recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par ielu Ilūkstē. Par citām jēdziena **Smilšu iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Smilšu iela** ir maģistrālas nozīmes iela Ilūkstē, daļa no vietējās nozīmes autoceļa V711 *Ilūkste—Urbanišķi—Daugavpils*. Tā sākas krustojumā ar Brīvības un Priežu iela pilsētas austrumu daļā un beidzas atkārtotā krustojumā ar Brīvības ielu. Kopējais ielas garums — 471 metri. Visā garumā klāta ar asfalta segumu un autotransporta satiksmei atvēlētas pa vienai braukšanas joslai katrā virzienā.

Vēsture
-------

Ielas raksturojums
------------------

Smilšu iela sākas krustojumā ar Brīvības un Priežu ielu un virzās kā divu joslu asfaltēts ceļš austrumu virzienā, abās pusēs izbūvētas gājēju ietves. Šajā posmā pāra numuru pusē (ārpilsētas virzienā) ierīkota neizmantota sabiedriskā transporta pieturvietas *kabatiņa*. Pēc 25 metriem ielas pāra numuru pusē atsākas Brīvības iela, pēc 100 metriem - savienojums ar Mazo Smilšu ielu.

Pēc iepriekšminētā krustojuma atļautais braukšanas ātrums noteikts 30 km/h, kā arī gājēju ietve abās ielas pusēs fragmentāra un sliktā stāvoklī. Smilšu iela beidzas atkārtotā krustojumā ar Brīvības ielu, kas ir vietējā autoceļa V711 daļa un ielas turpinājums ārpilsētas virzienā.

### Ielu savienojumi

Smilšu iela ir savienota ar šādām ielām:

* Brīvības iela (ielas turpinājums pilsētas centra virzienā) / Priežu iela (T veida krustojums pāra numuru pusē)
* Brīvības iela (neregulējams T veida krustojums pāra numuru pusē)
* Mazā Smilšu iela (neregulējams T veida krustojums nepāra numuru pusē)
* Brīvības iela (neregulējams Y veida krustojums, vienlaicīgi ielas turpinājums ārpilsētas virzienā)

Apbūve
------

Smilšu ielā galvenokārt pēc individuāliem projektiem būvētas savrupmājas, tostarp vairāki neapbūvēti zemesgabali.

Sabiedriskais transports
------------------------

Ielā visā garumā kursē starppilsētu autobusu maršruts nr. 6166. *Daugavpils—Arone—Ilūkste*(apkalpo SIA ‘’Daugavpils autobusu parks’’), nav ierīkotas pieturvietas pēc pieprasījuma.

Skatīt arī
----------

* Ilūkste
* Ilūkstes ielu uzskaitījums

Atsauces
--------

1. ↑  «Teritorijas izmantošanas un apbūves noteikumi». *augsdaugavasnovads.lv*.
2. ↑  «Ilūkstes novada Ilūkstes pilsētas ielu saraksts pa uzturēšanas klasēm». *ilukste.lv*.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ilūkstes ielas |
| --- |
|  |
| 
* 1. šķērsiela
* 4. maija gatve
* Aizupes iela
* Avotu iela
* Bērzu iela
* Brīvības iela
* Dīķu iela
* Grāvju iela
* Jelgavas iela
* Jēkabpils iela
* Kalna iela
* Kastaņu iela
* Ķiršu iela
* Lāčplēša iela
* Mazā Smilšu iela
* Meža iela
* Miera iela
* Ozolu iela
* Patversmes iela
* Pilskalnes iela
* Pļavu iela
* Priežu iela
* Raiņa iela
* Slimnīcas iela
* Smilšu iela
* Sporta iela
* Stadiona iela
* Strēlnieku iela
* Tirgus iela
* Upes iela
* Vienības laukums
* Zemgales iela
* Zemnieku iela

 |

 |
Bruņota policija ievieš komandantstundu Atlantā, Džordžijā, 2020. gadā
**Komandantstunda** jeb **policijas stunda** ir aizliegums personām bez atļaujas noteiktā diennakts laikā brīvi pārvietoties ārpus dzīvesvietas, lai ieviestu un uzturētu kārtību, samazinātu upuru skaitu ārkārtas stāvokļa laikā vai kara laikā.

Vēsture
-------

Lai ierobežotu iedzīvotāju sacelšanos, jau kopš viduslaikiem tika izmantota komandantstunda, tostarp Viljama I Iekarotāja laikā. Pirms ASV pilsoņu kara vairums dienvidu štatu noteica policijas stundu vergiem.

Pirmā un Otrā pasaules kara laikā tika ieviesta arī kara policijas stunda. Pirmā pasaules kara laikā, lai taupītu degvielu, Lielbritānijas Tirdzniecības padome ieviesa oficiālu policijas stundu, kas paredzēja, ka veikaliem un izklaides iestādēm līdz plkst. 22.30 ir jāizdzēš apgaismojums.

Saistībā ar Krievijas iebrukumu Ukrainā 2022. gada 24. februārī daudzos Ukrainas reģionos tika ieviesta policijas stunda, kas ierobežoja civiliedzīvotāju pārvietošanos nakts laikā bez īpašām atļaujām. Policijas stundas sākuma un beigu laiku noteica reģionālā padome katrā apgabalā atsevišķi. Piemēram, Kijivā tas tika noteikts no plkst. 22:00 līdz 7:00. Ja apdzīvotās vietas tika apšaudītas īpaši spēcīgi vai pastāvēja risks, ka pilsētās varētu iebrukt Krievijas karaspēks, policijas stundu pagarināja līdz pat vairākām dienām, piemēram, Kijivā no 15. līdz 17. martam.

