recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mākslas darbi** ir grupas "Pērkons" pirmais albums (1983).

Vēsture
-------

Albumā apkopotas 1981. gadā sacerētās Jura Kulakova dziesmas ar Māra Melgalva tekstiem no viņa pirmās grāmatas "Meldijās iešana" (1980), kas spēlētas pirmajos "Pērkona" koncertos. Albuma ieraksts notika 1983. gadā grupas solistes Ievas Akurateres mātes teātra zinātnieces Līvijas Akurateres dzīvoklī, kad grupas darbība bija aizliegta. Šis ieraksts izplatījās nelegāli, magnetofona lentē, gan Latvijā, gan arī trimdas latviešu sabiedrībā. 
1994. gadā albums tika izdots magnetofona kasetē, visas tā dziesmas tika iekļautas diskā "Dziesmu izlase #1".

Kad 1992. gadā "Mikrofona aptauja" rīko konkursu par to gadu populārākajām dziesmām, kad aptauja nenotika, dziesma "Pie baltas lapas" skatītāju balsojumā tika atzīta par 1983. gada iecienītāko dziesmu. Pirmajā trijniekā iekļuva arī "Balāde par gulbi".

Dziesmu saraksts
----------------

1. Dziesma par sapumpuroto zaru
2. Lapas birst
3. Šeiks pie loga
4. Pie baltas lapas
5. Melnbaltā dziesma
6. Mākoņstūmējs
7. Protesta dziesma pret apkārtējās vides piesārņošanu
8. Dziesmiņa par zelta blusu
9. Balāde par gulbi
10. Lakstu gailis
11. Mākslas darbi rodas mokās
**Nitra** (slovāku: *Nitra*) ir pilsēta Slovākijas rietumos pie Nitras upes. Nitras apgabala administratīvais centrs un viena no senākajām Slovākijas pilsētām.

Vēsture
-------

Nitra ieņem īpašu vietu slovāku un visas slāvu civilizācijas attīstībā. Tā bija galvaspilsēta vienai no pirmajām slāvu valstīm - Nitras kņazistei. No 8. gadsimta beigām līdz 833. gadam tā bija neatkarīga valsts, vēlāk iekļāvās Lielmorāvijā, bet no 10. gadsimta vidus bija Ungārijas pakļautībā.

828. gadā šeit tika uzcelta pirmā zināmā baznīca Centrālajā un Austrumeiropā, bet 880. gadā Nitrā tika nodibināta pirmā zināmā bīskapija Slovākijas teritorijā. Savu vislielāko uzplaukumu pilsēta piedzīvoja Lielmorāvijas karaļa Svatopluka I laikā (830-894). Ap 880. gadu tika uzcelts pirmais klosteris Slovākijā tuvējā Zobora (*Zobor*) kalnā. Bīskapijas veidošanā aktīvi piedalījās Svētais Kirils un Svētais Metodijs - pirmā slāvu alfabēta (glagolicas) radītāji.

Apmēram no 906. gada Nitras kņaziste nonāca ungāru Ārpādu dzimtas valdījumā, vēlāk integrējoties Ungārijas karalistē un ietilpstot tajā vairāk nekā 1000 gadus. Šajos gadsimtos tās ungāriskais nosaukums bija Ņitra (*Nyitra*). No 1663. līdz 1685. gadam pilsēta ietilpa Osmaņu impērijā kā sandžaka centrs. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijā.

Cilvēki
-------

2001. gadā gandrīz visi pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (95.4% %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (74.2 %), nereliģiozi (17,2 %).

Nitra ir futbolista Miroslava Stoha (*Miroslav Stoch*, 1989) dzimtā pilsēta.

No 1915. līdz 1924. gadam par vietējā garīgā semināra vadītāju strādāja Jozefs Tiso.

Sports
------

Pilsētā bāzēts Slovākijas Ekstralīgas hokeja klubs HK Nitra.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nitra***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 126071187
* LCCN: n80132141
* GND: 4101153-3
* NKC: ge130182

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
Nikolajs Manaseins

**Nikolajs Manaseins** (krievu: *Николай Авксентьевич Манасеин*, 1834-1895) bija jurists, Krievijas impērijas tieslietu ministrs un Senāta ģenerālprokurors (1885—1894), Valsts padomes loceklis. Viņa vadītā Vidzemes un Kurzemes guberņu revīzija jeb t.s Manaseina revīzija (1882—1883) bija formālais iemesls Baltijas pārkrievošanas politikai un Baltijas guberņu autonomijas ierobežošanai.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1834. gada 19. novembrī Kazaņā muižnieka Auksēnija Manaseina (*Манассеин*) ģimenē. 1854. gadā viņš beidza Pēterburgas ķeizariskās tiesību skolas kursu, strādāja par prokurora palīgu Kalugas un citās guberņās. Izkalpojās par Maskavas tiesu palātas prokuroru (1870) un tika paaugstināts par Tieslietu ministrijas departamenta direktoru (1877) un senatoru (1880).

Pēc ķeizara Aleksandra II nogalināšanas sāktās slavofilu pretreformu kustības ietvaros viņu pēc iekšlietu ministra N. Ignatjeva ierosmes nosūtīja uz Vidzemes un Kurzemes guberņu "sakarā ar vietējo iestāžu neapmierinošo stāvokli" veikt revīziju. 1882. gada 12. maijā senators N. Manaseins ar 15 revidentiem un diviem tulkiem (latviešu valodai — Andrejs Stērste, igauņu valodai — Roze) ieradās Rīgā. Četros mēnešos Manaseinam iesniedza vairāk kā 10 tūkstošus lūgumu un sūdzību. Pēc atgriešanās Pēterburgā 1884. gadā Manaseins iesniedza ķeizaram Aleksandram III savu revīzijas ziņojumu. Tas saturēja pārskatu par latviešu un igauņu zemnieku stāvokli, aprakstīja vietējo administrāciju, kas esot atkarīga no Vidzemes un Kurzemes bruņniecības un tiesu iekārtas trūkumus. Pēdējā ziņojuma sadaļā par tautas izglītību Manaseins ieteica visās mācību iestādēs ievest krievu mācību valodu. Netika ņemts vērā Rīgas Latviešu biedrības iesniegtais projekts par latviešu zemju apvienošanu vienā guberņā.

Pēc kļūšanas par Krievijas impērijas tieslietu ministru Manaseins reformēja Baltijas provinču tiesu iekārtu, ieviesdams Krievijas 1864. gada tiesu iekārtas un procesu likumus. 1887. gadā visās Baltijas skolās ar likumu ieviesa krievu valodu, un vienīgi ticības mācība notika latviešu valodā.

Miris 1895. gada 16. septembrī.

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 60479205
* LCCN: n84057797
* ISNI: 0000 0000 2346 7472

 |

 |
**Egvekinota** (krievu: *Эгвекинот*) vai **Ervikinnota** (čukču: *Эрвыӄыннот* — ‘asā cietā zeme’) ir pilsētciemats Krievijas ziemeļaustrumos, Čukotkas autonomā apvidus Iuļtinas rajona administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta. Izvietojies Beringa jūras Kresta līča krastā. Pilsētciemata sastāvā kopš 1995. gada ir līdz tam patstāvīgais Ozjornijas enerģētiķu ciemats 13 km uz ziemeļiem.

