recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Citronskābe** (2-hidroksipropān-1,2,3-trikarbonskābe, НООС–СН2–C(COOH)(OH)–СН2–СООН) pieder pie trīsvērtīgajām hidroksikarbonskābēm. Citronskābe ir bezkrāsaina kristāliska viela ar skābu garšu. Labi šķīst ūdenī. Citronskābes sāļus sauc par **citrātiem**.

Vēsture
-------

Citronskābe atklāta negatavu citronu sulā (Karls Vilhelms Šēle 1784. gadā), no tā cēlies vielas nosaukums.

Atrašanās dabā
--------------

Citroni
Citronskābe ir viena no dabā visbiežāk sastopamajām organiskajām skābēm. Tā atrodama ne tikai citronos, bet arī daudzos citos augļos un ogās (jāņogās,ir indū
Īpaši pīlādži jo tie sastāv no indes brūklenēs, pīlādžogās, upenēs), biešu sulā, vīnā, skujās un citur. Sastopama arī dzīvnieku un cilvēka organismā.

Citronskābei ir liela nozīme bioķīmijā, jo citrāta jons ir ļoti svarīgs trikarbonskābju cikla starpprodukts (šo ciklu sauc arī par citronskābes ciklu; pateicoties šim procesam, organismā notiek enerģijas iegūšana no glikozes jeb šūnu elpošana).

Iegūšana
--------

Citronskābi rūpnieciski iegūst bioķīmiskā ceļā (daži pelējuma sēnīšu veidi — citromicētes — spēj pārstrādāt ogļhidrātus citronskābē). To var iegūt no negataviem citroniem, kuros atrodas lielā daudzumā (iegūšanā pamatojas uz citronskābes kalcija sāls slikto šķīdību).

Ķīmiski sintezēt citronskābi var no acetona, tā hloratvasinājumam reaģējot ar KCN un iegūto produktu pārziepojot.

Īpašības
--------

Citronskābe var eksistēt kā bezūdens formā, tā arī kristālhidrāta veidā ar 1 molekulu ūdens. Kristālhidrāts kūst jau 100 °C temperatūrā.

Citronskābi karsējot, rodas citrakonskābe un itakonskābe, uzmanīgi karsējot, var iegūt starpproduktu — akonītskābi. Akonītskābi, citrakonskābi, itakonskābi un mezakonskābi dažkārt dēvē par pirocitronskābēm (no grieķu: *πῦρ* (*pûr*) — 'uguns').

Koncentrētas sērskābes klātienē citronskābe atšķeļ ūdeni un CO (jeb skudrskābi) un rodas acetondikarbonskābe.

Izmantošana
-----------

Citronskābi lieto kā pārtikas piedevu (**E330**) limonādēm, sulām, saldumiem, sausajiem putojošajiem dzērienu koncentrātiem; to pievieno arī medikamentiem (piemēram, citramonam), izmanto kosmētikā. Citronskābi pievieno krāsvielu šķīdumiem krāsainajā audumu apdrukā.

Interesanti fakti
-----------------

Pastāv maldīgs uzskats, ka citronskābe izraisa vēzi. Pārpratums cēlies no Krebsa cikla nosaukuma, kā atklājēja Hansa Ādolfa Krebsa vārdā mēdz saukt bioķīmisko citronskābes ciklu (vācu: *Krebs* — 'vēzis'). Patiesībā citronskābei nav nekādu kancerogēnu īpašību.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās hidroksikarbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Glikolskābe
* Pienskābe
* Oksisviestskābe
* Tartronskābe
* Ābolskābe
* Skābeņetiķskābe
* Vīnskābe
* Citronskābe
* Salicilskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85026216
* GND: 4148057-0
* NKC: ph150576

 |

 |
Koordinātas: 36°21′50″N 25°28′41″E﻿ / ﻿36.36389°N 25.47806°E﻿ / 36.36389; 25.47806

**Mesavouno** (grieķu: *Μέσα Βουνό*) ir kalns Grieķijā. Tas atrodas Dienvidegejas salu rajonā, valsts dienvidaustrumu daļā, 240 km uz dienvidaustrumiem no Atēnām, Santorīnas salā, tās dienvidaustrumu galā. Mesavouno virsotne atrodas 366 metrus virs jūras līmeņa.

9. gadsimtā pr.Kr. kalna virsotnē dorieši dibināja pilsētu Tēru, kas bija apdzīvota līdz agrajam Bizantijas laikam. Mūsdienās kalna pakājē, ziemeļu pusē atrodas Kamari ciems, bet dienvidu pusē Perissa. Salas administratīvais centrs, Tira atrodas 7,5 km uz ziemeļrietumiem no Mesavouno.

Nosaukums
---------

Senāk šo kalnu sauca par Agios Stefansa kalnu, jo uz tā atradās pirmkristiešu Svētā Stefana baznīca, bet Mesavouno saucās sedliene, kas savieno Agios Stefansa kalnu ar blakus esošo Pravieša Elijas kalnu, un kas mūsdienās saucas Sellada.

Ģeoloģija
---------

Atšķirībā no pārējiem Santorīnas efuzīvajiem (vulkāniskajiem) iežiem Mesavouno (kopā ar Pravieša Elijas kalnu) veido pirmsvulkānisko pamatni. Nodalīta ar lielu atslāņojumu sistēmu Mesavouno sastāv no pantokratora fācijas metamorfizētiem karbonātiem, kas satur lielas, labi saglabājušās augšējā triasa megalodonu fosilijas.

Klimats
-------

Klimats šajā rajonā ir mērens. Vidējā gada temperatūra šeit sastāda +21°С. Pats siltākais mēnesis ir augusts ar vidējo temperatūru +30°С, bet aukstākais — janvāris (+11°С). Vidējais gada nokrišņu daudzums sastāda 619 mm. Mitrākais mēnesis ir decembris, kad izkrīt 175 mm nokrišņu, bet sausākais — jūlijs ar 1 mm nokrišņu.

Atsauces
--------

1. ↑  PANGEO AUSTRIA 2018
Koordinātas: 36°22′06″N 25°27′51″E﻿ / ﻿36.36833°N 25.46417°E﻿ / 36.36833; 25.46417

**Pravieša Elijas kalns** (grieķu: *Προφήτης Ηλίας*) ir kalns Grieķijā. Tas atrodas Dienvidegejas salu rajonā, valsts dienvidaustrumu daļā, 240 km uz dienvidaustrumiem no Atēnām, Santorīnas salā, tās dienvidaustrumu galā. Pravieša Elijas kalna virsotne atrodas 567 metrus virs jūras līmeņa, un, attiecīgi, tas ir augstākais Santorīnas kalns. No kalna paveras plaša visas salas panorāma. Nosaukts tas uz kalna esošā Pravieša Elijas klostera vārdā, kas šeit tika dibināts 1711. gadā. Kalna virsotnē vēl ir izvietotas salas telekomunikāciju iekārtas. Uz ziemeļiem no Pravieša Elijas kalna atrodas Pirgosas, Episkopi un Kamari ciemi, bet uz dienvidiem Emporio un Perissas ciemi. Dienvidaustrumos Pravieša Elijas kalns ar Selladas sedlieni ir savienots ar Mesavouno kalnu, kur atrodas antīkās Tēras drupas.

Ģeoloģija
---------

Atšķirībā no pārējiem Santorīnas efuzīvajiem (vulkāniskajiem) iežiem Pravieša Elijas kalns (kopā ar Mesavouno) veido pirmsvulkānisko pamatni. Nodalīts ar lielu atslāņojumu sistēmu Pravieša Elijas kalns sastāv no pantokratora fācijas metamorfizētiem karbonātiem, kas satur lielas, labi saglabājušās augšējā triasa megalodonu fosilijas.