Skatīt vēl
----------

* karastāvoklis
* Bumbu patvertne

Atsauces
--------

1. ↑  «komandantstunda | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2023-08-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Komandantstunda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4613186-3

 |

 |
Baronu Nolkenu dzimtas ģerbonis.
**Nolkeni** (vācu: *von Nolcken*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļoja Baltijā no Lejassaksijas un vēlāk izplatījās arī Zviedrijā un Krievijā.

Vēsture
-------

Pirmais zināmais dzimtas Livonijas atzara pārstāvis bija Heinrihs Nolkens, viņa dēls Kristofs 1620. gadā saņēma apliecību par savu dižciltīgo izcelsmi. 1726. gadā Sāmsalas muižnieku un diplomātu Ēriku Matīsu fon Nolkenu uzņēma Zviedrijas bruņniecības matrikulā, bet 1747. gadā iecēla barona kārtā.
1797. gadā Nolkenu dzimtu uzņēma Livonijas bruņniecības, 1845. gadā Kurzemes bruņniecības matrikulā. Gustavu fon Nolkenu 1812. gadā uzņēma Somijas bruņniecībā. Pēc grāfa Mihaela fon Reiterna (1820–1890) nāves 1890. gadā viņa brāļadēls Voldemārs fon Nolkens (1851–1917) mantoja grāfa Reiterna titulu.

Nolkenu muižas Latvijā
----------------------

Ezere (*Gross-Essern*), Reņģe (*Ringen*), Pampāļi (*Pampeln*), Kaulači (*Kaulitzen*), Apriķi (*Appricken*) un Spāres muiža (*Spahren*).

Atsauces
--------
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Smiltenes novadā. Par apdzīvotu vietu Limbažu novadā skatīt rakstu Blome (Viļķenes pagasts).
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Smiltenes novadā. Par apdzīvotu vietu Gulbenes novadā skatīt rakstu Ozolkalns (Beļavas pagasts).

**Blome** (agrāk arī **Blomi**, **Blommuiža**) ir ciems Smiltenes novada Blomes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta vidienē Nigras krastos autoceļu V243, V254 un V323 krustojumā 7,5 km no novada centra Smiltenes un 131 km no Rīgas.

Blomē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, feldšeru un vecmāšu punkts, veikali, autodarbnīca.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Blomes *(Blumenhof)* muižas centru. Muiža izveidojusies ap 1400. gadu, kad Rīgas arhibīskaps Vallenrode iedeva savam novadniekam Štameram zemes gabalu tagadējās Blomes teritorijā, kur pie Nigras upes tika uzcelta Štamera muiža. 1428. gadā šo muižu savā īpašumā ieguva brāļi Nikolajs un Simons Blomi jeb Blomes. Blomes te saimniekoja līdz Zviedru Vidzemes muižas redukcijai ap 1620. gadu. Pēc Vidzemes pievienošanas Krievijas impērijai Blomes muiža bija kroņa muiža.

1920. gada zemes reformas laikā Blomes muižu sadalīja 140 vienībās 2021 ha kopplatībā. Tagadējā apdzīvotā vieta izaugusi padomju gados kā kolhoza «Uzvara» ciemats.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 245 | —     |
| 1979 | 240 | −2.0% |
| 1989 | 350 | +45.8% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 293 | −16.3% |
| 2011 | 254 | −13.3% |
| 2021 | 235 | −7.5% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Blomi». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze
3. ↑  «Blomes muižas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 14. augustā. Skatīts: 2013. gada 12. februārī.
4. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. II. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 2603. sleja.
5. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
6. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Blomes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Biksēja
* **Blome**
* Drandi
* Jāņmuiža
* Jeberi
* Kaiberis
* Purēnieši

 |

 |
**Manilas līcis** (filipīniešu: *Look ng Maynila*, angļu: *Manila Bay*) ir Dienvidķīnas jūras līcis Filipīnās, Lusonas salas dienvidrietumu piekrastē. Rietumos to norobežo Bataanas pussala. Stiepjas 48 km garumā dienvidrietumu—ziemeļaustrumu virzienā. Līcī ietek vairākas upes, lielākās no kurām ir Pampanga un Angata, kas pie ietekas veido plašu deltu, kā arī Pasiga, kas novada uz līci Bajas ezera ūdeņus. Līcī vairākas salas, lielākā no kurām ir Korrigedora pie līča ieejas. Līča ziemeļaustrumu krastā plešas Manilas aglomerācija. Piekrastē pie pilsētas īstenoti vairāki sauszemes atgūšanas projekti, tajā skaitā jaunās Manilas lidostas būvniecība. Intensīva kuģniecība un zveja. Pāri līča ieejai no Bataanas pussalas uz Kaviti plānots būvēt tiltu.

Atsauces
--------

1. ↑  Bataan-Cavite bridge underway

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Manilas līcis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315131840
* LCCN: sh91005003
* BNE: XX6179433

 |

 |
**Kairas, kairu ģints** (*Uria*) ir viena no alku dzimtas (*Alcidae*) kaijveidīgo putnu ģintīm, kas apvieno divas mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās mājo ziemeļu puslodes arktiskajos ūdeņos, ligzdojot Atlantijas un Klusā okeāna krastos. Latvijā sastopama viena kairu suga — tievknābja kaira (*Uria aalge*), kura nelielā skaitā galvenokārt novērojama Latvijas rietumu krasta ūdeņos. Otras sugas, resnknābja kairas (*Uria lomvia*), sastapšanas gadījumi Latvijā nav pārliecinoši, tādēļ šī suga Latvijas putnu sarakstam pieskaitīta netiek.

