recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gīrihosteji** (*Guerichosteus*) ir bezžokļaiņu ģints izmirušajās psammosteju apakškārtā. Ģinti pirmo reizi 1964. gadā aprakstīja britu paleontologs Beverlijs Halsteds Tarlo. Nosaukums ir dots par godu vācu ģeologm un paleontologam Georgam Gīriham. Ģints tipveida suga ir *Guerichosteus kozlowskii* Tarlo, 1964. Ģints bija izplatīta apakšdevona augšdaļā, emsa stāvā, Polijā, Sventokšiskas kalnu rajonā, kā arī vidusdevona apakšdaļā pērnavas svītas nogulumos Igaunijā un, iespējams, Lietuvā.

Apraksts
--------

Mediālā vēdera plātne ir izliekta no vienas malas līdz otrai. Tās aizmugurē atrodas dziļš aizmugurējais mediālais V-veida izgriezums. Branhiālā plātne ir gara un samērā plata (garuma un platuma attiecība ir 1.9—2). Žaunu atvere atrodas aizmugurējā sānu stūrī. Postorbitālā plātne virzienā uz aizmuguri nedaudz sašaurinās. Kornuālā plātne ir taisnstūrveidīga. Ornamentējumu veido blīvi izvietoti ieapaļi ādas zobu pauguriņi (1—2 mm lieli) ar izteiktām radiālām ribiņām, kas stiepjas līdz pauguriņu virsotnēm. Pauguriņu pamatnes ir gludas vai arī ar iegarenām radiālām ribiņām (apmaļu zobiņiem). Sīkāki pauguriņi (reizēm veidojot koncentriskas rindas) izvietojas starp lieliem pauguriem.

Sistemātika
-----------

* **Guerichosteus** Tarlo, 1964

* *G. heterolepis* (Preobrazhensky, 1911)
* *G. kozlowskii* Tarlo, 1964
* *G. kotanskii* Tarlo, 1964
* *G. kulczyckii* Tarlo, 1964
* *G. lefeldi* Tarlo, 1964

Atsauces
--------

1. ↑  L.BEVERLY HALSTEAD TARLO, PSAMMOSTEIFORMES (AGNATHA) A REVIEW WITH DESCRIPTIONS OF NEW MATERIAL FROM THE LOWER DEVONIAN OF POLAND, (I General Part) PALAEONTOLOGIA POLONICA — No.13, WARSZAWA, 1964, 113. lpp.
2. ↑  Vadim N. Glinskiy and Darya V. Pinakhina, New data on psammosteid heterostracans (Pteraspidomorpha) and acanthodians (Acanthodii) from the Pärnu Regional Stage (Lower Eifelian, Middle Devonian) of Estonia, Estonian Journal of Earth Sciences, 2018, 67, 1, 78,81 lpp.
**Hlorbenzols** (C6H5Cl) ir bezkrāsains, degtspējīgs šķidrums, kuru var iegūt no fenola un fosfora pentahlorīda. Tas ir daudzu hloru saturošo pesticīdu (arī DDT) izejviela. Pats hlorbenzols ir maztoksiska viela. Hlorbenzolu lieto arī par šķīdinātāju.

Iegūšana
--------

Hlorbenzolu var iegūt, fenolam reaģējot ar fosfora pentahlorīdu:

C6H5OH + PCl5 → C6H5Cl + POCl3 + HCl
Reakcijā var veidoties arī citi blakusprodukti. Šādā veidā hlorbenzols pirmo reizi tika iegūts 1851. gadā.

Rūpnieciski hlorbenzolu ražo, hlorējot benzolu ar hloru Lūisa skābes (parasti dzelzs(III) hlorīda FeCl3) klātienē:

C6H6 + Cl2 → C6H5Cl + HCl
Tā kā hlors ir elektronegatīvs, hlorbenzols ir visai inerts reakcijās ar elektrofiliem (hloru), tāpēc šajā reakcijā veidojas maz blakusproduktu. Nozīmīgākais blakusprodukts ir para-dihlorbenzols (1,4-dihlorbenzols).

Īpašības
--------

Hlorbenzols ir tipisks aromātiskais halogēnogļūdeņradis.

* Reakcijā ar sārmu veidojas fenols:

C6H5Cl + NaOH → C6H5OH + NaCl
Šo metodi kādu laiku lietoja fenola ražošanai.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie halogēnogļūdeņraži |
| --- |
|  |
|  | 
* Hlormetāns
* Jodmetāns
* Metilēnhlorīds
* Hloroforms
* Bromoforms
* Jodoforms
* Tetrahlorogleklis
* Dihloretāns
* Vinilhlorīds
* Hlorbenzols

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4268618-0
* NDL: 01116563

 |

 |
**Gīzela Fišdika** (vācu: *Gisela Fischdick*; dzimusi 1955. gada 5. novembrī Mīlheimā) ir Vācijas starptautiskā lielmeistare šahā (2005).

Biogrāfija
----------

No 1970. gadu beigām līdz 1990. gadu vidum bijusi viena Vācijas Federatīvās Republikas vadošajām šahistēm. Divas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas ciklos. 1979. gadā Riodežaneiro starpzonu turnīrā dalījusi 4.-5. vietu,  taču pēc Allas Kušniras atteikuma spēlēt pretendentu mačos aizvadījusi papildu maču ar Elizabeti Polihroniadi, kuru noslēgusi neizšķirti 3:3, taču labāka papildu koeficienta dēļ iekļuvusi pretendentu mačos, kur 1980. gadā ar 3½:4½ cietusi zaudējumu ceturtdaļfinālā pret Martu Litinsku. 1982. gadā starpzonu turnīrā Tbilisi ieņēmusi 9. vietu.

Pārstāvējusi Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 8 reizes (1978-1984, 1988-1994). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1978) medaļu.
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 1992. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā Fišdikai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2005. gadā pēc Vācijas šaha federācijas pieprasījuma - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu par 1982.-1983. gada turnīru rezultātiem.

Ir pazīstama kā lieliska ātrā šaha speciāliste. Vācijas sieviešu šaha čempionātos šaha ātrspēlē uzvarējusi 14 reizes, bet ātrajā šahā bijusi labākā 5 reizes.

Atsauces
--------

1. ↑  1979 Rio de Janeiro Interzonal Tournament
2. ↑  1980-81 Candidates Matches
3. ↑  1982 Tbilisi Interzonal Tournament
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Gisela Fischdick
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Gisela Fischdick
6. ↑  Fischdick, Gisela: Women Grandmaster Title Application
7. ↑  Deutsche Meisterschaften der Frauen

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ruskaja** (krievu: *Русская*) - padomju, vēlāk krievu polārstacija Mērijas Bērdas Zemē. Atrodas tā Rietumantarktīdas sektora piekrastē, uz kuru neviena valsts nav izvirzījusi teritoriālās pretenzijas. Izvieta Hobsa krastā Burksa ragā Halla līča krastā.

Vieta stacijai tika izraudzīta 1972. gadā. Pirmais mēģinājums uzbūvēt staciju bija 1973. gadā, bet sakarā ar smagajiem ledus un laika apstākļiem neizdevās nogādāt krastā visu nepieciešamo aprīkojumu un stacijas būve tika iekonservēta. Spēcīgās vētras (stacijas apkārtnē raksturīgi stipri vēji; vidēji 136 dienas gadā vēja ātrums pārsniedz 30 m/s) nopostīja iekonservētās būves.

Stacija veiksmīgi tika izbūvēta 1980. gadā. Būves un stacijas darbības sākuma nodrošināšanai tika piegādāts 87 t degvielas, 13 t pārtikas un 132 t citu kravu. Stacija tika izbūvēta 11 dienās no 26. februāra līdz 9. martam.

