēle no trešās personas skatpunkta. Spēles izstrādātāji ir *Madfinger Games*.

Spēlēšana
---------

*Shadowgun* ir šaujamspēle no trešās personas skatpunkta. Spēlētājs vada spēles galveno varoni Džonu Sleidu, pārvietojoties ar analogo kursorsviru ekrāna kreisajā malā, bet ar taustiņiem ierīces labajā malā izmantojot ieročus un veicot citas darbības. *Shadowgun* ir arī aizsegi, aiz kuriem Sleids var paslēpties no pretinieku lodēm.

Sižets
------

Spēles darbība norisinās 2350. gadā, kad varu pasaulē ir pārņēmušas ļaunas starpgalaktiskas korporācijas. Tās nolīgušas algotņus, no kuriem labākos sauc par *Shadowguns*. Viens no viņiem ir spēles galvenais varonis Džons Sleids, kam uzdots atrast doktoru, kurš veic eksperimentus ar apkārtējiem iedzīvotājiem, lai radītu mutantus.

Atsauksmes
----------

*Shadowgun* ir saņēmis dažādus vērtējumus. Apskatu vietne *GameRankings* un *Metacritic* spēles iOS versiju novērtēja ar attiecīgi 77% un 72/100. IGN novērtēja spēli ar 7,5/10, bet *Edge Magazine* — 4/10, slavējot spēles detalizēto grafiku un animāciju, bet kritizējot līmeņu un ieroču dizainu. *PocketGamer* spēlei piešķīra 8/10 vērtējumu, slavējot tās grafiku, vadību un skaņas efektus. *Touchgen* spēli novērtēja ar 8/10, un salīdzināja ar *Gears of War 3*.

Ārējās saites
-------------

* Spēles oficiālā lapa izstrādātāju tīmekļa vietnē Archived 2019. gada 19. februārī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
Jēkabpils Domes ēka 2010. gadā
Jēkabpils Miertiesas ēka, 1930. gadi
**Jēkabpils dome**, arī **Jēkabpils pašvaldība**, bija Jēkabpils pilsētas pašpārvaldes augstākā iestāde. Sastāvēja no 13 deputātiem, ko ievēlēja reizi četros gados pašvaldību vēlēšanās. No 1994. gada atrodas Brīvības ielā 120. 2021. gadā, administratīvi teritoriālās reformas rezultātā, Jēkabpils pilsēta tika pievienota Jēkabpils novadam.

Darbība
-------

### Vadība

Jēkabpils Domi vadīja Jēkabpils domes priekšsēdētājs jeb Jēkabpils mērs, kas bija Jēkabpils pilsētas vadītājs.

Domes ēka
---------

No 1994. gada, veicot remontu, Jēkabpils Dome ir izvietojusies 1880. gadā celtā eklektikas stila ēkā, ar tam raksturīgām dzegām un profilētām logu apmalēm fasādes greznojumā. No 1936. gada šeit ir atradusies Jēkabpils Miertiesa, vēlāk tajā izvietojusies skola, bet pēc tam slimnīca.

Skatīt arī
----------

* Jēkabpils pilsētas vadītāji
* Krustpils pilsētas vadītāji (1962. gadā abas pilsētas apvienojās)

Ārējās saites
-------------

* Jēkabpils Dome Archived 2010. gada 8. augustā, *Wayback Machine* vietnē. pilsētas pašvaldības portālā
**Haralds Tammers** (igauņu: *Harald Tammer*; dzimis 1899. gada 9. janvārī, miris 1942. gada 6. jūnijā) bija igauņu žurnālists, vieglatlēts un svarcēlājs, bronzas medaļas ieguvējs 1924. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Parīzē.

Biogrāfija
----------

Dzimis Tallinā. 1915. gadā beidza Tallinas komercskolu. Septiņpadsmit gadu vecumā 1916. gada Krievijas čempionātā viņš ieguva sudraba medaļu lodes grūšanā un bronzas medaļu diska un vesera mešanā.

Brīvprātīgi piedalījās Pirmajā pasaules karā un pēc tam Igaunijas un Latvijas brīvības cīņās. Apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni.

