recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nava Stāra** (angļu: *Nava Starr*; dzimusi kā Gordone 1949. gada 4. aprīlī Rīgā, pēc pirmajām laulībām bijusi Šterenberga, angļu: *Shterenberg*) ir Latvijā dzimusi Kanādas starptautiskā meistare šahā (1978).

Biogrāfija
----------

1975. gadā kopā ar pirmo vīru ieradusies Kanādā un sākusi šaha turnīros parstāvēt šo valsti. Astoņas reizes uzvarējusi Kanādas sieviešu šaha čempionātos (1978, 1981, 1984, 1986, 1989, 1991, 1995, 2001). 1996. gada Kanādas sieviešu šaha čempionātā izcīnījusi 2. vietu. Par panākumiem turnīros FIDE 1978. gadā Stārai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. No 1976. līdz 1995. gadam bijusi Kanādas sieviešu šaha FIDE reitinga līdere.

Piecas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kuros 1979. gadā ieņēmusi 15. vietu, 1982. gadā bijusi 13. vietā, 1985. gadā atkārtoti bijusi 13. vietā, 1990. gadā ieņēmusi 15. vietu, bet 1993. gadā palikusi 31. vietā. 2001. gadā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātā pēc izslēgšanas sistēmas, taču cietusi zaudējumu jau 1. kārtā.

Pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs (bieži kopā ar latviešu izcelsmes šahisti Vēsmu Baltgailis), kurās piedalījusies 13 reizes (1976-1984, 1988, 1992-1996, 2002-2006, 2014). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1976) un bronzas (1982) medaļas.

Atsauces
--------

1. ↑  1979 Alicante Interzonal Tournament
2. ↑  1982 Bad Kissingen Interzonal Tournament
3. ↑  «1985 Havana Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. martā. Skatīts: 2016. gada 22. augustā.
4. ↑  1990 Genting Interzonal Tournament
5. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
6. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
7. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Nava Starr

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Stjuarts Fansi** (angļu: *Stuart Fancy*; dzimis 1959. gada 2. janvārī Londonā) ir Papua-Jaungvinejas FIDE meistars šahā (2012).

Biogrāfija
----------

No 1971. līdz 1974. gadam bijis Lielbritānijas *Lloyds Bank* junioru šaha komandas dalībnieks, tomēr vēlāk pārtraucis nodarboties ar šahu. 1982. gadā pārcēlies uz dzīvi Papua-Jaungvinejā un atsācis savu šahista karjeru. Pārstāvējis Papua-Jaungvinejas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 8 reizes (1982, 1992, 2002-2008, 2012-2014). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (1982) un sudraba (1992) medaļas.

Divas reizes piedalījies Okeānijas zonas šaha čempionātos (2002, 2007). 2007. gadā Sebu piedalījies arī Āzijas valstu individuālajā šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Stuart Fancy
2. ↑  Oceania Zonal 2007

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Korelācija** jeb **saistība** ir mērījums, kas parāda divu vai vairāku mainīgo saistību (t.i. vai, mainoties vienam mainīgajam, izmainās arī otrs). Absolūtā korelācija (|r|=1,00) var tikt citādi attēlota kā *y = a + bx*. Tomēr statistikā parasti nemēdz būt tik absolūtas sakarības. Tā vietā nosaka *sakarības ciešumu*, ko izsaka ar koeficientu *r* robežās [–1;1]. Ja koeficients tuvojas r=1,00, tad saka, ka, palielinoties vienam, palielinās arī otrs, bet, tuvojoties r=–1,00 — palielinoties vienam, otrs samazinās. Ja r=0 vai tuvu tam, tad sakarība nepastāv.

Tas, vai korelācijas koeficientu var uzskatīt par statistiski nozīmīgu, ir atkarīgs no izlases apjoma (jeb no rezultātu ticamības). Ja izlases apjoms ir 3, tad par statistiski nozīmīgu var saukt rezultātu *r=0,805*, ja apjoms ir 30, tad šis skaitlis ir *r=0,296*, bet ja izlasē ir 500 dati, tad statistiski nozīmīgs ir jau *r=0,073*.

Citā aspektā runā par sakarības ciešumu. Neatkarīgi no izlases apjoma, ja korelācijas absolūtā vērtība ir līdz 0,2, tad sakarība ir ļoti vāja, ja tā ir 0,2—0,4, tad sakarība ir vāja, no 0,4 līdz 0,7 sakarība ir vidēji cieša, virs 0,7 sakarība ir cieša.

Skatīt arī
----------

* Spīrmena rangu korelācijas koeficients

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85033032
* GND: 4165343-9

 |

 |
**Hūpenradio** (norvēģu: *Hopen radio*) vai **Hūpenes meteroloģiskā stacija** (*Hopen meterologiske stasjon*) ir Norvēģijas vissezonas meteostacija Arktikā.[1] Izvietojusies Svalbāras arhipelāgam pieskaitītajā Hūpenes salā, tās austrumu krastā, Hūsdālenas ieplakā starp Verenšelda un Kollera kalniem un ir vienīgā salas apdzīvotā vieta. Stacijas pastāvīgais personāls ir četri cilvēki.

Vēsture
-------

Pirmo meteostaciju «Svartisen» ierīkoja Vācijas *Luftwaffe* apgādes dienests 1943. gadā. Aprīkojumu un personālu uz salu nogādā ar zemūdeni un daļa aprīkojuma gāja bojā, tādēļ stacija darbu sākt nevarēja. 1944. gadā salā tika ierīkota otrā stacija «Helhus», kura darbojās un sūtīja ziņojumus līdz pat 1945. gada 5. augustam, kad personāls tika evakuēts.

1946. gada 8. oktobrī staciju pārņēma Norvēģija. 1948. gadā stacijā notika ugunsgrēks — nodega elektrostacija un noliktava. 1951. gadā tika uzbūvēta rezerves stacija, kas tika aprīkota, lai aizstātu galveno staciju ugunsgrēka gadījumā. 1953. gadā uzbūvēta pirts. 1955. gadā uzbūvēta Johshita salas rietumu krastā. 1957. gadā izbūvēta jauna galvenā ēka, 1959. gadā — elektrostacija. Kopš 1965. gada stacijā darbojas starptautiskas ekspedīcijas no Zviedrijas, Nīderlandes un Anglijas. 1973. gadā 10 km uz ziemeļiem no stacijas, Smohumpena austrumu pusē izbūvēts lidlauks ārkārtas situācijām, kas darbojās līdz 1975. gadam. 1980.—1990. gados tiek atjaunota lielākā daļa stacijas būvju un iekārtu, izbūvēts helikopteru lidlauks, uzstādīts satelītsakaru aprīkojums, ierīkotas attālās būves.

Stacijas aprīkojums
-------------------

Hūpenes meteostacija veidojas no galvenās ēkas, garāžas un siltās noliktavas, degvielas glabātuves (120 m³ dīzeļdegvielas), rezerves stacijas, laivu mājas, viesu nama un aukstās noliktavas. Dienvidos no stacijas atrodas helikopteru lidlauks ar degvielas glabātuvi, netālu vairākas radiosakaru un satelītu antenas. Elektrību stacijā nodrošina divi dīzeļģeneratori. Notekūdeņu attīrīšanas iekārta.