Stacijas galvenais uzdevums bija veikt meteoroloģiskos novērojumu, jo tā bija vienīgā polārstacija Mērijas Bērdas Zemes piekrastē.

Stacijas darbība tika pārtraukta 1990. gadā sakarā ar Krievijas polāro programmu ierobežoto finansējumu. Stacija tika iekonservēta un tās darbību bija plānots atjaunot 2007.-2008. gada sezonā.[*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------

1. ↑  «Станция Русская». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 11. oktobrī. Skatīts: 2010. gada 19. martā.

Ārējās saites
-------------

* Ruskajas stacijas fotogrāfijas

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Krievijas Valsts karogs: Krievija un PSRS Valsts karogs: Padomju Savienība polārstacijas Antarktikā |
| --- |
|  |
| 
* **Belinshauzena**
* *Družba*
* *Družnaja*
* *Družnaja II*
* *Družnaja III*
* Družnaja IV
* *Komsomoļska*
* *Lazareva*
* Ļeņingradska
* *Mira*
* **Mirnija**
* Molodjožnaja
* **Novolazarevska**
* Oazisa1
* *Pioņerska*
* *Pobeda*
* *Poļus Ņedostupnosti*
* **Progresa**
* *Ruskaja*
* *Saļuta*
* *Sojuza*
* *Sovetska*
* **Vostoka**
* *Vostoka I*

 |
|  |
| 1 - nodota Polijai — — — Stacijas: **vissezonas** / vasaras / *slēgtās un iekonservētās* |

 |
***Printful Inc.*** ir ASV reģistrēts apdrukāšanas, šūšanas un piegādes ārpakalpojumu uzņēmums, kas saistīts ar Latvijas uzņēmumu grupu *Draugiem Group*. Dibināts 2010. gadā. Uzņēmuma centrālais birojs atrodas Rīgā, Raiņa Bulvārī 25.

*Printful* pēc pasūtījumiem apdrukā un šuj produktus, kā arī nodrošina to piegādi. Uzņēmums piedāvā integrāciju ar elektroniskās tirdzniecības platformām, automatizējot produktu izveidi, pasūtījumu saņemšanu un izpildi, turklāt klientiem ir iespēja piegādes izmaksas noteikt tiešsaistē. *Printful* nodrošina integrāciju ar dažādām elektroniskās tirdzniecības platformām un pakalpojumiem, piemēram, *eBay*, *Amazon*, *WooCommerce*, *Shopify*, *Etsy*, *Weebly*. Integrācija tiek veikta ar API pieprasījumu ķēdi

*Printful* apkalpo Ziemeļameriku ar struktūrvienībām ASV (Losandželosā Kalifornijā un Šarlotā Ziemeļkarolīnā) un Meksikā (Tihuanā). Eiropas pasūtījumus nodrošina meitas uzņēmums Latvijā AS *Printful Latvia* un Spānijas birojs un ražotne Barselonā. Austrālijā apdrukāšanu veic divi sadarbības partneri. Latvijas birojs arī nodrošina programmatūras izstrādi, mārketinga, klientu atbalsta, tirgus izpētes, finanšu pakalpojumus.

Vēsture
-------

2010. gadā ASV Kalifornijas štatā tika dibināts uzņēmums *Idea Bits LLC*.

2016. gada novembrī ASV pilsētā Šarlotā darbu uzsāka *Printful* otrā ražotne.
2017. gada janvārī uzņēmums tika pārreģistrēts Delavēras štatā un nosaukums mainīts uz *Printful Inc.* par 100 000 ASV dolāru tika iegādāts domēns *printful.com* (līdz tam uzņēmums strādāja ar domēnu *theprintful.com*).
2017. gada 13. februārī dibināts uzņēmums Latvijā AS *Printful Latvia*. Rīgā tika izveidota *Printful* trešā ražotne, kas paredzēta Eiropas klientu apkalpošanai.

2018. gada 5. novembrī Meksikā Tihuanā tika atklāta *Printful* ceturtā ražotne, kas specializējās individuāli šūtajos produktos un bija 1000 kvadrātmetru plaša.
2019. gada 3. maijā tika palaista *Printful* vietne spāņu valodā, un 6. jūnijā Barselonā tika atvērts *Printful* piektais birojs.
2019. gada pavasarī uz jaunu biroja ēku Krasta ielā pārcēlās lielākā daļa *Draugiem Group* uzņēmumu, Ojāra Vācieša ielas birojā paliekot tikai *Printful*. 17. jūlijā tika paziņots, ka AS *Printful Latvia* iegādājās zemi 6758 m² blakus birojam Ojāra Vācieša ielā, lai būvētu plašākas telpas centrālajam birojam.
2019. gada jūnijā darbu sāka *Printful* Spānijas birojs Barselonā.

2020. gada maijā darbu sāka ražotne Barselonā.
2020. gada jūlijā *Printful* vienojās ar diviem ražotājiem Austrālijā, no kuriem viens apdrukās apģērbus, bet otrs — interjera un mājas preces.

Atsauces
--------

1. ↑  Draugiem Group uzņēmums Printful maina kompānijas reģistrācijas adresi un domēnu Draugiem Group, 2017. gada janvāris
2. ↑  Printful ceturtā ražotne atvērta Meksikā Draugiem Group, 2018. gada oktobris
3. ↑  Printful par pusmiljonu nopērk zemi centrālā biroja paplašināšanai Dienas Bizness, Lelde Petrāne, 2019-07-17

Ārējās saites
-------------

* Printful Archived 2018. gada 29. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Idea Bits
**Gņezno arhikatedrāle** (poļu: *Archikatedrą Gnieźnieńską*) jeb **Vissvētākās Jaunavas Marijas Debesbraukšanas Primasa bazilika Gņezno** (poļu: *Bazylika prymasowska Wniebowzięcia Najświętszej Maryi Panny w Gnieźnie*) ir Romas katoļu katedrāle, kas atrodas vēsturiski pirmās Polijas galvaspilsētas Gņezno centrā. Gņezno arhibīskaps vienlaikus ir arī Polijas katoļu baznīcas primāts.

Baznīca šajā vietā zināma no 9. gadsimta beigām un to paplašināja pirmais zināmais Polijas valdnieks Meško I. 999. gadā katedrālē tika apglabāts Svētais Adalberts. 1025. gadā katedrālē tika kronēts pirmais Polijas karalis Boļeslavs I Drosmīgais. Vēlāk katedrālē kronējušies arī Pšemisls II un Vāclavs II. 1331. gadā baznīcu postīja Teitoņu ordenis. 1418. gadā Gņezno katedrāle kļuva par Polijas primāta rezidenci un tāda tā ir arī mūsdienās. Katedrāle ir degusi 1613. un 1760. gadā, kā arī cietusi Otrajā pasaules karā, bet vienmēr atjaunota.

* 
* 
* 
* VelvesVelves
* Svēta Adalberta relikvijaSvēta Adalberta relikvija
* Katedrāles durvisKatedrāles durvis

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gņezno katedrāle***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 172808317
* GND: 4377996-7

 |

 |
**Andrija Fuderers** (horvātu: *Andrija Fuderer*; 1931. gada 13. maijs, Subotica — 2011. gada 2. oktobris, Palamosa) bija horvātu izcelsmes Dienvidslāvijas un Beļģijas starptautiskais lielmeistars šahā (1990). Pēc profesijas - ķīmiķis.

