recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Inženieru arsenāls - skats no iekšpagalma
**Inženieru arsenāls** (agrāk Inženieru departaments) ir ēka Daugavpils cietoksnī (Latvijā), valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Celts 1840.—1844. gadā pēc arhitekta Aleksandra Štauberta projekta. Komplekss daļēji atjaunots 2019.—2022. gadā — veikta rietumu korpusa pilna restaurācija un austrumu korpusa konservācija. 2023. gada 5. maijā ēkas rietumu spārnā notika Tehnikas un industriālā dizaina centra atklāšana.

Vēsture
-------

Pēc ēkas uzcelšanas 1844. gadā tā tika izmantota, lai apgādātu inženieru rotas, kā remonta bāze un tehnikas uzglabāšanas noliktavas. Tajā atradās rasēšanas nodaļa, kas kalpoja cietokšņa ēku un būvju rasēšanas uzdevumiem.

Inženieru arsenāls pirms restaurācijas
Padomju aviācijas skolas laikā no 1948. līdz 1993. gadam kompleksa austrumu korpusā atradās ražošanas cehi. Rietumu korpuss netika izmantots un degradēja. Kopš 1994. gada, līdz ar padomju armijas aiziešanu, objekts palika tukšs un nopostīts.

No 2015. gada tika veikta ēkas vēsturiskā un arhitektoniskā izpēte, lai izveidotu restaurācijas projektu. Novecojušā jumta problēma noveda pie visas ēkas pakāpeniskās bojāšanās, tāpēc plānos bija atjaunot ēkas jumtu. Pēc restaurācijas darbu sākšanas 2019. gada novembrī tika noņemts vecais segums un uzlikta jauna skārda jumta virsma. 

Sākotnēji, pirms ēkas restaurācijas, bija paredzēts izveidot kompleksā Rīgas Motormuzeja filiāli. Vēlāk pilsētas dome nolēma izveidot savu iestādi — Daugavpils Tehnikas un industriālā dizaina centru "Inženieru arsenāls". 

Ēka tika nodota ekspluatācijā 2022. gada februārī.

Tehnikas un industriālā dizaina centrs
--------------------------------------

Tehnikas centrā ir pārstāvētas gan retro mašīnas, gan motocikli, gan arī senie dzinēji
Tehnikas un industriālā dizaina centra oficiālā atklāšana notika 2023. gada 5. un 6. maijā.

Visu iestādes eksponātu (ko nodrošināja, galvenokārt, privātie kolekcionāri) kopējā vērtība pārsniedz 1 miljonu eiro. "Inženieru arsenālā" ir izveidotas četras ekspozīciju zonas ar kopējo platību 2500 m2: industriālā dizaina vēstures un spectehnikas, padomju spēkratu, mototehnikas un rietumu retro automobiļu sektori. 

Kopumā centrā izvietotas pāri par 30 retro automašīnas, vairāk nekā 75 motocikli un mopēdi, liels skaits aksesuāru, auto un moto modeļu. Īpaša loma veltīta Daugavpils industriālajam mantojumam - tas viss veido stāstu par reģiona, Latvijas un pasaules tehnikas un dizaina attīstības vēsturi.

Atsauces
--------

1. ↑  «"Inženieru arsenāla" lielā atklāšana». *Daugavpils.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-06-29.
2. ↑  «Inženieru arsenāls « DCDC». *dcdc.lpi.du.lv*. Skatīts: 2023-06-29.
3. ↑  «Inženieru arsenāls nodots ekspluatācijā». *Daugavpils.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-06-29.
4. ↑  «Daugavpils Tehnikas un industriālā dizaina centrs "Inženieru arsenāls"». *VISITDAUGAVPILS.LV* (lv-LV). Skatīts: 2023-06-29.

Ārējās saites
-------------

* Tūrisma informācijas lapa
* Informācija Dinaburgas (Daugavpils) cietokšņa dokumentācijas centrā
* Informācija par restaurācijas projekta līgumu
**Jakubs Sēmans** (poļu: *Jakub Seemann*; dzimis 2008. gada 11. septembrī) ir Polijas starptautiskais meistars šahā (2023).

Biogrāfija
----------

Polijas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās izcīnījis 3 medaļas: zelta (2018 — U10 vecuma grupā) un 2 sudraba (2019 — U12 vecuma grupā; 2020 — U12 vecuma grupā). Četras reizes izcīnījis zelta medaļas Polijas jauniešu ātrā šaha čempionātos (2016 — U8 vecuma grupā; 2018 — U10 vecuma grupā; 2020 — U12 vecuma grupā; 2022 — U18 vecuma grupā). Tāpat izcīnījis četras medaļas Polijas jauniešu šaha ātrspēles čempionātos: 2 zelta (2018 — U10 vecuma grupā; 2022 — U18 vecuma grupā), sudraba (2020 — U12 vecuma grupā) un bronzas (2016 — U8 vecuma grupā).

Vairākkārt pārstāvējis savu valsti Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījis 3 medaļas: 2 zelta (2023. gada Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos U16 vecuma grupā) un sudraba (2022. gada Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā).

2022. gadā Salonikos Eiropas jauniešu ātrā šaha un šaha ātrspēles čempionātos U14 vecuma grupā uzvarējis šaha ātrspēlē un bijis otrais ātrajā šahā.

2023. gada janvārī Mariānske Lāzņē izcīnījis 3. vietu šaha festivāla *Marienbad Open* lielmeistaru turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2023. gadā Sēmanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  European Youth Chess Championship 2023 — Open 16
2. ↑  European Youth Chess Champions 2023 crowned in Mamaia, Romania — European Chess Union
3. ↑   World Youth Chess Championship Open Under-16]
4. ↑  World Youth Chess Championships 2022 — Open 14
5. ↑  21st European Youth Blitz Chess Championship 2022\_U14
6. ↑  21st European Youth Rapid Chess Championship 2022\_U14
7. ↑  Marienbad Open 2023 — A1 GM Round Robin 21st International Chess Festival

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Jakub Seemann — Szachy w Polsce (poliski)
**Roberts Aghasarjans** (armēņu: Ռոբերտ Աղասարյան; dzimis 1994. gada 1. martā Erevānā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (2014).

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējais Armēnijas jauniešu šaha čempionātu uzvarētājs dažādās vecuma kategorijās: U10 (2004), U12 (2006) un U18 (2011). 2009. gadā bijis otrais Armēnijas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. Vairākkārt pārstāvējis Armēniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros divas reizes uzvarējis: 2004. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā un 2006. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules jauniešu U16 šaha olimpiādēs (2009, 2010), kurās komandu vērtējumā izcīnījis zelta (2010) un bronzas (2009) medaļas.

2016. gadā Kalifornijā uzvarējis 21. starptautiskajā šaha festivālā *Pacific Coast Open*.