1920. gada olimpiskās spēlēs Antverpenē bija Igaunijas olimpiskās komandas karognesējs un ieguva 6. vietu lodes grūšanā. Pēc tam pievērsās svarcelšanai, 1922. gadā pasaules čempionātā Tallinā izcīnīja zelta medaļu. 1924. gada olimpiskajās spēlēs Parīzē ieguva bronzas medaļu svarcelšanā un 12. vietu lodes grūšanā.

Pēc profesijas H. Tammers bija žurnālists, no 1921. līdz 1928. gadam — sporta laikraksta *Eesti Spordileht* un no 1933. līdz 1940. gadam — dienas laikraksta *Eesti Päevaleht* redaktors. 1940. gadā viņš rediģēja arī žurnālu *Revue Baltique*. No 1928. līdz 1940. gadam viņš bija Igaunijas Žurnālistu savienības valdes loceklis un no 1934. līdz 1935. gadam — Baltijas Žurnālistu savienības priekšsēdētājs.

No 1933. līdz 1940. gadam viņš bija Igaunijas Nacionālās Olimpiskās komitejas valdes loceklis.

Pēc Igaunijas okupācijas 1941. gada februārī Tammers tika arestēts un pusotru gadu vēlāk nomira Uzņenskas nometnē, Gorkijas apgabala Semjonovas pilsētas dzelzceļa stacijas *Сухобезводное* apkārtnē.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis, 3. škira Nr. 3/1816.
* Igaunijas Sarkanā krusta ordenis, 2. pakāpe.

Atsauces
--------

1. ↑  Haralds Tammers Archived 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. — olimpiskā statistika vietnē *Sports-Reference.com*. (angliski)
2. ↑  Biogrāfija vietnē *Eesti Entsüklopeedia*
3. ↑  Biogrāfija vietnē *ESBL* Archived 2013. gada 15. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (igauniski)
4. ↑  Haralda Tammera īsbiogrāfija vietnē *lkok.com*
5. ↑  Informācija par apbalvojumu Igaunijas prezidenta mājas lapā (igauniski)

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* IAAF profils (angliski)
* *Trach and Field* vieglatlēta profils (angliski)
* Haralda Tammera profils vietnes *chidlovski.net* lapā *Lift up*. (angliski)
* Haralda Tammera biogrāfija vietnē *ISIK* (igauniski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 307174883

 |

 |
Mangaļu jūrskolas drupas pēc Pirmā pasaules kara (1930).
**Mangaļu jūrskola** (krievu: *Магнусгофское мореходное училище дальнего плавания*) bija jūrskola, kas no 1876. līdz 1915. gadam darbojās Mangaļu pagasta Rīnūžos. Pēc audzēkņu skaita Mangaļu jūrskola bija lielākā jūrskola Krievijas Impērijā. Jūrskolas priekšnieki bija Jānis Breikšs un Alfrēds Žagers.

Vēsture
-------

Jūrskola dibināta 1876. gadā blakus Daugavgrīvas Baltajai baznīcai pēc Krišjāņa Valdemāra ierosinājuma, kas tolaik bija Krievijas Impērijas Jūrniecības attīstības biedrības sekretārs.
Par šo notikumu Krišjāns Valdemārs rakstīja laikrakstā "Baltijas Vēstnesis": "19. martā š. g. no Visaugstākā Kunga un Ķeizara ir apstiprināta jauna jūrasskola Mangaļmuižas draudzē Rīnužciemā, pretī Dinamindei, Daugavas malā. Šī jau priekš trīs gadiem sadomātā un tagad apstiprinātā skola dabūs ikgadus 1000 rubļus no kroņa - priekš lones grāmatām un instrumentiem. Mangaļmuižas pagasts gādās par korteli, siltumu utt. Mācība skolniekiem taps dota bez maksas; jūras ziņas taps mācītas latviešu un vācu valodā, skatot pēc tam, kuru valodu saprot. Virsskolmeistaram ir jāprot gruntīgi abas šīs valodas. No minētiem 1000 rubļiem nodomāti līdz 300 rubļu priekš īpašām stundām, lai skolnieki cik necik iepazītos ar angļu un krievu valodām. Skološana notiks tikai ziemas laikā un tādā pašā vīzē kā Ainažos, kur latvieši un igauņi vien mācās un par slavētiem jūrniekiem top. Ainažos skolnieku skaitlis nereti līdz piecdesmit cilvēku, lai gan mazā ciemiņā Ainažos maz ļaužu dzīvo. Tad nu jācerē, ka Rīnužciemā skolnieku skaits nebūs mazāks, un Mangaļmuižas pagasts neliegsies iegādāt priekš skolas labas rūmes." Pēc Valdemāra ieteikuma par skolas vadītāju tika apstiprināts Jānis Breikšs.