Stacijas teritorijā atrodas 1908. gadā būvēta Nilsebū mednieku būda, kas ir aizsargājams vēstures piemineklis. Aizsargājami objekti ir arī kapsēta un piemineklis.

Ārpus stacijas visā salas teritorijā izvietotas vairākas būves, daļa no kurām ir vēstures pieminekļi, bet daļa ir būvētas stacijas pētniecības darba vajadzībām. Tās ir (no ziemeļiem uz dienvidiem) *Beisarhytta* (1923. g. vēsturiska; tikai gruveši), *Beisarstua* (1973), *Casa Blanca* (1986), *Russehytta* (1908, vēsturiska), *Bjørnebo* (1971), *Rudihytta* (vēsturiska), *Johshytta* (1956), *Camp Skakk* (1963), *Sørhytta* (1997).

Darbība
-------

Stacijas galvenā darbības joma ir regulāra meteoroloģisko novērojumu veikšana un SYNOP un METAR ziņojumu sagatavošana un nosūtīšana. Papildus tam ziemā Norvēģijas Polārā institūta uzdevumā tiek veikta ledus novērošana. Stacijā ir aprīkojums Saules starojuma, ziemeļblāzmas, tektonikas un citu novērojumu veikšanai.

Tiek veikta arī salas leduslāču, valzirgu, polārlapsu, roņu, putnu un citu faunas pārstāvju novērošana un uzskaite.

Atsauces
--------

1. ↑  Hopen meterologiske stasjon
Runa, kas vizualizēta caur reāllaika magnētiskās rezonanses tomogrāfiju
**Runa** ir saziņas veids, ko veido valodas vārdi un frāzes. Runājot izsaka savas domas, viedokli, sniedz un saņem informāciju. Runas var iedalīt divos veidos — ārējā runa, kurā ietilpst mutvārdu un rakstveida saziņa, un iekšējā runa, kas izpaužas, kad cilvēki domā ar vārdiem. Katrs no runas veidiem attīstās noteiktā cilvēka dzīves posmā — vispirms veidojas cilvēka ārējā runa, kuru var uztvert citi cilvēki. Līdz ar domāšanas attīstību cilvēkam attīstās iekšējā runa. Cilvēka valodas skaņas stipri atšķiras no dzīvnieku skaņām. Valodas skaņas nav iedzimtas, bet gan tās iemācās laika gaitā. Valodas skaņas veido cilvēku valodas vārdus, ja tās sakārtotas noteiktā secībā. Skaņas veido vārdus, savukārt tie tālāk veido vārdu savienojumus, no kuriem veidojas teikumi.

Atkarībā no iemesla un klausītāju loka izšķir trīs runas veidus:

* informatīva runa,
* svētku runa,
* pārliecināšanas runa.

Runas veidošanās
----------------

Skaņu radīšanai cilvēkam kalpo balss aparāts, kas atrodas rīkles iekšējā daļā. Balss aparātu veido divas elastīgas balss saites, starp kurām ir balss sprauga. Brīvi elpojot, balss sprauga ir atvērta. Runājot balss saites saspringst un balss sprauga gandrīz aizveras. Gaiss, plūstot caur sašaurināto balss spraugu, iesvārsta balss saites. Tās vibrē, un rodas artikulētas skaņas — cilvēks runā vai dzied. Mainot balss saišu saspringumu, mainās saišu vibrāciju biežums un līdz ar to skaņas augstums. Sievietēm un bērniem ir mazas balss saites, tāpēc viņu runas skaņas jeb balsis ir augstas. Vīriešiem balss saites ir lielākas, viņi runā zemākās balsīs. Balss tembru un skaļumu ietekmē arī mutes un deguna dobumi, kas ir skaņas rezonatori. Tie piešķir un pastiprina skaņu nokrāsu, kas ir savdabīga katram cilvēkam.

Atsauces
--------

1. ↑  „Ievads psiholoģijā vidusskolai", izd. Pētergailis 2000, 60 lpp.
2. ↑  Šilters, E. *Fizika 8. klasei*. Rīga: Lielvārds, 2000. 68.lpp. ISBN 9984-11-000-1
3. ↑  Valodas labirinti 6. klasei. Zvaigzne ABC, 2008. 10. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85126460
* GND: 4116580-9
* BNF: cb11948542x (data)
* NKC: ph117285

 |

 |
***Mer de Noms*** ir amerikāņu roka grupas A Perfect Circle debijas albums. Albums tika izlaists 2000. gada 23. maijā. Pēc RIAA sistēmas tas saņēma Platīna novērtējumu tā paša gada 31. oktobrī. Albums *Billboard* 200 sasniedza 4. vietu ar pirmajā nedēļā pārdotām 188,000 kopijām, padarot to par *Billboard* 200 augstāk esošo kādas rokgrupas pirmo albumu. 51 nedēļu albums tur arī palika.

Pārskats
--------

Lielākā daļa liriku veltīti cilvēkiem, ko pazina solists Meinards Džeimss Kīnans. Albuma nosaukums franču valodā nozīmē "vārdu jūra". Dziesmu nosaukumi, savukārt, ietver dažādus vārdus: "Judith", "Breña", "Rose", "Thomas", "Magdalena", "Orestes" un "Renholdër".

Zīmes uz priekšējā vāka varētu tulkot kā "LA CASCADE DES PRENOMS", kas nozīmē "Vārdu ūdenskritums."

Dziesmu saraksts
----------------

| # | Nosaukums | Ilgums |
| --- | --- | --- |
| 1. | *The Hollow*   | 2:58 |
| 2. | *Magdalena*   | 4:06 |
| 3. | *Rose*   | 3:26 |
| 4. | *Judith*   | 4:07 |
| 5. | *Orestes*   | 4:48 |
| 6. | *3 Libras*   | 3:39 |
| 7. | *Sleeping Beauty*   | 4:10 |
| 8. | *Thomas*   | 3:29 |
| 9. | *Renholdër*   | 2:24 |
| 10. | *Thinking of You*   | 4:34 |
| 11. | *Breña*   | 4:24 |
| 12. | *Over*   | 2:21 |

| Japāņu versija |
| --- |
| # | Nosaukums | Ilgums |
| 13. | *Orestes (Demo)* (Papildus dziesma) | 3:24 |
Kazimira Maļeviča "Melnais kvadrāts" (ģeometriskā abstrakcionisma piemērs)
**Abstrakcionisms** (no latīņu valodas *abstractio* - attālināšana, atvilkšana) ir modernistisks mākslas virziens, kam raksturīgs nevis konkrētu apkārtējās pasaules objektu attēlojums, bet gan daudzveidīgas dažādu krāsu laukumu un līniju kombinācijas.

Abstrakcionisma novirzieni
--------------------------

Abstrakcionismā iespējams izšķirt 2 novirzienus: "abstrakto ekspresionismu" un "ģeometrisko abstrakcionismu".

Abstraktā ekspresionisma pamatlicējs ir Vasilijs Kandinskis. Abstraktais ekspresionisms tiecās vairot izteiksmīgumu, paust intensīvu pārdzīvojumu, tā pamatā bija liktas subjektīvas izjūtas un intuīcija.

Ģeometriskais abstrakcionisms bija racionālāks un tiecās paust objektīvus principus. Tam raksturīga dažādu ģeometrisko formu, krāsu laukumu, taišņu un lauztu līniju kombinēšana.