Vēsture
-------

Egvekinotas osta un ciemats pie tās uzbūvēta, lai nodrošinātu transportu 1937. gadā atklātajām bagātīgajām Iuļtinas polimetālu (alva, volframs, molibdens) atradnēm. Projekta īstenošanai *Daļstroj* organizācijā tika izveidota atsevišķa nodaļa *Čukotstroj*. Būvniecība uzsākās 1946. gada 16. jūlijā, kad Egvekinotas līcī piestāja tvaikonis *Sovetskaja Latvija* ar pirmo 1500 ieslodzīto partiju. No 1946. līdz 1957. gadam ostas, ciemata, Iuļtinas raktuvju un autoceļa būvniecībā bija nodarbināti ap 40 000 ieslodzīto. 1951. gadā tika pabeigts 200 km garais Egvekinotas—Iuļtinas autoceļš, bet 1952. gadā ekspluatācijā nodota Egvekinotas osta. No 1953. gada jaunizveidotā Iviltinas rajona centrs, bet 1954. gadā Egvekinotai piešķirts pilsētciemata statuss.

1995. gadā darbu pārtrauca Iuļtinas kalnrūpniecības kombināts, līdz ar to strauji samazinājās kravu apjoms ostā. Ciemata iedzīvotāju skaits samazinājās no 5478 1989. gadā līdz 2413 2002. gadā. Pēdējos gados iedzīvotāju skaits stabilizējies ap 3100 cilvēku (62 % no rajona iedzīvotājiem), galvenokārt krievi, bet ap 10 % čukči un juiti.

Infrastruktūra
--------------

Pilsētciematā ir Polārais tehnikums, vidusskola, internātskola, bērnudārzs, kultūras centrs, mākslas skola, sporta komplekss, medicīnas centrs, bibliotēka, pasts, vairāki veikali, muzejs, komunālie uzņēmumi. Dienvidos no ciemata atrodas Egvekinotas osta, tās kravu apgrozījums ap 100 000 tonnu (2018). 4 km uz ziemeļiem atrodas Zaļivkrestas lidosta, kas nodrošina regulāru satiksmi ar Anadiru, Misšmitu, Koņerginu un Ueļkaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  Меновщиков Г. А. Местные названия на карте Чукотки. Краткий топонимический словарь
2. ↑  Спиридонов Александр. Эгвекинот-1996
3. ↑  Эгвекинот. Паспорт территориального образования Чукотского автономного округа (на 1 января 2019 года)

Ārējās saites
-------------

* basov\_chukotka Хороший Эгвекинот
* basov\_chukotka На выходные в Эгвекинот
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Egvekinota***.
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Egļu iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Egļu iela** ir iela Jūrmalā, Mellužu apkaimē. Egļu iela sākas krustojumā ar Upes ielu un beidzas krustojumā ar Kalēju ielu. Kopējais ielas garums ir 175 metri, tā ir klāta ar grants segumu. Egļu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Egļu iela ir savienota ar šādām ielām:

* Upes iela (T veida krustojums)
* Kalēju iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Melluži

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu E |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| EĒ | 
* Edinburgas prospekts
* Eduarda Veidenbauma
* Eglaines
* Egļu
* Eiženijas
* Emelīnas
* Emīla Dārziņa
* Emīlijas
* Engures
* Enkuru
* Ērgļu
* Ernesta Birznieka-Upīša
* Ernesta
* Ezeru
* Ežu

 |

 |
**Nikolajs Poplavskis** (poļu: *Mikołaj Popławski herbu Białynia*, dzimis 1636. gada 4. decembrī, miris 1711. gada 7. septembrī) bija pirmais Inflantijas bīskaps ar pastāvīgu rezidenci Daugavpilī.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1636. gada 4. decembrī savas dzimtas īpašumā tagadējā Podlases vojevodistes Belskas apriņķa Poplavu (*Popławy*) miestā vēsturiskajā Podlahijas teritorijā, kas 1569. gadā no Lietuvas dižkunigaitijas pakļautības pārgāja Polijas karaļa daļā.
Zināms, ka kopš 1670. gada N. Poplavskis ieņēma dažādus katoļu baznīcas amatus Poznaņā, Varšavā un Plockā. 1685. gada viņu iecēla par Inflantijas vaivadijas bīskapu. Tolaik Latgalē bija tikai trīs baznīcas ar saviem priesteriem Daugavpilī, Rēzeknē un Viļakā. N. Poplavskis pēc ievēlēšanas par bīskapu pārcēlās uz dzīvi Daugavpilī. Tolaik Daugavpils jezuītu baznīca bija visas Livonijas un Kurzemes bīskapu pagaidu rezidence, jo Cēsu un Piltenes baznīcas piederēja luterāņiem.

Miris 1711. gada 7. septembrī drīz pēc iecelšanas par Ļvivas arhibīskapu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Soms, H. Albums "Terra Mariana" (1888) Latgales historiogrāfijas skatījumā. Daugavpils Universitātes Humanitārās fakultātes XII Zinātnisko lasījumu materiāli. Vēsture. VI sējums, II daļa. Daugavpils: Daugavpils Universitātes izdevniecība Saule, 2003. 45.-49.lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 9. maijā. Skatīts: 2014. gada 6. augustā.
Baronu Ferzenu dzimtas ģerbonis.
Grāfu Ferzenu ģerbonis.
**Fon Ferzeni** (vācu: *von Fersen*) bija vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļoja Livonijā un vēlāk izplatījās Zviedrijā un Krievijā.

Vēsture
-------

Dzimtas vēsture izsekojama līdz Lorencam Ferzenam (*Verssen*), kurš 1535. gadā no Pomerānijas ieradās Livonijā, ieprecējās Firstenbergu dzimtā un iegādājās Pajakas un Raikilas (*Raikküla*) muižas Harijas zemē. Zviedru Igaunijas laikā 1674. gadā Ferzeniem piešķīra brīvkungu titulu. Lielā Ziemeļu kara laikā 1712. gadā Reinholds Johans fon Ferzens ieguva grāfa titulu.

1755. gadā dzimtu ierakstīja Vidzemes bruņniecības un Igaunijas bruņniecības matrikulā. 1795. gadā Krievijas Impērijas armijas infantērijas ģenerālim Hansam Heinriham fon Ferzenam piešķīra grāfa titulu. 1855. gadā visiem dzimtas piederīgajiem apstiprināja barona titulu.

Slaveni dzimtas locekļi
-----------------------

* Zviedrijas armijas feldmaršals Oto Vilhelms fon Ferzens (1623-1703)Zviedrijas armijas feldmaršals Oto Vilhelms fon Ferzens (1623-1703)
* Zviedrijas armijas ģenerālleitnants Hanss fon Ferzens (1625-1683)Zviedrijas armijas ģenerālleitnants Hanss fon Ferzens (1625-1683)
* Fabiāns fon Ferzens (1626-1677) Rīgas gubernators, Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatora p.i. (1671—1674).Fabiāns fon Ferzens (1626-1677) Rīgas gubernators, Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatora p.i. (1671—1674).
* Grāfs Reinholds Johans fon Ferzens (1646-1716)Grāfs Reinholds Johans fon Ferzens (1646-1716)
* Zviedrijas armijas ģenerālleitnants Hanss fon Ferzens (1683-1736)Zviedrijas armijas ģenerālleitnants Hanss fon Ferzens (1683-1736)
* Grāfs Karls Reinholds fon Ferzens (1716-1786), Zviedrijas galminieksGrāfs Karls Reinholds fon Ferzens (1716-1786), Zviedrijas galminieks
* Ģenerālmajors grāfs Fredriks Aksels fon Ferzens (1719-1794)Ģenerālmajors grāfs Fredriks Aksels fon Ferzens (1719-1794)
* Krievijas Impērijas armijas ģenerālis grāfs Hanss Heinrihs fon Ferzens (1739—1800)Krievijas Impērijas armijas ģenerālis grāfs Hanss Heinrihs fon Ferzens (1739—1800)
* Ģenerālleitnants grāfs Hanss Aksels fon Ferzens (1755–1810)Ģenerālleitnants grāfs Hanss Aksels fon Ferzens (1755–1810)
* Krievijas viceadmirālis Hanss Viljams fon Ferzens (1858—1937)Krievijas viceadmirālis Hanss Viljams fon Ferzens (1858—1937)
* Ēriks fon Ferzens (1877—1927), Krievijas Impērijas Valsts domes pristavsĒriks fon Ferzens (1877—1927), Krievijas Impērijas Valsts domes pristavs