Kairu tuvākie radinieki ir mazais alks, lielais alks un izmirušais milzu alks. Visas šīs sugas kopā veido alku cilti *Alcini*.

Izskats un īpašības
-------------------

Resnknābja kairas (*Uria lomvia*)
Kairas ir vidēji lieli jūras putni ar melnbaltu (brūnbaltu) apspalvojumu, smailu, garu knābi un īsu, noapaļotu asti. Lielākā no abām ir resnknābja kaira (*Uria lomvia*), kura ir arī lielākā visā alku dzimtā. Tās ķermeņa vidējais garums ir 45 cm, svars gandrīz 1,5 kg. Tievknābja kairas ķermeņa garus ir 38—46 cm, svars apmēram 0,9—1 kg

Lai air spārni ir īsi, lidojums ir taisns, ātrs un spēcīgs, ar ātrām, enerģiskām spārnu vēdām. Resnknābja kaira lidojot spēj sasniegt ātrumu 120 km/h.

Uzvedība
--------

Kairas ligzdo lielās kolonijās piekrastes klintīs. Dējumā ir viena ola, kas tiek dēta uz klints cietās pamatnes. Ziemas periodā kairas pārvietojas dienvidu virzienā, uzturoties no ledus brīvos reģionos.

Kairas ir ļoti labas peldētājas un nirējas. Tās ir vienas no visdziļāk nirstošiem putniem pasaulē, spējot ienirt 100—200 metru dziļumā. Barību kairas meklē zem ūdens, ķerot zivis, kalmārus un vežveidīgos, reizēm tās barojas arī ar moluskiem, kukaiņiem un ūdens augiem.

Sistemātika
-----------

* **Kairu ģints** (*Uria*)
	+ Resnknābja kaira (*Uria lomvia*)
	+ Tievknābja kaira (*Uria aalge*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  «Nationalgeographic: Thick-Billed Murre Uria lomvia». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 21. janvārī. Skatīts: 2016. gada 23. februārī.
2. ↑  «Ornitofaunistika: Tievknābja kaira Uria aalge». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 24. februārī.
3. ↑  «ADW: Uria lomvia». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 22. martā. Skatīts: 2016. gada 23. februārī.
4. ↑  «ARKive: Guillemot (Uria aalge)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 11. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 23. februārī.
5. ↑  Nature Gate: Guillemot
**Kārlis Ēriks Arons** (1933—2005) bija latviešu medicīnas vēsturnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1933. gada 25. augustā Rīgā.
1957. gadā beidza studijas Rīgas Medicīnas institūtā un sāka strādāt par Ventspils medicīnas skolas direktoru. No 1960. gada bija Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzeja līdzstrādnieks, vēlāk muzeja direktora vietnieks zinātniskajā darbā (1974—1989) un direktors (1989—2005), bija Medicīnas vēsturnieku asociācijas prezidents. Izveidoja muzeja filiāles: Farmācijas muzeju, Jēkaba Prīmaņa Anatomijas muzeju, Aleksandra Bieziņa muzeju.

Miris 2005. gada 1. jūnijā, apbedīts Lielvārdes kapos.

Darbi
-----

* Brīnumdari. Rīga: Liesma, 1966. — 71 lpp.
* Medicīnas vēsture. Rīga: Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs, 1993. — 79 lpp.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* LZA Paula Stradiņa balva (1987),
* LZA *Dr. med. honoris causa*

Atsauces
--------

1. ↑  Mirušo Latvijas un latviešu ārstu saraksts. Pirmais turpinājums: 2005—2009 *Acta medico-historica Rigensia* (2010) IX:376-401
2. ↑  timenote.info

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 311313923

 |

 |
**Jusufs Nurkičs** (*Jusuf Nurkić*; dzimis 1994. gada 23. augustā) ir Bosnijas un Hercegovinas basketbolists, spēlē centra pozīcijā, Bosnijas un Hercegovinas basketbola izlases dalībnieks. 2023. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Fīniksas "Suns", bet lielāko karjeras daļu ir aizvadījis Portlendas "Trail Blazers".

Karjera
-------

Basketbolā trenēties sācis 14 gadu vecumā, vēlāk pārcēlies trenēties no dzimtās Bosnijas uz Slovēniju, bet vēlāk nonācis Horvātijā, Zagrebas "Cedevita" sistēmā.

2014. gada NBA draftā J. Nurkiču pirmajā kārtā ar kopējo 16. numuru izraudzījās Čikāgas "Bulls", tomēr tiesības uz spēlētāju tika atdotas Denveras "Nuggets". Šajā pašā draftā "Nuggets" ar zemāku numuru izvēlējās citu centra spēlētāju no bijušās Dienvidslāvijas Nikolu Jokiču, kurš pamazām nostiprinājās vadošajā lomā komandā šajā pozīcijā, vēlāk divreiz kļūstot par NBA sezonas labāko spēlētāju. J. Nurkičs pieprasīja, lai komanda viņu aizmaina, bet tas tika īstenots vien 2017. gada februārī, kad spēlētājs nokļuva Portlendas "Trail Blazers" (maiņas darījumā tika iesaistītas nākotnes drafta izvēles, kā arī Meisons Plamlī, kurš nokļuva "Nuggets"). Portlendas komandā J. Nurkičs uzreiz ieņēma sākuma piecinieka centra spēlētāja lomu, taču vēlākās sezonas ietekmējušas spēlētāja traumas, liekot izlaist daudz spēļu.