Biogrāfija
----------

Piedzimis horvātu ģimenē Vojvodinā. Pēc Otrā Pasaules kara kļuvis par vienu no Dienvidslāvijas spēcīgākajiem šahistiem. 1947. gadā kopā ar Borislavu Ivkovu dalījis pirmo vietu Dienvidslāvijas junioru šaha čempionātā. No 1951. gada līdz 1953. gadam bijis Dienvidslāvijas šaha čempionāta godalgoto vietu ieguvējs. 1954. gadā ieņēmis 3. vietu Hastingsas tradicionālajā šaha festivālā (aiz Vasilija Smislova un Paula Keresa).

Dienvidslāvijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (1952-1954, 1958). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1958) un 2 bronzas (1952, 1954) medaļas, bet individuālajā vērtējumā sudraba (1954) un bronzas (1958) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 1 reizi (1957). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu, bet individuālajā vērtējumā bronzas medaļu;
* Pasaules studentu komandu šaha čempionātos piedalījies 1 reizi (1955) un izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā.

1955. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā Gēteborgā, kur līdz turnīra vidum bijis līderu skaitā, taču ļoti neveiksmīgais finišs atstājis viņu tikai 15. vietā.
Pēc šīs neveiksmes Fuderers sācis retāk piedalīties šaha turnīros un nopietni pievērsies ķīmijai.

Beidzis Zagrebas universitātes ķīmijas fakultāti, kļuvis par ķīmijas zinātņu doktoru un daudzu patentētu izgudrojumu autoru. 1968. gadā no Dienvidslāvijas pārcēlies uz dzīvi Beļģijā, vēlāk ieguvis šīs valsts pilsonību. Mūža nogalē dzīvojis Spānijā.

1952. gadā FIDE Fudereram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1990. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu par bijušajiem sasniegumiem šahā.

Atsauces
--------

1. ↑  Hastings 1954/55
2. ↑  «1955 Goteborg Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. maijā. Skatīts: 2015. gada 16. oktobrī.
3. ↑  Compression process for refrigeration
4. ↑  Pressure swing adsorption with intermediate product recovery

Ārējās saites
-------------

* Andrija Fuderers šahista profils vietnē chessgames.com
* Andrija Fuderers šahista profils vietnē 365chess.com
* Andrija Fuderers šahista profils vietnē chesstempo.com
* Andrija Fuderers šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Andrija Fuderers šahista profils vietnē olimpbase.org (Eiropas komandu šaha čempionāti)
* Andrija Fuderers šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules studentu komandu šaha čempionāti)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 285957271
* ISNI: 0000 0003 9199 4903

 |

 |
**Andrejs Šuvalovs** (krievu: *Андре́й Петро́вич Шува́лов*, 1865—1928) bija Krievijas Impērijas virsnieks, Rundāles pils mantinieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1865. gada 11. novembrī Rundāles pilī Baltijas ģenerālgubernatora grāfa Pētera Šuvalova un viņa sievas Jeļenas, dzimušas Orlovas-Deņisovas, ģimenē. 1881. gadā jaunais Krievijas ķeizars Aleksandrs III viņa tēvu atvaļināja no diplomātiskā dienesta.

Pēc Nikolaja ķeizariskā liceja beigšanas Maskavā Andrejs Šuvalovs 1886. gadā uzsāka karadienestu un pēc karaskolas beigšanas 1887. gadā kļuva par Leibgvardes kavalērijas pulka kornetu, līdz 1897. gadam uzdienējās līdz flīģeļadjutanta pakāpei. Pēc tēva nāves 1889. gadā mantoja Rundāles pili, lika veikt pils restaurācijas darbus un iekārtoja gleznu galeriju.

1903. gadā viņu paaugstināja pulkveža pakāpē un viņš piedalījās Krievu - japāņu karā kā Terekas-Kubaņas kazaku pulka komandieris (1904—1906). Vēlāk bija 5. huzāru pulka komandieris (1906-1910), 1912. gadā paaugstināts par ģenerālmajoru un ieskaitīts ķeizara Nikolaja II svītā.

Pirmā pasaules kara laikā ieskaitīts Krievijas Impērijas 1. armijas sastāvā, pēc tās sagrāves Pirmajā Mazūrijas ezeru kaujā pārraudzīja Petrogradas ārstniecības iestādes (1915). Krievijas pilsoņu kara laikā iestājās Brīvprātīgo armijā, pēc tās sakāves caur Novorosijskas ostu devās bēgļu gaitās uz Šveici.
1920. gada zemes reformas gaitā Rundāles pili viņam atsavināja.

Miris 1928. gadā Montekarlo, apglabāts Nicas kapsētā.

Atsauces
--------

1. ↑  Grāfi Šuvalovi Archived 2018. gada 5. novembrī, *Wayback Machine* vietnē. no rundale.net
2. ↑  Шувалов Андрей Петрович no ria1914.info
**Princis Džihangirs** (1531. gada 9. decembris — 1553. gada 27. novembris) bija Osmaņu princis. Viņš bija Sultāna Suleimana Lieliskā un viņa sievas Sultānes Hirremas sestais un jaunākais bērns.

Biogrāfija
----------

Princis dzimis 1531. gadā Stambulā. Pēc tradīcijas Džihangirs tika audzināts pilī. Princim bija iedzimts defekts — kupris. Ņemot to vērā, Džihangirs nepretendēja uz Osmaņu troni. Tomēr vecāki viņam pievērsa daudz uzmanības un Džihangirs bija ļoti izglītots cilvēks, mīlēja kaligrāfiju, rakstīja dzeju ar pseidonīmu Zarifi un mēdza ilgi sarunāties ar tēvu. Tiek uzskatīts, ka viņš bija kaislīgi pieķēries savam pusbrālim Mustafam (Suleimana un Mahidevranas dēlam). Tomēr ir vērts atzīmēt, ka Mustafa pameta galvaspilsētu, kad Džihangiram bija tikai divi gadi.

Nāve
----

Džihangirs nomira 22 gadu vecumā Alepo 1553. gada 27. novembrī, dažas nedēļas pēc Mustafas nāvessoda (leģenda vēsta, ka Džihangirs nomira no ilgām pēc brāļa). Džihangirs tika apglabāts Troņmantnieka mošejā Stambulā blakus viņa vecākajam brālim princim Mehmedam.

Stambulas apkaime Džihangira tika nosaukta Prinča Džihangira vārdā, kad viņa tēvs lika Mimaram Sinanam 1559. gadā tur uzcelt koka mošeju viņa piemiņai. Apkārtne, no kuras paveras skats uz Bosforu, bija viena no Džihangira iecienītākajām vietām. Apkaimes nosaukums cēlies no šīs mošejas.
***Andesembiidae*** ir embiju dzimta. Tajā ietilpst 7 sugas.

Izplatība
---------

Sastopami Kolumbijas un Ekvadoras (*Andesembia*), ka arī Peru (*Bryonembia*) Andu kalnainē. Šie embiji sastopami lielos augstumos Andu kalnos. Tie ir novēroti lielākā augstumā nekā citas embiju dzimtas. Vecajā pasaulē *Andesembiidae* dzimtai radnieciska ir *Anisembiidae* dzimta, un, iespējams, arī ģints *Microembia* (*Embiidae*) Amazonē.