Klimats
-------

Klimats šajā rajonā ir mērens. Vidējā gada temperatūra šeit sastāda +21°С. Pats siltākais mēnesis ir augusts ar vidējo temperatūru +30°С, bet aukstākais — janvāris (+11°С). Vidējais gada nokrišņu daudzums sastāda 619 mm. Mitrākais mēnesis ir decembris, kad izkrīt 175 mm nokrišņu, bet sausākais — jūlijs ar 1 mm nokrišņu.

Atsauces
--------

1. ↑  PANGEO AUSTRIA 2018
Ahtems Seitablajevs 2018. gadā
**Ahtems Seitablajevs** (krimas tatāru: *Ahtem Şevket oğlu Seit-Abla*, ukraiņu: *Ахтем Шевкетович Сеітаблаєв*, dzimis 1972. gada 11. decembrī Jangijulā, Taškentas apgabalā, Uzbekijas PSR, PSRS) ir Krimas tatāru izcelsmes Ukrainas aktieris un režisors.

2017. gadā Ahtems Seitablajevs uzņēma kara drāmu par Doneckas lidostas kauju ar nosaukumu ''Kiborgi''.

2018. gada 29. maijā viņš ierakstīja video vēstījumu, lai atbalstītu Krievijā nelikumīgi ieslodzīto ukraiņu režisoru Oļegu Sencovu.

2022. gada 25. februārī, Krievijas iebrukuma Ukrainā pirmajās dienās, viņš iesaistījās Kijivas teritoriālajā aizsardzībā.

Personiskā dzīve
----------------

Precējies ar Ivannu Djadjuru. Ir divas meitas — Nazli (11.01.1995) un Safije (16.12.2009) un divi dēli — Selims un Anatolijs (Ivannas dēls). Ģimene savu privāto dzīvi neafišē.

Atsauces
--------

1. ↑  detector.media. «Оголошено лауреатів кінопремії «Золота дзиґа – 2018»». *detector.media* (ukraiņu), 2018-04-20. Skatīts: 2023-05-28.
2. ↑  Радіо Свобода. «Сеітаблаєв, Хливнюк, Ломаченко: до тероборони приєднуються щораз більше відомих українців». *Радіо Свобода* (ukraiņu), 2022-02-27. Skatīts: 2023-05-28.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ahtems Seitablajevs***.
* *IMDb* profils (angliski)
**"Meistars un Margarita"** (krievu: *Мастер и Маргарита*, sākotnējais nosaukums — **"Volands"** (krievu: *Воланд*)) ir 2024. gada Krievijas filma, kuras režisors un viens no scenārija autoriem ir Mihails Lokšins. 

Filma ir balstīta uz Mihaila Blugakova tāda paša nosaukuma romānu. Galvenās lomas tajā tēlo Augusts Dīls, Jevgeņijs Ciganovs, Jūlija Sņigirja, Klāss Bangs, Jurijs Kolokoļņikovs, Aleksejs Rozins un Poļina Auga. Filmu veidoja kompānijas *Mars Media Entertainment*, *Амедиа*, *Профит* ar Krievijas Kino fonda finansiālo atbalstu.

Filmas pirmizrāde notika 2024. gada 25. janvārī. Lielākoties tā guva pozitīvas atsauksmes Krievijas presē.

Sižets
------

**Uzmanību!** Turpmākajā tekstā var tikt atklātas nozīmīgas detaļas par filmas saturu!
Filmas darbība norisinās futūristiskajā Maskavā 1930. gados. Bulgakova romāna sižeta līnijas tika izmainītas.

Filma stāsta par slaveno rakstnieku, kurš nonāca skandāla epicentrā. Viņa lugas iestudējumu par Ponciju Pilātu noņema no repertuāra, jo Rakstnieku savienība saskatīja tajā padomju varas kritiku un reliģijas propagandu. Darbu aizliedza un rakstnieks kļuva atsvešināts.

Izmisis rakstnieks satiek Margaritu, precēto sievieti, kura kļuva par viņa mīlnieci un mūzu. Pati Margarita sauc rakstnieku par Meistaru. Rakstnieks sāka darbu pie jauna romāna, kura varoņi ir cilvēki no Meistara apkārtnes. Tajā Maskavu apmeklē Sātans, kurš izliekas par ārzemju konsultantu Volandu. Kopā ar savu svītu Volands nodarīja postījumus pilsētai un sarīkoja melnās maģijas seansu teātrī.

Pēc Meistara drauga Aloizija Mogariča ziņojuma PSRS varas iestādes uzzināja, ka rakstnieks turpina pretpadomju darbu. Kratīšanas laikā Meistars sadedzināja savu romānu. Meistars nonāca psihiatriskajā slimnīcā, kur viņš slepus pabeidza romānu, pēc ka izdarīja pašnāvību. Medmāsa Praskovja Fjodorovna nodeva to Margaritai. Viņa izdzera indi, izlasīja romānu un nomira. Romānā Margarita kļuva par raganu, piedalījās Sātana ballē un atkal satika Meistaru.

Aktieru sastāvs
---------------

* Augusts Dīls — Volands
* Jevgeņijs Ciganovs — Meistars
* Jūlija Sņigirja — Margarita
* Klāss Bangs — Poncijs Pilāts
* Jurijs Kolokoļņikovs — Korovjevs
* Aleksejs Rozins — Azazello
* Poļina Auga — Gella / Gala
* Meinkūns Keša — Begemots (ieskaņoja Jurijs Borisovs)
* Aleksejs Gusjkovs — Barons Maigels
* Danils Steklovs — Ivans Bezdomnijs
* Jevgeņijs Kņazevs — Berliozs
* Aleksandrs Jacenko — Mogaričs
* Leonīds Jarmoļņiks — Stravinskis
* Jana Sekste — Praskovja Fjodorovna

un citi aktieri

Atsauces
--------

1. ↑  Сергей Самошкин. «Бюджет фильма «Воланд» составил 1,2 миллиарда рублей. Картина не выйдет в январе 2023 года». *Cyber.Sports.ru*.
2. ↑  «Мастер и Маргарита». *ЕАИС*.
3. ↑  «Начались съёмки «Воланда». *MARSME.RU*.
4. ↑  «Названа дата премьеры фильма по роману Булгакова «Мастер и Маргарита»». *ria.ru*.
5. ↑  ««Кеша, гениально!» Как лучший в мире мейн-кун играл роль Кота Бегемота в новой экранизации «Мастера и Маргариты»». *msk1.ru*.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
**Rietumu mednieki-vācēji** ir arheoģenētisks termins, lai apzīmētu ģenētiskās iezīmes, kas bija raksturīgas Eiropas pirmiedzīvotājiem mezolīta un neolīta laikmetā. Pēc Rietumu mednieku-vācēju un Austrumu mednieku-vācēju sajaukšanās Ziemeļeiropā radās Skandināvijas mednieki-vācēji, pie kuriem piederēja arī Zvejnieku akmens laikmeta apmetnes iedzīvotāji Latvijā.

Agrīnajā neolīta laikmetā no Tuvajiem Austrumiem ieceļojušie zemkopji pakāpeniski no apmēram 6500. līdz 4000. gadam p.m.ē. izspieda Rietumu medniekus-vācējus no gandrīz visas Eiropas, izņemot tās ziemeļdaļu. Vidējā neolīta laikā Rietumu medniekiem-vācējiem daudzviet izdevās pakļaut zemkopju ciltis. Vēlā neolīta laikmetā indoeiropiešu pirmvalodās runājošie stepju lopkopji no apmēram 2700. līdz 2400. gadam p.m.ē. iekaroja Rietumu mednieku-vācēju teritorijas, ziemedaļā izveidojot Auklas keramikas kultūru.