2023. gada septembrī J. Nurkičs tika iesaistīts plašā trīs komandu maiņas darījumā, kura rezultātā Demjens Lilards nonāca Milvoki "Bucks"; Džrū Holidejs, Deandrē Eitons, Tumani Kamara un nākotnes drafta izvēles pārcēlās uz Portlendas "Trail Blazers", savukārt Fīniksas "Suns" ieguva J. Nurkiču, Greisonu Allenu, Nasiru Litlu un Keonu Džonsonu.

Spēlējis dažāda vecuma Bosnijas un Hercegovinas jaunatnes izlasēs, bet 2013. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas turnīrā piedzīvoja debiju nacionālajā pieaugušo izlasē.

Atsauces
--------

1. ↑  The Making of Jusuf Nurkic: The Uncompromising Bosnian Beast si.com
2. ↑  «Bucks Acquire NBA 75th Anniversary Team Member Damian Lillard». *www.nba.com* (angļu). 2023-09-28. Skatīts: 2023-10-04.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jusufs Nurkičs***.
* *Basketball Reference* NBA spēlētāja profils (angliski)
* NBA spēlētāja profils (angliski)
* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *Basketball Reference* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *FIBA ARCHIVE* profils (angliski)
* Eirolīgas profils (angliski)
* ESPN NBA profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)
***The Elder Scrolls V: Skyrim*** ir spriedzes lomu spēles atvērtas pasaules video spēle, kuru izstrādājuši Bethesda Game Studios un publicējuši Bethesda Softworks. Tā ir piektā daļa The Elder Scrolls sērijā un seko The Elder Scrolls IV: Oblivion. *Skyrim* izlaida 2011. gada 11. novembrī Microsoft Windows, PlayStation 3 un Xbox 360 platformām. Spēlei izlaisti arī trīs paplašinājumi (DLC) - Dawnguard, Hearthfire un Dragonborn, kuri iekļauti The Elder Scrolls V: Skyrim - Legendary Edition, kuru izlaida 2013. gada 4. jūnijā.

*Skyrim* galvenais stāsts virzās ap spēlētāja tēlu un tā pūlēm pieveikt Alduin the World-Eater - pūķi, kurš pēc pareģojuma iznīcinās pasauli. Spēle norisinās divsimts gadus pēc *Oblivion* un notiek Tamriel provincē, Skyrim. Spēles laikā spēlētajs pilda misijas un attīsta savu tēlu uzlabojot tā spējas. *Skyrim* turpina atvērtās pasaules tradīciju, kurai ir sekojuši tā priekšgājēji, ļaujot spēlētājam brīvi ceļot spēles pasaulē jebkurā laikā un neierobežoti ilgi ignorēt vai atlikt galvenā stāsta izpildi.

Spēli izstrādāja izmantojot Creation Engine, kuru atjaunoja tieši šai spēlei. Komanda izvēlējās unikālu un daudzveidīgāku pasauli nekā to, kāda veidoja *Oblivion* attēloto Cyrodiil, kuru spēles direktors un izpildproducents Todd Howard uzskatīja par salīdzinoši mazāk interesantu. *Skyrim* iznākšanu sagaidīja kritikas gaviles ar recenzijām, kuras īpaši pieminēja atstrādāto tēlu attīstību un lielisko vidi, kā arī tiek uzskatīta par vienu no visu laiku labākajām video spēlēm. Spēli vairāk kā septiņos miljonos kopiju izsūtīja tirgotājiem jau pirmās nedēļas laikā un tā kopumā pārdevusi vairāk kā 20 miljonus kopiju.
Indiana Džonss logo
***Indiana Džonss*** ir amerikāņu mediju franšīze, kas sastāv no piecām filmām un televīzijas seriāliem, kā arī videospēlēm, komiksiem un sasaistītiem romāniem, kas attēlo Dr. Henrija Voltona "Indiana" Džonsa, jaunākā (attēlota visās filmās) piedzīvojumus. autors Harisons Fords ), izdomāts arheoloģijas profesors .

Filmu sērija sākās 1981. gadā ar filmu *Pazudušā šķirsta meklējumos*. 1984. gadā tika izdots priekšsaukums *Indiana Džonss un likteņa templis*, bet 1989. gadā - turpinājums *Indiana Džonss un pēdējais krustakarš*. 2008. gadā sekoja ceturtā filma ar nosaukumu *Indiana Džounss un kristāla galvaskausa karaļvalsts*. Piektā un pēdējā filma ar nosaukumu *Indiana Džonss un Likteņa rats*, tika izlaista 2023. gada 30. jūnijā   Seriālu veidojis Džordžs Lūkass. Pirmās četras filmas vadīja Stīvens Spīlbergs, kurš to producēšanas laikā cieši sadarbojās ar Lūkasu, savukārt piektās filmas režisors bija Džeimss Mangolds. 1992. gadā franšīze tika paplašināta ar televīzijas seriālu *The Young Indiana Jones Chronicles*, pētot tēla piedzīvojumus bērnībā un jaunībā.

Marvel Comics sāka izdot *The Further Adventures of Indiana Jones* 1983. gadā, un Dark Horse Comics ieguva frančizčes komiksu tiesības 1991. gadā. Kopš 1982. gada tika izlaistas vairākas *Indiana Jones* videospēles.