1891. gadā to pārveidoja par 3. kategorijas jūrskolu un sagatavoja tālbraucējus kapteiņus. Pēc 1902. gada Mangaļu jūrskola darbojās kā tālbraucēju jūrskola ar pievienotu sagatavošanas jūrskolu.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, jūrskolu 1915. gadā evakuēja uz Rostovu pie Donas, tad uz Gelendžiku, kur Krievijas pilsoņu kara laikā 1920. gadā to slēdza. Jūrskolas ēka nodegusi kara laikā.

Skolotāji (1907)
----------------

Jānis Breikšs, Andrejs Verners, Alfreds Žagars, Ēriks Breikšs, Kārlis Rudze, Ernests Kalniņš, Boriss Vītoliņš.

Literatūra
----------

* Latvijas Jūrniecības vēsture. Rīga, 1998.
* Aigars Miklāvs (2000). Mangaļu jūrskolai - 125. Dabas un vēstures kalendārs 2001. Rīga: Zinātne, 118-121 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  zudusilatvija.lv
2. ↑  Daugavgrīvas Baltā Evaņģēliski luteriskā draudze[novecojusi saite]
3. ↑  Rīgas apriņķa priekšnieka Platona Žilinska ziņojums Vidzemes guberņas žandarmērijas pārvaldes priekšniekam par stāvokli apriņķa lauku pagastos 1907. gada 4. septembrī[novecojusi saite] no: Latvijas Vēstures institūta Žurnāls, 2017 Nr. 1 (102) - 140 lpp.

Koordinātas: 57°02′12″N 24°05′00″E﻿ / ﻿57.03667°N 24.08333°E﻿ / 57.03667; 24.08333
Anhela Agilara 2018. gadā
**Anhela Agilara Alvaresa Alkala** (spāņu: *Ángela Aguilar Álvarez Alcalá*; dzimusi Losandželosā, Kalifornijā 2003. gada 8. oktobrī) ir meksikāņu izcelsmes amerikāņu dziedātāja, kas izpilda meksikāņu nacionālo mūziku.

Viņa ieguva ievērojamu atzinību pēc dziesmas "La Llorona" atskaņošanas 19. ikgadējā *Latin Grammy* balvu pasniegšanas ceremonijā 2018. gadā. Viņa ir meksikāņu dziedātāja un aktiera Antonio Agilara mazmeita.

Viņas pirmais solo studijas albums *Primero soy Mexicana* (2018) guva kritiķu atzinību un panākumus. Viņa ir nominēta *Grammy* balvai un divām *Latin Grammy* balvām, padarot viņu par vienu no jaunākajām māksliniecēm, kas nominēta abām balvām.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Ángela Aguilar: la cantante mexicana que debes tener en tu radar».
2. ↑  «Ángela Aguilar, una ‘mexicana enamorada’ de su pasado y de un presente que está muy conectado a su futuro».

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anhela Agilara***.
**Vecās mājas** bija Latvijas progresīvā roka grupa, kura muzicēt sāka 1986. gadā. Iesākumā bija tikai divi dalībnieki: Andris Alviķis un Uģis Prauliņš, kas aizejot no rokgrupas "Salve", nodibināja jaunu grupu. 1988. gadā noformējās pamatsastāvs, dibinot supergrupu: Uģis Prauliņš (ex—Salve, Zvaigznīte), Armands Alksnis (ex—Credo), Andris Alviķis (ex—Zvaigznīte, Salve), Tālis Gžibovskis (ex – Modo, Eolika, Sīpoli). Grupā ir dziedājuši vairāki vokālisti: Andris Smetanko-Riekstiņš, Armands Zavadskis, Ivars Cinkuss, Ēriks Budēvics un Imants Vanzovičs. "Vecās mājas" ierindo progresīvā roka grupu kategorijā, bet tās darbība bija daudz plašāka, ieskaitot folkroku, smago roku, ārtroku un džezu.