Atsauces
--------

1. ↑  David W. Anthony. «Ancient DNA, Mating Networks, and the Anatolian Split». In Matilde Serangeli, Thomas Olander. *Dispersals and Diversification: Linguistic and Archaeological Perspectives on the Early Stages of Indo-European*. Brill Publishers, 2019b. 21–54. lpp. ISBN 978-9004416192.
**Valērijs Čibiņejevs** (ukraiņu: *Валерій Вікторович Чибінєєв*, dzimis 1988. gada 3. martā, Berdjanskā, Zaporižjas apgabals, miris 2022. gada 3. martā, netālu no Hostomeļas, Kijivas apgabals) bija Ukrainas karavīrs, Ukrainas Bruņoto spēku virsnieks, 79. atsevišķās desanta brigādes snaiperu rotas komandieris. Ukrainas varonis (2016).

Dzīves gājums
-------------

Valērijs Čibiņejevs
Dzimis 1988. gada 3. martā Berdjanskā. Agri zaudējis vecākus, tāpēc uzaudzis internātskolā. Pēc 9. klases Valērijs Čibiņejevs iestājās Zaporižjas militārajā licejā. Pēc skolas viņš pabeidza Odesas Sauszemes spēku akadēmiju.

Viņa brālis Romāns Čibiņejevs, arī UBS karavīrs, gāja bojā 2019. gadā.

### Karš Donbasā

Valērijs Čibiņejevs ir piedalījies kaujas operācijās kopš pirmajām bruņotā konflikta dienām Ukrainas austrumos. 2016. gada jūlijā kaujas misijas laikā novērošanas postenī netālu no Avdijivkas kapteiņa vadītās snaiperu grupas iznīcināja ložmetēju un granātmetēju apkalpes un vienu snaiperi, kopā 12 apstiprinātus mērķus. Tā paša mēneša beigās viņš tika ievainots. Neraugoties uz to, viņš turpināja vadīt savu vienību, kas ļāva UBS noturēt pozīcijas.

Kapteinim Valērijam Čibiņejevam Ukrainas prezidents Petro Porošenko par godu Ukrainas neatkarības 25. gadadienai 2016. gada 24. augustā parādes laikā piešķīra titulu "Ukrainas varonis".

### 2022. gada Krievijas iebrukums

2022. gada 3. martā, savā dzimšanas dienā, Valērijs gāja bojā, pildot dienesta pienākumus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Сайт veterano.com.ua». *Сайт veterano.com.ua* (uk-UA). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023-05-17. Skatīts: 2023-05-17.
2. ↑  «В боях за Гостомель погиб Герой Украины Валерий Чибинеев». *gordonua.com*. 2022-03-05. Skatīts: 2023-05-17.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Valērijs Čibiņejevs***.
* Lielās Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
**Aukstā kara laika "trīs pasaules", 1975. gada aprīlis-augusts.** Pirmā pasaule (zilā krāsa): Rietumu bloks, ko vadīja ASV. Otrā pasaule (sarkanā krāsa): Austrumu bloks, ko vadīja PSRS. Trešā pasaule (pelēkā krāsa): Nepievienošanās kustība un citas neitrālas valstis
Termini Pirmā pasaule, Otrā pasaule un Trešā pasaule sākotnēji tika izmantoti, lai pasaules valstis iedalītu trijās kategorijās.

Pirms Otrā pasaules kara pastāvošā *status quo* pilnīga sagrāve radīja divu lielvaru (Amerikas Savienoto Valstu un Padomju Savienības) cīņu par galīgo globālo pārākumu, kas pazīstama kā Aukstais karš. Tās izveidoja divas nometnes, pazīstamas kā bloki. Šie bloki veidoja pirmās un otrās pasaules koncepciju pamatu. Trešo pasauli veidoja tās valstis, kas nebija cieši saistītas ne ar vienu, ne ar otru bloku.

Mūsdienās terminus "pirmā un trešā pasaule" parasti lieto, lai apzīmētu attīstītās un jaunattīstības valstis.

Ārējās saites
-------------
MEXC novirzīšanas kods ir "1huHd". Reģistrējieties MEXC, izmantojot novirzīšanas kodu: 1huHd, un saņemiet bonusu līdz 1000 USD MEXC biržā un 50% atlaidi no tirdzniecības maksām.

MEXC novirzīšanas kods ir "1huHd". Reģistrējieties MEXC, izmantojot novirzīšanas kodu: 1huHd, un saņemiet bonusu līdz 1000 USD MEXC biržā un 50% atlaidi no tirdzniecības maksām.

MEXC novirzīšanas kods ir "1huHd". Reģistrējieties MEXC, izmantojot novirzīšanas kodu: 1huHd, un saņemiet bonusu līdz 1000 USD MEXC biržā un 50% atlaidi no tirdzniecības maksām.

MEXC novirzīšanas kods ir "1huHd". Reģistrējieties MEXC, izmantojot novirzīšanas kodu: 1huHd, un saņemiet bonusu līdz 1000 USD MEXC biržā un 50% atlaidi no tirdzniecības maksām.

MEXC novirzīšanas kods ir "1huHd". Reģistrējieties MEXC, izmantojot novirzīšanas kodu: 1huHd, un saņemiet bonusu līdz 1000 USD MEXC biržā un 50% atlaidi no tirdzniecības maksām.

MEXC novirzīšanas kods ir "1huHd". Reģistrējieties MEXC, izmantojot novirzīšanas kodu: 1huHd, un saņemiet bonusu līdz 1000 USD MEXC biržā un 50% atlaidi no tirdzniecības maksām.
***An-24* katastrofa Liepājā** bija *Aeroflot* lidmašīnas *An-24B* katastrofa regulārā iekšzemes gaisa satiksmes pasažieru reisā *L-51* no Rīgas uz Liepāju, kas notika 1967. gada 30. decembrī netālu no Liepājas. Bojā gāja 43 (saskaņā ar citiem avotiem 44) cilvēki, un tā ir līdz šim nāvējošākā aviācijas avārija Latvijas vēsturē. Izmeklēšanā noskaidroja, ka negadījuma iemesls bija pilota kļūda.

Negadījums
----------

An-24 atlūzas
Saruna starp lidmašīnas apkalpes locekļiem un Liepājas gaisa satiksmes kontroli. Saruna notika 4 minūtes pirms avārijas.
An-24 lidojuma ceļš pie Liepājas lidostas. An-24 atlūzas tika izmētātas 200 metru rādiusā no avārijas vietas.
Reiss L-51 bija regulārs pasažieru reiss no Rīgas uz Liepāju. Tuvojoties Liepājas lidostai, lidmašīna iegāja glisādē ar ātrumu 300 km/h un 300 metru augstumā ieteikto 220 km/h vietā 200 metru augstumā. Lidmašīnas apkalpe izvēlējās izmantot reverso vilkmi, lai palēninātu pārāk ātro un augsto lidmašīnas nosēšanos, bet pēc tam paziņoja par atteiktu nosēšanos un mēģināja aiziešanu otrajā aplī. Apkalpe palielināja abu dzinēju vilkmi un ievilka aizbīdņus un šasiju. Labais dzinējs sāka virzīt lidmašīnu uz priekšu, bet kreisais dzinējs joprojām darbojās atpakaļgaitā. Lidmašīna sāka riņķot pa kreisi, strauji samazinoties augstumam un atsitās pret zemi 0 grādu leņķī 250 metrus pa kreisi no sākotnējā piezemēšanās ceļa sniegotā laukā. Tā kā šasija tika ievilkta, apakšējā fizelāža, tad kreisais propelleris pirms tam pieskārās zemei, un lidmašīna palielināja augstumu un atkal lidoja gaisā, kreisajam propelleram spēcīgi vibrējot. Lidmašīna veica 140 metrus, pēc tam ietriecās telefona stabā, kas pārrāva 3 metrus no labā spārna kopā ar daļu elerona. Lidmašīna pagriezās pa labi un turpināja lidot 1270 metrus, palielinot sānsveres leņķi pa labi, līdz smagi atsitās pret zemi 48 grādu sānsveres leņķī. Avārijas vietā ugunsgrēks nebija izcēlies, taču lidmašīna tika pilnībā iznīcināta. Pirmie, kas ieradās avārijas notikumu vietā bija tuvumā esošie lauksaimnieki, kas izglāba lidmašīnas avārijā izdzīvojušos.