Muižas Latvijā
--------------

* Zvārtavas muiža
* Guberņas muiža
**Nikolajs Priede** (1906—1990) bija latviešu inženieris, Finanšu ministra biedrs Kirhenšteina valdībā (1940).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1906. gadā Durbes pagastā zemnieka Friča Priedes ģimenē. Līdz 1926. gadam mācījās mašīnbūvi valsts Liepājas tehnikumā, studēja Latvijas Universitātes Mehānikas fakultātē, ko 1937. gadā beidza ar mašīnbūvniecības inženiera grādu. 
Strādāja Liepājas dzelzceļu galvenās un Liepājas Karostas darbnīcās, Liepājas drāšu fabrikā, sērkociņu skaliņu fabrikā un citos rūpniecības uzņēmumos. Bijis nelegālās Latvijas Komunistiskās partijas biedrs. 1939. gadā sāka strādāt A/S "Aldaris". 

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 4. jūlijā viņu iecēla par Finanšu ministra Kārļa Karlsona vietnieku ("finanču viceministru"). Viņa pārziņā bija tirdzniecības un rūpniecības, ārējās tirdzniecības un jūrniecības departamentu, saimnieciskās racionalizācijas institūtu, cenu inspekciju un zemes bagātību pētīšanas institūtu, kā arī vairāki Finanšu ministrijai pakļauti autonomi uzņēmumi un iestādes. 

1940. gada 23. jūlijā viņu atcēla no amata un apcietināja "kā provokatoru", tomēr 23. septembrī atbrīvoja. 

Miris 1990. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com[novecojusi saite]
Šis raksts ir par pilsētu Francijā. Par pilsētu Dānijā skatīt rakstu Renne.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Renna*** |

**Renna** (franču: *Rennes*, gallu: *Resnn*, bretoņu: *Roazhon*) — pilsēta Francijas rietumos, Bretaņas reģiona un Ilas un Vilēnas departamenta centrs. Atrodas divu upju — Vilēnas un Ilas sateces vietā. Pilsēta pazīstama kā autobūves (Citroën) un telekomunikāciju (*Thomson*) ražošanas centrs. Rennas futbola komanda *Stade Rennais FC* spēlē Francijas augstākajā līgā (*Ligue 1*). Pilsētā atrodas divas universitātes.

Vēsture
-------

Renna pirms romiešu iebrukuma bija gallu cilts redonu galvenais centrs un tās nosaukums bija **Kondāte** (*Condate*). 57. gadā p. m. ē. to ieņēma Jūlijs Cēzars un Renna ar nosaukumu *Citivas Riedonum*, ātri romanizējās.

Sākot no V gadsimta mūsdienu Bretaņā sāka ierasties bēgļi no Lielbritānijas. Tie ieņēma Bretaņas pussalas rietumpusi. Lai kontrolētu situāciju, Karolingi nodibināja Bretoņu marku, izveidojot Rennas, Nantes un Vānas grāfistes. Ap IX gadsimtu marka iekļāvās Bretaņas karalistes sastāvā, bet 851. gadā Renna kļuva par daļu no Bretaņas, un tālākos gadus bija Bretaņas hercogistes galvaspilsēta. Vairākkārtīgi bija kaujasvieta starp konkurējošiem spēkiem — frančiem un angļiem, līdz XVI gadsimtā pilsēta galīgi iekļāvās Francijas sastāvā.

2.pasaules kara, Francijas kampaņas laikā, vācu aviācija bombardēja Rennu, bojā gāja apmēram 1000 cilvēku.

Transports
----------

Pilsētā darbojas Rennas metro. Līdz 2008. gadam Renna bija mazākā pilsēta pasaulē ar savu metro līniju, līdz tika atklāts Lozannas metro.

Izglītība
---------

* Paris School of Business
* Rennes School of Business

Cilvēki
-------

Rennā ir dzimuši tādi cilvēki kā:

* Žaks Binē (*Jacques Philippe Marie Binet*, 1786 — 1856) — matemātiķis
* Žoržs Bulanžē (*Georges Boulanger*, 1837 — 1891) — politiķis
* Fransuā Anrī Pino (*François-Henri Pinault*, dzimis 1962. gadā) — uzņēmējs
* Renē Plevēns (*René Pleven*, 1901 — 1993) — politiķis

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Renna***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 312739984
* LCCN: n79120270
* ISNI: 0000 0001 2326 2423
* GND: 4116965-7
* SUDOC: 026399458
* BNF: cb11865422j (data)
* NKC: ge130635

 |

 |

1. ↑  Populations légales 2019.
*Littmann* markas Stetoskops
**Stetoskops** ir akustisks instruments, kas palīdz sadzirdēt cilvēka vai dzīvnieka orgānu darbību, tādu, kā sirds toņi, elpošana, zarnu peristaltika. To izmanto medicīnā diagnostiskiem nolūkiem. Ierīce sastāv no vienkāršas vai dubultas galvas, diafragmas, vienkanāla vai divkanālu caurules un auss uzgaļiem. Elektroniskais modelis savukārt ļauj pastiprināt skaņas signālu un piedāvā ekrānu, kurā redzams sirdsdarbības jeb elpošanas kustību radītu skaņu grafisks attēlojums. Daži elektroniskie stetoskopi iekļauj speciālas datorprogrammas, kas saglabā iegūto ierakstu un analizē auskultācijas rezultātus.

Vēsture
-------

Vienkāršs tubulārs stetoskops, kas piederēja Renē Laenekam 1820.gadā (Londonas zinātņu muzejs)
Pirmo akustisko stetoskopu izgudroja franču ārsts Renē Laeneks (*René Théophile Laennec 1781-1826*) 1816.gadā, strādājot Parīzes slimnīcā *Necker-Enfants Malades*. Tam bija vienkāršas koka caurules izskats, bet darbības princips neatšķīrās no kopš 17.gadsimta pazīstamās "auss trompetes". Balstoties uz savu pieredzi plaušu un sirds izklausīšanā, Laeneks publicēja *Traité de l'auscultation médiate, et des maladies des poumons et du coeur* (1837). 1840.gadā angļu ārsts Goldings Bērds (*Golding Bird 1814–1854*) aprakstīja stetoskopu ar elastīgu pagarinājumu, ko viņš bija izmantojis. Tomēr arī šī ierīce bija domāta tikai vienai ausij. 1851.gadā īru ārsts Artūrs Līrds (*Arthur Leared 1822-1879*) izgudroja stetoskopu ar diviem auss uzgaļiem, ko pirmo reizi plašai sabiedrībai atklāja Londonas Lielajā izstādē. Tā dizainu gadu vēlāk pilnveidoja ņujorkietis Džordžs Kamans (George Cammann) lai uzsāktu tā komerciālo ražošanu. Kamana stetoskops bija praktiski tāds, kādu to pazīst mūsdienās.