Nereti abstrakcionismam raksturīgi liela izmēra darbi (pat 6x16m), kā arī krāsas izsvaidīšana, izšļakstīšana, uzliešana gleznošanas procesā (t.s. *action painting*), lai gan tas nebūt nav raksturīgs abstrakcionismam kopumā.

Nozīmīgākie pārstāvji
---------------------

* Vasilijs Kandinskis
* Marks Rotko
* Pīts Mondrians
* Džeksons Poloks
* Hanss Hofmanis

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  MĀKSLA 20. GADSIMTĀ

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Modernisms |
| --- |
|  |
| 
* Abstrakcionisms
* Akmeisms
* Dadaisms
* Ekspresionisms
* Fovisms
* Futūrisms
* Imažisms
* Impresionisms
* Kubisms
* Konstruktīvisms
* Simbolisms
* Sirreālisms

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 176922729
* LCCN: nr00028035
* GND: 4141146-8
* BNF: cb11934761k (data)
* NKC: ph118246
* BNE: XX525315

 |

 |
**Kārlis Miķelsons** (dzimis 1959. gada 24. martā) ir latviešu uzņēmējs. Bijušais "Latvija Statoil" izpilddirektors (1996.—2000.g.) un VAS "Latvenergo" valdes priekšsēdētājs (2000.—2010.g.).

Biogrāfija
----------

Kārlis Miķelsons 1977. gadā pabeidza Rīgas 20. vidusskolu. Pēc tam studēja Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā, kur ieguva augstāko tehnisko izglītību.

No 1990. līdz 1992. gadam Miķelsons strādāja AS "Vanga" par autoservisa vadītāju. 1992. gadā sāka strādāt "Latvija Statoil" par Biznesa attīstības departamenta vadītāju. 1996. gadā kļuvis par uzņēmuma izpilddirektoru, no 1998. gada bija arī valdes loceklis. 2000. gada aprīlī kļuva par VAS "Latvenergo" valdes priekšsēdētāju. Būdams "Latvenergo" vadītājs, bija arī vairāku ar enerģētiku saistītu organizāciju dalībnieks. Pēc atlaišanas Miķelsons paziņoja, ka plāno uzsākt pats savu uzņēmējdarbību.

### "Latvenergo" amatpersonu lieta

2010. gada 16. jūnijā Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs (KNAB) aizturēja vairākus "Latvenergo" darbiniekus, tostarp Miķelsonu. Tiesa apmierināja KNAB lūgumu un 17. jūnijā noteica Miķelsonam apcietinājumu. Miķelsons tika atcelts no amata. 19. augustā Miķelsons tika atbrīvots no apcietinājuma apmaiņā pret 50 000 latu lielu drošības naudu.

Privātā dzīve
-------------

Kārlis Miķelsons ir dzimis 1959. gada 24. martā Rīgā. Precējies, ir trīs bērni.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Zaiga Dūmiņa. «Mazi, zaļi un». Diena, 2007. gada 19. martā. Skatīts: 2011. gada 24. jūnijā.
2. ↑  «Miķelsons darbu nav atradis; plāno uzsākt savu biznesu». Diena. 2010. gada 18. decembris. Skatīts: 2011. gada 24. jūnijā.
3. ↑  Vita Dreijere. «Aiztur piecas Latvenergo amatpersonas un divas privātpersonas». Diena, 2010. gada 16. jūnijā. Skatīts: 2011. gada 24. jūnijā.
4. ↑  «FOTO: Miķelsonam piemēro apcietinājumu». Diena. 2010. gada 17. jūnijā. Skatīts: 2011. gada 24. jūnijā.
5. ↑  «Vai aiz jaunās Latnevergo vadības meklēšanas slēpjas privatizācija?». Diena. 2010. gada 30. jūnijā. Skatīts: 2011. gada 24. jūnijā.
6. ↑  Aigars Lazdiņš. «FOTO: Miķelsons cietumu pamet ar mantām; KNAB nosaka jaunus ierobežojumus». Diena, 2010. gada 19. augustā. Skatīts: 2011. gada 24. jūnijā.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Valdis Ginters**  |  **"Latvenergo" valdes priekšsēdētājs** 2000. gada aprīlis — 2010. gada jūnijs | Pēctecis: **Āris Žīgurs**  |
**Gulbenes paugurvalnis** ir gala morēnu pauguraine, kas šķērso Vidzemes austrumu daļu Gulbenes un Madonas novadā. Paugurvalnis veido Gaujas un Daugavas (Pededzes) baseinu ūdensšķirtni un sasaista Alūksnes augstieni ar Vidzemes augstieni.

Austrumos no tā stiepjas Austrumlatvijas zemiene, bet rietumos Vidusgaujas ieplaka.

Zemes virsa
-----------

Gulbenes paugurvalnis turpinās uz dienvidrietumiem no Alūksnes augstienes Zeltiņu pacēluma un to veido nekārtīgi izvietotas pauguru grupas un pacēlumi, kas dienviddaļā virknējas grēdās. Lielākā pauguru grupa stiepjas apmēram 20 km garumā gar Liedes upi, veidodama Liedeskalnus. Gulbenes paugurvaļņa pamatnes platums ir 5—10 km, bet augstums 20—170 m virs jūras līmeņa. Augstākais punkts valnī ir Kārtenes pilskalns — 178 m virs jūras līmeņa, bet vairāku pauguru virsotnes sasniedz 150—170 m augstumu.

Ģeoloģiskā izcelsme
-------------------

Gulbenes paugurvalnis ir radies pēdējā Ledus laikmeta beigu cēlienā, kad pirms vairāk kā 14 000 gadiem divu ledāja mēļu ledus masas saskares zonā radās morēnu valnis. Vēlāk Latvijas ziemeļu daļu vēl klāja ledājs, bet tagadējā Austrumlatvijas zemienē izveidojās ledus ezers.

Arheoloģija
-----------

Uz paugurvaļņa ir samērā auglīga mālzeme, tādēļ tas piemērots zemkopībai un bijis apdzīvots jau aizvēsturiskajos laikos. Par to liecina daudzi pilskalni, kas bijuši apdzīvoti jau kopš agrā dzelzs laikmeta.
Pa tā virsu gājis senais tirdzniecības un kara ceļš no Kokneses uz Pleskavu.
Līdztekus Gulbenes paugurvalnim stiepjas robeža starp latviešu valodas vidus dialektu un augšzemnieku dialektu.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīcas XIII. sējuma 25 037.—25 039 slejas, Rīga, 1935.—1936.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Alūksnes augstiene |
| --- |
|  |
| Pauguraines | 
* Malienas
* Veclaicenes

 |
|  |
| Paugurvalņi | 
* Gulbenes

 |
|  |
| Pazeminājumi | 
* Vaidavas

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas reljefs  |
| --- |
|  |
| Augstienes | 
* Alūksnes
* Augšzemes
* Austrumkursas
* Idumejas
* Latgales
* Rietumkursas
* Sakalas
* Vidzemes
* Ziemeļkursas

 |
|  |
| Zemienes | 
* Austrumlatvijas
* Kursas
* Mudavas
* Piejūras
* Tālavas
* Viduslatvijas

 |

 |
Šis raksts ir par Austrumu Katoļu baznīcu Grieķijā un Turcijā. Par citām jēdziena **grieķu katoļticība** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Grieķu Bizantijas katoļu baznīca** jeb **Grieķu katoļu baznīca** (grieķu: *Ελληνόρρυθμη Καθολική Εκκλησία*) ir austrumu katoļu patstāvīga (*sui iuris*) baznīca. Līdzīgi kā citas grieķu-katoļu baznīcas, tās liturģija tiek balstīta uz Bizantijas ritu. Pēc 2017. datiem Grieķu katoļu baznīcā bija ap 6016 katoļu.