1. ↑  David Rooney. «'Indiana Jones and the Dial of Destiny' Review: Harrison Ford Cracks the Whip One Last Time in a Final Chapter Short on Both Thrills and Fun». *The Hollywood Reporter* (en-US), 2023-05-19. Skatīts: 2023-05-19.
2. ↑  Abid Rahman. «'Indiana Jones and the Dial of Destiny': What the Critics are Saying». *The Hollywood Reporter* (en-US), 2023-05-19. Skatīts: 2023-05-19.
**Bārbeļu dzimta** (*Berberidaceae*) ir divdīgļlapju augu dzimta, izplatīta galvenokārt ziemeļu puslodē. Krūmi un lakstaugi ar spirāliski sakārtotām lapām. Ziedi vientuļi vai ķekaros, divdzimumu, ar ciklisku zieda daļu sakārtojumu. Auglis — oga (retāk pogaļa vai riekstiņš). Augi satur dzimtai raksturīgu alkaloīdu — berberīnu. Bārbeļu dzimtas augiem sastopamas viendīgļlapju pazīmes — trimērs zieds, izklaidus izvietoti vadaudu kūlīši, reizēm viena dīgļlapa. Krāšņumaugi, nektāraugi un ārstniecības augi. Augļus izmanto pārtikā. Lielākā ģints — bārbeles (*Berberis*) ar apmēram 400—600 sugām izplatīta Āzijā un Amerikā. Eiropā vienīgā savvaļas suga ir parastā bārbele (*Berberis vulgaris*), ar C vitamīnu bagātām, ēdamām ogām. Tā bieži sastopama arī Latvijā. Kā krāšņumaugi Latvijā ir introducēti Tunberga bārbele (*Berberis thunbergii*), spožlapu mahonija (*Mahonia aquifolium*) u.c.

Sistemātika
-----------

Bārbeļu dzimtā dažādi autoriem min no 4 līdz 18 ģintīm ar apmēram 570—700 sugām. Bārbeļu dzimta tiek dalīta divās apakšdzimtās.

Bārbeļu dzimta (*Berberidaceae*)

* apakšdzimta *Berberidoideae*
	+ ģints *Achlys*
	+ Bārbeles (*Berberis*)
	+ ģints *Bongardia*
	+ ģints *Caulophyllum*
	+ ģints *Diphylleia*
	+ ģints *Dysosma*
	+ ģints *Epimedium*
	+ ģints *Gymnospermium*
	+ ģints *Jeffersonia*
	+ ģints *Leontice*
	+ Mahonijas (*Mahonia*)
	+ ģints *Podophyllum*
	+ ģints *Ranzania*
	+ ģints *Vancouveria*
* apakšdzimta *Nandinoideae*
	+ ģints *Nandina*

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berberidaceae*** |

* Bārbeļu dzimta
* Bārbeļu dzimta
**Ādas slimības** jeb **dermatozes** ir cilvēka vai dzīvnieka ādas saslimšanas. Tās visbiežāk ir citu — iekšķīgu slimību komplikāciju radītas, retāk — izolētas ādas saslimšanas. Ādas saslimšana reizēm var būt vienīgā iekšķīgas slimības izpausme. Ādas slimības iedala strutainajās, sēnīšu, ādas tuberkulozē un zvīņu ēdē. Zinātni, kas pēta ādas slimības, sauc par dermatoloģiju.

Slimības
--------

**Ādas tuberkuloze** var izveidoties cilvēkiem, kas jau slimo ar kādu no iekšējo orgānu tuberkulozēm. To, tāpat kā lepru, izraisa attiecīgas mikobaktērijas.

**Sastrutojumi** rodas tad, ja organisma iekšienē ir kāds iekaisums, piemēram, bojāti zobi vai sastrutojušas mandeles. Ārstēšanu uzsāk, likvidējot infekcijas perēkli. Ādas strutainās slimības jeb piodermijas izraisa strutas radoši mikroorganismi.

**Sēnīšu slimības** jeb dermatomikozes, kuras izraisa patogēnās sēnes, var attīstīties uz ādas, matiem un nagiem. Tās iedala keratomikozēs jeb klijveida ēdēs, kas skar tikai raga kārtu, dermatofītijās, kas tieši ietekmē ādu, kandidamikozēs, kas var ieiet organismā dziļāk par ādu, un dziļajās dermatomikozēs, kas bojā ne tikai ādu, bet arī iekšējos orgānus.

**Zvīņu ēdi** var izraisīt traucējumi vielmaiņā, iekšējās sekrēcijas dziedzeru darbībā vai nervu sistēmā.

**Ādas virusālās slimības** izraisa vīrusi. Starp tām ir kārpas, smailās kondilomas, kontagiozais molusks jeb ūdeņainās kārpas.

Alerģiska un toksiska rakstura ādas saslimšanas veidojas attiecīgu vielu iekļūšanas organismā vai saskares ar ādu dēļ.

Dermatoloģija Latvijā
---------------------

Zinātniski ādas slimību pētījumi Latvijā sākās 1921. gadā, kad LU nodibināja ādas un veneroloģisko slimību katedru, ko kopš 1923. gada vadīja Pēteris Sniķers. 1950. gadā tā tika pārcelta uz Rīgas Medicīnas institūtu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 507. lpp.
2. 1 2 3 4  *Latvijas PSR mazā enciklopēdija*. 1. sējums. Rīga : Izdevniecība "Zinātne".  22. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ādas slimības***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**LU Ģeodēzijas un ģeoinformātikas institūts** (LU ĢĢI) ir Latvijas Universitātes akadēmiskā iestāde, kurā veic zinātniskus pētījumus satelītu ģeodēzijas un ģeoinformātikas jomās. Galvenais darbības virziens ir lāzertālmēru sistēmu (SLR) montāžas un vadības programmatūras izveide.