Vēsture
-------

"Vecās mājas" iesākumā eksistēja ar dažādiem nosaukumiem, kurus neviens no grupas dalībniekiem vairs neatceras. Grupas kodolu veidoja Uģis Prauliņš (taustiņinstrumenti, balss) un Andris Alviķis (basģitāra), Andris Smetanko-Riekstiņš (balss), Arnis Veisbārdis (ģitāra), Aldis Strazdiņš (bungas). Notika arī akustiskie koncerti nedaudz savādākā sastāvā, piedaloties Aigaram Graubam un Silvijai Silavai. Iesākumā mēģinājumi notika tagadējās Rīgas Pareizticīgo katedrāles pagrabā.

Dziesmas grupai rakstīja Uģis Prauliņš un arī Armands Alksnis. Grupas darbības laikā tika veikti vairāki ieraksti, taču nekad netika izlaista neviena skaņu plate vai kompaktdisks, toties ir bijuši vairāki video klipi, kuru režisori bija Māris Martinsons un Laimdota Kalniņa. Grupas dziesmas "Likteņdziesma" un "Dvēseļu valoda" iekļautas izlasē "Melodiju stafete Nr. 10" (1991). 2023. gadā grupas dziesmas, kas ierakstītas no 1986. līdz 1992. gadam, tiek izdotas vinila albumā.

Grupa Latvijā ir koncertējusi vairāk kā 400 vietās, ieskaitot Liepājas dzintaru un Bildes. Kā saka Aleksandrs Ņemirovskis: "... savulaik ikviena viņu uzstāšanās beidzās ar publikas kāpšanu uz krēsliem, lai, tā aplaudējot, izrādītu savu sajūsmu. "

Koncerttūres ārpus Latvijas
---------------------------

* Lietuva, 1986. gads
* ASV, 1990. gads
* Zviedrija, 1991. gads
* Dānija, 1992. gads un 1994.g ads
* Vācija, 1992. gads un 1994. gads
* Nīderlande, 1994. gads

Atsauces
--------

1. ↑  «Muzika». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2021. gada 4. septembrī.
2. ↑  «Bildes '98 - Vçsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 23. maijā. Skatīts: 2009. gada 6. maijā.
3. ↑  «Notikumi.Lv - Latvijas Kalendārs Internetā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2006. gada 18. janvārī. Skatīts: 2009. gada 6. maijā.

Skatīt arī
----------

* Māris Martinsons
**Miķelis Vilhelms Veide** (1869—1941) bija latviešu kuģinieks, tālbraucēju kapteinis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1869. gada 10. augustā Ainažu pagasta *Milleros* kuģu īpašnieka, kapteiņa un viena no Ainažu jūrskolas dibinātājiem Jura Veides ģimenē. Mācījies un 1892. gadā absolvējis Ainažu jūrskolu ar tālbraucēju kapteiņa diplomu.

1893. un 1894. gadā bijis kapteinis uz tēvam piederošā burinieka — trīsmastu barkentīnas *Georg*. Pēc tam līdz pat 1. pasaules karam bijis kapteinis uz ārzemju tvaikoņiem *Consul Thorsoe* un *Christian Nebe*.
Pēc 1. pasaules kara atgriezies Latvijā un 1920. gadu sākumā bijis tvaikoņa *Krīvs* kapteinis. No 1926. līdz pat 1940. gadam bijis Latvijas Tirdzniecības flotes tvaikoņa *Kalpaks* kapteinis.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā pārcelts par kapteini uz tvaikoņa *Imanta* vēl pēc tam uz Lietuvas tvaikoņa *Kretinga*. 1941. gada vasarā tvaikonis piedalījās Tallinas ostas evakuācijā uz Ļeņingradu un 15. augustā kuģi Somu jūras līcī sabombardēja Somijas kara aviācija. Gājis bojā kopā ar kuģi.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Latvijas Jūrniecības vēsture, Rīga, 1998.
**Okajama** (japāņu: 岡山市, Okayama-shi) ir pilsēta Japānā, kas atrodas uz Honsju salas. Okajamas prefektūras administratīvais centrs un pēc statusa "ar valdības rīkojumu noteikta pilsēta".