Vēsture
-------

Pastāvēja vairāki neveiksmīgi mēģinājumi atrisināt Austrumu un Rietumu šķelšanos starp grieķu un latīņu kristiešiem. Daudzi atsevišķi grieķi, kas tolaik atradās Osmaņu pakļautībā, pieņēma sadraudzību ar Romu.

Tomēr tikai 1880. gados Trāķijā tika uzcelta īpaša baznīca grieķu katoļiem, kas sekoja bizantiešu rituālam. Līdz 19. gadsimta beigām tika uzceltas vēl divas šādas baznīcas — viena Konstantinopolē un otra Halkedonā.

Mūsdienās
---------

Svētās Trīsvienības katedrāle
Grieķu katoļu baznīca sastāv no diviem apustuliskajiem eksarhātiem — Grieķijas un Konstantinopoles. Dievkalpojumi visās draudzēs notiek grieķu valodā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Greek Catholic church | Roman Catholicism | Britannica». *www.britannica.com* (angļu). Skatīts: 2023-04-04.
2. ↑  «The Eastern Catholic Churches 2017 by Annuario Pontificio | Greek Byzantine Catholic Church: 6016 members (in 2017)».
**Naņčana** (ķīniešu: 南昌, *Nánchāng* — ‘Dienvidu labklājība’) ir pilsēta Ķīnas dienvidaustrumos, Dzjansji provinces galvaspilsēta. Administratīvi veido prefektūras līmeņa municipalitāti ar vairāk kā 5 miljoniem iedzīvotāju, bet pašas Naņčanas municipālajos rajonos dzīvo ap 1 miljonu 900 tūkstošiem cilvēku. Izvietojusies provinces ziemeļdaļā Gaņdzjanas upes krastos netālu no Pojanhu ezera. Naņčanā 2006. gadā uzbūvēts viens no pasaulē lielākajiem panorāmas ratiem «Naņčanas Zvaigzne» (160 m augsts, 153 m diametrā).

Vēsture
-------

Pilsēta dibināta Haņu dinastijas laikā 201. gadā pirms mūsu ēras ar nosaukumu **Gaņa** (赣; *Gàn*). 589. gadā pārdēvēta par **Hundžou** (洪州; *Hóngzhōu*) un pēc 763. gada tā kļuva par Dzjansi provinces centru. 959. gadā Naņčana kļuva par Tanu dinastijas dienvidu galvaspilsētu, bet 981. gadā Sunu dinastijas valdījumā tai tika atgriezts Hundžou nosaukums. No 1164. līdz 1368. gadam pilsētas nosaukums bija **Lunsjina**. Pilsēta stipri cieta Taipinu sacelšanās laikā (1850-1864). 1927. gadā norisinājās Ķīnas komunistu Naņčanas sacelšanās pret Gomiņdana režīmu, kas tiek uzskatīta par Ķīnas Tautas atbrīvošanas armijas dzimšanu.

Administratīvais iedalījums
---------------------------

Naņčanas prefektūras līmeņa pilsēta administratrīvi iedalās piecos urbānajos rajonos (*Qū*, Dunhu, Sjihu, Cjinjuņpu, Vaņli un Cjinšaņhu), kas principā veido pašu Naņčanas pilsētu, un 4 apriņķos (*Xiàn*).

Atsauces
--------

1. ↑  ; Ķīnas Tautas Republikas Septītā nacionālā tautskaite.
2. ↑  «China Claims World's Largest Ferris Wheel». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014-04-07. Skatīts: 2015-05-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Naņčana***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzjansji prefektūras līmeņa municipalitātes |
| --- |
|  |
| 
* Dzjiaņa
* Dzjindedžeņa
* Dzjudzjana
* Fudžou
* Gaņdžou
* Ičuņa
* Jintaņa
* **Naņčana**
* Pinsjana
* Sjiņju
* Šanžao

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 168652005
* LCCN: n81074710
* GND: 4304776-2
* NKC: ge893088

 |

 |
**Grigorijs Oparins** (krievu: *Григорий Алексеевич Опарин*; dzimis 1997. gada 1. jūlijā Minhenē) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2013).

Biogrāfija
----------

Trenera Sergeja Šipova audzēknis. 2007. gadā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. 2013. gadā Krievijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu Pasaules jauniešu šaha olimpiādē U16 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējis Krievijas junioru šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts.

2021. gada novembrī Rīgā izcīnījis 3. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2013. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Михаил Кобалия: Индия становится нашим главным конкурентом
2. ↑  Григорий Опарин: Планирую посвятить жизнь шахматам
3. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
4. ↑  Title Applications (GM): Oparin, Grigoriy

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Šis raksts ir par vulkānu Antiļu salās. Par brazīliešu futbolistu skatīt rakstu Pelē.
Pelē vulkāns
**Pelē** jeb **Montpelē** (franču: *Montagne Pelée* — ‘Plikais kalns’) ir aktīvs vulkāns Martinikas salas ziemeļu daļā, 24 km no Fordefransas, Karību jūrā. Kalna augstums ir 1397 m. Pelē tiek klasificēts kā stratovulkāns — pelni un lava tiek izvadīti sprādzienveidā un vulkānam ir konusa forma.

Izvirdums
---------

Tā nāvējošākais izvirdums tika fiksēts 1902. gada 8. maijā, tā laikā tika izpostīta Senpjēras pilsēta. Bojā gāja apmēram 30 000 cilvēku, jeb 15% Martinikas iedzīvotāju. Vulkāna izvirdumā izdzīvoja tikai divi cilvēki. Tā paša gada oktobrī pēc postošā izvirduma vulkāns izveidoja *diatrīmu*, lavas un pelnu maisījumu zināmu arī kā "lavas mugurkaulu" vai "vulkānisko mugurkaulu". Šā veidojuma diametrs sasniedza 100—150 metrus un augstums — 300 metrus. Tas tika saukts par "Monpelē adatu" vai "Monpelē torni". "Monpelē adata" auga ar ātrumu 15 m dienā, divreiz izmērā pārspējot Vašingtona monumentu, sasniedzot Ēģiptes piramīdu izmērus. Divdesmit dienu laikā diatrīma sasniedza 230 metru augstumu. Pēdējā vulkāna aktivitāte konstatēta 1929. gadā.

"Monpelē adata"
Vulkāna izvirduma skartais reģions

Mūsdienas
---------

Mūsdienās Martinika un, līdz ar to, Pelē ir tūristu iecienīts galamērķis. Pelē joprojām tiek uzskatīts par vienu no bīstamākajiem Rietumindijas vulkāniem ar iespēju, ka tas kādu dienu atkal izvirdīs. Kalnu pastāvīgi novēro gan ģeologi, gan vulkanologi. Kaut arī daži ciematiņi ap Senpjēru atjaunojās, pati pilsēta nekad vairs nesasniedza tos apmērus, kurus pirms vulkāna izvirduma. Senpjēras un tā apkārtnes iedzīvotāju skaits šobrīd varētu sasniegt ap 4500 iedzīvotāju.