Par panākumiem turnīros FIDE 2014. gadā Aghasarjanam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Robert Aghasarian
2. ↑  «Pacific Coast Open 2016 Standings». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. oktobrī. Skatīts: 2018. gada 5. janvārī.
3. ↑  1st quarter Presidential Board Meeting, Khanty-Mansiysk, RUS, 29 March - 1 April 2014

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Latvijas futbola 3. līga** (Trešā līga, no 2022. gada – ***Dali Dali* 3. līga**) ir Latvijas ceturtā augstākā divīzija futbolā. Tā tika izveidota 2020. gadā un to organizē Latvijas Futbola Federācija. COVID-19 pandēmijas dēļ pirmā posma sacensības netika pabeigtas un vietu sadalījums turnīra tabulā tika noteikts ar koeficienta palīdzību. 3. līgas finālturnīru tika nolemts aizvadīt 2021. gada pavasarī pirms 2021. gada 2. līgas čempionāta sākuma.

2022. gada maijā par čempionāta ģenerālsponsoru kļuva Latvijas e-komercijas uzņēmums Dali Dali, kura nosaukums atspoguļots turnīra nosaukumā.

I posms - Reģionu čempionāts
----------------------------

Reģionu čempionāts sastāv no pieciem reģioniem: Latgales, Vidzemes, Rietumu, Rīgas un Ziemeļaustrumu.

| Reģions | Komandu skaits |
| --- | --- |
| Rīgas reģions | 9 komandas |
| Latgales reģions | 6 komandas |
| Vidzemes reģions | 7 komandas |
| Rietumu reģions | 6 komandas |
| Ziemeļaustrumu reģions | 6 komandas |

II posms - Finālsacensības
--------------------------

Katra reģiona uzvarētājs tiek ielozēts pusfinālā vai ceturtdaļfinālā (ja ir nepieciešamība), kur vienreiz tiekas ar cita reģiona uzvarētāju. Uzvarētāji tiek tālāk, zaudētājiem čempionāts noslēdzas. Ja nepieciešams, uzvarētāju nosaka papildlaikā vai ar pēcspēļu 11 metru sitieniem.   
 Visi pusfinālisti iegūst tiesības piedalīties 2. līgas čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  «"Dali Dali" kļūst par Latvijas 3. līgas ģenerālsponsoru». *LFF.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-06-19.

Ārējās saites
-------------

* Trešā līga LFF mājaslapā

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Futbols Latvijā |
| --- |
|  |
| 
* LFF
* Izlase
* U-21 izlase
* Sieviešu izlase

 |
|  |
| 
* Virslīga
* Nākotnes līga
* 2. līga
* 3. līga
* Latvijas Kauss
* Latvijas Superkauss

 |
|  |
| 
* Reģionu čempionāti: Rietumi
* Latgale
* Rīga
* Vidzeme
* Ziemeļaustrumi

 |
|  |
| 
* Klubu saraksts
* Līgu saraksts
* Stadionu saraksts

 |

 |
**Pirmais Libērijas pilsoņu karš** bija Libērijas iekšējais konflikts 1989.–1996. gadā, kura laikā tika nogalināti vairāk nekā 200 000 cilvēku. Konflikts tika atrisināts tikai pēc ANO iejaukšanās.

Prezidents Samuels Doe 1980. gadā nodibināja režīmu, taču totalitārisma un korupcijas dēļ tas kļuva nepopulārs un 80. gadu beigās ASV atbalsts tika atsaukts. Libērijas Nacionālā patriotiskā fronte (*NPFL*) Čārlza Teilora vadībā iebruka Libērijā no Kotdivuāras, lai 1989. gada gāztu Doe, un gada laikā ieguva kontroli pār lielāko daļu valsts teritorijas. Doe sagūstīja un 1990. gada septembrī sodīja ar nāvi. NPFL un Libērijas Neatkarīgā nacionālā patriotiskā fronte (*INPFL*) cīnījās savā starpā par kontroli pār galvaspilsētu Monroviju un pret Libērijas bruņotajiem spēkiem un Doe atbalstīto Libērijas Apvienoto atbrīvošanas kustību par demokrātiju. Miera sarunas un ārvalstu iesaistīšanās noveda pie pamiera 1995. gadā, bet cīņas turpinājās. 1996. gada augustā tika noslēgts miera līgums starp grupējumiem. Pēc 1997. gada Libērijas vispārējām vēlēšanām Teiloru ievēlēja par Libērijas prezidentu, un viņš stājās amatā tā paša gada augustā.

Skatīt vēl
----------

* Otrais Libērijas pilsoņu karš

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pirmais Libērijas pilsoņu karš***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh91004399

 |

 |
**Johans Klapje de Kolongs** pilnā vārdā **Žans Aleksandrs Heinrihs Klapje de Kolongs** (vācu: *Jean Alexander Heinrich Clapier de Colongue*; krievu: *Иван Петрович де-Колонг*; 1839—1901) bija Daugavpilī dzimis Krievijas impērijas kara flotes virsnieks un izgudrotājs. Krievijas impērijas Galvenās hidrogrāfiskās pārvaldes vadītājs. Pēterburgas Zinātņu akadēmijas korespondētājloceklis, Lomonosova prēmijas laureāts (1882).

Dzīvesgājums
------------

Cēlies no Igaunijas un Vidzemes bruņniecības sastāvā imatrikulētās Klapje de Kolongu dzimtas.
Dzimis 1839. gada 2. martā Daugavpilī atvaļinātā pulkveža inženiera un Ilūkstes apriņķa Karlīnes muižas (*Karolinenhof*, mūsdienās Karļinovas) īpašnieka Pētera Augusta Klapje de Kolonga un viņa sievas Apollonijas, dzimušas fon Lizanderes (*Lysander*) ģimenē. Pēc tēva nāves 1847. gadā zēnu audzināja Tallinā dzīvojošie radinieki. 1849. gadā viņš sāka mācības Pēterburgas Jūras kadetu korpusā, pēc Krimas kara beigām 1858. gadā turpināja studijas Jūras kadetu korpusa Virsnieku klasē, 1861. gadā Pēterburgas Universitātē noklausījās matemātikas lekciju kursu.

1864. gadā leitnants J. Klapje de Kolongs kļuva par navigācijas un deviācijas speciālista I. Belavenca palīgu. Radīja teoriju par magnētisko kompasu deviācijas cēloņiem kuģiem ar metāla korpusiem. Izveidoja deviāciju samazinošu aparātu, ko nosauca par inklinatoru. Kopš 1870. gadā J. Klapje de Kolongs lasīja lekcijas kompasu deviācijas teorijā Nikolaja Jūras akadēmijā. Ierosināja matemātisko metodi pensiju un pabalstu aprēķināšanai Jūras resora vajadzībām un izgudroja vertikālo deflektoru, kas tiek izmantots kuģošanā un ģeofiziskajos mērījumos. 1885. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē.
No 1889. gada J. Klapje de Kolongs vadīja Krievijas Galveno hidrogrāfisko pārvaldi, 1895. gadā viņu paaugstināja par ģenerālmajoru, bet 1896. gadā ievēlēja par Krievijas Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekli.

Miris 1901. gada 26. maijā Pēterburgā, apglabāts luterāņu kapsētā.