Vēsture
-------

1924. gadā izveidoja Latvijas Universitātes Ģeodēzijas institūtu (vadītājs A. Buholcs), kurā veica pētījumus nacionālā ģeodēziskā tīkla izveidē un izlīdzināšanā, fotogrammetrijā, Zemes vertikālo kustību izpētē, gravimetrisko un magnētisko mērījumu izpētē. Institūtu slēdza pēc Latvijas okupācijas 1944. gadā. 1947. gadā Latvijas Lauksaimniecības akadēmijā (LLA) atvēra Zemes ierīcības fakultāti ar Ģeodēzijas katedru, 1955. gadā Latvijas Valsts universitātē likvidēja Ģeodēzijas katedru, bet 1967. gadā izveidoja Rīgas Politehniskā institūta Ģeodēzijas katedru.

1994. gadā LU Ģeodēzijas institūtu atjaunoja. 2010. gadā nodibināja Latvijas Universitātes Astronomijas, Atomfizikas un Spektroskopijas un Ģeodēzijas un Ģeoinformātikas institūtu asociāciju "FOTONIKA-LV".

2019. gada janvārī institūts pārcēlās uz Latvijas Universitātes Zinātņu māju Jelgavas ielā 3 Torņakalna apkaimē.

Galvenie pētījumu virzieni
--------------------------

* Satelītu lāzertālmēru konstruēšana un lietošana ģeodinamikas pētījumiem
* Globālās navigācijas satelītu sistēmas. Digitālā zenīta teleskopa konstruēšana gravitācijas lauka un tā anomāliju pētījumiem. Ģeodēziskie atbalsta tīkli. Ģeodinamika vides izmaiņu pētījumiem.
* Ģeoinformātika. ĢIS datu bāzes. Pilsētvides telpiskā analīze. Digitālie zemes, apbūves un apauguma modeļi.

Atsauces
--------

1. ↑  Mālupietis, kas stāvējis pie pasaules aeroainu šūpuļa
2. ↑  Ar ģeodēziskās izglītības un Ģeomātikas katedras attīstību saistītie notikumi un fakti īsumā
3. ↑  «Observatorijas veidošanās īsa hronoloģija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 31. oktobrī. Skatīts: 2018. gada 25. augustā.
4. ↑  «LU Ģeodēzijas un ģeoinformātikas institūts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. septembrī. Skatīts: 2018. gada 25. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Informācija LU mājaslapā
**Viktors Krūmiņš** (1923—1990) bija Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, padomju nomenklatūras loceklis. Latvijas PSR ārlietu ministrs (1967—1985).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1923. gada 13. martā Petrogradā Krievijas PFSR Miķeļa Krūmiņa ģimenē. Strādāja par mehāniķi Ļeņingradas rūpnīcā *Электросила*, piedalījās Otrajā pasaules karā.

Pēc kara beigām darbojās Latvijas PSR Vietējās rūpniecības komisariātā, 1946. gadā absolvēja PSKP CK Augstāko partijas skolu, tad kļuva par Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Jelgavas pilsētas 2. sekretāru (1947—1948), LKP CK nodaļas vadītāju (1952—1957). 1952. gadā absolvēja PSKP CK Sabiedrisko zinātņu akadēmiju un aizstāvēja filozofijas zinātņu kandidāta grādu un bija LKP CK Republikāniskās partijas skolas docētājs (1952—1955).

1960. gadā Krūmiņu iecēla par LPSR Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieku, 1967. gadā par Latvijas PSR ārlietu ministru.
1972. gadā viņš kā Latvijas ārlietu ministrs piedalījās ANO 27. ģenerālās asamblejas sesijā Ņujorkā Padomju Savienības delegācijas sastāvā.

Miris 1990. gada 19. oktobrī, apglabāts Raiņa kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  Краткая биография в справочнике по депутатам ВС СССР
2. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 51. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 517. lpp.
3. ↑  Дипломатический словарь под ред. А. А. Громыко, А. Г. Ковалева, П. П. Севостьянова, С. Л. Тихвинского. В 3-х томах. Мaskava: Наука, 1985—1986. — Т. 2, с. 116.
4. ↑  Pirmrindas diplomātija avīze "Laiks", 02.12.1972.
5. ↑  timenote.info

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305089056
* LNB: 000148368
* ISNI: 0000 0004 1697 6219

 |

 |
**Dāvids Aleksandrs Kesels** jeb **Kessels** (1892—1955) bija latviešu ārsts, Limbažu pilsētas galva (1934—1936).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1892. gada 14. septembrī Jaunmīlgrāvī rentnieka Keseļa ģimenē. Mācījās Vecmīlgrāvja elementārskolā, Vecmīlgrāvja proģimnāzijā un Rīgas pilsētas Nikolaja ģimnāzijā. No 1911. līdz 1912. gadam studēja medicīnu Pēterpils kara medicīnas akadēmijā, no 1912. līdz 1917. gadam Kijivas Sv. Vladimira Universitātes Medicīnas fakultātes, iegūstot ārsta grādu.