Atsauces
--------

1. ↑  «Mount Pelee: Fun Facts».
2. ↑  «Mount Pelée | volcano, Martinique». *Encyclopedia Britannica*.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 17. aprīlī. Skatīts: 2014. gada 15. janvārī.
4. ↑  Lopes R. Volcanoes: A Beginner's Guide, 168.lpp, Publicēta — 01.01.2011. ISBN 978-1851687251

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pelē***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 236555490
* LCCN: sh85099255
* GND: 4536346-8
* BNF: cb11945639k (data)
* NKC: ge115099

 |

 |
**Neo** (igauņu: *Nõo*) ir stacija Tartu—Valgas dzelzceļa līnijā Igaunijā, Tartu apriņķa Neo pagasta Neo ciemā un atrodas 15,3 km attālumā no Tartu, 73,9 km attālumā no Valgas un 205,4 km attālumā no Tallinas. Neo pietur Valgas un Tartu (Tallinas) virzienā kursējošie pasažieru dīzeļvilcieni.

1889. gadā izbūvētajā Rīgas--Pleskavas dzelzceļa līnijas atzarā Valga--Tartu mūsdienu Neo teritorijā, agrāk Nigenā (vācu: *Niggen*)(krievu: *Ниггенъ*) tika izveidots dzelzceļa izmaiņas punkts, kas vēlāk ieguva stacijas statusu.

Pašreizējā Neo stacijas ēka celta 1980. gados pēc tipveida dzelzceļa projekta. Identiska ēka šajā pašā laika posmā tika uzcelta arī Paluperā. Neo stacijas ēka ir vienstāva mūra celtne ar augstu četrslīpes jumtu un masīvu jumta izbūvi. Ēkas celtniecībā izmantoti baltie silikātķieģeļi un sarkanie keramikas ķieģeļi. Ēkas arhitektūra robusta, formas lakoniskas. 

2010. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele" ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta starpceļu pasažieru platforma. Platformas augstums – 550 mm, garums – 100 metri.

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑  «Eesti Raudtee – www.evr.ee». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 29. decembrī. Skatīts: 2012. gada 16. septembrī.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tartu** |  | **Uz Valgu** |
|  Ropka |  **Neo** | Teravere  |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Baltkrievijā. Par ezeru Lietuvā skatīt rakstu Asveja (ezers).

**Asveja** (baltkrievu: *Асвея*), agrāk arī **Osveja** (krievu: *Освея*), ir apdzīvota vieta (agropilsētiņa) Baltkrievijā, ciema padomes centrs Vitebskas apgabala Vjerņadzvinskas rajonā Asvejas ezera dienvidu krastā.

Vēstures avotos pirmoreiz minēta 1503. gadā Lietuvas lielkņazistes sastāvā. 16. gadsimtā — Polockas vojevodistes pagasta centrs, 1696. gadā ieguva pilsētas tiesības, no 1897. gada — miests, no 1938. gada — pilsētciemats, no 2007. gada — agropilsētiņa. 16.—18. gadsimtos bija tirdzniecības centrs (divi ikgadēji gadatirgi), no 1924. līdz 1959. gadam Asvejas rajona centrs.

Mūsdienās lauksaimniecības, pārsvarā lopkopības, centrs, būvmateriālu un pārtikas rūpniecība. Tūrisms.

Atsauces
--------

1. ↑  Baltkrievijas Republikas iedzīvotāju skaits uz 2023. gada 1. janvāri pa apgabaliem, rajoniem, pilsētām un pilsētciematiem.
2. ↑  «Агрогородок Освея». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 19. augustā. Skatīts: 2011. gada 8. novembrī.
**Duntinhu** (ķīniešu: 洞庭湖, piņjiņs: *Dòngtíng hú*) ir liels, sekls ezers Ķīnā, Hunaņas provincē, dienvidos no Jandzi upes.

Ezers ir devis nosaukumu divām Ķīnas provincēm — Hubei provinces nosaukums nozīmē "ziemeļos no ezera" bet Hunaņas provinces nosaukums — "dienvidos no ezera".

Ezers ir Jandzi upes plūdu baseins un tā platība atkarīga no gadalaika. Jūlijā—septembrī Jandzi upe uzplūst un ezera platība var pieaugt pat līdz 20 000 km², kamēr sausajā periodā platība ir 2 820 km². 2004. gadā ezera plūdos gāja bojā vairāk kā 4000 cilvēku. Caur ezeru var braukt okeāna kuģi, sasniedzot Ķīnas pilsētas iekšzemē (piem. Čangšu).

Haņu dinastijas laikā ziemeļos no Jandzi upes atradās Junmeņas purvi, kas bija galvenais Jandzi plūdu baseins. Auglīgais purvājs pamazām tika pārvērsts lauksaimniecības zemē un Jandzi upe tagad izplūst Duntinhu ezerā. Arī daļa no Duntinhu nosusināta, pārvēršot to lauksaimniecības zemē.

Duntinhu un tam piegulošās zemes ir ar lielu nozīmi Ķīnas vēsturē un literatūrā. Uzskatīja, ka ezera dzīlēs dzīvo pūķis. Ezerā esošā Junšanas sala ir ap 1 km gara sala ar 72 kalnu virsotnēm - uz šīs salas atradās daoistu patvērums. Duntinhu ezera apkaime ir ļoti ainaviska un daudz pieminēta dzejā, daudz gleznota.

Ezerā, iespējams, sastopams viens no nedaudzajiem pasaules saldūdens delfīniem — Jandzi sārtais saldūdens delfīns (*baidži*). Baidži 2008. gadā IUCN Sarkanajā grāmatā iekļauta kā īpaši apdraudēta suga ar mazāk kā 250 indivīdiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Red List *Lipotes vexillifer*». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 27. decembrī. Skatīts: 2011. gada 10. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Glezna, kurā atainots Duntinhu ezers
* Duntinhu ezera attēli
* Duntinhu ezera attēli
**Kemerona sala** (angļu: *Cameron Island*) ir neapdzīvota sala Kanādas ziemeļos Karalienes Elizabetes salu arhipelāgā. Kemerona sala ir vienīgā vieta Kanādas Arktikā, kur rūpnieciskos apjomos iegūta nafta.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Kanādas Arktiskā arhipelāga Karalienes Elizabetes salu Perija salu grupā. Baiama Mārtina šaurums rietumos salu atdala no Melvila salas, Debarā šaurums ziemeļos — no Findleja salām, bet Arnota šaurums dienvidos atdala no Vanjē salas. Sala izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā, krasti stipri izroboti, daudz nelielu līču. Reljefā dominē līdzenums, salas augstākais punkts ir Vilmota kalns (244 m vjl) dienvidaustrumos. Salas teritorijā valda arktiskais tuksnesis.

Vēsture
-------

Sala ilgi tika uzskatīta par daļu no Batērsta salas sauszemes masīva. Tagadējais nosaukums piešķirts 1952. gadā par godu kanādiešu kartogrāfam Maksvelam Džordžam Kemeronam (*Maxwell George Cameron*).

1974. gadā pēc degvielas krīzes salā kompānija *Panarctic* atklāja naftas iegulas. No 1985. līdz 1996. gadam Benthornas atradnē salas dienvidrietumos kopumā ieguva 2,8 miljonus barelus naftas, izvedot to vasaras mēnešos ar tankkuģi uz Monreālu. 1999. gadā atradnes vieta tika sakopta.