Atsauces
--------

1. ↑  «Medicīnas produkti dakteriem un privātpraksēm.». NMSELPA. Skatīts: 2014-07-19.[novecojusi saite]
2. ↑  «Jaunais stetoskops palīdzēs ārstiem ar dzirdes traucējumiem.». Latvijas nedzirdīgo savienība. Skatīts: 2014-07-19.
3. ↑  Medical Heritage Library. Traité de l'auscultation médiate, et des maladies des poumons et du coeur. Laennec, R. T. H. (René Théophile Hyacinthe), originally published in 1819, under the title: De l'auscultation médiate (Paris : J.S. Chaudé, 1837)
4. ↑  Golding Bird, "Advantages presented by the employment of a stethoscope with a flexible tube", *London Medical Gazette*, **vol.1**, pp.440-412, 11 December 1840.
5. ↑  Doctor's review. Stereo sound by Jackie Rosenhek. 2010.  Archived 2013. gada 25. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Stetoskops***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Kibuna** (igauņu: *Kibuna*) ir pieturas punkts Keilas - Rīsiperes dzelzceļa līnijā Harju apriņķa Saues pagastā un atrodas 40,5 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Kibunā apstājas visi Rīsiperes un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni. 

Kibunas pieturas punkts tika atklāts 2005. gada 4. februārī, tādējādi tas ir pirmais no jauna izbūvētais dzelzceļa pieturas punkts kopš Igaunijas Republikas atjaunošanas 1991. gadā. Interesanti, ka jau pirms kara vietējie zemnieki pēc pašu iniciatīvas un saviem līdzekļiem uzbūvēja Kibunā peronu, bet tā kā tas neatbilda Igaunijas dzelzceļa standartiem, tad tā arī netika pieņemts ekspluatācijā.

Dzelzceļa līnijas elektrifikācija Vasalemmas-Rīsiperes iecirknī pabeigta 1965. gadā.
Kibunas pieturas punkta pasažieru platformas garums - 30 m, tās augstums, atbilstoši Eiropas Savienības noteiktajiem standartiem - 550 mm.

Atsauces
--------

1. ↑  «Eesti Raudtee - www.evr.ee». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 9. septembrī. Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Keilu** |  | **Uz Rīsiperi** |
|  Vazalemma |  **Kibuna** | Laitse  |
|
Par **šakāļiem** tiek sauktas trīs suņu dzimtas (*Canidae*) sugas. Tās visas mājo Āfrikā, bet zeltainais šakālis (*Canis aureus*) sastopams arī Āzijā un Eiropas dienvidaustrumos. Šakālis ieņem tādu pašu ekoloģisko nišu kā koijots Ziemeļamerikā. Koijotu reizēm sauc par Amerikas šakāli.

Īpašības
--------

Salīdzinot ar citām plēsēju sugām, šakālis ir vidēja vai neliela auguma gaļēdājs, kas barojas ar neliela izmēra medījumu (nelieliem zīdītājiem, putniem un rāpuļiem), lielo plēsēju medību atliekām un maitu. Tam ir proporcionāli garas kājas, un tas spēj ilgstoši skriet ar ātrumu 16 km/h. Šakālis visaktīvākais ir vakarā un no rīta. Visas šakāļu sugas veido monogāmus pārus, kas kopīgi aizsargā savu teritoriju no citiem pāriem. Teritorija var būt samērā liela. Jaunie šakāļi dzīvo kopā ar vecākiem, kamēr sasniedz dzimumbriedumu un nostiprina savu teritoriju. Lai arī reizēm pie lielākām maitām sapulcējas šakāļu bars, tomēr pamatā šakāļi medī pa vienam vai pa pāriem.

Šakāļu sugas
------------

* Melnmuguras šakālis (*Canis mesomelas*)
* Svītrainais šakālis (*Canis adustus*)
* Zeltainais šakālis (*Canis aureus*)

Atsauces
--------

1. ↑  Canis aureus
2. ↑  «Coyote». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 4. janvārī. Skatīts: 2011. gada 4. janvārī.
3. 1 2  «Jackal». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 26. februārī. Skatīts: 2013. gada 23. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* AWF: Jackal
* Jackals of the African Crater
* Simbolu pasaule: šakālis
**Altāra Mī c** (arī **Mu Arae c**) ir citplanēta, kas atrodas 15,6 pc attālumā no Zemes Altāra zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni Altāra Mī vidēji 0,091 AU attālumā. Planētas orbītas ekscentricitāte ir 0,1721. 1 gads uz planētas ilgst 9,639 Zemes dienas ilgi un tā sver 10,5 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta kā "superzeme". Planētu atklāja 2004.gada 25.augustā.

Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā ugunskurā, bet patiesībā tā tas ir — uz planētas karstums ir pietiekams, lai apdedzinātu keramiku, jo zvaigzne Altāra Mī ir Saulei līdzīga zvaigzne, kas ģenerē atbilstošu siltuma apjomu. Planētas vidējā temperatūra ziemā ir 737 °C, bet vasarā karstums sasniedz pat 929 °C. Īsā apriņķošanas perioda dēļ planētas eksistētu dienas un nakts puslodes. Nakts pusē diemžēl būtu diezgan vēss, bet dienas pusē temperatūras svārstītos no 600 °C un vasarās gaiss varētu uzkarst pat līdz 1000 °C.

Gravitācija uz šīs planētas varētu ~2 reizes pārsniegt Zemes pievilkšanas spēku.
**Benita Plezere-Eglīte** (agrāk **Benita Plezere**; dzimusi 1937. gada 12. oktobrī Rīgā) ir latviešu represētā, kas izsūtījuma laikā sūtīja savai krustmātei zīmējumus ar ainām no ikdienas dzīves nometinājumā.

Biogrāfija
----------

Plezeres tēvs nācis no Dobeles apriņķa Anneniekiem, kur 205 hektāru lielajā saimniecībā "Tērces" uzauga arī Benita, viņas brālis un māsa. Viņas mamma nāca no Jelgavas. 1949. gada 25.martā Benitas Plezeres ģimeni izsūtīja uz Omskas apgabalu kā vienu no "kulaku" ģimenēm, kurām pirms kara piederēja vairāk nekā 30 ha zemes. Benitas Plezeres brālēns palika dzīvot pie tantes citā Latvijas novadā. Tante sūtīja paciņas Plezeres tēva un viņa brāļa ģimenēm uz Sibīriju, par ko viņa tika pazemināta amatā. Pēc septiņiem Sibīrijā pavadītiem gadiem, 1956. gadā, visa ģimene atgriezās Latvijā. Plezeres māte no Sibīrijas atgriezās kā otrās grupas invalīde, arī tēva veselība bija sabojāta. Plezeru ģimenes mājās atgriezties vairs nebija iespējams, jo ēkas bija sagruvušas, to vietā izaudzis mežs.

Zīmējumi
--------

Benita Plezere ir pazīstama ar saviem zīmējumiem, kurus kartīšu vietā sūtīja savai krustmātei no nometinājuma vietas Omskā. Uz kartītēm Plezere attēloja ainas no ceļa uz Sibīriju, kā arī no ikdienas dzīves. Pēc atgriešanās no izsūtījuma Plezeres māte atrada apdzeltējušās lapiņas un saprata, ka tās jāpaslēpj. Pateicoties tam, Plezeres zīmējumi tagad glabājas Latvijas Okupācijas muzejā un daļa no tiem 1996. gadā apkopoti grāmatā "Ar bērna acīm". Ar tādu pašu nosaukumu 2016. gada rudenī Okupācijas muzejā bija apskatāma Benitas Plezeres zīmējumu izstāde. 2016. gada "Baltās nakts" ietvaros Okupācijas muzejā notika smilšu kino seansi, kuros tika attēlots Benitas Plezeres stāsts par izsūtījumu un atgriešanos mājās.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ar bērna acīm*, Latvijas 50 gadu okupācijas muzeja fonds, Rīga, 1996
2. ↑  «„Baltā nakts" un „Stāsti smiltīs (.!)" Okupācijas muzeja pagrabos». *omf.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 20. decembrī. Skatīts: 2016. gada 17. decembris.
3. ↑  «„Baltā nakts 2016" Latvijas Okupācijas muzejā». Skatīts: 2016. gada 17. decembris.
Blūmenfelda gambīts

**Benjamins Blūmenfelds** (krievu: *Бениамин Маркович Блюменфельд*; 1884. gada 24. maijs, Vilkavišķi — 1947. gada 5. marts, Maskava) bija Krievijas un PSRS šahists.