Apraksts
--------

Tēviņi ir nelieli, 6,5 līdz 12 mm gari. Ķermenis ir tievs, monotoni brūns (ieskaitot cerkas un ūsas), galva ir tumšāka par ķermeni. Spārni ir proporcionāli lielāki par ķermeni. Galva parasti neproporcionāli liela. Acis mazas. Ūsas ir tievas, diezgan garas, 15-20 segmentu; ūsu bazālais segments šaurs, bet distāli plašs. Mandibulas parasti lielas, nevienādas formas, vienmēr augšējā daļā zobainas. Submentums mēreni vai stipri sklerotizēts, malas izteiktas, augšā malas atiet uz sāniem. Spārni lieli; RBS vēna ir paralēla C vēnai, izzūd pirms spārnu augšas; RP vēna salīdzinoši labi sklerotizēta; MA vēna sklerotizēta tikai sākumā, MA vēna gaitā uz spārnu malas pamazām pārvēršas sariņu līnijā; aiz RP nav citu vēnu. Kājas ir ļoti tievas, mugurējie bazitarusi ir ļoti gari, tievi, bez mediālās papillas. Terminālija ir salīdzinoši maza, vāji sklerotizēta. Kreisās cerkas (LC1) bazālais segments pakāpeniski, uz iekšu no ķermeņa centra uz tā distālo galu sašaurinās, bet nekad nedaivojas; stingri dzeloņains; distālais segments ir vai nu posmains, vai nepārtraukts. Labās cerkas bazālais segments nav pārāk sklerotizēts, iekšējā bazālā daļa vāja savienojuma vietā ar lielu labo paraproktu.

Mātītes ir monotoni brūnas. Mugurējie bazitarsusi bez mediālās palillas.

Sistemātika
-----------

Ģinšu saraksts:

* ģints: *Andesembia* Ross, 2003 (6 sugas)
* ģints: *Bryonembia* Ross, 2003 (1 suga)

Atsauces
--------

1. 1 2  Kelly B. Miller, Cheryl Hayashi, Michael F. Thiting, Gavin J. Svenson & Janice S. Edgerly. *The phylogeny and classification of Embioptera (Insecta)*. Systematic Entomology (2012), 37, 550–570
2. 1 2 3 4  Ross, E.S. (2003) *Embia: contributions to the biosystematics of the insect order Embiidina. Part 4. Andesembiidae, a new Andean family of Embiidina*. Occasional Papers of the California Academy of Sciences, 153, 1–13.

Ārējās saites
-------------

* *Andesembiidae Ross, 2003*. GBIF.org
Alberts Leo Šlageters 1918. gadā.
**Alberts Leo Šlageters** (vācu: *Albert Leo Schlageter*; 1894—1923) bija vācu virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1894. gada 12. augustā Šēnavā Švarcvaldē (tagad Bādene-Virtemberga) zemnieku ģimenē.
Pirmā pasaules kara sākumā 1914. gada decembrī brīvprātīgi pieteicās Vācijas impērijas armijā, dienēja 5. Bādenes lauka artilērijas pulkā, divas reizes ievainots, 1917. gadā paaugstināts leitnanta pakāpē.
Pēc Vācijas kapitulācijas 1919. gada martā iestājās Valtera fon Mēdema komandētajā Bādenes brīvprātīgo nodaļā.
Piedalījās Latvijas brīvības cīņās pret lieliniekiem un Rīgas ieņemšanas operācijā 1919. gada 22. maijā. Pēc landesvēra sakāves Cēsu kaujās 1919. gada jūnijā pievienojās Horsta fon Petersdorfa (*Petersdorff*) vienībai.
Bermontiādes laikā kā artilērijas baterijas komandieris karoja pret Latvijas armiju Vācu leģiona nodaļā Zemgalē, pēc sakāves 16. decembrī atgriezās Vācijā.

Kapa puča laikā 1920. gada martā cīnījās pret Sarkano Rūras armiju (*Rote Ruhrarmee*), 1921. gadā pret poļu sacelšanās dalībniekiem Augšsilēzijā.
1922. gada oktobrī viņš bija viens no Vācu strādnieku partijas dibinātājiem, kas vēlāk ietilpa Vācijas nacionālsociālistkajā strādnieku partijā (NSDAP).
Pēc tam, kad Francijas armija okupēja Rūras apgabalu, Šlageters 1923. gadā tur organizēja sabotāžas un diversijas aktus, 1923. gada 7. aprīlī viņu apcietināja, 8. maijā franču kara tiesa viņam piesprieda nāvessodu un 26. maijā nošāva netālu no Diseldorfas.

Pēc nāves Šlageters tika pasludināts par vācu pretošanās kustības mocekli.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alberts Leo Šlageters***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 64800074
* LCCN: n81119681
* ISNI: 0000 0000 5535 6718
* GND: 11860788X
* SUDOC: 03182630X
* BNF: cb12296889w (data)
* NKC: jx20061219017

 |

 |
**Hlorapskābe** (HClO) ir ļoti vāja vienvērtīga skābekli un hloru saturoša neorganiska skābe, kurā hlors atrodas oksidēšanas pakāpē +1. Hlorapskābe pastāv tikai ūdens šķīdumos un ir ļoti nestabila. Saules gaismā hlorapskābe sadalās dažu sekunžu laikā. Hlorapskābes sāļus sauc par hipohlorītiem, tie ir samērā stabili. Hlorapskābe ir tik vāja skābe, ka to izspiež no sāļiem pat ogļskābe. Koncentrēti hlorapskābes šķīdumi ir zaļgandzeltenīgi, bet vājāki — bezkrāsaini. Tiem ir ļoti asa smaka.

Iegūšana
--------

Iegūst, šķīdinot ūdenī hloru vai hlora(I) oksīdu:

Cl2 + H2O → HClO + HCl
Cl2O + H2O → 2HClO
Lai iegūtu tīru hlorapskābes šķīdumu, hloru laiž dzīvsudraba(II) oksīda ūdens suspensijā:

2Cl2 + H2O + HgO → 2HClO + HgCl2
Reakciju veic, dzesējot ar ledu. Kad viss HgO izreaģējis, radušos šķīdumu destilē vakuumā, sargājot no saules gaismas. Palikušo hloru aizvāc no destilāta, laižot tam cauri CO2.

Var arī vispirms iegūt hlora(I) oksīdu, laižot hloru cauri HgO suspensijai tetrahlorogleklī:

2Cl2 + HgO → HgCl2 + Cl2O
Atdala HgCl2 nogulsnes un apstrādā iegūto hlora(I) oksīda šķīdumu tetrahlorogleklī ar ledusaukstu ūdeni. Šādi var iegūt hlorapskābi ar koncentrāciju pat virs 50%, turklāt tā ir brīva no hlora, hlorīdjoniem un dzīvsudraba joniem.

Īpašības
--------

Ūdens šķīdumos daļēji disociē H+ un ClO− jonos.

HClO ⇄ OCl− + H+
Pat atšķaidītos ūdens šķīdumos hlorapskābe lēnām sadalās par hlorūdeņradi un atomāro skābekli, tādēļ tā ir spēcīgs oksidētājs:

HClO → HCl + O
Reaģē ar sālsskābi, veidojot gāzveida hloru (reakcija ir apgriezeniska):

HOCl + HCl → H2O + Cl2

Bioloģiskā nozīme
-----------------

Ir atklāts, ka hlorapskābi spēj ģenerēt neitrofilie leikocīti, lai izmantotu to baktēriju iznīcināšanā. Hlorapskābe veidojas hlorīdjonu peroksidācijas procesā, ko nodrošina ferments mieloperoksidāze.

Izmantošana
-----------

Hlorapskābi un hipohlorītus lieto kā balinošus līdzekļus, kā arī sanitāriem nolūkiem. Organiskajā sintēzē izmanto hlorhidrīnu iegūšanai no alkēniem.