Darbi
-----

* И. П. де-Колонг. О новом приборе для уничтожения девиации компасов. СПБ, 1879 (krieviski)
* И. П. де-Колонг. Теория девиации. СПБ, 1892

Apbalvojumi
-----------

* Svētā Vladimira ordenis, 4.šķira (1871)

Piemiņa
-------

De Kolonga vārdā nosaukta pussala, zemesrags un līcis Laptevu jūrā.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  Centrālā bibliotēka[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 311581512
* ISNI: 0000 0004 4037 7291
* GND: 1089666152
* SUDOC: 181271028

 |

 |
**Ciņu mazmeldrs** (latīņu: *Trichophorum cespitosum*) ir grīšļu dzimtas suga, kura savvaļā ir plaši sastopama Eirāzijā un Ziemeļamerikā. Latvijā ciņu mazmeldrs ir sastopams reti, tikai valsts rietumu un ziemeļu daļā - Latviju šķērso sugas izplatības austrumu robeža. Atsevišķi eksemplāri, grupas vai monodominantas audzes ir sastopamas pārejas un augstajos (sūnu) purvos, visbiežāk netālu no jūras. Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Ciņu mazmeldrs ir daudzgadīgs, 10-40 cm grīšļu dzimtas lakstaugs, kurš veido blīvu ceru. Stublājs ir gluds, ar cietām, spīdīgām, zeltaini brūnām vai tumšbrūnām plēkšņveida makstīm pie pamata. Stublāja galotnē ir 0,4-0,6 cm īsa vārpiņa ar vienu vai divām plēkšņveida seglapām, kas īsākas nekā vārpiņa. Apziednis sastāv no 6 (izņēmumu gadījumos 5) gludiem matiņiem, gataviem augļiem apziedņa matiņi apmēram vienāda garuma ar riekstiņu (ga 0.2-0.3 cm). Riekstiņš ir pelēcīgs. Zied maijā un jūnija sākumā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «ciņu mazmeldrs - Trichophorum cespitosum (L.) Hartm. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-08-30.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ciņu mazmeldrs***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Ivans Šaričs** (horvātu: *Ivan Šarić*; dzimis 1990. gada 17. augustā Splitā) ir Horvātijas starptautiskais lielmeistars šahā (2000).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējis Horvātiju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis divas uzvaras: 2007. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā un 2008. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Trīs reizes uzvarējis Horvātijas jauniešu šaha čempionātos: 2006. un 2007. gadā U17 vecuma grupā un 2008. gadā U19 vecuma grupā. 2009. gadā kļuvis par Horvātijas šaha čempionāta sudraba medaļas ieguvēju, šo panākumu atkārtojis arī 2011. gadā. 2014. gadā uzvarējis Horvātijas šaha čempionātā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Zagrebā (2006), Veļikā Goricā (2006), Rijekā (2008), Zadarā (2010, 2013), Daicizau (Vācija, 2013), Blagojevgradā (Bulgārija, 2013), Veikanzē šaha festivāla B turnīrā (Nīderlande, 2014). 2018. gada martā Batumi uzvarējis Eiropas individuālajā šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 36. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2022. gadā Slovēnijā izcīnījis 3. vietu Eiropas individuālajā čempionātā šahā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 31. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Horvātijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2010-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (2009-2017).

Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā Šaričam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 2008. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Pojedinačno prvenstvo Hrvatske u šahu za 2013. godinu za muškarce
2. ↑  Tata 11: Giri and Timman take silver
3. ↑  European Individual Chess Championship 2018
4. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
5. ↑  Eiropas čempionātā Meškovs finišē ārpus labāko simta
6. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
7. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Ivan Šarić
8. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Ivan Šarić
9. ↑  Title Applications (GM): Saric, Ivan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Džordžs Etvuds** (angļu: *George Atwood*; 1745. gada oktobris Londona — 1807. gada 11. jūlijs Londona) bija Lielbritānijas fiziķis, matemātiķis, izgudrotājs, šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Vestminsterē, taču precīzs dzimšanas datums nav saglabājies, vienīgi ir zināms, ka kristības notikušas 1745. gada 15. oktobrī. Beidzis Vestminsteres skolu un Kembridžas Universitāti, vēlāk bijis profesors šajā mācību iestādē. Pēc sava bijušā studenta Viljama Pita Jaunākā uzaicinājuma darbojies Anglijas bankas finanšu politikas komisijā, kā arī bijis viņa personīgais sekretārs. 1776. gadā uzņemts Londonas Karaliskajā biedrībā. Plašāku ievērību guvis 1784. gadā, kad izgudrojis ierīci, kas palīdzējusi demostrēt Ņūtona likumus. Vairāku zinātnisko darbu autors, no kuriem pazīstamākais ir *A Treatise on the Rectilinear Motion and Rotation of Bodies*.

1787. gadā kļuvis par Londonas šaha kluba biedru. No 1787. līdz 1800. gadam pierakstījis savas un citu šaha klubā spēlētās partijas, kas tajā laikā nav bijusi ierasta prakse. Pateicoties šiem pierakstiem, ir saglabājušās daudzu tā laika vadošo šahistu partijas, tajā skaitā arī Andrē Danikana Filidora 47 partijas.

Atsauces
--------

1. ↑  Atwood, George: A treatise on the rectilinear motion and rotation of bodies ... Cambridge : printed bey Archdeacon, 1784

Ārējās saites
-------------

* George Atwood (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)

* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Piemērs, skaitlis 864 pirmreizinātājos.
**Pirmreizinātājs** ir kāda naturāla skaitļa dalītājs, kas ir pirmskaitlis. Piemēram, skaitļa 12 pirmreizinātāji ir 2 un 3, bet skaitļa 25 vienīgais pirmreizinātājs ir 5. Skaitli sadalīt pirmreizinātājos nozīmē izteikt to kā vairāku pirmskaitļu reizinājumu, katram pirmskaitlim norādot arī kāpinātāju, ar kādu tas ietilpst dotajā skaitlī. Piemēram, 12 = 22 · 3, 7 = 71, 360 = 23 · 32 · 5, utt. Aritmētikas pamatteorēma apgalvo, ka katru naturālu skaitli, kas lielāks par 1, var sadalīt pirmreizinātājos, turklāt vienā vienīgā veidā (neņemot vērā pirmreizinātāju kārtību). Skaitlim 1 nav pirmreizinātāju, jo tas dalās tikai ar 1, kas nav pirmskaitlis.

Izmantojot to, ka mazākais pirmskaitlis ir 2, var viegli pierādīt, ka jebkura naturāla skaitļa n pirmreizinātāju skaits nepārsniedz [log2 *n*].

Informācijas šifrēšana
----------------------

Skaitļa n sadalīšana pirmreizinātājos ir grūts uzdevums, sevišķi ja n ir liels. Labākais patlaban zināmais algoritms šo uzdevumu veic subeksponenciālā laikā. Izmantojot pieņēmumu, ka skaitļa sadalīšanai pirmreizinātājos ir nepieciešams ļoti ilgs laiks, ir radītas grūti uzlaužamas šifrēšanas metodes. Kamēr netiks izveidots ātrs algoritms skaitļu sadalīšanai pirmreizinātājos, tikmēr šīs metodes ir praktiski neuzlaužamas. Populārākā no šīm metodēm ir RSA šifrēšanas algoritms.