Vēsture
-------

Pilsēta tika dibināta 1889. gada 1. jūnijā no vairākām kopienām. Līdz ar dzelzceļu izbūvi, 19. gadsimtā beigās sākās pilsētas industriālā attīstība. Vēlāk pilsēta kļuva par nozīmīgu izglītības un transporta centru Japānas rietumos. Otrā pasaules kara laikā Okajama gandrīz pilnībā tika iznīcināta amerikāņu uzlidojumu rezultātā, jo tur atradās Japānas armijas militārā bāze, bet pēc kara pilsēta tika atjaunota.

Sadraudzības pilsētas
---------------------

* Sanhosē, Kalifornija, ASV (1957);
* Sanhosē, Kostarika (1969);
* Plovdiva, Bulgārija (1972);
* Sanantonio, Teksasa, ASV (1976)
* Luojana, Ķīna (1981);
* Phočhona, Dienvidkoreja (2002);
* Sjiņdžu, Taivāna (2003).

Rūpniecība
----------

* mehāniskā inženierija;
* tekstilrūpniecība;
* ķīmiskā rūpniecība;
* gumijas ražošana;
* porcelāna un keramikas izstrādājumu ražošana.

Transports
----------

Okajama ir ļoti nozīmīgs sakaru un pārsēšanās mezgls.

Okajamā ir starptautiskā lidosta. Okajamas stacija apkalpo ātrgaitas vilcienus no vairākiem reģionālajiem dzelzceļiem. No blakus esošajām ostām kursē automašīnas pārvadājošie prāmji.

Pilsētā ir neliels tramvaju tīkls, kā arī liels skaits pilsētu, piepilsētu un starppilsētu autobusu maršrutu.

Izglītība
---------

1949. gadā dibināta Nacionālā Okajamas universitāte (japāņu: 岡山大学, Okayama Daigaku), tā ir viena no lielākajām universitātēm Japānā ar 16 fakultātēm.

Vēl pilsētā ir 7 privātās universitātes, 3 profesionālās koledžas, 24 pilnas izglītības vidusskolas, 7 sešgadīgās skolas, 37 nepilnas izglītības vidusskolas un 93 pamatskolas.

Atsauces
--------

1. ↑  «The History of Okayama». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 23. februārī. Skatīts: 2023. gada 25. jūnijā.
Cauri stacijas sienai izbraukusī lokomotīve
**Katastrofa Monparnasas stacijā** bija viena no iespaidīgākajām katastrofām dzelzceļa vēsturē, kas notika Monparnasas stacijā Parīzē. 

1895. gada 22. oktobrī no Granvilas (*Granville*) pilsētiņas uz Parīzi devās pasažieru vilciens № 56, kuru vadīja mašīnists Gijoms Marija Pelerins (*Guillaume Marie Pellerin*) ar 19 gadu darba pieredzi. Tā kā vilciens, iebraucot Parīzē, kavējās, pirms pienākšanas pārāk vēlu tika iedarbinātas bremzes, neskatoties uz sliežu ceļa kritumu pirms stacijas. Avārijas bremzēšana nedarbojās, jo attiecīgā sistēma tajā brīdī bija atslēgta. Kad mašīnists iedarbināja palīgbremzes un rokas bremzi, bija jau par vēlu un vilciens ar 40 km/h lielu ātrumu taranēja strupceļa barjeru un izbrauca uz stacijas perona. Tvaika lokomotīve pēc inerces izbrauca cauri visai stacijai (ap 30 m), sagrāva tās ap 60 cm biezo priekšējo sienu un no 10 m augstuma nogāzās uz ielas. Visi 12 sastāva vagoni palika uz perona.[1]