Gaisa kuģis
-----------

Iesaistītais lidaparāts bija *An-24B*, sērijas numurs 67302909 un reģistrēts ar numuru *SSSR-46215* lidsabiedrībai *Aeroflot*. Lidmašīnas būvniecība tika pabeigta 1966. gada 30. novembrī, un tā pirms avārijas kopumā bija nolidojusi 1934 lidojuma stundas.

Izmeklēšana
-----------

An-24 atlūzas un šasija
An-24 priekšgala atlūzas
Pēc detalizētas negadījuma pārbaudes izmeklētāji ziņoja par notikumu ķēdi, kas noveda pie avārijas. Lidmašīna iegāja nosēšanās glisādē ar pārmērīgu ātrumu un pārāk augstu. Apkalpe nepareizi izmantoja reverso vilci lidojuma laikā un nespēja laikus izņemt kreiso dzinēju no beta vilces režīma. Avāriju veicinošs faktors bija priekšlaicīga aizvaru un šasijas ievilkšana apbraukšanas mēģinājuma laikā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Accident description Saturday 30 December 1967». *aviation-safety.net*. Skatīts: 2018-05-28.
2. 1 2 3  «Катастрофа Ан-24Б Латвийского УГА в Лиепае».
3. 1 2  «ACCIDENT DETAILS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 29. septembrī. Skatīts: 2024. gada 8. februārī.
Armēņu valodas dialektu karte 20. gadsimta sākumā
**Rietumarmēņu valoda** (armēņu: *արեւմտահայերէն*) ir viena no divām mūsdienu armēņu valodas variācijām (kopā ar austrumarmēņu valodu), kurai ir literārā forma — ***Ašharabar***.

Runātāju skaits ir no 879 612 līdz 1 000 000.

Vēsture
-------

Mazāzijas demogrāfiskā karte, 1910. Armēņu rajoni smilšu krāsā
1064.—1071. gadā Armēniju, izņemot dažas sīkas armēņu vasaļkaralistes, kā Sjunikas un Arcahas karalisti, iekaroja seldžuki vai sagrāba citi kaimiņi. Pirms armēņu genocīda Osmaņu impērijā dzīvoja ap diviem miljoniem armēņu.

Rietumarmēņu valoda agrāk bija dominējošā armēņu valodas paveids, taču genocīda rezultātā Rietumarmēnijā tika iznīcināti daudzi armēņi. Turcija oficiāli atzīst, ka Pirmajā pasaules karā gāja bojā ievērojams skaits armēņu, bet noraida apsūdzības genocīdā, jo tajā laikā gāja bojā arī ievērojams skaits musulmaņu un iznīcinošā karadarbība izrietēja no kara laikā uzkurinātā savstarpējā etniskā naida. Turcijas valdība neatzīst uzskatu, ka Osmaņu valsts iestādes būtu ar nolūku centušās iznīcināt armēņus.

Atšķirības no austrumarmēņu valodas
-----------------------------------

* Arhaiskāka leksika nekā austrumarmēņu valodai. 12. gadsimta beigās tika dibināta armēņu Kilikijas karaliste, tās attiecību laikā ar krustnešiem rietumarmēņu valoda aizguva administratīvos, ekonomiskos un sociālos terminus no senfranču valodas.
* Darbības vārda formu gramatika ir arhaiskāka.

Komunicējot mutiski, runātājiem var rasties ievērojamas grūtības, taču kļūst skaidrs, lasot tekstu.

Ortogrāfija
-----------

Tiek lietota tradicionālā rakstība:

* **Ա Բ Գ Դ Ե Զ Է Ը Թ** aip, pen, kim, ta, iech, za, ee, yt, to
* **Ժ Ի Լ Խ Ծ Կ Հ Ձ Ղ** zhe, ini, liun, khe, dza, gen, ho, tsa, ghad,
* **Ճ Մ Յ Ն Շ Ո Չ Պ Ջ** dje, men, hi, nu, sha, vo, cha, be, che,
* **Ռ Ս Վ Տ Ր Ց Ւ Փ Ք** ra, se, vev, diun, re, tso, hiun, piur, ke
* **Օ Ֆ** o, fe

Mūsdienās
---------

14. gadsimta manuskripts
Armēnijā notiek diskusijas par rietumarmēņu valodas atzīšanu par līdzvērtīgu armēņu valodas versiju kā austrumarmēņu valodai. Rietumarmēņu valodā runā arī nelielās armēņu kopienas Turcijā, kā pirmo valodu lieto tikai neliela daļa armēņu, 18 % no kopienas kopumā un 8 % jauniešu vidū.

Atsauces
--------

1. ↑  «The Western Armenian Language». *Armenian Communities* (en-US). Skatīts: 2023-04-09.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rietumarmēņu valoda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Krāšņā telēkija** (*Telekia speciosa*) ir liels asteru dzimtas (*Asteraceae*) lakstaugs, kas pamatā aug Eiropas dienvidaustrumos. Auga dekoratīvo īpašību dēļ to bieži audzē visā Eiropā. Daudzviet krāšņā telēkija ir pārgājusi savvaļā. Arī Latvijā šis augs vietumis ir pārgājis savvaļā: vecos parkos un to apkaimē, izgāztuvēs un nezālienēs dārzu tuvumā. Samērā bieži savvaļā to var novērot vecos muižu parkos Alūksnes apkārtnē.

Apraksts
--------

Krāšņā telēkija augot veido blīvas kopas
Krāšņā telēkija ir daudzgadīgs, liels vai pat ļoti liels dekoratīvs augs. Tās augstums ir 80—180 cm. Stublājs stāvs, stingrs, īsi apmatots, zaro ziedkopā. Lapas veidojas uz stublāja pamīšus. Tās ir platas, olveidīgas, to garums 10—25 cm, platums 8—20 cm. Apakšējām lapām ir kāti, bet augšējās ir sēdošas. Lapas mala lielzobaina vai divkārt zāģzobaina, gals smails. Kātaino lapu pamats sirdsveidīgs, augšējo — pusskaujošs. Dzeltenie ziedi kārtojas kāta galā pa vienam vairogveidīgā ziedkopā. Kurvīšu platums 6—8 cm, to malā tumšdzelteni sievišķie mēlziedi, centrā divdzimumu stobrziedi. Auglis ribains, šķautņains un kails sēklenis bez matkausa. 

Krāšņā telēkija zied no jūnija beigām līdz augustam. Augot veido blīvas grupas. Dārzos to audzē saulē vai pusēnā, bet tā aug arī ēnā. Krāšņajai telēkijai patīk vidēji mitra augsne. To var pavairot, dalot augu pavasarī vai sējot sēklas rudenī. Augs ir ļoti pieticīgs un neprasa daudz rūpju.