Biogrāfija
----------

Pēc profesijas jurists, apguvis tiesību zinātnes Maskavas un Berlīnes universitātēs. Bijis pedagoģisko zinātņu kandidāts.

Pirms Pirmā pasaules kara dalījis 2.-3. vietu 4. Viskrievijas šaha turnīrā Sanktpēterburgā un ieguvis šaha meistara nosaukumu. 1920. gadā pirmajā PSRS šaha čempionātā ierindojies 8. vietā. Vēlākajos gados uzrādījis labus rezultātus Maskavas šaha sacensībās. 1925. gada Maskavas šaha čempionātā dalījis 2.-3. vietu, bet divos šaha meistaru turnīros (1930, 1934) dalījis 3.-5. vietu.

Viens no pirmajiem, kurš sāka padziļināti pētīt šaha spēles psiholoģiskos aspektus. Piedāvāja oriģinālus variantus šahista domāšanas izpētei: patērētā laika fiksēšanu katram izdarītajam gājienam, savu pārdomu pierakstīšanai šaha spēles laikā.

Devis arī nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Viņa vārdā ir nosaukts Blūmenfelda gambīts: 1. d4 Zf6 2. c4 e6 3. Zf3 c5 4. d5 b5.

Atsauces
--------

1. ↑  St Petersburg 1905
2. ↑  «I Championship of USSR - Moscow 4-24.10.1920». Arhivēts no oriģināla, laiks: 04.06.2016. Skatīts: 28.10.2015.
3. ↑  6 Championship of Moscow - 1925
4. ↑  National Tournament - Moscow February-March 1930
5. ↑  National Tournament - Moscow 1934

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 281796041
* ISNI: 0000 0003 8860 3895
* NKC: mzk20221140396

 |

 |
**Tehnoloģiskais** **determinisms** ir redukcionistiska interpretācija par tehnoloģiju lomu sabiedrības attīstībā. Saskaņā ar tehnoloģiskā determinisma skaidrojumiem tehnoloģijas ir galvenie vēstures un sociālo pārmaiņu virzītāji. Tehnoloģiju attīstība un inovācija kļūst par galveno sociālo, ekonomisko un politisko pārmaiņu dzinējspēku. Tā mēģina izskaidrot to, kam un kāda varētu būt kontrolējošā vara cilvēku lietās. Tehnoloģiskais determinisms izpaužas dažādos līmeņos, kas sākas ar jaunāko tehnoloģiju dažādu izmaiņu ieviešanu, un dažkārt šīs izmaiņas var izraisīt arī jau esošo zināšanu zudumu. Piemēram, jaunāko lauksaimniecības rīku un metožu ieviešana ir piedzīvojusi pakāpenisku zināšanu zudumu par tradicionālajiem lauksaimniecības veidiem. Tāpēc tehnoloģijas ietekmē arī zināšanu līmeni sabiedrībā.

Mūsdienās tehnoloģiskais determinisms netek uzskatīts par precīzu skaidrojumu tam, kā sabiedrība mijiedarbojas ar tehnoloģijām. Tomēr šī pieeja vienā vai otrā veidā joprojām parādās daudzos ar tehnoloģiju attīstību saistītos darbos, tai skaitā mediju ziņās par tehnoloģijām.

Alternatīvs skatījums
---------------------

Cits skatījums uz tehnoloģisko determinismu saka, ka tehnoloģija kalpo kā konfliktu risināšanas process, jo, neskatoties uz to, kas noved pie pārmaiņām kultūrā, politikā, ekonomikā to faktiski tāpat kontrolē cilvēki. Kontrole pār tehnoloģijām lēnām samazinās, kad tās nonāk cilvēku rokās, bet, kad cilvēks pilnībā pārņem tehnoloģiju, tad pats nonāk tās kontrolē. Šo uzskatu par cilvēkiem, kuriem nav kontroles, sauc par "autonomu tehnoloģisku determinismu".

Piemēri
-------

Tehnoloģiskais determinisms tiecas plaša sociālās pārmaiņas skaidrot ar vienas atsevišķas tehnoloģijas klātbūtni. Piemēram, saskaņā ar šādu skaidrojumu, ieroča izgudrošana mainīja to, kā strīdi tika izšķirti, un pilnībā mainīja kaujas gaitu. Lai izmantotu pistoli, ir nepieciešama minimāla piepūle un prasmes, lai to varētu veiksmīgi izmantot pat no droša attāluma. Tas, salīdzinot ar agrākiem laikiem, izraisa radikālas pārmaiņas karā. Šodien ar atomenerģijas atklāšanu tiks izcīnīti nākotnes kari ar kodolarsenālu. Katrs jauns atklājums izraisa pāreju uz atšķirīgu sabiedrību. Tvaika enerģijas izmantošana industriālās sabiedrības attīstībā un datoru ieviešanā ir mūs novedusi līdz informācijas laikmeta rītausmai.

Amerikāņu socioloģijas zinātnieks Torstens Veblens (1857—1929) bija pirmais, kurš izmantoja terminu "tehnoloģiskais determinisms". Šo termina nozīmi raksturoja kā atteikšanos no varas, kuras mašīnām nemaz nav.

Atsauces
--------

1. ↑  Ronald R. Kline. «ScienceDirect», 2015. Skatīts: 28.11.2019..
2. ↑  V. Thitivesa. «Medium», 2017. Skatīts: 29.11.2019..
3. 1 2 3  «Communication Theory». Skatīts: 28.11.2019.
4. ↑  Charles Beard. *Technology: Critical History of a Concept*. University of Chicago Press, 1927.
5. ↑  Leo, Marx, Merritt, Roe Smith. *Does Technology Drive History?: The Dilemma of Technological Determinism*. MIT Press, 1994.
**Brētliņa** jeb **Eiropas brētliņa** (*Sprattus sprattus*) ir siļķu dzimtas (*Clupeidae*) zivs, kas sastopama Atlantijas okeāna ziemeļaustrumos, Eiropas un Ziemeļāfrikas piekrastes jūrās. Vistālāk ziemeļos tā mājo Lofotu salu arhipelāgā pie Norvēģijas krastiem, Britu salu rietumos, Ziemeļu un Baltijas jūrā, dienvidos izplatība sasniedz Maroku un Vidusjūras ziemeļus, Adrijas un Melno jūru.

Brētliņas ir nozīmīgs zvejas objekts Baltijas jūras valstīm. Tās izmanto sālītas, kūpinātas, ceptas, vārītas un sagatavotas dažādos konservos. Iecienītākie izstrādājumi Latvijā ir ķilavas un šprotes eļļā.

Latvijā
-------

Brētliņu loms
Baltijas jūrā mājo viena no brētliņas divām pasugām — **Baltijas brētliņa** (*Sprattus sprattus balticus*). Tā masveidīgi sastopama visā Baltijas jūrā, izņemot jūras līču atsāļotākos rajonus.

Izskats
-------

Brētliņas ir maza auguma, sudrabainas zivtiņas ar tumšu, zilganzaļu, gandrīz melnu muguru. Ķermenis viegli sāniski saplacināts, proporcionāli garš. Galva sīka, arī apakšžoklis smalks. Lemeškauls bez zobiem. Uz vēdera asas, ķīļveida zvīņas. Žaunu vāka aizmugurējā mala noapaļota. Vēdera spuras ar 7—8 mīkstiem stariem, sākas pirms muguras spuras. Brētliņas garums ir 8—17 cm (parasti ap 12 cm), svars 25 g.