Atsauces
--------

1. ↑  The Atlas of Canada. Sea Islands
2. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Cameron Island
3. ↑  Dave Russum. «History of the Canadian Oil Industry (Key Dates)». Geo-Help Inc. Skatīts: 2008-05-17.

Ārējās saites
-------------

* International Map of the World 1:1,000,000 Belcher Channel NT-12/13/14/15/16
**Dunajska Streda** (slovāku: *Dunajská Streda*) ir pilsēta Slovākijā, Trnavas apgabala Dunajska Stredas apriņķa centrs. Viens no Slovākijas ungāru minoritātes centriem.

Vēsture
-------

Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1256. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Dunajska Streda līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Dunaserdeheja** (*Dunaszerdahely*). 15. gadsimta vidū ieguva pilsētas tiesības. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Pamatojoties uz Vīnes arbitrāžām, no 1938. līdz 1945. gadam pilsēta bija iekļauta Ungārijas sastāvā. No 1993. gada - Slovākijā.

Cilvēki
-------

2011. gadā absolūtais vairākums pilsētas iedzīvotāju bija ungāri (74,53 %), dzīvo arī slovāki (19,46 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (67,68 %), nereliģiozi (11,57 %), kalvinisti (7,19 %).

Dunajska Stredas pilsētā dzimuši turkologs Ārmins Vāmbēri (*Ármin Vámbéry*, 1832–1913), futbolists Jāns Djurica (*Ján Ďurica*, 1981) un šahists Hermans Steiners (*Herman Steiner*, 1905–1955).

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dunajska Streda***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 156387145
* LCCN: nr94031131
* GND: 4365741-2
* NKC: ge129103

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
Cilvēka svarīgākie asinsvadi
**Asinsvadi** ir cauruļveida asinsrites orgānu sistēmas daļa, kas transportē asinis pa visu ķermeni. Svarīgākie asinsvadi - vēnas un artērijas - pārnes asinis uz un no sirds.

Asinsvadu veidi
---------------

Ir vairāku veidu asinsvadi:

* artērijas
* vēnas
* kapilāri

Asiņu plūsma asinsvados
-----------------------

Asins plūsmu asinsvados nodrošina sirdsdarbības radītais asinsspiediens. Asinsrites loku sākumā asinsspiediens ir vislielākais, bet asinsrites loku beigās tas ir viszemākais. Asinis plūst zemākā asinsspiediena virzienā - no artērijām uz kapilāriem un vēnām.

Asinsvadu bojājumi
------------------

Pa cilvēka asinsvadiem cirkulē apmēram 5 litri asiņu. Asinsvadu bojājums izraisa asiņošanu. 2 - 2,5 litru asiņu zaudēšana cilvēkam beidzas ar nāvi. Atkarībā no tā, kādi asinsvadi bojāti, izšķir arteriālo, venozo un kapilāro asiņošanu.

**Kapilāro asiņošanu** var radīt jebkurš, pat visniecīgākais ievainojums. Tā kā asinis no kapilāriem plūst lēni un tajos ir mazs spiediens, tādu asiņošanu var viegli apturēt. Kapilārās asiņošanas gadījumā asinis no audiem sūcas vienmērīgi nelielā strūklā.

**Venozā asiņošanana** rodas, ja tiek ievainotas ķermeņa virsējās vēnas. Venozās asiņošanas gadījumā asiņu sarecēšana ne vienmēr var pasargāt organismu no lieliem asins zaudējumiem, jo vēnās asiņu plūsmas ātrums ir lielāks nekā kapilāros. Venozajai asiņošanai raksturīga tumši sarkana vienmērīga, ne tik spēcīga strūkla kā arteriālajai asiņošanai, jo vēnās asinspiediens ir zems.

**Arteriālā asiņošana** gadās retāk nekā venozā asiņošana, jo tikai dažas lielas artērijas atrodas tuvu ķermeņa virsmai. Arteriālā asiņošana ir sevišķi bīstama dzīvībai. Arteriālajai asiņošanai raksturīga spēcīga, pulsējoša, gaiši sārta asins strūkla, jo asinis plūst zem liela spiediena.

Ārējās saites
-------------

* asinsvadi | Medicīnas termins (latviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Asinsrites orgānu sistēma |
| --- |
|  |
| Asinis  |  Sirds (kreisā puse) → Aorta → Artērijas → Arteriolas → Kapilāri → Vēnulas → Vēnas → Dobā vēna → Sirds (labā puse) → Plaušu artērijas → Plaušas → Plaušu vēna |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85015021
* GND: 4069549-9
* BNF: cb11941721t (data)
* NDL: 00565488
* NKC: ph119283
* BNE: XX526641

 |

 |
**Šūnu teorija** ir viens no vispārpieņemtajiem bioloģijas pieņēmumiem, apgalvojošs, ka floras, faunas un citu dzīvo organismu uzbūves un attīstības princips ir vienāds, kurā šūna tiek uzskatīta kā dzīvo organismu vienots struktūras elements. 

Šūnu teorija ir būtiska bioloģijas teorija, noformulēta 19. gadsimtā, kura lika pamatu dzīvo organismu likumsakarību izprašanai un evolūcijas teorijai. Matiass Šleidens un Teodors Švāns noformulēja šūnu teoriju, balstoties uz vairākiem šūnu pētījumiem, veiktiem 1838. gadā. Rūdolfs Virhofs 1855. gadā to papildināja, nosakot, ka katra šūna veidojas no citas šūnas.

Šleidens un Švāns, apvienojot savas zināšanas par šūnu, pierādīja, ka šūna ir ikviena organisma pamatvienība. Dzīvnieku, augu un baktēriju šūnām ir līdzīga uzbūve. Vēlāk šie konstatējumi kļuva par pamatu, pierādot visu organismu vienotību, T. Švāns un M. Šleidens ieviesa zinātni, kuras pamattēze ir — ārpus šūnas dzīvības nav.

Šūnu teorija vairākkārt tikusi papildināta un rediģēta.

Šleidena-Švāna šūnu teorijas pieņēmumi
--------------------------------------

Teorijas pamatlicēji tos noformulēja šādi:

* Visi dzīvie organismi sastāv no šūnām.
* Dzīvie organismi aug un attīstās, rodoties jaunām šūnām.
* Šūna ir mazākā dzīvo organismu pamatvienība, bet viss organisms ir šūnu kopums.

Galvenie mūsdienu šūnu teorijas pieņēmumi
-----------------------------------------

* Šūna — tā ir visu dzīvo veidojoša funkcionālā elementārdaļina. Daudzšūnu organisms ir veidots no sarežģītas šūnu sistēmas, apvienotas un integrētas audu sistēmās un orgānos, saistītos savā starpā, (kā izņēmumu var minēt vīrusus, kuriem nav šūnas uzbūve).
* Šūna — kopēja sistēma, kas sevī ietver likumsakarīgi saistītus savā starpā elementus, kuri veido šūnas organellas.
* Visu organismu šūnas ir homoloģiskas.
* Šūna veidojas, daloties mātes šūnai.

Šūnu teorijas papildinājumi
---------------------------

Lai šūnu teorija pilnībā atbilstu mūsdienu šūnu bioloģijas datiem, tās pieņēmumus bieži papildina un paplašina. Daudzos informācijas avotos šie papildinājumi mēdz atšķirties.