Skatīt arī
----------

* Hlorkaļķi
* Hlorūdens
* Nātrija hipohlorīts

Atsauces
--------

1. ↑  Nails Ahmetovs. *Neorganiskā ķīmija*. Rīga : Zvaigzne, 1978, 286. lpp.
2. ↑  Г. Реми. *Курс неорганической химии*. Том I. Москва : Издательство иностранной литературы, 1963, 857. lpp. (krieviski)
3. ↑  Карякин Ю. В. Ангелов И. И. *Чистые химические вещества*. Москва : Химия, 1974, 202. lpp. (krieviski)
4. ↑  Harrison, J. E.; J. Schultz (1976). "Studies on the chlorinating activity of myeloperoxidase". *Journal of Biological Chemistry* 251 (5): 1371–1374. PMID 176150.
5. ↑  Thomas, E. L. (1979). "Myeloperoxidase, hydrogen peroxide, chloride antimicrobial system: Nitrogen-chlorine derivatives of bacterial components in bactericidal action against *Escherichia coli*". *Infect. Immun.* 23 (2): 522–531. PMC 414195. PMID 217834.
6. ↑  Unangst, P. C. "Hypochlorous Acid" in *Encyclopedia of Reagents for Organic Synthesis* (Ed: L. Paquette) 2004, J. Wiley & Sons, New York. doi:10.1002/047084289X.rh073

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hlorapskābe***.
**Hlorūdeņradis** (HCl) ir hlora un ūdeņraža binārais savienojums. HCl ir bezkrāsaina gāze ar asu, skābu smaku. Hlorūdeņradis ļoti labi šķīst ūdenī, veidojot stipru skābi - hlorūdeņražskābi jeb **sālsskābi**. Mitrā gaisā hlorūdeņradis veido sālsskābes miglu.

Iegūšana
--------

Rūpnieciski iegūst, ūdeņradim reaģējot ar hloru, t.i. no vienkāršām vielām:

H2 + Cl2 → 2HCl
Šī reakcija mēdz norisināties sprādzienveidā, tādēļ izejvielas sajauc tikai reakcijas brīdī.

Laboratorijā iegūst, iedarbojoties ar koncentrētu sērskābi uz nātrija hlorīdu (vāji sildot):

NaCl + H2SO4 → NaHSO4 + HCl ↑

Īpašības
--------

Šķīstot ūdenī, veidojas hidroksonija un hlorīda joni:

НCl + H2O ⇌ H3O+ + Cl−
Šis process ir stipri eksotermisks. Ar ūdeni hlorūdeņradis veido azeotropu maisījumu, kas satur 20,24% НCl.

Hlorūdeņradis karsējot spēj oksidēties ar skābekli CuCl2 klātienē:

4HCl + O2 → 2H2O + 2Cl2
Pavisam augstās temperatūrās šī reakcija norisinās pretējā virzienā, t.i. hlors oksidē skābekli. Tas izskaidrojams ar to, ka reakcijas laikā samazinās sistēmas entropija, jo no piecām molekulām veidojas tikai četras. Tādēļ zemākās temperatūrās reakcija noris virzienā pa labi (skābeklis oksidē hloru), jo tad lielāka nozīme ir enerģijas izdalīšanās faktam reakcijas laikā. Savukārt pie lielām temperatūrām svarīgāka ir reaģējošo molekulu tieksme attālināties un veidot vairāk daļiņu, respektīvi, palielināt entropiju jeb nesakārtotību. Tādējādi šis ir spilgts piemērs tam, ka vielu oksidējošā vai reducējošā aktivitāte ir relatīvs jēdziens un atkarīga no reakcijas apstākļiem.

HCl reaģē ar sēra trioksīdu, veidojot hlorsulfonskābi:

SO3 + HCl → HSO3Cl
Hlorūdeņradis viegli pievienojas organisko vielu dubultsaitēm (tā pieskaitāma pie elektrofilās pievienošanas reakcijām):

R−CH=CH2 + HCl → R−CHCl−CH3
R−C=CH+2HCl → R−CCl2−CH3

Literatūra
----------

* N. Ahmetovs. Neorganiskā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1978, 285. lpp.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hlorūdeņradis*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh92002991
* GND: 4147850-2
* NDL: 00561990

 |

 |
**Alberts Kapenguts** (krievu: *Альберт Зиновьевич Капенгут*; dzimis 1944. gada 4. jūlijā Kazaņā, Krievijas PFSR) ir ASV (agrāk PSRS un Baltkrievijas) starptautiskais meistars šahā (1991).

Šahista karjera
---------------

18 gadu vecumā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā (1962). Armijas dienesta laikā piedalījies divos Latvijas šaha čempionātos: 1965. gada Latvijas šaha čempionātā dalījis 5.-6. vietu, bet 1966. gada Latvijas šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu, tikai par puspunktu atpaliekot no turnīra uzvarētāja Aivara Gipšļa. Pēc tam dzīvojis Baltkrievijā un kļuvis par septiņkārtējo Baltkrievijas čempionu šahā: 1962. 1968. 1969. 1970. 1976. 1977. un 1978. gadā. 1971. gadā ieņēmis 10. vietu PSRS šaha čempionāta finālā, apsteidzot daudzus pazīstamus meistarus. PSRS izlases sastāvā četras reizes uzvarējis Pasaules studentu komandu šaha čempionātos (1964, 1965, 1966, 1968). Kopš 2008. gada 28. aprīļa pārstāv ASV šaha federāciju.

Trenera karjera
---------------

Alberts Kapenguts ir pazīstams kā šaha teorētiķis un treneris. 1979.-1980. gadā bijis Mihaila Tāla sekundants. Vēlāk strādājis ar nākamajiem lielmeistariem Borisu Gelfandu un Juriju Šuļmanu. 1984. gadā Minskā izdevis grāmatu par šaha atklātņu teoriju - «Indiešu aizsardzība».

Atsauces
--------

1. ↑  Championship of Belarus - 1962
2. ↑  34 Championship of Belarus - Gomel 1968
3. ↑  Championship of Belarus - 1969
4. ↑  Championship of Belarus - 1970
5. ↑  Championship of Belarus - Minsk 5-26.5.1976
6. ↑  Championship of Belarus - Minsk 3-25.5.1977
7. ↑  Championship of Belarus - Minsk 1978
8. ↑  «39 Championship of USSR Leningrad 15.9-18.10.1971». Arhivēts no oriģināla, laiks: 04.06.2016. Skatīts: 14.05.2013.
9. ↑  year=2008 FIDE Player transfers

Ārējās saites
-------------

* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē fide.com
* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē chessgames.com
* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē 365chess.com
* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē chesstempo.com
* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules studentu komandu šaha čempionāti)
* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)
* Alberts Kapenguts šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu kausi)
**Eriks ten Hags** (nīderlandiešu: *Erik ten Hag*; dzimis 1970. gada 2. februārī) ir nīderlandiešu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlētāja karjeras laikā pārstāvējis tikai Nīderlandes klubus, spēlējis centra aizsarga pozīcijā. Pašlaik ir Anglijas Premjerlīgas kluba *Manchester United* galvenais treneris.

Futbolista karjera
------------------

Spēlētāja karjeru uzsāka klubā *Twente*. Vēlāk pārstāvēja arī *De Graafschap*, *RKC Waalwijk* un *Utrecht* komandas. 1991. gadā ar *De Graafschap* uzvarēja Nīderlandes otrajā spēcīgākajā līgā *Eerste Divisie*. Karjeru noslēdza 2002. gadā savā pirmajā klubā *Twente*. 2000.—2001. gada sezonā *Twente* sastāvā kļuva par Nīderlandes kausa ieguvēju.