Uzvedība un barība
------------------

Brētliņa ir pelaģiska jūras zivs. Uzturas krasta joslā, bieži seklos ūdeņos, sēkļu tuvumā. Izvairās no stipri atsāļotiem rajoniem. Veido lielus barus, kas migrē no ziemas barošanās vietām uz vasaras nārstošanas vietām. Tomēr migrācijas ir nelielas. Ziemā uzturas 70—100 m dziļumā, kur ūdens temperatūra ir 3—5° C. Pavasarī, vasaras sākumā migrē uz ūdens virsējiem slāņiem, kur uzturas virs termoķīļa (līdz 30 m dziļumam), rudenī atkal atgriežas dziļumā. Atkarībā no sezonas dienā veido barus šaurā joslā dziļumā vai arī ūdens augšējos slāņos. Ziemā, pavasarī un rudenī naktīs izteiktas diennakts vertikālās migrācijas. Barojas ar zooplanktonu, galvenokārt ar vēžveidīgajiem.

Vairošanās
----------

Dzimumgatavību brētliņa sasniedz 2—3 gadu vecumā. Nārsto krasta tuvumā vai atklātā jūrā, bet ne tālāk par 100 km no krasta. Nārsts no marta līdz augustam virs ieplakām (10—20 m dziļumā), kur ūdens sāļums ir ne mazāks par 5% un ūdens temperatūra 3,5—14° C. Auglība 6—14 tūkst. ikru, tos nērš 6—9 porcijās ik pēc 8—10 dienām. Ikri un kāpuri pelaģiski. Kāpuru garums izšķiļoties 2—3,6 mm. Kāpuru metamorfoze notiek pēc 6—8 nedēļām, kad tie sasnieguši 30—40 mm garumu. Brētliņa var sasniegt 17 gadu vecumu.

Sistemātika
-----------

Brētliņai ir 2 pasugas:

* Baltijas brētliņa (*Sprattus sprattus balticus*)
* Eiropas brētliņa (*Sprattus sprattus sprattus*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  FishBase: Sprattus sprattus (Linnaeus, 1758) European sprat
2. 1 2  Détails de l’enregistrement: Sprattus sprattus
3. 1 2 3 4 5 6 7  Latvijas Daba: Baltijas brētliņa
4. 1 2 3  Marine Species: Genus Sprattus[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Baltijas brētliņa
* Latvijas Daba: Siļķveidīgās zivis
* Fact Sheets: Sprattus sprattus (Linnaeus, 1758)
* IUCN: Sprattus sprattus
* Nature Gate: Sprat
**Šķautņu cilpa** angļu: *Edge loop* ir savienotu šķautņu kopa uz trīsdimensionāla ķermeņa virsmas, visbiežāk savienojot pēdējo virsotni ar pirmo, tādējādi veidojot cilpu.

Formālāk, *edge loop* definē kā šķautņu kopu, kur cilpa seko vidējai šķautnei katrā četru virzienu mezglā.

Tā var būt gan ārējā mala plakanai virsmai, gan arī norobežot caurumu.

Cilpa pārtrauks darbību, kad saskarsies ar cita veida mezgliem (3 vai 5 virzienu).

Pielietojums animēšanā
----------------------

Šķautņu cilpas ir ērti izmanotjamas organismu modelēšanā, kur nepieciešams tās padarīt animētas. Organiskajā modelēšanā šķautņu cilpas spēlē svarīgu lomu, lai pareizi deformētu tīklu. Pareizi modelētā tīklā uzmanīgi jāizvērtē šķautņu cilpu izvietojumu un pārtraukumus. Populārs šķautņu cilpu izmantošanas gadījums ir sejas muskuļu struktūras un kontūras, kas imitē mīmiku. Šajā gadījumā nepieciešamas zināšanas par cilvēka muskuļu grupām, piemēram, acis un muti ietverošajiem muskuļiem. Imitējot muskuļu izvietojumu, tiek mēģināts imitēt, kā tie saraujoties un izplešoties deformē seju. Ja šķautņu cilpu uzbūve ir pareiza, tā nodrošina kontroli pār kontrūru un siluetu no jebkuras pozīcijas.

Poli
----

Svarīga daļa šķautņu cilpu izstrādē ir polu izpratne. Par poliem sauc virsotnes, kas pieder 3, 5 vai vairāk šķautnēm. Šādā gadījumā cilpas ceļš nav viennozīmīgs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 26. aprīlī. Skatīts: 2014. gada 5. novembrī.
| *Brāļu Antonišķu velosipēdu fabrika "Līva"* |
| --- |
|
| Veids | Velosipēdu un to detaļu ražošana |
| Dibināts | 1899. gads |
| Likvidēts | 1939. gads |
| Galvenais birojs | Liepāja, Latvija |
|
|
|
|
|
|
|
|
|
| Nozare | Rūpniecība |
| Produkti | Velosipēdi un to detaļas |
|

**Brāļu Antonišķu velosipēdu fabrika "Līva"** bija viena no lielākajām velosipēdu fabrikām Liepājā un Latvijā 1920.-30. gados.

Vēsture
-------

### Darbība no 1899. gada līdz Pirmajam Pasaules karam

Liepājas saimnieciskā uzplaukuma laikā 1899. gadā atļauju dibināt velosipēdu fabriku saņēma brāļi Teodors un Heinrihs Antonišķi. Sākumā tika atvērta darbnīca un šujmašīnu un velosipēdu veikals. Sākumā darbnīcā izgatavoja ap 80 velosipēdu. Labās kvalitātes dēļ tie ātri atrada pircējus arī ārpus Liepājas. Jau 1904. gadā ražošanas apjoma palielināšanai brāļi Antonišķi pārveda visas iekārtas uz jauniegūtajām telpām Mēmeles ielā 19/21 (mūsdienās ražošanas ēka nav saglabājusies). 1912. gadā brāļu ceļi šķīrās. Teodors kļuva par vienīgo īpašnieku. 

Fabrika atradās Līvas laukuma tuvumā, tādēļ tās produkcija ieguva nosaukumu "Līva". Jau pašā sākumā uzņēmums nodarbojās ne tikai ar velosipēdu izgatavošanu, bet arī laboja rakstāmmašīnas un šujmašīnas, bet vēlākajos gados remontēja arī automobiļus un motociklus. Uzņēmumā strādāja 75 cilvēki. Daudzas velosipēdu komplektēšanai nepieciešamās detaļas ieveda no ārzemēm. Šī iemesla dēļ velosipēdu cena bija visai augsta, arī ražošanas apjoms – neliels, tas traucēja uzņēmuma izaugsmei līdz Rīgas fabriku līmenim. Līdz Pirmajam pasaules karam Antonišķu uzņēmumā izgatavoja pavisam ap 3000 velosipēdu.

### Darbība 20. gadsimta 30. gados

Pēc Pirmā pasaules kara velosipēdu ražošana bija apgrūtināta, un vairākas reizes fabrikas vadībai nācās pārtraukt velosipēdu izlaidi un lemt par fabrikas slēgšanu, taču velosipēdu, automobiļu un motociklu remonta pasūtījumi izglāba uzņēmumu no bankrota.
20. gs. 30. gados, apstākļi un ražošana sāka attīstīties un velosipēdu marka "Līva" kļuva pazīstama visā Latvijā. Tas ražošanas apjoms gadā bija līdz 1000 velosipēdiem gadā. To raksturīgā iezīme bija augstā kvalitāte un iegūtās godalgas. Trīsdesmito gadu nogalē fabrika kļuva par vienu no lielākajiem velosipēdu detaļu un sagatavju piegādātājiem ne tikai amatnieku darbnīcām, bet arī citām velosipēdu fabrikām. Otrā pasaules kara priekšvakarā 1939. gada beigās „Līva" velosipēdu ražošanu pārtrauca, tās īpašnieki repatriējās uz Vāciju.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Edvīns Liepiņš, Jānis Seregins. *No Leitnera līdz Ērenpreisam*. Rīga : Latvijas Industriālā mantojuma fonds, 2009. 15–17. lpp. ISBN 9934-805-00-6.
**Lauku cīruļi** (*Alauda*) ir cīruļu dzimtas (*Alaudidae*) putnu ģints, kura apvieno 4 cīruļu sugas. Šīs ģints sugas sastopamas lielākā daļā Eiropas, Āzijas un Ziemeļāfrikas kalnos, bet Rasu cīrulis (*Alauda razae*) ir endēmisks un mājo nelielā Raso salā (Kaboverdes salās). Šīs ģints sugas mājo atklātās ainavās, izvēloties mājvietu kultivētā tīrumā, ganībās, stepē, kalnu pļavās un citās līdzīgās vietās.