Atgriezies Latvijā, no 1919. gada jūnija strādāja par ārstu Latvijas kara slimnīcā, kur viņš ārstēja venēriskās slimības. Vēlāk Latvijas Kara slimnīcas jaunākais ordinators ārsts. No 1921. gada Kesels bija praktizējošs ārsts Limbažos, 1924. gada 17. janvārī Liepupes pagasta zemes ierīcības komiteja viņam kā brīvības cīņu dalībniekam piešķīra Mētagas muižas mazo centru ar solījumu ierīkot tur ārstniecības iestādi apkārtnes iedzīvotājiem. 1925. gadā viņš iestājās Zemnieku savienībā, 1928. gada aprīlī pārdeva Mētagas muižu par 14 000 latu, no 1929. gada bija Limbažu slimnīcas direktors. No 1928. līdz 1932. gadam bija avīzes "Limbažu Vēstnesis" izdevējs un redaktors.
Pēc Ulmaņa apvērsuma 1934. gada 30. maijā Kesels nomainīja Gastonu Prangi Limbažu pilsētas galvas amatā, taču pēc pompozas Limbažu Saviesīgās biedrības sēdes un pārmērīgas Kesela godināšanas 1936. gada 12. oktobrī Dāvidu Keselu atcēla no amata, par jauno pilsētas galvu kļuva viņa kolēģis Rūdolfs Eglītis. 1937. gada 19. jūnijā viņš pārcēlās uz Preiļiem, kur strādāja par pilsētas slimnīcas vadītāju un ārstu.
Otrā pasaules kara laikā 1941. gada septembrī viņš pārcēlās uz Rīgu. No 1942. līdz 1944. gadam strādāja par ginekologu pilsētas poliklīnikā Lāčplēša ielā 38.

1944. gada rudenī Kesels devās bēgļu gaitās uz Vāciju, sākotnēji dzīvoja Eslingenes bēgļu nometnē, vēlāk mainīja dzīves vietas, būdams IRO ārsts Brombahā un Eslingenā. 1950. gadā ar ģimeni ieceļoja ASV, strādāja par ārstu nervu slimnīcās Tenesī, Dienviddakotā un Ohaio. Papildus studēja, lai pielīdzinātu Latvijā iegūto grādu un saņemtu ārsta licenci, taču pēkšņi saslima un miris 1955. gada 27. jūlijā, apbedīts Mineapoles *Crystal Lake* kapsētas latviešu nodalījumā.

Atsauces
--------

1. ↑  Nenogremdējamais dakteris Kessels limbazumuzejs.lv 2022. gada 15. augustā
2. ↑  timenote.info
**Jānis Ostrovs** (1896—1966) bija latviešu strēlnieks, vēlāk Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, padomju nomenklatūras loceklis. Latvijas PSR ārlietu ministrs (1950—1959).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1896. gada 24. septembrī Lejasciema pagastā Pētera Ostrova ģimenē. Kā latviešu strēlnieks piedalījās Pirmā pasaules kara kaujās, 1917. gadā iesaistījās Latvijas sociāldemokrātijas organizācijā, pēc 1919. gada bija sarkano partizānu komandieris Vidzemes mežos, darbojās Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Ārzemju birojā (1920—1922). Vēlāk dzīvoja Krievijas PFSR, bija čekas darbinieks, mācījās Rietumtautu komunistiskajā universitātē Maskavā (1923—1925), bija šīs universitātes docētājs (1925—1936). Otrā pasaules kara laikā bija Taškentas augstskolu docētājs. 

1944. gadā atgriezās Latvijā, bija LKP CK nodaļas vadītāja vietnieks (1944—1945), LKP Rīgas pilsētas sekretārs (1947—1948).
1947. gadā Ostrovu iecēla par LPSR Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieku (1947—1953), 1950. gadā arī par Latvijas PSR Ārlietu ministru (1950—1959) un Kultūras ministru (1953—1958).
Miris 1966. gada 7. septembrī Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 7. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 369. lpp.
**Laktīds** (С6Н8O4) ir pienskābes cikliskais divkāršais esteris (atšķirībā no laktoniem, laktīda tipa savienojumi satur ciklā nevis vienu, bet divus estera grupējumus). Laktīds ir kristāliska viela bez krāsas un smaržas. Laktīda nosaukums radies no pienskābes nosaukuma (latīņu: *lac (lactis)* — 'piens'). Par laktīdiem sauc arī citus savienojumus ar divām estera grupām ciklā.

Iegūšana
--------

Laktīds veidojas no divām pienskābes molekulām, atšķeļoties no tām ūdenim, tādēļ uzskatāms par vienu no pienskābes anhidrīdiem. Reakcija notiek, ilgstoši sildot pienskābi vai arī skāba katalizatora klātienē. Laktīda tipa savienojumu veidošanās raksturīga arī citām *α*-oksiskābēm.

Stereoizomēri
-------------

Laktīda stereoizomēru struktūrformulas: (*R,R*)-laktīds (pa labi), (*S,S*)-laktīds (pa labi), *mezo*-laktīds (apakšā)
Tā kā pienskābe ir optiski aktīvs savienojums ar diviem iespējamiem spoguļizomēriem un laktīds veidojas no divām pienskābes molekulām, tam teorētiski iespējami četri optiskie izomēri. Līdzīgi kā vīnskābei, divi no šiem izomēriem ir savā starpā identiski un to sauc par *mezo*-formu. Tādēļ laktīdam pavisam ir 3 optiskie izomēri.

Īpašības
--------

Laktīda polimerizēšanās
Piemērota katalizatora klātienē laktīds polimerizējas par polilaktīdu, turklāt var veidoties kā sindiotaktiskā, tā heterotaktiskā tipa polimēri. Polilaktīds pieder pie svarīgiem biodegradējamiem polimēriem, ko lieto dažādu iepakojumu izgatavošanai, kā arī medicīnā ķirurģisko diegu un tamlīdzīgu materiālu izgatavošanai.

Ūdens klātienē laktīds hidrolizējas par pienskābi.