Trenera karjera
---------------

Trenera karjeru sāka 2006. gadā kā *Twente* trenera asistents. No 2009. līdz 2012. gadam viņš strādāja par *PSV Eindhoven* trenera asistentu. Galvenā trenera amatā pirmoreiz tika iecelts 2012. gadā *Eerste Divisie* klubā *Go Ahead Eagles*. No 2013. līdz 2015. gadam bija Minhenes "Bayern" dublieru komandas treneris. 2014. gadā viņa vadībā komanda uzvarēja Bavārijas reģionālajā līgā. 2015. gada vasarā kļuva par *FC Utrecht* galveno treneri, vienlaikus uzņemoties arī sporta direktora pienākumus. Jau pirmajā sezonā ar *Utrecht* izcīnīja piekto vietu *Eredivisie*, bet nākamajā sezonā uzlaboja pozīciju, sasniedzot 4. vietu.

2017. gada 21. decembrī tika apstiprināts par Amsterdamas "Ajax" galveno treneri. Viņa vadībā 2018.—2019. gada UEFA Čempionu līgas sezonā komanda aizkļuva līdz pusfinālam, kur tikai pēc izbraukumā gūto vārtu skaita piekāpās *Tottenham Hotspur*. Izslēgšanas spēlēs tika uzvarēti tādi klubi kā Madrides "Real" un Turīnas "Juventus". Viņš trīs reizes komandu aizveda līdz Nīderlandes čempiontitulam, uzvarot *Eredivisie* 2019. 2021. un 2022. gadā. 2019.—2020. gada sezona netika pabeigta COVID-19 pandēmijas dēļ, un tituls tajā netika piešķirts, bet arī tās pārtraukšanas brīdī *Ajax* bija līgas vadībā. Ten Haga vadībā *Ajax* divas reizes uzvarēja arī Nīderlandes kausa izcīņā.

2022. gada 21. aprīlī tika apstiprināts par Anglijas Premjerlīgas kluba *Manchester United* galveno treneri, sākot ar 2022.—2023. gada sezonu.

Sasniegumi
----------

### Spēlētāja karjera

**De Graafschap**

* *Eerste Divisie*: 1990–91

**Twente**

* Nīderlandes kauss: 2000–01

### Trenera karjera

**Bayern Munich II**

* Bavārijas reģionālā līga: 2013–14

**Ajax**

* *Eredivisie*: 2018–19, 2020–21, 2021–22
* Nīderlandes kauss: 2018–19, 2020–21
* Johana Kruifa kauss: 2019

**Manchester United**

Anglijas Līgas kauss: 2022–23

**Individuālie sasniegumi**

* Rinusa Mihelsa balva: 2015–16, 2018–19, 2020–21

Atsauces
--------

1. ↑  «Official statement: Erik ten Hag». *manutd.com* (angļu). 2022. gada 21. aprīlis. Skatīts: 2022. gada 4. augustā.
2. ↑
3. ↑  «Ten Hag wins Rinus Michels Award». *ajax.nl* (angļu). 2021. gada 10. augusts. Skatīts: 2022. gada 4. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Eriks ten Hags***.
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
* *FBref*spētētāja profils (angliski)
**Guzela Manjurova** (kazahu: *Гүзель Тахирқызы Манюрова*, tatāru: *Гүзәл Таһир кызы Мәнүрова*; dzimusi 1978. gada 24. janvārī Saranskā) ir Kazahstānas brīvā stila cīkstone, kas līdz 2010. gadam pārstāvēja Krieviju. Krievijas un Kazahstānas Nopelniem bagātā sporta meistare.

Biogrāfija
----------

Guzela Manjurova piedzima 1978. gadā Mordvijas galvaspilsētā Saranskā, kur viņas vecāki bija ieceļojuši no neliela Mordvijas tatāru ciema. Četrpadsmit gadu vecumā viņa sāka nodarboties ar aikido. 2001. gadā Maskavā viņa apmeklēja PSRS brīvās cīņas čempionātu. Redzētā iespaidā viņa pieņēma lēmumu — nomainīt sporta veidu un sāka trenēties brīvajā cīņā trenera A. Kolivanova vadībā. Jau pēc diviem gadiem, 2004. gadā viņa uzvarēja Eiropas brīvās cīņas čempionātā un ieguva sudraba medaļu olimpiskajās spēlēs Atēnās.

2005. un 2007. gadā Guzela uzvarēja Krievijas čempionātā. Uz 2008. gada olimpiādi viņa netika, jo vietu Krievijas olimpiskajā komandā ieguva Jeļena Perepjolkina (2008. gada Krievijas čempione), kas uzvarēja abu konkurenšu kontroles cīņā.

2010. gadā Manjurova nomainīja pilsonību un sāka sacensībās piedalīties no Kazahstānas. Pārstāvot Kazahstānu, viņa pēc kārtas uzvarēja trijos Āzijas čempionātos (2010—2012). 2011. gada pasaules čempionātā Stambulā ieņēma piekto vietu un ieguva tiesības piedalīties 2012. gada olimpiskajās spēlēs Londonā, kur izcīnīja bronzas medaļu. Pēc olimpiādes Manjurovu iecēla par Kazahstānas sieviešu izlases galveno treneri.

2016. gadā Manjurova izcīnīja sudraba medaļu olimpiskajās spēlēs Riodežaneiro.

Saranskā regulāri notiek brīvās cīņas turnīri, kurā izcīna Guzelas Manjurovas balvu.

Apbalvojumi
-----------

* Kazahstānas Republikas Parasāta (Cildenuma) ordenis.
* Kazahstānas Republikas *Kurmet* ordenis.
* Kazahstānas IeM medaļa "Par ieguldījumu starptautiskās sadarbības attīstībā".
* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.
* Kazahstānas Republikas Nopelniem bagātā sporta meistare

Atsauces
--------

1. 1 2  «Гюзель Манюрова» (krievu). gidrm.ru. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-05-02. Skatīts: 2019-05-16.
2. ↑  «Гюзель Манюрова: «Мои личные симпатии или антипатии останутся за ковром — кто сильнее, тот и в сборной»» (krievu). sports.kz. 2012. gada 12. septembris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-03-05. Skatīts: 2019-05-16.
3. ↑  «Гюзель Манюрова принесла 15-ю медаль Казахстану на Рио-2016» (krievu). Tengrinews. Skatīts: 2019-05-16.
4. ↑  «Grigorjevu pieveikušās cīkstones izcīna medaļas Rio spēlēs». Delfi.lv. 2016. gada 19. augusts. Skatīts: 2019-05-16.

Ārējās saites
-------------
**Piramidene** (norvēģu: *Pyramiden*) vai **Piramida** (krievu: *Пирамида*) ir pamests kalnraču ciemats Svalbārā. Izvietojies arhipelāgā lielākās salas Špicbergenas vidusdaļā Diksona Zemē, Billes fjorda austrumu krastā 50 km no Longjērbīenes. Ciematu saskaņā ar Svalbāras līgumu pārvalda Krievijas valsts uzņēmums *Arktikugol*. Piramidene kopš 1998. gada ir pamesta, bet iekonservēta. Tā pēdējos gados ir populārs tūrisma galamērķis un tūristiem ir atjaunota un pieejama daļa no ciemata infrastruktūras — viesnīca, ēdnīca, bārs, veikals u.c. Savu nosaukumu ciemats ieguvis no piramidālās formas kalna, kuram līdzās tas uzbūvēts.