Līdzīgi augi
------------

Krāšņā telēkija ir līdzīga helēniju ālantei (*Inula helenium*). Lai arī abi augi pieder atšķirīgām ģintīm, tie pieder ālantu ciltij (*Inuleae*). Tos var labi atšķirt pēc lapām - krāšņajai telēkijai apakšējās lapas ir ar kātu, nevis visas lapas sēdošas. Turklāt lapām ar kātu lapas pamats ir sirdsveidīgs, nevis ķīļveidīgs, kā tas ir helēniju ālantei. Telēkijas ziedkopas un lapojums ir salīdzinoši skrajāks.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Latvijas daba: Krāšņā telēkija
2. ↑  «Kemper Center: Telekia speciosa». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2005. gada 20. martā. Skatīts: 2011. gada 31. augustā.
3. ↑  Telekia speciosa

Ārējās saites
-------------

* Botany Photo: Telekia speciosa (angliski)
* PlantFiles: Telekia, Heartleaf Oxeye (angliski)
* Telekia speciosa- looking for information (angliski)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Krāšņā telēkija*** |
**Ilmārs Mežs** (dzimis 1965. gadā Rīgā) ir latviešu cilvēkģeogrāfs, demogrāfs un vēsturnieks.

Izglītība
---------

Absolvējis Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas fakultāti, ieguvis ģeogrāfijas maģistra grādu Rietummičiganas Universitātē, doktora grādu Latvijas vēsturē Latvijas Universitātes Latvijas vēstures institūtā.

Padziļināti ir pētījis iedzīvotāju sastāva maiņu, demogrāfijas un migrācijas aspektus. Veicis pētījumu par latviešu uzvārdiem un to izcelsmi. I. Mežs sastādījis trīs Latviešu valodas aģentūras grāmatas par šo tēmu: "Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Latgale" (2017),"Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Kurzeme, Zemgale, Sēlija" (divās daļās, 2019), "Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Vidzeme" (divās daļās, 2022).

2021. gada novembrī saņēmis Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieka pakāpi.

I. Mežs ir precējies ar Jantu Mežu, ģimenē seši bērni. Studentu korporācijas *Gersicania* biedrs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Muļķu Latvijā vairs nav • IR.lv». *IR.lv* (lv-LV). 2022-09-28. Skatīts: 2022-12-02.
2. ↑  «Iznākusi grāmata „Latviešu uzvārdi arhīvu materiālos: Vidzeme"». Skatīts: 2023-12-02.
3. ↑  «Pirms valsts svētkiem piešķirti 60 augstākie Latvijas valsts apbalvojumi». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-12-03.
4. ↑  Apollo.lv. «Sešu bērnu tēvs Ilmārs Mežs: «Sēņošana kopā ar sešiem bērniem – tas ir izaicinājums»».

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 162897258
* LCCN: n95037364
* ISNI: 0000 0001 1192 8144
* GND: 1171500971
* SUDOC: 087823829

 |

 |
**Speltornas boro** (angļu: *Borough of Spelthorne*) ir nemetropoles distrikts ar boro statusu Sari grāfistē Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Izvietojies grāfistes ziemeļrietumos, ietilpst Londonas aglomerācijā. Distrikta administratīvais centrs un otra lielākā apdzīvotā vieta ir Steinsa pie Temzas. Trešo daļu distrikta teritorijas aizņem ūdenskrātuves, kas tiek izmantotas Londonas nodrošināšanai ar dzeramo ūdeni.

Vēsture
-------

Tagadējās robežās distrikts izveidots 1974. gada 1. aprīlī, apvienojot Steinsas un Sanberi pie Temzas urbānos distriktus. Distrikti sākotnēji piederēja Midlseksas grāfistei, bet 1965. gadā iekļauti Sari. Distrikts nosaukts pēc šajā teritorijā viduslaikos pastāvējušās Speltornas kiligundas. Administratīvi viss distrikts ir vienota ārpuspagastu teritorija (*unparished area*). Lielākās apdzīvotās vietas distriktā (2011) ir Ešforda (27 382 iedzīvotāji), Steinsa pie Temzas (18 847) un Sanberi pie Temzas (18 041).

Ārējās saites
-------------
**Treviss Vernons Grīns** (angļu: *Travis Vernon Green*, dzimis 1970. gada 20. decembrī) ir Kanādas hokeja treneris un bijušais hokejists. Pašlaik (2024) Grīns ir NHL komandas Ņūdžersijas "Devils" galvenais treneris.

1989. gada NHL draftā Grīnu ar 23. numuru 2. kārtā izvēlējās Ņujorkas "Islanders". Vēlāk spēlējis Anahaimas "Mighty Ducks", Fīniksas "Coyotes", Toronto "Maple Leafs" un Bostonas "Bruins". Savu karjeru noslēdza Nacionālās līgas komandā EV Zug.

Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījies trīs Pasaules čempionātos. 1997. gada Pasaules čempionātā Somijā, izcīnījis pirmo vietu.

Savu trenera karjeru sācis WHL komandā Portlendas "Winterhawks". No 2013. gada līdz 2017. gadam trenējis AHL komandu Jūtikas "Comets". Kopš 2017. gada Grīns ir Vankūveras "Canucks" galvenais treneris.

Atsauces
--------

1. ↑  «Travis Green named Canucks head coach». *NHL.com* (en-US). Skatīts: 2021-01-19.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
**Jānis Grants** (īstajā vārdā **Jānis Jēkabsons**, 1909-1970) bija latviešu rakstnieks un žurnālists. Laikraksta "Literatūra un Māksla" redaktors (1946—1949).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1909. gada 16. jūnijā Daugavgrīvas zvejnieku ģimenē.

Mācījās Bolderājas pamatskolā (1919—1925) un Latvijas Kultūras veicināšanas biedrības vakara vidusskolā (1926—1930), strādāja Jaunciema kokzāģētavās un Rīgas ostā par kuģu un vagonu krāvēju. 1931. gadā sāka publicēties laikrakstā "Pamatšķira" un žurnālā "Strādnieku Sports un Sargs".
Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gadā Jākobsonu par pretvalstisku darbību ieslodzīja Rīgas Centrālcietumā un Daugavpils cietumā, atbrīvoja 1938. gadā.

Pēc Latvijas okupācijas Otrā pasaules kara laikā Jākobsons iestājās Latvijas Padomju rakstnieku savienībā un kļuva par laikraksta "Darbs" redaktora vietnieku, tad par žurnāla "Atpūta" atbildīgo redaktoru.
Pēc Vērmahta iebrukuma Latvijā 1941. gada jūlijā viņš devās bēgļu gaitās uz Čuvašijas APSR. 1941. gada septembrī Gorohovecas nometnē viņu ieskaitīja 201. latviešu strēlnieku divīzijā, bet pēc ievainojuma Maskavas aizstāvēšanas kaujās atbrīvoja no karadienesta. Darbojās laikrakstos "Padomju Strēlnieks" un "Par Padomju Latviju" (1942—1944).

Pēc kara beigām bija Latvijas PSR Ministru Padomes Mākslas lietu pārvaldes Repertuāra komisijas priekšsēdētājs (1945—1946), tad laikraksta "Literatūra un Māksla" redaktors (1946—1949).

Miris 1970. gada 4. decembrī.