Katastrofā ievainojumus guva 5 cilvēki — lokomotīves brigāde (mašīnists un viņa palīgs), divi pasažieri un ugunsdzēsējs. Vienīgais katastrofas upuris bija vakara avīžu pārdevēja Marija Ogistēna Agilāra (*Marie-Augustine Aguilard*), uz kuras kioska uzgāzās sienas gruveši. Francijas rietumu dzelzceļš apmaksāja bojā gājušās sievietes bēres un vēlāk maksāja pensiju viņas diviem bērniem. Vilciena mašīnistam par katastrofas izraisīšanu tika piespriests 2 mēnešu cietumsods un 50 franku kompensācija Marijas Agilāras radiniekiem.

Atsauces
--------

1. ↑  *Le petit journal*, *supplément illustré*, n° 259 du 3/11/1895 (franciski)

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Katastrofa Monparnasas stacijā*** |

* Article de *La Nature*, 9 novembre 1895 (franciski)
* La ligne Paris — Granville, 150 ans d’Histoire (franciski)
**Puzes muiža** (arī **Puze**, lībiešu: *Puzzõ*, **Puzesmuiža**) ir ciems Ventspils novada Puzes pagastā. Izvietojies pagasta dienvidrietumos 6,4 km no pagasta centra Blāzmas, 38 km no novada centra Ventspils un 155 km no Rīgas. 
Mūsdienu apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Puzes muižas *(Pussen)* centra, viens no vēsturiskajiem pagasta centriem. Puzes baznīca un mācītājmuižas apbūve ir valsts nozīmes arhitektūras pieminekļi, netālie Lejaskroga senkapi — arheoloģijas pieminekļi.

Vēsture
-------

*Pamatraksts: Puzes muiža* 
Puze (*Pussen*) pirmoreiz minēta 1253. gadā, kad, sadalot Vanemas zemes, Puze nonāca Kurzemes bīskapa pakļautībā. 1579. gadā pēdējais Kurzemes un Sāmsalas bīskaps Magnuss Puzes muižu izlēņoja Kandavas pilskungam Emeriham no Mirbahas. Spriežot pēc 1582./1583. gada Kurzemes bīskapijas vaku grāmatas, Puzes novadam piederēja 7 ciemi: Ameļu, Viecīšu, Dandzīšu, Puzes, Modes, Rāpatu un Sirgumu ciems ar 55 zemnieku saimniecībām un 16 sīksaimniecībām.

Pēc Livonijas kara beigām muiža atradās Piltenes apgabalā. 1641. gadā Johans Ēvalds Mirbahs no Puzes nodalīja Puzenieku muižu, kuru nodeva savam brālim Emeriham (III) Mirbaham, vēlākajam Embūtes pilsmuižas īpašniekam.
18. gadsimtā izveidojās Viecīšu (*Wezitten*), Dandzītes (*Danswitten*) un Modes (*Mohden*) pusmuižas, savukārt Ameļi (*Ammeln*) piederēja pie Puzenieku, bet Rāpati (*Rapaden, Rapatzeem*) – pie Ugāles, Sirgumi (*Sirgum*) – pie Piltenes muižas.

Pēc tam, kad Piltenes apgabalu anektēja Krievijas Impērija, 1797. gada iedzīvotāju revīzijas laikā tika uzskaitīta Puzes muiža, 3 pusmuižas, mežniecība (*Wildnis Bereiterei Neuhoff*), 3 krogi (Baznīckrogs, Buntes krogs, Ezerkrogs), 36 zemnieku saimniecības, 3 mežsargu mājas, 5 būdeļnieku (*Budeneke*) mājas un bijusī Krišiņu saimniecība (*gewesene Kriching / Krisching Gesinde*). Pieminēts arī ķieģelšķūnis. Zemnieku saimniecības bija sadalītas starp Puzes muižu un pusmuižām tā, ka Puzes muižai un Modes pusmuižai katrai bija pakļautas 10 saimniecības, Dandzīšu un Viecīšu pusmuižai – 8 saimniecības. Mirbahu dzimtai muiža piederēja līdz 1814. gadam.