Vēsture
-------

1910. gadā koncesiju akmeņogļu ieguvei Mimerdālenes ziemeļaustrumos ieguva Zviedrijas kompānija *Spetsbergens Svenska Kolfalt*. 1911. gadā sākās šahtas un kalnraču apmetnes izbūve Petuniabuktas un Mimerbuktas krastā. Raktuves vairākkārt mainīja īpašnieku, līdz 1931. gadā tās nonāca PSRS tresta *Arktikugol* īpašumā. Šahtas un ciemata izbūve sākās 1939. gadā, bet, sākoties 2. pasaules karam, infrastruktūra pirms evakuācijas tika iznīcināta. Būvniecība atsākās 1946. gadā. 1960.—1980. gados ciematā bija ap 1000 iedzīvotāju, tika uzbūvētas daudzstāvu dzīvojamās mājas, bibliotēka, sporta komplekss, baseins, ziemas dārzs, elektrostacija, tika ierīkota osta ogļu iekraušanai. Ciematam bija sava ferma un siltumnīcas. Padomju laikā lielākā daļa ciemata iedzīvotāju bija ukraiņi no Donbasa un Volīnijas.

Šahta tika slēgta 1998. gadā sakarā ar pieaugošajām ieguves pašizmaksām. Ieguvi apgrūtināja arī sarežģītie ģeoloģiskie apstākļi, kā arī izdevumi endogēnā pazemes ugunsgrēka, kas sākās 1970. gadā, lokalizēšanai. Kopš 2007. gada ciematā kompānija *Arktikugol* attīsta tūrismu, kura galvenā tēma ir padomju laikmeta kultūrvēsturiskā vide.

Atsauces
--------

1. ↑  Populär Historia. Sveriges okända ockupation
2. ↑  Пирамида
3. ↑  Острів Шпіцберген: місце, де не народжуються і не помирають люди
4. ↑  Svalbardposten. Nytt liv for Pyramiden

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 187128260
* LCCN: no2011160519
* SUDOC: 136345735
* BNF: cb160689537 (data)
* NKC: ge762540

 |

 |
**Haralamps Haris Fugjaksis** (grieķu: *Χαράλαμπος (Χάρης) Φουγιαξής*, dzimis 1966. gada 20. aprīlī) ir grieķu šaha problēmists.

Beidzis Atēnu Nacionālo tehnisko universitāti un strādā par instrumentu un rūpnieciskās automatizācijas inženieri naftas un gāzes izmantošanas nozarē.

Šaha kompozīcija
----------------

Šahu spēlēt iemācījies no tēva 7 gadu vecumā. Trīs gadus vēlāk sācis apmeklēt vietējo šaha klubu. Paralēli praktiskam šaham viņu ieinteresējusi arī šaha kompozīcija. Pirmo uzdevumu sastādījis un nosūtījis iesācēju konkursam 15 gadu vecumā. Dalība konkursā pavērusi iespēju tikties un saņemt padomus no vairākiem pieredzējušiem problēmistiem. Tomēr par "īsto" skolotāju kļuvis Pavloss Martoudis, ar kuru viņš sarakstījies daudzus gadus. Sastādījis apmēram 150 uzdevumus, galvenokārt palīgmata divvilčus.

Kļuvis par starptautisko tiesnesi (1990) un starptautisko meistaru (2001) šaha kompozīcijā. 2010. gadā ievēlēts par Pasaules šaha kompozīcijas federācijas prezidentu.

Šaha uzdevuma piemērs
---------------------

**№ 1.** **H. Fugjaksis**  
 *Probleemblad*, 1987  
1. godalga**Palīgmats 2 gājienos  
b) mBd6—>e3**
**Atrisinājums**

a) 1. Dg1 Kxf6 2. Lf2 Te3 3. Tb3 Lxd6#
b) 1. Dd8 Kg4 2. Td7 Ld6 3. Lb4 Txe3#

Atsauces
--------

1. 1 2  Autobiogrāfija vietnē *www.chess-problems-gr* (angliski)
2. ↑  Internationale Schiedsrichter für Schachkompositionen (vāciski)
3. ↑  Internationale Meister für Schachkompositionen (vāciski)

Ārējās saites
-------------

* H. Fugjakša šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Vietnē *Chess Composers*
* Autobiogrāfija vietnē *www.chess-problems-gr* (angliski)
* Biogrāfija—2 vietnē *www.chess-problems-gr* (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316388092
* ISNI: 0000 0004 4995 7372
* BNF: cb169661502 (data)

 |

 |
**Sīkais pameldrs** (latīņu: *Eleocharis parvula*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir reti sastopama Eiropā, vietumis Austrumāzijā, galvenokārt jūru piekrastēs; atradnes kopumā polam tuvos apvidos, un visā areālā atradņu skaits ļoti mazs.

Latvijā sīkais pameldrs ir sastopams ļoti reti, tikai Rīgas līča ziemeļaustrumu un ziemeļrietumu piekrastē. Tomēr iespējams arī citur, īpaši vietās, kur jūras krastā sastopamas palieņu pļavas. Ilggadīgi noturīga, neliela populācija zināma Randu pļavās.

Sīkais pameldrs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Sīkais pameldrs ir daudzgadīgs, 2—5 cm garš lakstaugs. Tam ir ložņājošs saknenis, no saknēm atiet izlocīti stīgveida dzinumi, kā galā ir iegareni vairpumpuri, kas sakņojas. Stublājs ir apaļš, veido grupas vai stublāji pa vienam. Lapas ir šauri lineāras, sarveidīgas, tikai pie stublāja pamata, īsākas nekā stublājs vai tā garumā. Ziedu vārpiņa ir viena, 0,2—0,4 cm gara ar 3—5 ziediem stublāja galotnē. Ziedam ir 3 drīksnas, vārpiņas plēksnes gaiši pelēkbrūnas, strupas, apakšējā plēksne sasniedz pusi no vārpiņas garuma. Apziedņa matiņu parasti nav, vai — ja tādi ir — tad pārsniedz augli. Auglis ir sīks riekstiņš ar īsu irbuļa palieku. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «sīkais pameldrs - Eleocharis parvula (Roem. et Schult.) Bluff, Nees et Schauer - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-17.
**Pirkstainais grīslis** (latīņu: *Carex digitata*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā (neiekļaujot Eiropas ziemeļu, rietumu un dienvidu daļu) sastopama suga.

Latvijā bieži visā teritorijā — gaišos lapkoku un jauktos mežos, mežmalās un krūmājos.

Apraksts
--------

Pirkstainais grīslis ir daudzgadīgs, 10-30 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tam sievišķie ziedi ir ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ir ar īsu knābīti.

Augs ar gariem sakneņiem, veido blīvu ceru. Stublājs ir tievs un stāvs. Pie stublāja pamata ir daudz īsu, 0,3-0,7 cm platu lapu, kas īsākas nekā stublājs. Pašas apakšējās lapas ir bez plātnes un tās ir spīdīgi sarkanas. Vīrišķo ziedu vārpiņa stublāja galotnē ir viena. Tai gandrīz blakus esošā augšējā sievišķo ziedu vārpiņa nereti pārsniedz vīrišķo ziedu vārpiņu. Augam ir 2—3 sievišķo ziedu vārpiņas, lineāras un paskrajas, apakšējā ar kātiņu. Visas vārpiņas ir diezgan blīvi izvietotas stublāja galotnē. Zied aprīlī, maijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «pirkstainais grīslis - Carex digitata L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-08.
**Bagraškels** (uiguru: باغراش كۆلى, *Baghrash Köli*; *Bagrax Hu*) vai **Bostens** (ķīniešu: 博斯滕湖, *Bósīténg Hú*) ir liels saldūdens ezers Ķīnā, lielākais ezers Siņdzjanas uiguru autonomajā reģionā.