Neskatoties uz to, ka joprojām nav zināms, kāds ir ātrākais algoritms skaitļu sadalīšanai pirmreizinātājos (lietojot tradicionālos datorus), ir pierādīts, ka ar kvantu datoru to ir iespējams izdarīt pietiekoši ātri (polinomiālā laikā). Pagaidām vēl nav uzbūvētas ierīces, kas to spētu izdarīt pietiekoši lieliem skaitļiem (zivju kvantu datori spēj sadalīt pirmreizinātājos skaitli 666).

Skatīt arī
----------

* Aritmētikas pamatteorēma
* Pirmskaitlis
* Dalītājs

Atsauces
--------

1. ↑  Crandall, Richard E.; Pomerance, Carl (2005), Prime numbers: a computational perspective, Springer, ISBN 978-0-38-725282-7, Chapter 6, Subexponential factoring algorithms, 261. lpp.
2. ↑  NMR quantum computing: Realizing Shor's algorithm, *Nature*, December 2001.
Krievijas Ārlietu ministrijas emblēma
**Krievijas Federācijas Ārlietu ministrija** (krievu: *Министерство иностранных дел Российской Федерации, МИД РФ*) ir Krievijas federāla izpildinstitūcija, kas veic valsts politikas un normatīvi tiesiskā regulējuma izstrādes un īstenošanas funkcijas Krievijas Federācijas ārpolitikas, starptautisko attiecību, starptautiskās sadarbības un attīstības jomā. 

To vada ārlietu ministrs, kas arī pārstāv Krieviju divpusējās un daudzpusējās sarunās un paraksta starptautiskus līgumus, sadala pienākumus starp saviem vietniekiem un ģenerāldirektoru, apstiprina noteikumus par centrālā aparāta struktūrvienībām, ieceļ centrālā aparāta, ārvalstu pārstāvniecību un teritoriālo iestāžu vadošos darbiniekus. Kopš 2004. gada šo amatu ieņem Sergejs Lavrovs.

Krimināls
---------

Krievijas vēstniecības Argentīnā telpās tika atklāta 362 kg smaga kokaīna slēptuve, kas bija sagatavota nosūtīšanai uz Eiropu, izmantojot Krievijas diplomātiskos kanālus. Nākamajā dienā Krievijas varas iestādes paziņoja, ka tā bijusi Krievijas un Argentīnas specdienestu kopīga operācija, lai apspiestu narkotiku kontrabandistu aktivitātes, taču pastāv neapstiprinātas versijas par Krievijas augstākās vadības iesaistīšanos narkotiku kontrabandā.

Krievijas ārlietu ministru uzskatījums pēc PSRS sabrukuma
---------------------------------------------------------

* Andrejs Kozirevs — no 1990. gada oktobra līdz 1996. gada janvārim
* Jevgeņijs Primakovs — no 1996. gada janvāra līdz 1998. gada septembrim
* Igors Ivanovs — no 1998. gada septembra līdz 2004. gada martam
* Sergejs Lavrovs — no 2004. gada 9. marta

Atsauces
--------

1. ↑  Associated Press. «Police foil cocaine ring at Russian embassy in Buenos Aires». *The Guardian* (en-GB), 2018-02-23. ISSN 0261-3077. Skatīts: 2023-11-30.

Ārējās saites
-------------
**Aleksandrs Mežciems** (1891—1960) bija Krievijas Impērijas armijas, latviešu strēlnieku, vēlāk Latvijas armijas virsnieks. Kā 4. Vidzemes latviešu strēlnieku pulka ārsts-kapteinis piedalījās Ziemassvētku kaujās.
Latvijas Universitātes Ķirurģijas klīnikas asistents.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1891. gada 4. aprīlī Trikātas pagastā. Mācījās Palsmanes draudzes skolā, vēlāk Rīgas Aleksandra ģimnāzijā. Studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē.

Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada jūlijā iestājās Krievijas Sarkanā Krusta dienestā un dienēja frontes pārsiešanas punktā 30. divīzijā. 1915. gada decembrī viņu iedalīja 4. Vidzemes latviešu strēlnieku bataljonā, tā sastāvā piedalījās daudzās kaujās. 1916. gada decembrī ieguva medicīnas doktora grādu. Janvāra kauju laikā 1917. gada 12. janvārī pie Ložmetējkalna kopā ar vairākiem sanitāriem glāba no nosalšanas vai gūsta daudz karavīru.

Pēc Oktobra revolūcijas 1917. gadā beigās izstājās no Padomju Krievijas armijas un sāka strādāt par ārstu ordinatoru Tērbatas universitātē. Vācu okupācijas laikā 1918. gada jūlijā devās uz Arhangeļsku, kur Ziemeļkrievijas flotē strādāja par vecāko ārstu uz karakuģa "Jaroslavna". 1918. gada decembrī ar šo kuģi devās uz Franciju, kur strādāja kara slimnīcās līdz 1919. gada pavasarim.

Pēc atgriešanās Latvijā 1919. gada jūnijā iestājās Studentu rotā, nozīmēts par Liepājas lazaretes vecākā ārsta palīgu. 1920. gadā iecelts par vecāko ārstu pulkvežleitnanta pakāpē.

No 1921. gada 1. janvāra strādāja par Latvijas Universitātes ķirurgu asistentu Rīgas pilsētas 1. slimnīcā, atvaļinājās no dienesta 1. aprīlī. 1922. — 1940. gadā prof. Jēkaba Alkšņa vadītās LU ķirurģijas klīnikas asistents. Līdz 1932. gadam bija arī vecākais ārsts 5. Rīgas aizsargu pulkā, vēlāk galvenais ārsts Vispārējā apdrošināšanas biedrībā.
Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur strādāja bēgļu nometnēs. 1947. gadā emigrēja uz Angliju, dzīvoja Birmingemā.

Miris 1960. gada 3. maijā Volverhemptonā, Anglijā.

Apbalvojumi
-----------

* Sv. Staņislava ordenis, II, III šķira
* Sv. Annas ordenis, II, III šķira
* Sv. Jura krusts, IV šķira
* Lāčplēša Kara ordenis, III šķira (1924)
* Triju Zvaigžņu ordenis [*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------

1. ↑  LKOK nr.3/1695 : Mežciems, Aleksandrs
LP pie  ZMF 2018 Freiburga, Vācija 
**Laura Pergolici** (angļu: *Laura Pergolizzi*; dzimusi 1981. gada 18. martā) ir amerikāņu dziedātāja un dziesmu autore. Uzstājas ar pseidonīmu LP. Dziesmu autore tādiem dziedātājiem kā Rianna, Kristīna Agilera, Rita Ora, Backstreet Boys, Šēra.