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 131 | —     |
| 1979 | 111 | −15.3% |
| 1989 | 46 | −58.6% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 61 | +32.6% |
| 2011 | 39 | −36.1% |
| 2021 | 35 | −10.3% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Puzes muižu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑
3. ↑  «livonian.tech – Lībiešu-latviešu-igauņu vārdnīca» (latviešu). Skatīts: 2023-07-30.
4. ↑  Puzes pagasta teritorijas plānojums. Paskaidrojuma raksts[novecojusi saite]
5. ↑  OSP

Ārējās saites
-------------

* Pilis.lv Puzes muiža[novecojusi saite]
* Puzes baznīca

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Puzes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Amele
* Banku ciems
* **Blāzma**
* Dandzītes
* Grūžas
* Līcnieki
* Nīcciems
* Puzenieki
* Puzes muiža
* Raibkrogs
* Rūmciems
* Speltes
* Stikli
* Trēbējciems
* Viecītes

 |

 |
**Taņona šaurums** (filipīniešu: *Kipot ng Tañon*, angļu: *Tañon Strait*) ir ap 280 km garš un šaurākajā vietā ap 8 km plats jūras šaurums Filipīnu arhipelāgā, kas savieno Visaju jūru ziemeļos ar Boholas jūru dienvidos un atdala Visaju arhipelāga Sebu salu austrumos no Negrosas un Bantajanas rietumos. Šaurumā vairākas nelielas salas, lielākā no kurām ir Sipavaja pie Negrosas krasta. Lielākās pilsētas krastos ir Damagete, Sankarlosa un Baisa Negrosas krstā un Toledo Sebu krastā.

Kopš 1998. gada Taņona šauruma akvatorija ir noteikta par aizsargājamu jūras ainavu, kas aizsargā tajā mītošos un migrējošos vaļveidīgos. Populāra vieta vaļu un delfīnu vērošanai.

Atsauces
--------

1. ↑  Tañon Strait IMMA

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Taņona šaurums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315162100

 |

 |
**Pšemislavs Ņemecs** (poļu: *Przemysław Niemiec*; dzimis 1980. gada 11. aprīlī) ir bijušais Polijas šosejas riteņbraucējs, kurš karjeras laikā pārstāvēja *Amore & Vita-Beretta*, *Miche* un *UAE Team Emirates* komandas.

Karjera
-------

Dzimis Osvencimā. Ņemecs profesionāļos debitēja 2002. gadā *Amore & Vita-Beretta* komandā. 2005. gadā viņš uzvarēja *Tour of Slovenia*, bet 2006. gadā *Tour of Tuscany* sacensībās, kā arī vairākus posmus *Route du Sud*. Ņemecs startēja arī 2008. gada olimpiskajās spēlēs, finišējot piecpadsmitajā vietā grupas braucienā.

2013. gadā Ņemecs finišēja desmitniekā vairākās daudzdienu sacensībās, ieskaitot *Giro Del Trentino*, *Volta a Catalunya* un *Tirreno—Adriatico*. Pēc iegūtās trešās vietas kopvērtējumā 2013. gada *Giro del Trentino* Ņemecs tika iekļauts *Lampre* sastāvā startam 2013. gada Giro d'Italia, kur palīdzēja Mikēlem Skarponi kopvērtējumā izcīnīt ceturto vietu, bet pats ieņēma augsto sesto vietu.

Nozīmīgāko uzvaru Ņemecam izdevās izcīnīt 2014. gada Vuelta a España posmā. Viņš bija daļa no atrāviena un finišēja vienatnē pēdējā kāpumā uz Kovadongas ezeriem.