* Eikariotu un prokariotu šūnu sistēmas ir dažādas pēc to sarežģītības un nav pilnībā homoloģiskas viena otrai.
* Šūnu dalīšanās pamatā ir iedzimtās informācijas kopēšana — nukleīnskābju molekulu («no katras molekulas molekuma»). Ģenētiskās nepārtrauktības princips attiecas ne tikai uz šūnu kopumā, bet arī uz dažiem nelielākiem tās komponentiem — mitohondrijiem, hloroplastiem, gēniem un hromosomām.
* Dažas daudzšūnu organismu šūnas ir totipotentas, tām ir visu organisma šūnu ģenētiskais potenciāls, jeb tās var diferencēties par jebkura veida šūnām.
**Ūdens caurspīdīgums** - lielums, kurš nosaka cieto vielu daļiņu daudzumu ūdenī. To nosaka pēc tā, cik lielā dziļumā ūdenī vairs nav redzams plakans, balts disks 30 cm diametrā (Seki disks). To nolaiž ūdenī tādā dziļumā, kamēr tas vairs nav pamanāms, un šis dziļums arī ir ūdens caurspīdīgums. Piemēram, ja disks atrodas 3 metru dziļumā un vairs nav redzams, tad šāda ūdens caurspīdīgums ir 3 m. Šāda metode pirmoreiz tika pielietota ASV 1804. gadā. Mūsdienās eksistē arī vairākas elektroierīces, ar kurām var izmērīt ūdens caurspīdīgumu. Ūdens caurspīdīgums tiek noteikts, zinot tā spēju absorbēt un izkliedēt gaismu un arī no tā, kādā leņķī spīd Saule attiecībā pret ūdens virsu. Ja ūdens ir ļoti dzidrs, tam ir intensīva zilā krāsa, kurs ir raksturīga atklātajam okeānam. Liela mazo daļiņu skaita gadījumā, kuras stipri izkliedē gaismu, ūdenim ir zilganzaļa vai zaļa krāsa, kura raksturīga galvenokārt jūru un okeānu piekrastēm, nevis atklātai jūrai. Upju grīvās ūdenim ir dzeltenīga vai brūna nokrāsa. Vislielākais ūdens caurspīdīgums ir novērots Vedela jūrā 1986. gadā un tas bija 79 metri. Liels ūdens caurspīdīgums bija Sargasu jūrā - 66 m, bet tas bija tikai pirms tam, kad jūra vēl nebija piesārņota ar naftas produktiem. Ūdens caurspīdīgums Indijas okeānā ir 40-50 m, Klusajā okeānā 59 m. Kopumā okeānos ūdens caurspīdīgums samazinās virzienā no ekvatora uz poliem, tomēr arī polārajos rajonos ūdens var būt ļoti dzidrs. Teorētiski destilētā ūdens caurspīdīgums ir 80 metri un lielāks tas nevar būt.
**Jenoti**, **jenotu ģints** (*Procyon*) dzīvnieki ir jenotu dzimtas (*Procyonidae*) jenotveidīgie plēsēji. Ģenētiskie pētījumi pierāda, ka jenotu tuvākie radinieki ir gredzenastes kaķi un kakomicliji.

Jenotu ģintī ir 3 sugas. Visbiežāk sastopamā ir parastais jenots (*Procyon lotor*), kas dzīvo Ziemeļamerikā un ir introducēts arī Eiropā. Daudz retākas sugas ir Kosumelas jenots (*Procyon pygmaeus*) un krabjēdājjenots (*Procyon cancrivorus*), kas dzīvo Centrālamerikā un Dienvidamerikā.

Dažas parastā jenota pasugas kādreiz tika uzskatītas par patstāvīgām sugām, tomēr veicot ģenētiskos pētījumus, zinātnieki secināja, ka tās ir parastā jenota pasugas. Tā par pasugām kļuva Barbadosas jenots (*Procyon lotor gloveralleni*), Gvadelupas jenots (*Procyon lotor minor*), Marijas salu jenots (*Procyon lotor insularis*) un Bahamu jenots (*Procyon lotor maynardi*).

Izskats
-------

Parastais jenots (*Procyon lotor*) ir ar masīvāku ķermeņa uzbūvi kā pārējie jenoti
Lai arī dažādām sugām augumu izmēri ir atšķirīgi, kopumā jenotu ķermeņi kopā ar asti ir 51 - 100 cm gari, astes garums variē 20 - 41 cm, un to svars ir 4,5 - 16 kg. Tēviņi ir lielāki par mātītēm. Vismazākais no visām trijām jenotu sugām ir Kosumelas jenots (*Procyon pygmaeus*). Visām sugām ir kupla ar gredzenveida krāsojumu aste, un uz sejas melna maska, kas atgādina brilles. Kažoki ir vairāk vai mazāk kupli, bet to krāsa kopumā ir pelēka vai pelēkbrūna. Kosumelas jenots atšķiras no pārējiem ar to, ka tā astes pamatkrāsa ir dzeltenbrūna.

Īpašības
--------

Jenota priekškājas pēda
Jenoti ir slaveni ar saviem īkšķiem, jo spēj atvērt aizvērtas burkas un durvis. Pakaļkāju pēdas atgādina cilvēka pēdas, bet priekškājas cilvēku plaukstas. Tie ir gudri, atjautīgi dzīvnieki, un spēj piemēroties dažādām vidēm un apstākļiem līdzīgi koijotiem. Tos reizēm uzskata par traucēkli un kaitēkļiem, jo bez aizspriedumiem apmetas cilvēku mājokļu tuvumā. Jenoti ir visēdāji un labprāt mielojas pilsētu izgāztuvēs, pārbaudot atkritumus. Jenoti ir aktīvi naktī, un barības meklējumos apēdīs jebko ēdamu. Tie labi kāpj kokos un peld. Lai arī jenoti neguļ ziemas miegu, aukstā laikā tie var nogulēt vairākas dienas.

Jenoti savvaļā var nodzīvot līdz 16 gadiem, lai gan daudzi nomirst pirmajā gadā. Tie, kas pārdzīvo bērnību un jaunību, vidēji dzīvo 5 gadus. Visbiežāk jenoti aiziet bojā cilvēku, kas tos medī un notriec ar automašīnām un nepietiekamas barības dēļ.