Dzīvesstāsts
------------

Dzimusi 1981. gadā. Viņas vectēvi bija itāļi no Neapoles un Palermo. Viņas māte ir neapolitāniete un tēvs ir sicīlietis un īrs. 1996. gadā viņa pārvācās uz Ņujorku un pieņēma pseidonīmu "LP". 2010. gadā pārvācās uz Losandželosu. Savu pirmo dziesmu autores darbu veica, kad uzrakstīja Riannas dziesmu "Cheers", kura iznāca 2010. gada 12. novembrī Riannas piektajā albumā "Loud". Laura Pergolici ir arī Kristīnas Agileras dziesmas "Beautiful People" autore. Sadarbojās ar tādiem izpildītājiem kā grupa Backstreet Boys un Šēra.

2015. gada 20. novembrī izlaida dziesmu "Lost on You", kura ieņēma pirmo vietu vairākās Eiropas valstīs. Latvijas Top 40 ieņēma 3. vietu.

2017. gada 7. decembrī uzstājās Latvijā, Arēnā Rīga.

Ārējās saites
-------------

* iamlp.com - LP oficiālā mājaslapa
* LP oficiālais kanāls YouTube

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 22145601969001320314
* LCCN: no2012059665
* ISNI: 0000 0003 7003 7338
* GND: 112764629X
* SUDOC: 17690638X
* BNF: cb16713647f (data)
* NKC: pag2015884440

 |

 |
**Mabalakata** (filipīniešu: *Lungsod ng Mabalacat*, angļu: *City of Mabalacat*, pampangu: *Lakanbalen ning Mabalacat*) ir pilsēta Filipīnās, Centrālās Lusonas reģiona Pampangas provincē. Atrodas Lusonas salas vidusdaļā provinces ziemeļos Pampangas pietekas Sakobijas krastā, kopā ar dienvidos esošajām Anhelesas un Sanfernando pilsētām veido aglomerāciju ar vairāk kā miljonu iedzīvotāju. Lielākā daļa iedzīvotāju ir pampangi. Pilsētas teritorijā atrodas Klārka brīvā ekonomiskā zona un Klārka starptautiskā lidosta.

Vēsture
-------

Dibināta 1712. gadā kā mazpilsēta (*barrio*) Bambanas municipalitātē. Nosaukta pēc apvidū plaši izplatītajiem balakatu (*Ziziphus talanai*) kokiem. 1792. gadā nodalīta patstāvīgā municipalitātē. 1903. gadā rietumos no Mabalakatas amerikāņu okupācijas spēki ierīkoja Fortstocenburgas (*Fort Stotsenburg*) armijas bāzi, ko 1908. gadā pārdēvēja par Klārka gaisa spēku bāzi (*Clark Air Base*). 2. pasaules kara laikā Japānas karaspēks uzbruka Klārka bāzei, kā rezultātā ievērojami cieta arī pilsēta. Amerikāņi bāzi atbrīvoja 1945. gadā, bet pameta to pēc 1991. gada Pinatubo vulkāna izvirduma. Izvirdumā ievērojami cieta arī Mabalakata. Tās attīstībai nozīmīgs faktors ir 1993. gadā bijušās armijas bāzes vietā izveidotā Klārka Speciālā ekonomiskā zona, kurā atrodas starptautiska lidosta, vairāki uzņēmumi, viesnīcu un izklaides komplesi, Klārka motosporta trase.

Atsauces
--------

1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *Q107442757*. Q17067223. 7 jūlijs 2021.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mabalakata***.
Bruno Lodiņš (1928).
**Bruno Ādolfs Lodiņš**, arī **Bruno Lodings** (vācu: *Bruno Lohding*; 1880–1946) bija uzņēmējs un sabiedriskais darbinieks, Bauskas alus darītavas "Lodiņš un biedri" īpašnieks un Bauskas pilsētas galva (1919).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1880. gada 27. novembrī Bauskā Teodora Lodiņa (Lodinga) ģimenē. Pēc tēva nāves bija alus darītavas vadītājs no 1910. gada līdz 1939. gadam. Vācu okupācijas laikā Bruno Lodiņu ievēlēja Bauskas pilsētas pagaidu domē (1918), tad pilsētas galvas amatā (1919).

Viņš piedalījās Bauskas vācbaltiešu kopienas sabiedriskajā un politiskajā dzīvē un 1920. gados viņu atkārtoti ievēlēja Bauskas pilsētas domē.

No 1936. gada marta viņa alus darītavas nosaukums bija "Lodiņš un biedri".
1939. gada beigās Bruno Lodiņš vācbaltiešu izceļošanas laikā pārcēlās uz Vācijas okupēto Poliju.
Miris 1946. gada 22. maijā Ašerslebenā Vācijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Bauskas Centrālā bibliotēka
2. ↑  geni.com
**Stacionārs «Čauna»** (krievu: *Стационар «Чаун»*) ir Krievijas pētnieciskā stacija Arktikā. Izvietojusies Ajopečanas salas rietumu krastā Čaunas upes grīvā 11 km no Čaunas līča dienvidu piekrastes. Pieder Krievijas zinātņu akadēmijas Tālo Austrumu nodaļas Ziemeļu bioloģisko problēmu institūtam. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomā apvidus Čaunas rajonā.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1970. gadā kā stacionārs helmintoloģiskajiem pētījumiem. Stacionārs organizēts pēc PSRS Zinātņu akadēmijas korespondētājlocekļa Vītauta Kontrimaviča (*Vytautas Kontrimavičius*) iniciatīvas un tajā veikti galvenokārt pētījumi parazitoloģijā, kā arī vairākas programmas ornitoloģijā, augšņu zinātnē, ihtioloģijā. 1995. gadā stacionārs pamests, tā darbība atjaunota 2012. gadā ornitoloģisko pētījumu veikšanai, tajā skaitā starptautisku programmu ietvaros. Ajopečanas salā izveidots reģionālas nozīmes dabas liegums, kurš iekļauts starptautiskajā Arktikas piekrastes putnu demogrāfijas tīklā (*Arctic Shorebird Demographics Network, ASDN*).

Stacijā ir vairākas divstāvu ēkas, viena no kurām apdzīvojama arī ziemā. Kopējā laboratoriju platība ap 140 m², dzīvojamās telpas — ap 100 m². Autonoma elektroapgāde.

Atsauces
--------

1. ↑  «Институт биологических проблем Севера. Стационары». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 25. februārī. Skatīts: 2021. gada 13. martā.
2. ↑  Чаунский стационар
3. ↑  Список достопримечательностей, объектов культурного наследия, выдающихся личностей Певека и Чаун-Чукотки к проекту "Наша гордость". Остров Айопечан
4. ↑  Arctic Shorebird Demographics Network (ASDN)
**Iveta Ķelle** (dzimusi 1965. gada 11. novembrī) ir Latvijas Ģimenes plānošanas un seksuālās veselības asociācijas "Papardes zieds" valdes priekšsēdētāja.