Stāsti
------

* 1945: "Mazās upes sākums".
* 1947: "Kalna sādžas aizstāvēšana" (apvienoti krājumā "Frontes stāsti").
* 1948: "Frontes stāsti".
* 1949: "Vēja pusē".
* 1954: "Aiz mums Maskava".
* 1959: "Ausma ceļā".
* 1959: "Šalc zilais lauks".
* 1962: "Saules lēkti Vēju salā".
* 1964: "Kuģis piestāj jaunības krastā".
* 1965: "Doka komandieris".
* 1968: "Liesmo zilā uguntiņa".

Pagodinājumi
------------

* Latvijas PSR Valsts prēmija (1960)
* LPSR Nopelniem bagātais kultūras darbinieks (1969)

Atsauces
--------

1. ↑  literatura.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 29119676
* LNB: 000081960
* LCCN: no95053757
* ISNI: 0000 0000 4336 6388
* GND: 1157357059

 |

 |
**Breknela** (angļu: *Bracknell*) ir pilsēta (*town*) Anglijā, Bērkšīras grāfistē, Breknelforestas unitārās pašvaldības administratīvais centrs un lielākā apdzīvotā vieta, trešā lielākā apdzīvotā vieta grāfistē. Atrodas ziemeļrietumos no Londonas 40 km no Čeringkrosas un 18 km no grāfistes centra Redingas.

Vēsture
-------

Pirmoreiz minēta 942. gadā kā *Braccan hea* — ‘Brakam piederoša zeme’. Līdz 2. pasaules karam Breknela bija neliels ciems. 1949. gadā to izvēlējās kā vienu no «jaunajām pilsētām» — jaunbūvējamu pilsētu, uz kurieni pārvietot iedzīvotājus no nabadzīgajām vai karā sabombardētajām mājām. Sākotnēji pilsēta tika plānota 25 tūkstošiem iedzīvotāju, kas aizņemtu 1000 ha platību ap vēsturiskās Breknelas centru, bet vēlāk pilsētu paplašināja, iekļaujot vairākus piepilsētas ciemus, tajā skaitā agrāko distrikta centru Īsthempstedu.

Mūsdienās pilsētā bāzējas vairāku globālu kompāniju ofisi un ražotnes.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Breknela***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 131393481
* LCCN: n83232578
* GND: 4237197-1

 |

 |
***Ten*** ir Spānijas bezmaksas televīzijas kanāls, ko vada *Central Broadcaster Media*, un tas pieder *Grupo Secuoya*.

Vēsture
-------

2015. gada oktobrī *Grupo Secuoya* tika paziņots par vienu no virszemes ciparu televīzijas licences ieguvējiem. Pēc tam grupa paziņoja, ka televīzijas kanālam būs vispārēja ģimenes programma.

2015. gada 24. decembrī sākās kanāla testa signāli, kurus sauca par "10". 2016. gada 18. februārī tika paziņots kanāla oficiālais nosaukums: "Ten". 

  

2018. gada 30. oktobrī tika paziņots par līgumu starp *Grupo Secuoya* un *Mediapro* par kanāla programmu pārvaldību, tādējādi cenšoties uzlabot skatītāju rādītājus.

2020. gada februārī kanāls piedzīvoja auditorijas krīzi apraides frekvenču maiņas dēļ, zaudējot pusi no saviem ikdienas skatītājiem. 2020. gada beigās kanāls sāka vēl vienu programmu pārveidošanas procesu, kad tas nolēma likt likmes uz amerikāņu televīzijas seriāliem "Monks" un "Doktors Hauss' un spāņu sarunu šoviem, piemēram, *Caso Cerrado*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Atresmedia, Mediaset, Secuoya, El Real Madrid y 13 TV se quedan con las nuevas licencias TDT». *prnoticias* (spāņu). 2015. gada 30. septembris. Skatīts: 2019. gada 5. decembris.
2. ↑  «Grupo Secuoya lanzará un canal generalista familiar». *Fórmula TV* (spāņu). 2015. gada 30. septembris. Skatīts: 2019. gada 5. decembris.
3. ↑  «La nueva tele '10' inicia sus emisiones en prueba». *El Periódico de Catalunya* (spāņu). 2015. gada 23. decembris. Skatīts: 2019. gada 5. decembris.
4. ↑  «Secuoya pone Ten en manos de Mediapro para intentar reflotar el canal». *Vertele* (spāņu). 2018. gada 30. oktobris. Skatīts: 2019. gada 5. decembris.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne (spāņu)
**Kumāni** (turku: *kumanlar*, ungāru: *kunok*) jeb **polovcieši** (krievu: *по́ловцы, половчане*), saukti arī par **kipčakiem** (turku: *kıpçak*), bija tjurkvalodīga stepju klejotāju cilšu apvienība 11.—13. gadsimtā, kas no Sibīrijas iebruka Eiropas stepju joslā un izspieda no turienes pečeņegu ciltis. Viņi pakļāva zemes tagadējās Kazahstānas, Krievijas Federācijas un Ukrainas teritorijā, ko slāvi dēvēja par Polovciešu stepi.

Vēsture
-------

Kumānu akmens skulptūra (baba) Luhanskā (12. gadsimts)
Kumāni iebruka arī tagadējās Rumānijas teritorijā, kur 1089. gadā tos Transilvānijā sakāva Ungārijas karalis Lāslo I. 1203. gadā polovcieši ieņēma Kijivu.

1223. gadā kaujā pie Kalkas upes Mongoļu impērijas karaspēks sakāva apvienoto polovciešu un Kijivas Krievzemes karaspēku un kumāni pakāpeniski saplūda ar mongoļiem, piedaloties tatāru, baškīru, kazahu un Ziemeļkaukāza tautu etnoģenēzē, kas lielā mērā pārņēma viņu kultūru un valodu.

1235. gadā daļa kumānu pārcēlās pāri Karpatiem, kur 1239. gadā ungāru karalis Bēla IV viņiem ierādīja zemi, un viņi pieņēma kristīgo ticību un saplūda ar ungāriem. Daļa kumānu izklīda pa Bulgāriju, Trāķiju un Mazāziju.

Atsauces
--------

1. ↑  «Кипчаки» в энциклопедии «Кругосвет» (krieviski)
2. ↑  Баскаков Н. А. К вопросу о классификации тюркских языков. Известия Академии наук СССР. 1952, том XI, стр. 121—134
3. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīcas X. sējuma 18 891.—18 892. slejas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kumāni***.
* Latvijas Nacionālās enciklopēdijas šķirklis
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* BNF: cb12221857m (data)

 |

 |
**Vasilije Micičs** (ziemeļsāmu: *Vasilije Micić*; dzimis 1994. gada 13. janvārī Kralevā) ir serbu basketbolists, spēlē saspēles vadītāja pozīcijā, Serbijas basketbola izlases dalībnieks. 2024. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Šarlotas "Hornets". Pirms nonākšanas NBA, aizvadījis spožu karjeru Eirolīgā, divreiz kļūstot par tās čempionu, kā arī sezonas un *Final Four* labāko spēlētāju.

Karjera
-------

Jaunatnes gados spēlējis Belgradas "Mega Vizura" sistēmā, pēc tam pārceļoties uz Eirolīgas līmeņa klubiem. 2021. un 2022. gadā viņš kļuva par Eirolīgas čempionu kopā ar Turcijas klubu Stambulas "Anadolu Efes", abās sezonās izcīnot arī *Final Four* labākā spēlētāja balvu.