Ezeru iedala divās daļās — Lielajā un Mazajā Bagraškelā. Ezeram smilšainas pludmales, vietām attīstās rekreācijas tūrisms. Ziemeļu piekrastē līdz 4000 m augsti kalni. Bagāts ar zivīm. Ezera gultnes austrumu daļā izplūst karstie avoti, kas jūtami paaugstina ūdens temperatūru. No novembra līdz martam aizsalst.

Bagraškela vecums ir ap 4000 gadu. Seno ķīniešu rakstītajos avotos (527. p.m.ē.) norādīts, ka Bagraškela vietā bijis purvains apvidus. Savukārt mūsu ēras 19. gadsimta sākumā ezers bijis ievērojami lielāks — 138 km garš.

Šajā sausajā Ķīnas apvidū tik lielam ezeram ir liela nozīme — tas apgādā ar ūdeni plašus apvidus. Pārmērīgas ūdens ņemšanas dēļ ezers pēdējā laikā strauji samazinās.

100 km dienvidaustrumos no Bagraškela 1960. gada 1. aprīlī sāka darboties Ķīnas kodolieroču izmēģinājumu poligons (Lobnora poligons). Laikaposmā starp 1964. un 1996. gadu šeit notika 45 kodolsprādzieni, tai skaitā līdz 1980. gadam — virs zemes. Virszemes kodolizmēģinājumi izraisīja protestus vietējo uiguru vidū, pastiprinot centienus pēc neatkarības. Vietējie iedzīvotāji ir pārliecināti, ka viņu veselības stāvoklis kodolizmēģinājumu dēļ ir jūtami pasliktinājies.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 84. lpp.
**Gustavs Turss** (Tūrs) (1890. gada 24. maijs — 1973. gada 16. marts) bija Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskaps no 1948. līdz 1968. gadam.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1890. gada 24. maijā Praulienas pagasta „Silniekos" Gustava un Annas Tursu (dz. Barbane) astoņu bērnu ģimenē (brāļi — Pēteris, Jānis un Otto, māsas — Berta, Alīda, Auguste un Anna).

Mācījās Lazdonas pagasta skolā (Gustavskolā), tad Rīgas Aleksandra zēnu ģimnāzijā un Pēterburgas Alekseja ģimnāzijā (1907—1910). Tērbatas Universitātē studēja jurisprudenci un vēlāk teoloģiju (1910—1918). Nokārtoja eksāmenu *pro venia concionandi et pro ministerio*.

Evaņģēliski luterisks garīdznieks (ordinēts 1920. gadā). Baznīcas Virsvaldes loceklis (1928, 1931). Latvijas Evaņģēliski luteriskās Baznīcas arhibīskaps (1946—1968). Miera aizstāvēšanas Padomes komitejas loceklis.
Mācītāja amatā ordinēts 1920. gada 20. jūnijā Rīgas Svētā Jēkaba baznīcā, kas tolaik vēl piederēja LELB.

Kopš 1921. gada strādāja kā skolotājs Bauskā un kalpoja kā mācītājs Bauskas Svētā Gara baznīcas draudzē, pavadot tur 24 gadus, kalpoja arī Bauskas apkārtnes draudzēs: Codē, Mežotnē un Budbergā. No 1928. līdz 1931. gadam bija LELB Virsvaldes loceklis. Bēgļu gaitās un pēc 2. Pasaules kara mācītājs Alūksnes, Sātu, Zemītes un Rīgas Svētā Jāņa draudzēs.

1948. gadā Tursu ievēlēja par Latvijas evaņģēliski luteriskās baznīcas arhibīskapu.
1967. gadā LELB Konsistorijas sēdē prāvests Pēteris Kleperis un Teoloģijas semināra profesors Alberts Freijs cēla pret arhibīskapu apsūdzības par nepiemērotību savam amatam. Konsistorija iecēla prāvestu Kleperi par arhibīskapa vietnieku, ko apstiprināja Latvijas PSR Kulta lietu pārzinis un LELB sinode. 1968. gadā viņš atstāja savu amatu.
Miris 1973. gadā.

Ārējās saites
-------------

* Zudusī Latvija Archived 2020. gada 29. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Tursu ģimene 1902

Atsauces
--------

1. ↑  Roberts Feldmanis. «Dr. theol. Gustavs Turss Latvijas evaņģēliski luteriskās Baznīcas Archibīskaps» (latviski), 2000. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. Marts. Skatīts: 2015. gada 11. septembrī.
2. ↑  Baznīcas vēstures profesors R. Feldmanis, Atmiņas. Rīga, 2000.
**Komsomoļeca** (krievu: *Остров Комсомолец* — ‘komjaunietis’) ir Krievijai piederoša neapdzīvota sala Ziemeļu Ledus okeānā Severnaja Zemļas arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Karas jūras austrumos Severnaja Zemļas arhipelāga vidienē, tā trešā lielākā sala. Sarkanās Armijas šaurums dienvidos to atdala no Oktobra Revolūcijas salas, Junija šaurums dienvidrietumos — no Pioņeras, bet Belobrova šaurums rietumos — no Šmita salas. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Salas ziemeļos atrodas Āzijas galējais salu ziemeļu punkts — Arktiskais rags. Krasti galvenokārt lēzeni, izņemot vietas, kur jūrā no ledājiem noplūst ledus. Piekrastē daudz nelielu salu, tajā skaitā Demjana Bednija salas ziemeļrietumu piekrastē. Apmēram 65% salas teritorijas klāj ledāji, lielākie no kuriem ir Zinātņu Akadēmijas ledājs ar salas augstāko punktu 781 m vjl un aizņem salas lielāko daļu, Polārais ledājs salas ziemeļos un Otdeļnija ledājs dienvidos. No ledus brīvās salas daļas reljefu veido zemie līdzenumi. Daudz upju, kas ziemā izsalst.

Sala atrodas arktiskā tuksneša dabas zonā. Mīt baltais lācis, polārlapsa, lemingi, krastos valzirgu kolonijas.

Vēsture
-------

Salas austrumu krastu 1913. gada 4. septembrī atklāja Krievijas hidrogrāfiskā ekspedīcija Borisa Viļkicka vadībā. Ekspedīcija sasniedza galējo ziemeļu punktu, ko nosauca par Žohova ragu (tagad — Arktiskais rags).

No 1930. līdz 1933. gadam padomju polārpētnieki Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadībā detāli izpētīja Severnaja Zemļas arhipelāga salas, cita starpā veicot aerofotografēšanu ar dirižabli *Graf Zeppelin*. Pēc ekspedīcijas rezultātiem galvenajām arhipelāga salām tika piešķirti tagadējie nosaukumi.

Aukstā kara laikā salas ziemeļu galā darbojās militārais aerodroms.

 
2006. gadā Taimiras (Dolganu-Ņencu) autonomā apvidus Dome pieņēma lēmumu atgriezt arhipelāgam 1919. gadā nogalinātās Krievijas cara ģimenes vārdus, tajā skaitā Komsomoļecu pārdēvēt par Svētās Marijas salu. Pēc Taimiras autonomā apvidus pievienošanas Krasnojarskas novadam 2007. gadā tā vadība šo ierosmi neatbalstīja.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 371. lpp.
2. ↑  Арктика. Сведения о регионе
3. ↑  Северная Земля. Часть I
4. ↑  Северная Земля: 90 лет после открытия
5. ↑  Полярная Почта. Аэропорт Мыс Молотова (Мыс Арктический)
6. ↑  Депутаты Законодательного собрания Красноярского края против переименования островов архипелага "Северная Земля" newslab.ru 2007. gada 27 maijā

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Komsomoļeca***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)