Iveta Ķelle 1983. gadā ir beigusi Liepājas 1. vidusskolu. 1985. gadā ieguvusi diplomu kā medicīnas feldšere Sarkanā Krusta māsu skolā. Savukārt 2000. gadā ieguvusi bakalaura grādu filoloģijā, pabeidzot studijas Latvijas Universitātes Moderno valodu fakultātē. 

Kopš 2003. gada Iveta Ķelle ir biedrības "Papardes zieds" valdes priekšsēdētāja. Veselība (galvenokārt, seksuālā un reproduktīvā), neformālā izglītība un NVO sektors ir I. Ķelles profesionālās darbības lauks. I. Ķelle nodrošina organizācijas darba vadību, tās atbilstību starptautiskiem standartiem. Interešu pārstāvība un to aizstāvība pašvaldībās, ministrijās, starptautiskās institūcijās, kā arī tiesiskā regulējuma pārzināšana un diskusijas ar vecākiem ietilpst Ivetas ikdienas darba pienākumos. Īpaši tiek aizstāvētas jauniešu un sieviešu tiesības.

Iveta ir rokasgrāmatas veselības aprūpes profesionāļiem "Jauniešiem draudzīgi veselības pakalpojumi" līdzautore un projekta vadītāja (2002. gads).

Atsauces
--------

1. ↑  «Profils». *www.satori.lv*. Skatīts: 2018-03-21.
2. ↑  «Organizācija - Papardeszieds.lv - biedrība "Papardes zieds"». *Papardeszieds.lv - biedrība Papardes zieds* (lv-LV). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-03-20. Skatīts: 2018-03-21.
**Sakas sala** jeb **Vidsala** ir sala starp Daugavu un tās sānteku Saku lejpus Jēkabpils. Administratīvi ietilpst Jēkabpils novada Salas pagastā.

Sakas sala ir trešā lielākā sala Latvijā. 8,9 km² lielā sala ir 2,5 km plata un 5 km gara, vidējais augstums ir 77—79 m vjl, lielākais — 82,7 m v.j.l. Tā atrodas starp Daugavu ziemeļos un austrumos un Saku dienvidos un rietumos. Sakas salas lielāko daļu aizņem pļavas, nedaudz mežu.

Kopš Pļaviņu HES izbūves Sakas sala ir vairākkārt cietusi palos. Tā piemēram, 1981. gada palos applūda 70 mājas un saimniecības, to skaitā putnkopības kompless "Kaļķi" ar 20 000 mājputnu un lielferma "Kronvaldi" ar 1400 liellopu, no kuriem palos izdevās izglābt tikai ap 100, kā arī 1998. gada palos, kad applūda teju visa sala, jo plūdu novēršanai Jēkabpilī tika uzspridzināts Sakas salas aizsargdambis. Ūdens Jēkabpilī nokritās nedaudz, taču postījumi Sakas salā bija ievērojami.

Kopš 1976. gada Sakas salu ar Daugavas kreiso krastu savieno tilts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Gadsimta plūdi Jēkabpilī». Diena.lv. 1999. gada 4. aprīlī.
2. ↑  «1998.gada postošie plūdi Jēkabpilī». LTV Panorāma. 2010. gada 1. aprīlī.
3. ↑  D. Zeltiņš, "Top tilt pār Saku", "Padomju Daugava", 11. dec. 1975: 147
Šis raksts ir par veidojumu audos vai orgānos. Par mikroorganismu miera stāvokli skatīt rakstu Cista (mikrobioloģija).
Bronhogēnas cistas mikrogrāfija
**Cista** ir veidojums orgānos un audos, kuram var būt dažāds saturs un sienas. Cistu veido sagrupējušās šūnas, kas veido "maisiņu" (līdzīgi kā ūdens ūdens molekulas sagrupējas, veidojot burbuli); tomēr cistas no citiem līdzīgiem veidojumiem atšķiras ar to, ka sienu veidojošās šūnas ir izteikti neparastas (gan izskata, gan uzvedības ziņā), salīdzinot ar visām apkārtējām šūnām konkrētajā vietā.

Cista var saturēt gaisu, šķidrumus vai puscietu materiālu, taču strutains veidojums ir abscess, nevis cista. Cistas pēc izveidošanās var izzust pašas no sevis. Ja cista nepazūd, atkarībā no tās veida un atrašanās vietas, tā varbūt jānoņem ķirurģiski. 

Neoplastiskas cistas sauc par cistiskiem audzējiem; daudzu veidu cistas nav neoplastiskas, tās ir displastiskas vai metaplastiskas. Veidojumi, kas izskatās pēc cistām, bet to sienas veido saistaudi vai audi, kuros attīstās cista, tiek dēvēti par pseidocistām.

Atsauces
--------

1. ↑  «cista | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2023-03-23.
2. 1 2  «CISTA». *medicine.lv* (latviešu). 2012-04-02. Skatīts: 2023-03-23.
**Naisāre** (igauņu: *Naissaar* (sieviešu sala), zviedru: *Nargö*, vācu: *Nargen*) ir Igaunijai piederīga sala Baltijas jūras Somu līcī, ap 8 km no Tallinas. Administratīvi pieder Harju apriņķa Vīmsi pagastam. Līdz otrajam pasaules karam salā dzīvoja zviedri — 1934. gadā 450 cilvēki. Pašlaik salā tikai 3 pastāvīgi iedzīvotāji. 88% salas klāj mežs.

Vēsture
-------

Mīnu apvalki Naisāres pludmalē
Naisāres salai jau sen ir bijusi stratēģiska nozīme. Iespējams, tieši šo salu minējis Ādams no Brēmenes, ap 1075. gadu aprakstot kādu salu, ko nosaucis *Terra feminarum*.[*nepieciešama atsauce*]
Sala apdzīvota vismaz kopš Livonijas Konfederācijas laikiem 15. gadsimtā, tā bija vistālāk austrumos novietotā Igaunijas zviedru apmetnes vieta, vēlāk tajā sāka dzīvot arī igauņi.
Pirmos cietoksni šeit izbūvēja Zviedru Igaunijas laikā. Krievijas impērijas laikā 1788. gadā tika uzcelta bāka. Vislielākie nocietinājumi izbūvēti neilgi pirms Pirmā pasaules kara. Šajā laikā tika uzcelts arī šaursliežu dzelzceļš. Tolaik Naisāres salā dzimis Šmita teleskopa izgudrotājs astronoms Bernhards Šmits (*Bernhard Schmidt*).

No 1917. gada aprīļa sala ietilpa Autonomās Igaunijas guberņas sastāvā. 1917. gada decembrī, kad varu sāka pārņemt boļševiki, sadumpojušies matroži pārņēma varu arī Naisārē un pasludināja Naisāres Padomju republiku (krievu: *Советская республика матросов и строителей, Российская советская республика Нарген*). Šī miniatūrā valsts sastāvēja no 90 matrožiem un pastāvēja gandrīz trīs mēnešus. 1918. gada 24. februārī Igaunija pasludināja neatkarību, bet 26. februārī Naisāres matroži aizbēga no vācu armijas uzbrukumiem uz Kronštates salu.