NBA
---

2014. gada NBA draftā V. Micičs tika izraudzīts ar 52. numuru otrajā kārtā, spēlētāju izvēlējās Filadelfijas "76ers". 2020. gadā "76ers" tiesības uz joprojām Eiropā spēlējošo basketbolistu kopā ar Elu Horfordu un drafta izvēles tiesībām aizmainīja uz Oklahomasitijas "Thunder" pret Deniju Grīnu, Vinsentu Poirē un Terensu Fergusonu. 2023. gada jūlijā V. Mičičs pārcēlās uz Ziemeļameriku un noslēdza līgumu ar "Thunder", tomēr jauniem talantiem pārpilnajā komandā viņam neizdevās iegūt pienācīgu lomu, aizvadītajās 30 spēlēs viņš guva vidēji tikai 3,3 punktus, atdodot arī 2,5 rezultatīvas piespēles vidēji spēlē.

2024. gada februārī V. Micičs kopā ar Dāvi Bertānu, Trē Mannu, divām nākotnes drafta izvēlēm un naudas kompensāciju tika aizmainīts uz Šarlotas "Hornets" pret Gordonu Heivardu.

Serbijas izlase
---------------

Spēlējis Serbijas jaunatnes izlasēs, izcīnot sudraba medaļas Eiropas U18 čempionātā 2011. gadā un Pasaules U19 čempionātā 2013. gadā. 2013. gadā viņš debitēja pieaugušo Serbijas basketbola izlasē, pārstāvot to 2013. gada Eiropas čempionātā. 2017. gada Eiropas čempionātā, kas notika Turcijā, V. Micičs kopā ar Serbijas izlasi izcīnīja sudraba medaļu, finālā piekāpjoties Slovēnijai.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------


  


| Sporta amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **netika pasniegts**  |  **Eirolīgas MVP** 2021 | Pēctecis: **Nikola Mirotičs**  |
Franču buldogs
**Franču buldogs** ir neliela izmēra suņu šķirne. Lai arī franču buldogs ir maza auguma, viņš ir spēcīgs, muskuļots un apveltīts ar izteiktu raksturu. Franču buldoga puika ideālā variantā sver aptuveni 12,5 kg, bet meitene ap 11 kilogramiem. Tas ir kompakta izmēra, drukns, ar savdabīgām "sikspārņa" ausīm. Franču buldoga kažoks ir gluds, īss un spīdīgs. Franču buldogs var būt ruds, svītrains, plankumains (ar svītrainiem vai rudiem laukumiem) vai krēmkrāsas.

Pēc 2015. gada datiem, tā ir ceturtā visbiežāk reģistrētā suņu šķirne Lielbritānijā un pēc 2017. gada datiem ceturtā visbiežāk reģistrētā suņu šķirne ASV.

Franču buldogu izcelsme
-----------------------

Franču buldoga izcelsme ir saistāma ar vācu un angļu buldogiem. Deviņpadsmitā gadsimta industriālās revolūcijas laikā uz Franciju pārcēlās daudzi amatnieki, kuri paņēma līdzi savus mazos suņus. Francijā mazie angļu buldogi krustojās ar vācu buldogiem. Rezultātā radās mazi buldogi ar franču raksturu, kuri drīz vien kļuva pazīstami kā *Bouledogue Français* (Franču buldogs). Viņi kļuva par augstākās sabiedrības sieviešu un amatnieku galvenajiem pavadoņiem. Iespējams, franču buldogu raksturs vēlāk tika nostiprināts, krustojot šos suņus ar terjeriem un mopšiem, tomēr Francijā liecības par to ir skopas.

Franču buldogu raksturs, īpatnības
----------------------------------

Franču buldogam ir ļoti laba humora izjūta, tādēļ viņu dēvē par suņu pasaules klaunu, bet neskatoties uz to, viņš ir arī ļoti saprātīgs. Suns ir ļoti sirsnīgs, mīlīgs, apķērīgs, jūtīgs, rotaļīgs, iecietīgs pret bērniem, mundrs, bet reizēm ļoti trakulīgs. Viņam piemīt patiesi jautra daba un parasti viņš cenšas izpatikt, šim sunim fiziski vingrinājumi nav tik svarīgi, tāpēc viņš var būt lielisks pilsētas suns. Ja franču buldoga saimnieks pievērš pārāk daudz uzmanības citiem suņiem, tad šis suns kļūst ļoti greizsirdīgs, viņam patīk sajusties kā ģimenes loceklim, un viņu nav ieteicams bieži atstāt vienu. Apmācīt franču buldogu nav grūti, jo viņš ir gudrs un spēj ātri mācīties. Taču saimniekam svarīgi saglabāt konsekvenci.

Franču buldoga iespējamās slimības pēc to krāsas
------------------------------------------------

* Pilnīgi balts — kurluma gēns.
* Balts ar melnu, bez svītrām — kurluma gēns, acu slimības.
* Šokolādes brūns — agrīns aklums, katarakta.
* Zils jeb peļu pelēks — aklums, folikulāra displāzija jeb pakāpeniska apmatojuma izkrišana, sākot no agrīna vecuma, sausa zvīņaina āda, kas ir ļoti uzņēmīga pret bakteriālajām infekcijām.
* Pilnīgi melns, kā arī melns ar lāsumiem (kā rotveilers) — pārāk dominējošs krāsojums, kas var iznīcināt jebkuru citu krāsu no šķirnes.

Atsauces
--------

1. ↑
**Karakija** (kazahu: *Қарақия ойысы, Qaraqïya oýısı* — ‘melnā krauja’) ir ieplaka Kazahstānas rietumos Kaspijas jūras austrumu piekrastē, Kazahstānas zemākā sausā ieplaka un trešā zemākā Āzijā.

Izvietojusies Manghistau pussalas dienviddaļā ap 50 km no Aktau pilsētas. Ieplakai in neregulāra ovāla forma, izstiepta ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. Veidojusies karsta procesa rezultātā, izskalojoties sāļajiem iežiem. Ieplakas zemākajā vietā atrodas Batira ezers, kura ūdens līmenis ir stipri mainīgs. Ezeram izžūstot, tas ielejas dibens pārvēršas par solončaku.

Ieplaka kopš 2001. gada iekļauta Karakijas—Karakola dabas lieguma teritorijā.

1930. gados bija plāni par ieplakas pārpludināšanu ar Kaspijas jūras ūdeni, izbūvējot hidroelektrostaciju, kas izmantotu 100 m augstuma starpību ar jūru.

Atsauces
--------

1. ↑  «Karagije». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 333. lpp.
2. ↑  State Nature Sanctuary Karakiya-Karakol (zoological)
3. ↑  Кто и зачем планировал затопить впадину Карагие на Мангышлаке

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Karakija***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Baltā armija** (krievu: *Белая армия*), arī **Baltā gvarde** (*Белая гвардия*), ir kopīgs nosaukums Baltās kustības un pretpadomju valdību bruņotajiem formējumiem Krievijas pilsoņu kara laikā. Tās izveidē tika izmantota Pagaidu valdības perioda Krievijas armijas struktūra, gandrīz katram atsevišķam formējumam bija savas īpatnības. Baltās armijas militārā māksla balstījās uz Pirmā pasaules kara pieredzi, kuru tomēr spēcīgi ietekmēja pilsoņu kara specifika.

Baltās armijas tika komplektētas gan brīvprātīgi, gan mobilizācijas kārtībā. Vienībās brīvprātīgi piedalījās ne tikai Krievijas Impērijas armijas un flotes virsnieki, bet arī visi interesenti. Tā tas bija gan dienvidos — Brīvprātīgo armijā, gan Sibīrijā, piemēram, Darba korpusa divīzijās. Mobilizācijas kārtībā viņi tika vervēti no kontrolēto teritoriju iedzīvotājiem un no sagūstītajiem Sarkanās armijas karavīriem.