Latvijā sastopama viena lauku cīruļu ģints suga — lauku cīrulis (*Alauda arvensis*), kas ir visizplatākā cīruļu suga Latvijā.

Izskats un īpašības
-------------------

Šīs ģints sugas ir vidēji lieli cīruļi. To ķermeņa garums ir 14—18 cm. To apspalvojums ir ļoti neuzkrītošs, pelēkbrūns, ar sīku raibumojumu. Pavēdere ir gaišāka nekā mugura, bez raibumiem. Visām sugām uz galvas ir neliels, izspūris cekuliņš, kuru putns var noglaust gludu vai izsliet. Lidojumā var redzēt salīdzinoši īsu asti un īsus, platus spārnus. Astes un spārnu pēdējām lidspalvām galiņi ir balti.

Lauku cīruļi pamatā barojas ar dažādām sēkliņām, bet ligzdošanas laikā tie medī arī kukaiņus. Ligzda tiek veidota uz zemes, vietā, ko nosedz biezi saaugusi zāle. Dējumā ir 3—6 olas. Kad beidzas ligzdošana lauku cīruļi pulcējas baros. Šīs ģints sugas parasti dzied lidojot, bet retos gadījumos cīrulis dzied, sēžot uz kāda mietiņa vai cita līdzīga paaugstinājuma.

Sistemātika
-----------

* **Lauku cīruļu ģints** (*Alauda*)
	+ Austrumu cīrulis (*Alauda gulgula*)
	+ Baltspārnu cīrulis (*Alauda leucoptera*)
	+ Lauku cīrulis (*Alauda arvensis*)
	+ Rasu cīrulis (*Alauda razae*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Nicators, reedling & larks, 2020
2. ↑  «IUCN: Alauda arvensis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 14. maijā. Skatīts: 2013. gada 19. maijā.
3. ↑  «IUCN: Alauda razae». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 31. augustā. Skatīts: 2013. gada 19. maijā.
4. 1 2 3  Mullarney, Svensson, Zetterstrom and Grant, Collins Bird Guide ISBN 0-00-219728-6
5. ↑  «Latvijas daba: Cīruļu dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 21. jūnijā. Skatīts: 2013. gada 19. maijā.
6. ↑  Putni: Zvirbuļveidīgie
7. ↑  Dabas dati: Lauku cīrulis

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* Genus Alauda, Linn. Lark
* Birds of the World: Larks
Šis raksts ir par dabas objektu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Baltā kāpa** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Baltā kāpa
**Baltā kāpa** ir Bolderājas—Priedaines kāpu grēdas galējais rietumu gals, kas beidzas ar 15—20 m augstu, brūkošu krauju, ko pastāvīgi apskalo Lielupe. Izvietojusies Jūrmalas pilsētas teritorijā Lielupes labajā krastā starp Priedaini un Vārnukrogu. Baltā kāpa ir asimetriska vaļņveida kāpa ar garu (100—200 m), lēzenu ziemeļu nogāzi un īsāku (30—50 m), stāvu dienvidu nogāzi. Absolūtais augstums ir 20—21 m v.j.l. Veidojusies Lielupes krastā, kad tā bija savienota ar Daugavu, vējam lielas smilšu masas pārvietojot iekšzemes virzienā.[1] Kopš 1991. gada vietējas nozīmes īpaši aizsargājamais ģeoloģiski ģeomorfoloģiskais dabas objekts ar platību 35 ha.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 110. lpp.
2. ↑  «JŪRMALAS "DABAS PAMATNE"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 7. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 21. jūlijā.

Koordinātas: 56°59′24″N 23°56′38″E﻿ / ﻿56.99000°N 23.94389°E﻿ / 56.99000; 23.94389
**Tīkla funkcijas virtualizācija** (angļu: *Network function virtualization*, NFV) ir tīkla arhitektūras koncepcija, kas izmanto virtualizācijas tehnoloģijas, lai virtualizētu visas, vai daļu tīkla mezglu funkciju klases veidošanas blokos, kas var savienoties vai savienoties kopā, lai izveidotu komunikācijas pakalpojumus.
Tīkla funkcijas virtualizācija ir paredzēta, lai konsolidētu un nodrošinātu tīkla komponentus, kas nepieciešami, lai atbalstītu infrastruktūru, kura ir pilnīgi neatkarīga no aparatūras. Šie komponenti ietver virtuālās skaitļošanas, glabāšanas un tīkla funkcijas. NFV izmanto standarta virtualizācijas tehnoloģijas, kas darbojas uz plaukta, piemēram, preces x 86 serverus. To piemēro jebkurai datu plaknes apstrādei vai kontroles plaknes funkcijai gan vadu, gan bezvadu tīkla infrastruktūrā.

Tīkla funkciju virtualizācija (TFV) virtualizē tīkla pakalpojumus, izmantojot programmatūru, lai operatori varētu:

Samazināt kapitālieguldījumus, samazinot vajadzību iegādāties mērķa radītu aparatūru un izmantojot progresīvus modeļus, lai novērstu izšķērdīgu pārmērīgo nodrošinājumu.

Samazināt ekspluatācijas izdevumus, samazinot iekārtu prasības attiecībā uz telpu, jaudu un dzesēšanu un vienkāršojot tīkla pakalpojumu ieviešanu un pārvaldību.

Paātriniet laiku līdz tirgum, samazinot laiku, kas nepieciešams jaunu tīklu izveides pakalpojumu ieviešanai, lai atbalstītu mainīgās uzņēmējdarbības prasības, jaunas tirgus iespējas un jaunu pakalpojumu atdevi no ieguldījumiem. Tīkla funkciju virtualizācija samazina riskus, kas saistīti ar jaunu pakalpojumu izvēršanu, ļaujot pakalpojumu sniedzējiem viegli izmēģināt un attīstīt pakalpojumus, lai noteiktu, kas vislabāk atbilst klientu vajadzībām.