Sasniegumi lielajās tūrēs
-------------------------

| Lielā tūre | 2011 | 2012 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2017 |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Rozā krekls ***Giro d'Italia*** | 40 | 39 | 6 | 49 | 40 | IZST | — |
| Dzeltenais krekls ***Tour de France*** | — | — | 57 | — | — | — | — |
| Sarkanais krekls ***Vuelta a España*** | 54 | 15 | — | 26 | IZST | — | 86 |

Piezīme: IZST — izstājās

Atsauces
--------

1. ↑  «Przemysław Niemiec to retire after 17 seasons - News Shorts». *Cyclingnews.com* (Immediate Media Company). 2018. gada 3. oktobris. Skatīts: 2019. gada 6. janvāris.
2. ↑  «Vuelta a España: Niemiec wins summit finish in Lagos de Covedonga». *Cyclingnews.com* (Future plc). 2014. gada 7. septembris. Skatīts: 2014. gada 7. septembris.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pšemislavs Ņemecs***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* *ProCyclingStats* profils (angliski)
* *Cycling Archives* profils (angliski)
* *Cycling Quotient* profils (angliski)
* *CycleDatabase* profils (angliski)
**Tehnikums** ir izglītības iestāde, kura īsteno profesionālās vidējās izglītības programmas, kas dod iespēju iegūt trešo profesionālās kvalifikācijas līmeni, un kurai ir piešķirts profesionālās izglītības kompetences centra statuss. Profesionālās izglītības iestādes specializējas profesionālās tālākizglītības programmu īstenošanā, ļaujot iegūt piektā līmeņa profesionālo kvalifikāciju dažādās profesionālajās jomās.

Profesionālās kvalifikācijas eksāmeni ir būtiska sastāvdaļa tehnikumu darbībā un ļauj novērtēt profesionālo kompetenci un prasmes tajās kvalifikācijās, kurās tehnikums piedāvā izglītību. Iestāde saņem valsts budžeta finansējumu, ja atbilst akreditēta tehnikuma statusam. Tas ļauj veikt profesionālo izglītību attiecīgo jomu pedagogiem un nodrošināt metodisko atbalstu citām profesionālās izglītības iestādēm.

Darbības mērķi
--------------

Tehnikumi ne tikai īsteno profesionālās tālākizglītības programmas, bet arī nodrošina profesionālās pilnveides izglītību esošajiem speciālistiem, lai tiem būtu iespēja uzlabot savas prasmes un kompetenci profesionālajās jomās, kurās tehnikumi piedāvā izglītību. Šīs programmas veicina izglītojamo personības attīstību un atbilstību darba tirgus prasībām.

Tehnikuma darbības mērķi ietver izglītības programmu stratēģiskās specializācijas, kas nodrošina nepieciešamos speciālistus tautsaimniecības attīstībai un veicina izglītojamo personības attīstību. Tehnikumi cieši sadarbojas ar uzņēmumiem, lai piedāvātu darba vidē balstītas mācības, kas ļauj studentiem iegūt praktiskas pieredzes. Tāpat tehnikumi piedāvā metodisko atbalstu citām profesionālās izglītības iestādēm un veicina pedagogu tālākizglītību.

Latvijas izglītības iestādes
----------------------------

Profesionālās izglītības iestādes statuss "tehnikums" ir šādām Izglītības un zinātnes ministrijas padotībā esošām profesionālās izglītības iestādēm:

* Daugavpils Tehnoloģiju un tūrisma tehnikums
* Jelgavas tehnikums
* Kandavas Lauksaimniecības tehnikums
* Kuldīgas Tehnoloģiju un tūrisma tehnikums
* Latgales industriālais tehnikums
* Ogres tehnikums
* Profesionālās izglītības kompetences centrs "Liepājas Valsts tehnikums"
* Profesionālās izglītības kompetences centrs "Rīgas Valsts tehnikums"
* Rēzeknes tehnikums
* Rīgas Stila un modes tehnikums
* Saldus tehnikums
* Smiltenes tehnikums
* Valmieras tehnikums
* Ventspils tehnikums
* Vidzemes Tehnoloģiju un dizaina tehnikums

Turklāt, profesionālās izglītības iestādes statuss "tehnikums" ir arī valsts sabiedrībai ar ierobežotu atbildību "Rīgas Tūrisma un radošās industrijas tehnikums".

Atsauces
--------

1. ↑  «Izglītības sistēma Latvijā». *www.niid.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-04.
2. ↑  «Par Izglītības un zinātnes ministrijas padotībā esošo profesionālās izglītības iestāžu statusa noteikšanu un to nosaukumiem». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-10-04.

 Profesionālās izglītības likums. Atjaunināts: 2023-10-04