Krievijas pilsoņu karā baltā armija cieta sakāvi.

Sastāvs
-------

Saskaņā ar Sarkanās armijas izlūkdienestu aplēsēm 1919. gada jūnijā balto armiju, kas cīnījās pret Sarkano armiju, spēks sasniedza maksimumu — gandrīz 683 000 karavīru. Tomēr kopējais skaits kopā ar palīgvienībām un štāba vienībām varēja pārsniegt 1 023 000 cilvēku (kaujas vienības veidoja tikai līdz pusei no šī skaitļa). No 1919. gada jūlija Balto armiju skaits sāka pakāpeniski samazināties.

Balto armiju veidoja visi tā laika armijas atzari.

* kājnieki
* kavalērija
* aviācijas vienības
* tanku formācijas
* dzelzceļa formējumi

Visām tām bija savi formas tērpi un atšķirības zīmes, kas bieži vien bija atdarinātas no Krievijas Impērijas armijas gvardes vienību formas tērpiem.

Nosaukums
---------

Nosaukums "Baltā..." ir saistīts ar pirmsrevolūcijas kārtības atbalstītāju baltās krāsas simboliku, kas datējama ar Franču revolūciju un ir pretstats Sarkanās gvardes un vēlāk Sarkanās armijas vienību nosaukumam. Nosaukums "Baltā gvarde" pirmo reizi tika lietots Krievijā 1906. gadā izveidotajiem somu policijas pulkiem, kas tika izveidoti cīņai pret revolucionāro kustību. To dalībnieki nēsāja baltas aproces uz piedurknēm, taču tam nebija tiešas saistības ar Pilsoņu kara laika Balto armiju.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Baltā armija***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph119073

 |

 |
**Ādolfs Fridrihs** (vācu: *Adolf Friedrich zu Mecklenburg*; dzimis 1873. gada 10. oktobrī, miris 1969. gada 5. augustā) bija Apvienotās Baltijas hercogistes hercogs, Āfrikas pētnieks, Vācu Togo gubernators un Vācijas Nacionālās Olimpiskās komitejas pirmais prezidents (1949-1951). Formāli viņš var tikt uzskatīts par vienīgo Baltijas monarhu, ja par tādu netiek uzskatīts Livonijas karalis Magnuss.

Dzīvesstāsts
------------

Dzimis 1873. gadā Šverīnē kā Mēklenburgas-Šverīnes lielhercoga Frīdriha Franča trešais bērns. No 1907. līdz 1908. gadam vadīja zinātnisko ekspedīciju uz Centrālo Āfriku. No 1910. līdz 1911. gadam vadīja ekspedīciju uz Čadu un Sudānu. No 1912. līdz 1914. gadam bija pēdējais Togo vācu gubernators. No 1915. līdz 1916. gadam dienēja Austroungārijas un Turcijas armijās. 1918. gadā bija nominēts par Apvienotās Baltijas valsts galvu, bet nekad nav kāpis šīs īslaicīgās valsts tronī. No 1916. līdz 1956. gadam bija Starptautiskās Olimpiskās komitejas loceklis. No 1949. līdz 1951. gadam bija Vācijas Nacionālās Olimpiskās komitejas pirmais prezidents. Apēda manu kaķi. Miris 1969. gadā.

Bija divreiz precējies - pirmoreiz ar princesi Viktoriju Feodoru, kas mira dzemdībās 1918. gada 18. decembrī, otrreiz - ar princesi Elizabeti 1924. gadā. Viņam bija viena meita hercogiene Voiclava-Feodora (*Woizlawa-Feodora*).

Ādolfs Frīdrihs Mēklenburgs 1962. gadā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 74660909
* LCCN: n84095539
* ISNI: 0000 0001 0988 4330
* GND: 119333252
* SUDOC: 117735825
* BNF: cb170744072 (data)
* BIBSYS: 90565514
* NKC: xx0260453
* CiNii: DA05392316

 |

 |
**Viktors Jūnass Brants** (zviedru: *Viktor Jonas Brandt*; dzimis 1999. gada 8. jūlijā Kārlstadē) ir zviedru biatlonists, 2024. gada pasaules čempions stafetē.

Viņa vecākais brālis Oskars arī ir biatlonists.

Karjera
-------

Jauniešu un junioru sacensībās startēja bez īpašiem panākumiem. 2021. gada novembrī Idrē debitēja IBU kausā ar 17. vietu sprintā. Nākamajā sprintā, kas risinājās turpat Idrē, ieņēma jau 7. vietu. Tā paša gada 19. decembrī IBU kausa posmā Obertilliahā kopā ar Elisabeti Hēgbergu izcīnīja otro vietu 1+1 jauktajā stafetē. Piedalījās 2022. gada Eiropas čempionātā, 20 km individuālajā distancē ieņēma 21. vietu, bet sprintā startēja neveiksmīgi un palika 93. vietā. Arī 2022.—2023. gada sezonā startēja IBU kausā, sezonas labāko rezultātu sasniedza Ridnaunā, ieņemot septīto vietu masu startā ar 60 dalībniekiem. 2023. gada 9. martā Estešundā debitēja Pasaules kausa sacensībās un ieņēma 47. vietu 20 km individuālajā distancē.

Piedalījās 2023.—2024. gada sezonas pirmajās Pasaules kausa sacensībās Estešundā, bet uzreiz pēc tam sezonu turpināja IBU kausā, kur 2023. gada decembrī trīs reizes iekļuva desmitniekā. 2024. gada sākumā atgriezās Pasaules kausā un Antholcas posmā ieguva pirmos punktus, ieņemot 32. vietu saīsinātajā individuālajā distancē. 2024. gada Eiropas čempionātā Slovākijā labāko individuālo rezultātu sasniedza sprintā, ieņemot 11. vietu, bet jauktajā stafetē izcīnīja 4. vietu. Savā debijas Pasaules čempionātā 2024. gadā Nove Mesto ieņēma 24. vietu sprintā un 33. vietu iedzīšanā. Viņš tika iekļauts arī Zviedrijas stafetes komadas sastavā, lai veiktu pirmo posmu. Kopā ar Jesperu Nelinu, Martinu Ponsiliomu un Sebastianu Sāmuelsonu kļuva par pasaules čempionu, izcīnot Zviedrijai pirmo zelta medaļu vēsturē pasaules čempionāta vīriešu stafetē.

Karjeras rezultāti
------------------

### Pasaules čempionāts

| Gads | Vieta | Individ. sac. | Sprints | Iedzīšana | Masu starts | Stafete | Jauktā stafete | 1+1 jauktā stafete |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2024 | Valsts karogs: Čehija Nove Mesto | — | 24. | 33. | — | **1.** | — | — |

### Pasaules kausa kopvērtējums

| Sezona | Vieta |
| --- | --- |
| 2023.—2024. | 62. |

Atsauces
--------

1. ↑  «Team Brandt». *brandtbiathlon.com* (zviedru). Skatīts: 2024. gada 18. februārī.
2. ↑  «Russian Golden Double in Mixed Relays». *biathlonworld.com* (angļu). 2021. gada 19. decembris. Skatīts: 2024. gada 18. februārī.
3. ↑  «Karriärens första världscuppoäng för Brandt – Thingnes Bö överlägsen». *langd.se* (zviedru). 2024. gada 18. janvāris. Skatīts: 2024. gada 18. februārī.
4. ↑  «Sweden Roars to Men’s Relay Gold medal». *biathlonworld.com* (angļu). 2024. gada 17. februāris. Skatīts: 2024. gada 18. februārī.

Ārējās saites
-------------

* IBU profils (angliski)