Sistemātika
-----------

* Jenoti (*Procyon*)
	+ Kosumelas jenots (*Procyon pygmaeus*)
	+ Krabjēdājjenots (*Procyon cancrivorus*)
	+ Parastais jenots (*Procyon lotor*)

Atsauces
--------

1. ↑  K.-P. Koepfli, M. E. Gompper, E. Eizirik, C.-C. Ho, L. Linden, J. E. Maldonado, R. K. Wayne (2007). "Phylogeny of the Procyonidae (Mammalia: Carvnivora): Molecules, morphology and the Great American Interchange". Molecular Phylogenetics and Evolution 43: 1076–1095. doi:10.1016/j.ympev.2006.10.003
2. ↑  raccoon: Definition from Answers.com
3. ↑  Raccoon Babies
4. ↑  ADW: Procyon lotor: Information

Ārējās saites
-------------

* Raccoon Tracks
* Jenotu attēlu galerija (loomcom.com)
Tolgsdorfa "Rīgas Svētā Benedikta Jaunavu Klostera brīnumaini uzglabātā vēsture..." (1614)
**Ērdmans Tolgsdorfs** (vācu: *Erdmann Tolgsdorf*, ap 1550-1620) jeb **Ertmanis Tolgsdorfs** bija Jezuītu ordeņa priesteris un jezuītu kolēģijas loceklis, kas kontrreformācijas laikā 1585. gadā latviskoja jezuītu priestera Pētera Kanīzija "Katoļu katehismu" (latīņu: *Parvus catechismus catholicorum*, 1558), kas ir senākā līdz mūsdienām saglabājusies grāmata latviešu valodā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis ap 1550. gadu Prūsijā prūsiski runājošā ģimenē. Darbojās kā Gūtštates kanoniķis Austrumprūsijas Varmijas bīskapijā, iestājās jezuītu biedrībā. Pēc Cēsu bīskapijas nodibināšanas 1583. gadā Cēsu doma prāvests Oto Šenkings viņu uzaicināja uz Livoniju, lai še stātos pretim reformācijas izplatīšanai un nostiprinātu katolicismu. Vispirms Tolgsdorfs bija priesteris Valmieras draudzē, tad Rīgas Sv. Jēkaba baznīcas priekšnieks. Runādams bērnībā latviešu valodai radniecīgu valodu, viņš ātri iemācījās latviski un sarakstīja latviešu dievkalpošanai un garīgas dzīves kopšanai nepieciešamās grāmatas. Viņš bijis starp latviešiem ļoti ieredzēts. Šenkings viņu nosaucis par Livonijas tēvu un apustuli. 1585. gadā Viļņā iespieda viņa latviski tulkoto 70 lappušu tekstu ar nosaukumu *Kriscige pammacischen no thems Papreksche Galwe gabblems Christites macibes. Prexskan thems nemacigems vud iounems bernems* (Kristīgā pamācīšana no tiem papriekš galvas gabaliem Kristītās mācības. Priekš tiem nemācītiem un jauniem bērniem). Vēlāk izdeva arī pirmo latviešu valodas vārdnīcu (*Nomenclator*) un dziesmu grāmatu (*Hymni et antiphonae ...*). No 1604. gada Tolgsdorfs dzīvoja Cēsīs, kur bija bīskapa O. Šenkinga galvenais palīgs rekatolizācijas darbā.

Miris 1620. gada 4. oktobrī Cēsīs, apglabāts Cēsu Sv. Jāņa baznīcā.

Darbi
-----

* Cathechismus Catholicorum. Istige pammacischen, no thems Papreksche Galve gabblems Christtites macibess... Viļņa, 1585.
* Rīgas Svētā Benedikta Jaunavu Klosteŗa brīnumaini uzglabāta Vēsture no laika, kad Livonijā izplatījās luteriskā ķecerība, līdz tā nodošanai Jēzus Sadraudzības tēviem. izdots vāciski 1614. gadā, latīniski 1615. gadā, tulkojums latviski no "Dzimtenes kalendārs 1986. gadam".

Atsauces
--------

1. ↑  KATOĻU KATĶISMS Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. no Teodors Zeiferts. Latviešu rakstniecības vēsture
2. ↑  Roberts Feldmanis. «Poļu laiki Vidzemē» (latviski), 1992. gada 26. oktobris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. Marts. Skatīts: 2013. gada 6. oktobrī.
3. ↑  «Cēsu Centrālā bibliotēka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 3. martā. Skatīts: 2014. gada 8. augustā.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 120211394
* ISNI: 0000 0000 7809 8803
* GND: 140946241

 |

 |
Koordinātas: 64°0′N 16°39′W﻿ / ﻿64.000°N 16.650°W﻿ / 64.000; -16.650

**Ēraifajēkitls** (islandiešu: *Öræfajökull* — ‘Tuksnesīgās vietas ledājs’) ir ar sniegu un ledu klāts vulkāns Islandē. Izvietojies valsts dienvidaustrumos, Vahdnajēgidla ledāja dienvidu malā. Tas ir Islandes augstākais vulkāns un Kvannadālshnjūgira lavas masīvs 5 km plašās ar ledu pildītās kalderas ziemeļrietumu malā ir valsts augstākā virsotne. Ēraifajēkitla vulkāniskais masīvs aizņem 285 km², tā kaldera ir līdz 550 m dziļa un no vulkānu klājošā ledāja noplūst deviņi ieleju šļūdoņi. Gar vulkāna kalderas malu ir 14 virsotnes, visas ir augstākas par 1500 m.

Vēsturē aprakstīti divi vulkāna izvirdumi. 1362. gadā noticis sprādzienveida izvirdums ar liela daudzuma vulkānisko pelnu izmešiem. Plašas teritorijas tika applūdinātas un apbērtas ar pelniem un pamestas uz 40 gadiem. Nākamais zināmais izvirdums ildzis no 1727. gada augusta līdz 1728. gada maijam un bijis mazāk postošs — izvirduma izraisītā ledāja kušanas plūdu rezultātā gāja bojā 3 cilvēki. 2011. gadā trešo reizi pēdējos 20 gados vulkānā novērotas seismiskās aktivitātes.

Atsauces
--------

1. ↑  «Global Volcanism Program. Oraefajokull». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 23. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 11. aprīlī.
2. ↑  «Ungewöhnliche seismische Aktivitäten am größten Vulkan Islands». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 11. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ēraifajēkitls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 247859506
* GND: 4843443-7

 |

 |
**Ērestade** (dāņu: *Ørestad*; IPA: [ˈøːɐstæð]) ir jaunākais Kopenhāgenas rajons ar 15 500 iedzīvotājiem (2019), kas atrodas Amageras salā. Ērestade ir sadalīta četros rajonos: Ziemeļērestade (*Ørestad Nord*), *Amager Fælled*, *Ørestad City* un Dienvidērestade (*Ørestad Syd*).

Ģeogrāfija
----------

Ērestades platība ir 3,1 kvadrātkilometri. Tās platums ir aptuveni 600 metri, bet garums — 5 kilometri. Ērestades vidusdaļa, *Ørestad City*, atrodas 4,5 km uz rietumiem no Kopenhāgenas lidostas Kastrupā un 5 km uz dienvidiem no Kopenhāgenas pilsētas centra.

Vēsture
-------

Pirmā celtniecība Ērestadē tika pabeigta 2001. gadā, un kopš pirmo iedzīvotāju pārcelšanās 2004. gadā tās iedzīvotāju skaits ir nepārtraukti pieaudzis. Vislielākais rajona iedzīvotāju skaita pieaugums bija no 2006. līdz 2008. gadam, kad tika pabeigtas daudzas dzīvojamās ēkas.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| Gads | 2004 | 2011 | 2019 |
| Iedzīvotāju skaits | 100 | 6744 | 15 500 |

Attēlu galērija
---------------

* Balla Sky viesnīca un Bella centrsBalla Sky viesnīca un Bella centrs
* Ērestades skolaĒrestades skola
* Metro līnija pie tirdzniecības centra Field'sMetro līnija pie tirdzniecības centra *Field's*
* Kalna mājokļiKalna mājokļi

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Ērestades fakti *BY&HAVN* Skatīts 2020-07-20

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ērestade***.
* Ērestades arhitektūras gids (angliski)