Pēc Igaunijas okupācijas 1940. gadā Naisārē tika izvietotas PSRS kara flotes daļas, bet 1941.—1944. gados vācu armijas daļas. 1944. gadā, nākot Sarkanajai armijai, vietējie Igaunijas zviedri no salas aizbēga.
Igaunijas PSR laikā salā izveidoja lielu mīnu noliktavu un līdz 1991. gadam civiliedzīvotājiem piekļuve salai bija stingri aizliegta. Arī mūsdienās jūtamas šīs saimniecības sekas — Naisāres augsne daudzviet ir piesārņota ar naftas produktiem un smagajiem metāliem.

1995. gadā salā tika izveidota dabas aizsargājamā teritorija. Paredzēts salu padarīt pieejamu videi draudzīgam tūrismam. Tiek restaurēti vēsturiskie zviedru koka namiņi, atjaunota arī daļa šaursliežu dzelzceļa.

Apskates objekti
----------------

* Naisāres bāka — celta 1960. gadā, augstums — 47 metri.
* šaursliežu dzelzceļš

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Naisāre***.
* Naisāres dabas parka mājaslapa (igauniski)
* «Salas karte ar nocietinājumiem». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-06-30. Skatīts: 2007-03-06.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 245393797
* LCCN: sh87003229
* GND: 4439130-4

 |

 |
**Čagosu arhipelāgs** (angļu: *Chagos Archipelago*) ir septiņu nelielu koraļļu atolu arhipelāgs Indijas okeānā uz dienvidiem no Maldivām. Administratīvi ietilpst Britu Indijas Okeāna Teritorijā.

Ģeogrāfija
----------

Arhipelāgs izvietojies vulkāniskās Čagosu—Lakadivu grēdas dienvidu galā ap 500 uz dienvidiem no Maldivām. Veidojas no vairākiem koraļļu atoliem, kuru kopējā platība, ieskaitot lagūnas, ir ap 15 000 km². Arhipelāga salu sauszemes platība ir 56 km², no kuras lielākā daļa (33 km²) ir arhipelāga lielākā sala Djego Garsija tāda paša nosaukuma atolā. Pārējie arhipelāga virsūdens atoli ir Perosbanjosas, Zālamana salas, Nelsona sala, Tribrazersas, Īglailendas, Deindžera un Egmonta salas. Vēl arhipelāgā ietilpst vairāki rifi, sēkļi un zemūdens atoli. Atola sauszemi klāj tropu augājs.

Vēsture
-------

Līdz 16. gadsimtam salas lielākoties nebija zināmas, lai arī tās periodiski apmeklēja zvejnieki no ziemeļos esošajām Maldivām. No eiropiešiem pirmais arhipelāgu atklāja portugāļu jūrasbraucējs Pedru di Maskareņjašs 1512.—1513. gada ekspedīcijā. Portugāļi nodēvēja tās *Bassas de Chagas'*— ‘Brūču salas’ (pēc Jēzus krustā sišanā gūtajām piecām svētajām brūcēm). Portugāle salas ignorēja to nenozīmības dēļ un savā impērijā neiekļāva.

Pirmie pretenzijas uz arhipelāgu izvirzīja Francija pēc Reinjonas salas kolonizēšanas un 1770. gados salās ierīkoja kokospalmu plantācijas.

1786. gadā pretenzijas uz arhipelāgu izvirzīja Lielbritānija, bet ieguva to tikai 1814. gadā pēc Napoleona sakāves. Administratīvi arhipelāgs tika pakļauts Maurīcijai. 19. gadsimta sākumā salās jau bija izveidojušās stabilas franču kreolu valodā runājošas kolonijas, kuru iedzīvotāji bija cēlušies no bijušajiem vergiem.

1965. gadā Apvienotā Karaliste nopirka Čagosu arhipelāgu no tobrīd pašpārvaldi ieguvušās Maurīcijas par 3 miljoniem mārciņu un nodibināja Britu Indijas Okeāna Teritoriju. Djego Garsijas atolā tika ierīkota ASV un Apvienotās Karalistes jūras spēku un aviācijas bāze, kokospalmu plantācijas salās tika slēgtas, bet vietējie iedzīvotāji 1967.—1973. gados tika izvesti uz Maurīciju un Seišelām.

Pēc Maurīcijas neatkarības iegūšanas 1968. gadā tā apstrīdēja Čagosu arhipelāga suverenitāti.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 141. lpp.
2. ↑  Time for UK to Leave Chagos Archipelago

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čagosu arhipelāgs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 234145149
* GND: 4069914-6
* SUDOC: 17410104X
* BNF: cb12079005s (data)

 |

 |
**Indijas batakoplūme** (*Flacourtia indica*) ir batakoplūmju ģints suga, kas sastopama Āfrikas un Āzijas tropos un subtropos.

Apraksts
--------

Augstums parasti 3—5 m, dažreiz virs 10 m. Miza parasti gaiša vai pelēka, var būt arī no brūnas līdz tumši brūnai.

Jaunās lapiņas sarkanas vai sārtas, pēc formas ovālas, ovāli apaļas. Lapu abās pusēs izteikti 4 līdz 7 dzīslojumu pāri. Lapu garums līdz 12 cm, kātiņš — 2 cm.

Auglis lodveida, nobriedis iegūst sarkani melnu vai purpursarkanu krāsu.

Izplatība
---------

Dabiskais Indijas batakoplūmes areāls aptver Āfrikas dienvidus un austrumus no Dienvidāfrikas Republikas un Angolas līdz Eritrejai, kā arī Nigēriju un Sjerraleoni. Āzijā suga aug Indijā.

Ieviests Savienoto Valstu rietumu piekrastē un Havaju salās, vairākās Karību jūras salās, Madagaskarā, Seišelu salās, Maurīcijā, Reinjonā, Majotā, Indonēzijā, Ķīnā, Malaizijā, Vjetnamā, Jaunkaledonijas arhipelāgā, Franču Polinēzijā.

Veģetācija
----------

Indijas batakoplūmes visai bieži aug lapu koku un dzeloņu mežos. Sastopama arī sezonāli sausos mežos, krūmājos, ar kokiem apaugušās pļavās, bieži arī piekrastes apgabalos.

Izmantošana
-----------

Sugas augļi ir ēdami gan svaigā veidā, gan gatavoti. Tie ir izmantojami ievārījumu pagatavošanai, nobriedušus augļus bieži lieto žāvētu produktu veidā.

Indijas batakoplūmes dažviet audzē arī kā krāšņumaugus.

Atsauces
--------

1. ↑  The Plant List. A working list of all plants: Flacourtia indica
2. ↑  U.S. National Plant Germplasm System: Taxon Flacourtia indica (Burm.f.) Merr.
3. 1 2  Useful Tropical Plants
4. 1 2 3  World Agroforestry: Flacourtia indica
**Selga Mence** (dzimusi 1953. gada 12. janvārī Liepājā) ir latviešu komponiste un mūzikas pedagoģe. Jāzepa Vītola Latvijas Mūzikas akadēmijas profesore.