Nodrošināt ērtību un elastību, lai ātri palielinātu pakalpojumu apjomu uz augšu vai uz leju, lai apmierinātu mainīgās vajadzības; pakalpojumus var sniegt ar programmatūras palīdzību jebkurā nozares standarta serveru aparatūrā.
**Tīklspārņi** (*Neuroptera*) parasti ir vidēji lieli kukaiņi. To visi 4 spārni gandrīz vienādi, bagātīgi dzīsloti, zaļgani, brūngani vai iedzelteni, parasti pilnīgi caurspīdīgi, bet ir arī sugas ar plankumainiem spārniem. Spārnus tur sakļautus jumtveidā.
Visi tīklspārņi ir plēsīgi, parasti pārtiek no laputīm un citiem sīkiem kukaiņiem, to kāpuriem un olām, arī ērcēm. Visi tīklspārņi ir saudzējami, jo piedalās kaitīgu augēdāju kukaiņu un ērču skaita samazināšanā.
Pazīstamākie tīklspārņi ir zeltactiņas (*Chrysopa perla*) - ar zeltaini spīdīgām acīm. Ļoti neparasts ir to olu novietojums pēc izdēšanas: olas gan ir grupās, bet pa vienai uz īpašiem pavedieniem, kurus izdala vēdera galā esošie dziedzeri, tāpēc olas atrodas it kā uz kātiņiem.
Lielākais tīklspārnis ir tā sauktais skudrulauva (*Myrmelon formicarius*). Tā kāpuri dzīvo klajās, smilšainās vietās pašu izraktās piltuvveida bedrītēs un pārtiek no tajās iekritušām skudrām un citiem kukaiņiem.
Vienīgi dažu sugu kāpuri mīt ūdenī. No tām lielākais ir Eiropas upjtīklspārnis (*Osmylus chrysops*), kura kāpuri dzīvo strautu un nelielu upju malās ūdenī mirkstošās sūnās. Ūdenī dzīvo arī dažu ģints Sisyra sugu kāpuri, kas pārtiek no sūkļiem.
Latvijā līdz šim konstatētas 38 sugas /P.Lackschewitz, 1922,1929/, tai skaitā abas tiko minētās sugas.

Klasifikācija
-------------

Pasaulē ir virs 4000 tīklsparņu sugu.

Tīklspārņu kārta (*Neuroptera*)

* virsdzimta *Coniopterygoidea*
	+ dzimta *Coniopterygidae*
* virsdzimta *Ithonioidea*
	+ dzimta *Ithonidae*
* virsdzimta *Hemerobioidea*
	+ Zeltactiņu dzimta (*Chrysopidae*)
	+ dzimta *Dilaridae*
	+ dzimta *Hemerobiidae*
	+ dzimta *Polystoechotidae*
	+ dzimta *Psychopsidae*
* Upjtīklspārņu virsdzimta (*Osmyloidea*)
	+ Upjtīklspārņu dzimta (*Osmylidae*)
	+ dzimta *Neurorthidae*
	+ Sūkļtīklspārņu dzimta (*Sisyridae*)
* virsdzimta *Mantispoidea*
	+ dzimta *Berothidae*
	+ dzimta *Mantispidae*
* Skudrulauvu virsdzimta (*Myrmeleontoidea*)
	+ dzimta *Ascalaphidae*
	+ Skudrulauvu dzimta (*Myrmeleontidae*)
	+ dzimta *Nemopteridae*
	+ dzimta *Nymphidae*

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tīklspārņu kārta*** |

* Latvijas tīklspārņu saraksts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000317751
* LCCN: sh85091166
* GND: 4171509-3
* NDL: 00577458
* NKC: ph116383

 |

 |
**Tīkla monitorings** (angļu: *network monitoring*) ir tādas sistēmas izmantošana, kas nepārtraukti monitorē (uzmana) datortīklu, vai nav radušās kādas tīkla kļūdas, kas radītu kādu tīkla procesu neizdošanos vai salēnināšanos. Tīkla pārtraukumu vai citu kļūdu gadījumā monitoringa sistēma informē tīkla administratoru, izmantojot dažādus rīkus - SMS, e-pasts vai citus paziņošanas mehānismus. Tīkla monitorings ir tīkla menedžmenta daļa.

Apraksts
--------

Kamēr uzbrukumu identificēšanas sistēmas monitorē, vai tīklam nav ārēji apdraudējumi, tīkla monitoringa sistēma tīklā novēro problēmas, kas radušās serveru, tīkla savienojumu vai citu iekārtu pārslodzes vai nefunkcionēšanas gadījumā. Piemēram, lai noteiktu tīmekļa servera statusu, monitoringa lietojumprogrammatūra var periodiski nosūtīt HTTP pieprasījumu, lai pārbaudītu tīmekļa lapas statusu. Savukārt e-pasta serveriem caur SMTP var tikt nosūtīta testa ziņa, kas tiek atgriezta caur IMAP vai POP3.

Visbiežāk mērītie lielumi monitoringā ir atbildes laiks, pieejamība un darbošanās laiks (*uptime*), lai gan arī pastāvīgums un uzticamība ir kļūs arvien populārāki lielumi. Lielā WAN optimizācijas ierīču izplatība ir atstājusi nelabvēlīgu efektu uz lielāko daļu monitoringa rīku, it sevišķi vēloties izmērīt precīzu gala ierīču (*end-to-end*) kavēšanos, jo tie ierobežo pilna cikla (*round-trip*) kavēšanās redzamību.

Statusa pieprasījumu kļūdas, piemēram, par nespēju izveidot savienojumu - piemēram, tīkla pārtraukuma kļūda, - vai arī nespēju atgriezt dokumentu vai ziņu, parasti ierosina monitoringa sistēmas reakcijas darbību. Šīs reakcijas darbības ir dažādas - brīdinājuma ziņojuma nosūtīšana (piemēram, SMS, e-pasts u.c.) sistēmas administratoram, automātisku drošības sistēmu, kas atvieno bojāto serveri līdz tas tiek salabots, aktivizācija u.c. Tīkla savienojuma darbības monitorings tiek saukts arī par tīkla trafika (*network traffic*) mērīšanu.

Tīkla tomogrāfija
-----------------

Tīkla tomogrāfija ir svarīga nozare tīkla mērīšanā, kas nodarbojas ar dažādu linku veselības monitorēšanu tīklā, izmantojot gala ierīču (*end-to-end*) aģentus tīklā.

Dažādi protokoli
----------------

Mājaslapu monitoringa serviss spēj sekot līdzi HTTP, HTTPS, SNMP, FTP, SMTP, POP3, IMAP, DNS, SSH, TELNET, SSL, TCP, ICMP, SIP, UDP u.c. tīkla protokoliem. Šādas tīkla protokolu pārbaudes dažādi monitoringa rīki spēj veikt sākot no dažām reizēm stundā, līdz pat vairākām reizēm minūtē.

Monitoringa programmatūra
-------------------------

Bezmaksas / Atvērtā koda (*open-source*)
* Cacti
* Check MK
* Icinga
* Multi Router Traffic Grapher (MRTG)
* Nagios
* NeDi
* NMIS
* OpenNMS
* Shinken
* Vigilo NMS
* Wireshark
* Zabbix

Maksas / Komerciālās
* Admon
* AppNeta
* Dynatrace
* HP OpenView Network Node Manager (OV NNM)
* LiveAction
* NetCrunch
* Opmantek
* Pandora FMS
* PathSolutions
* PRTG
* Riverbed
* SevOne
* SolarWinds
* ThousandEyes
* Viavi Observer Platform
**Jūrmalas skābene** (latīņu: *Rumex maritimus*) skābeņu suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Eiropas ziemeļdaļā, tostarp Latvijā, jūrmalas skābene ir galvenokārt sastopama jūras piekrastē — pārējā teritorijā reti. Sugas ietvaros nodala 2 pasugas.

Apraksts
--------

Jūrmalas skābene ir viengadīgs vai daudzgadīgs, 15—60 cm garš lakstaugs ar bagātīgi zarojošu stublāju. Tā sakne īsa un vāpstveidīga. Lapas ir lineāri lancetiskas, 6—20 cm garas un 0,5—2 cm platas. Auga plātnes mala ir gluda, viļņaina, gals smails, un pamats ir ķīļveida. Lapas kāts ir īss. Ziedkopa ir ļoti blīva un lapaina. Ziedu iekšējo apziedņa lapu mala ir zobaina, visām ir augonītis. Augļu laikā blīvo ziedkopu dēļ augs izskatās zeltaini dzeltens. Auglis ir iegarens (0,2—0,3 cm garš), dzeltens, ar 2—5 gariem, starveidīgiem izaugumiem un smailu galu. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «jūrmalas skābene - Rumex maritimus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jūrmalas skābene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)