Biogrāfija
----------

Dzimusi matemātikas pedagoga Jāņa Menča vecākā ģimenē, arī viņas brālis Jānis ir matemātiķis.

### Izglītība

1971. gadā S. Mence ar zelta medaļu absolvējusi Liepājas 5. vidusskolu, ar vācu valodas novirzienu, pēc diviem gadiem Emiļa Melngaiļa Liepājas mūzikas vidusskolu. Iestājusies Latvijas Valsts konservatorijas kompozīcijas klasē, kuru absolvējusi 1978. gadā. Vēlāk asistentūru pie Paula Dambja (1988). Ir studējusi arī muzikoloģiju.

### Karjera

Vairākus gadus strādājusi Latvijas Kultūras ministrijas repertuāra redakcijas kolēģijā (1980—1987). 20. gs. 80. gados pārzinājusi bērnu mūzikas sfēru Latvijas Komponistu savienībā, kuras biedre ir no 1983. gada. Kopš 1985. gada ir LMA kompozīcijas katedras docētāja, asociētā profesore.

### Daiļrade

Selga Mence visvairāk komponējusi kormūziku, viņas skaņdarbi plaši iecienīti Latvijas koru vidū. Skaņdarbi skanējuši Ziemeļvalstu Dziesmu svētkos Norvēģijā 2000. gadā un daudzos Dziesmu svētkos Latvijā, ASV un Kanādā. Ar komponistes skaņdarbiem daudzi Latvijas kori guvuši uzvaras starptautiskos konkursos.
Komponiste piedalījusies tādos projektos kā *Songbridge* 2000 festivālā *Europa Cantat XIV* Nevērā, Francijā, un Eiropas mūzikas mēnesī 2001. gadā Bāzelē. Viņas skaņdarbu cikls "Dziesmas divām klavierēm" ticis iekļauts rekomendēto skaņdarbu desmitniekā 1999. gadā Starptautiskajā komponistu radio tribīnē (angļu: *International Rostrum of Composers*) Parīzē.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis IV šķira (2020)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «Selga Mence». *www.jvlma.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-04-20. Skatīts: 2019-04-20.
2. ↑  «Selga Mence | www.makslinieki.lv | (LRSP) Radošo savienību profesionālo mākslinieku reģistrs». *www.makslinieki.lv*. Skatīts: 2019-04-20.

Ārējās saites
-------------

* Profils portālā "makslinieki.lv"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 21807558
* LCCN: no2002028531
* ISNI: 0000 0003 7409 9827
* GND: 134947320
* BNF: cb150580015 (data)

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par dzelzceļa pieturu skatīt rakstu Tīraine (stacija).

**Tīraine** ir ciems Mārupes novada Mārupes pagastā. Izvietojusies pagasta austrumos pie Rīgas robežas, līdzās Rīgas—Jelgavas dzelzceļa līnijai (stacija Tīraine) un autoceļam A8 2,6 km no novada domes Mārupē un 10 km no Rīgas centra.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1969 | 112 | —     |
| 1970 | 236 | +110.7% |
| 1979 | 434 | +83.9% |
| 1989 | 1 535 | +253.7% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 1 614 | +5.1% |
| 2011 | 1 407 | −12.8% |
| 2021 | 1 392 | −1.1% |

 |
|  |

Vēsture
-------

Tīraine atrodas uz agrākās Rīgas patrimonālā apgabala Tīriņu muižas (vācu: *Thieringshof*) zemes. 
Tagadējā apdzīvotā vieta veidojusies 20. gadsimta vidū kā Tīraines kūdras fabrikas ciemats. Raksturīgas daudzdzīvokļu mājas, biroju ēkas vecās Jelgavas šosejas tuvumā, kas mūsdienās saplūst ar Mārupes pilsētu. Tīrainē atrodas Mārupes pamatskola, sporta komplekss, dienas centrs «Tīraine» un ir A/s «Mārupes komunālie pakalpojumi» klientu pieņemšanas punkts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Tīraini». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  OSP
3. ↑  Mārupes novads. Tīraine[novecojusi saite]

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mārupes pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Bašēni
* Jaunmārupe
* Lidosta "Rīga"
* Mazieķi
* Mežvidi
* Mētras
* Peles
* Skulte
* Tīraine
* Vētras

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Carnikavas pagastā. Par dzelzceļa pieturu skatīt rakstu Kalngale (stacija).

**Kalngale** ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā Langas upītes krastos abpus autoceļam P1 dienvidos no Rīgas—Skultes dzelzceļa (stacija Kalngale) 9,5 km no pagasta centra Carnikavas, 15,5 km no novada centra Ādažiem un 19 km no Rīgas centra.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSB datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 325 | —     |
| 1979 | 339 | +4.3% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 483 | +42.5% |
| 2000 | 583 | +20.7% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 901 | +54.5% |
| 2021 | 1 024 | +13.7% |

 |
|  |

Vēsture
-------

Daugavgrīvas mācītājmuiža (pastorāts) 1797. gadā (no Broces kolekcijas).
Kopš 18. gadsimta Kalngalē atradās Daugavgrīvas draudzes novada luterāņu mācītāja dzīves vieta (pastorāts). Sakarā ar Langas upes aizsērēšanu pastorātu pārcēla uz Rīnūžiem, kur 1896. gada jūlijā tika pabeigta jauna pastorāta būve.

Apdzīvotā vieta veidojusies kā vasarnīcu ciems (Kalngalaciems, Kalnagala ciems) Strauji attīstījies 20. gadsimta otrajā pusē, kad tur tika izveidotas vairākas vasarnīcu kolonijas. 2000. gadu sākumā ciems sāka attīstīties kā prestižs Pierīgas privātmāju ciems.

Kangalē dzīvoja aktrise, teātra režisore un dramatiskā pedagoģe, Latvijas PSR Tautas skatuves māksliniece Lūcija Baumane (1905-1988).

Vietas
------

Kalngalē atrodas brīvā laika pavadīšanas centrs "Kadiķis", estrāde, zirgu stallis "Erceni", dažādi veikali, Piejūras dabas parks. Visām Kalngales ielām ir putnu nosaukumi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Kalngali». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Carnikavas novada teritorijas plānojums[novecojusi saite]
3. ↑  CSB
4. ↑  Daugavgrīvas Baltā Evaņģēliski luteriskā draudze[novecojusi saite]
5. ↑  «Garciema vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 20. augustā. Skatīts: 2011. gada 9. septembrī.
6. ↑  Latvijas ceļu karte. Mērogs 1:200 000. Šoseju un zemesceļu departaments. 1940. Rīga
7. ↑  Šaitere, Tekla. Visu pati. Diena, 2015, 15. oktobris
8. ↑  Carnikavas novads

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Carnikavas pagasta ciemi Carnikavas pagasta ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* **Carnikava**
* Eimuri
* Garciems
* Garupe
* Gauja
* Kalngale
* Laveri
* Lilaste
* *Mežciems*
* Mežgarciems
* Siguļi

 |

 |