Skatīt arī
----------

* Meldrumskābe

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***laktīdi*** |

1. ↑  П. Каррер. Курс органической химии. Ленинград: Государственное научно-техническое издательство химической литературы, 1960, 324. lpp. (krieviski)
2. ↑  O. Neilands. Organiskā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1977, 605. lpp.
3. ↑  R. Auras, L.-T. Lim, S. E. M. Selke, H. Tsuji. *Poly(lactic acid): Synthesis, Structures, Properties, Processing, and Applications*. Wiley, 2010. ISBN 978-0-470-29366-9.
**Starptautiskās finanses** ir finanšu ekonomikas atzars, kas apskata monetārās un makroekonomiskās attiecības starp divām vai vairākām valstīm. Starptautiskās finanses aplūko globālās finanšu sistēmas, starptautisko monetāro sistēmu, maksājumu bilances, valūtas tirgus un ārvalstu tiešo investīciju dinamiku un to, kā šīs tēmas ir saistītas ar starptautisko tirdzniecību.
Starptautiskās finanses apskata arī finanšu pārvaldības jautājumus. Investoriem un starptautiskām korporācijām jānovērtē un jāpārvalda tādi starptautiski riski kā politiskais un ārvalstu valūtas, ieskaitot riskus, kas rodas, valūtas kursam strauji mainoties pēc darījumu noslēgšanas vai ja mainās kompānijas kapitāla vērtība dēļ valūtas kursa izmaiņām.

Daži no starptautisko finanšu galvenajiem jēdzieniem starptautiskajā finanšu jomā ir Mandela-Fleminga modelis, optimālās valūtas zonas teorija, pirktspējas paritāte, procentu likmju paritāte un Fišera efekts. Ja starptautiskās tirdzniecības pētniecībā galvenokārt tiek izmantoti mikroekonomikas jēdzieni, tad starptautisko finanšu pētniecībā galvenokārt izmanto makroekonomikas jēdzienus.

Trīs galvenie koncepti, kas veido atšķirības starp starptautiskajām finansēm un iekšzemes finansēm, ir:

1. starptautiskā tirdzniecība un politiskie riski;
2. tirgus nepilnības;
3. plašāki iespēju komplekti.

Šīs galvenie starptautisko finanšu koncepti lielā mērā izriet no tā, ka suverēnajām valstīm ir tiesības un pilnvaras izdot valūtas, formulēt savu ekonomikas politiku, uzlikt nodokļus un regulēt cilvēku, preču un kapitāla kustību pāri savām robežām.

Atsauces
--------

1. 1 2  Gandolfo, Giancarlo. *International Finance and Open-Economy Macroeconomics*. Berlin, Germany : Springer, 2002. ISBN 978-3-540-43459-7.
2. 1 2  Pilbeam, Keith. *International Finance, 3rd Edition*. New York, NY : Palgrave Macmillan, 2006. ISBN 978-1-4039-4837-3.
3. ↑  Feenstra, Robert C. Taylor, Alan M. *International Macroeconomics*. New York, NY : Worth Publishers, 2008. ISBN 978-1-4292-0691-4.
4. ↑  Madura, Jeff. *International Financial Management: Abridged 8th Edition*. Mason, OH : Thomson South-Western, 2007. ISBN 0-324-36563-2.
5. ↑  Eun, Cheol S. Resnick, Bruce G. *International Financial Management, 6th Edition*. New York, NY : McGraw-Hill/Irwin, 2011. ISBN 978-0-07-803465-7.
6. ↑  Eun, Cheol S. Resnick, Bruce G. *International Financial Management, 7th Edition*. New York, NY : McGraw-Hill/Irwin, 2015. ISBN 978-0-07-786160-5.
**Leonards Bartkevičs** (dzimis 1932. gada 9. aprīlī Dagdas pagastā; miris 2023. gada 3. februārī) ir bijušais Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks, padomju nomenklatūras loceklis. Latvijas PSR ārlietu ministrs (1985—1989).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1932. gada 9. aprīlī Dagdas pagastā Leopolda Bartkeviča ģimenē. Pēc Otrā pasaules kara darbojās LĻKJS Dagdas rajona komitejā (1950—1960), vēlāk bija Rīgas pilsētas komitejas sekretārs (1960—1963) un Latvijas komjaunatnes CK 1. sekretārs (1963—1969). Līdztekus 1963. gadā absolvēja studijas LVU.

No 1969. gada bija Latvijas Komunistiskās partijas (LKP) Kirova rajona 1. sekretārs (1969—1976), LKP CK nodaļas vadītājs (1971—1976).
1976. gadā Bartkeviču iecēla par Latvijas PSR TV un radioraidījumu komitejas priekšsēdētāju, 1976. gadā viņš absolvēja PSKP CK Sabiedrisko zinātņu akadēmiju un aizstāvēja vēstures zinātņu kandidāta grādu, 1985. gadā kļuva par Latvijas PSR ārlietu ministru un Ministru padomes priekšsēdētāja vietnieku.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas padomju enciklopēdija 10 sējumos /galv. red. P. Jērāns. 1.sēj. Rīga: Galvenā enciklopēdiju redakcija. 683.lpp.

Ārējās saites
-------------

*
Jaunsaimniecība Smārdē
**Jaunsaimniecība** bija neliela individuāla lauku saimniecība Latvijā, kas tika izveidota 1920. gada agrārās reformas rezultātā. Jaunsaimniecība varēja būt no 15 līdz 27 ha izmērā. Agrārās reformas rezultātā, no 1920. līdz 1937. gadam tika izveidots ap 54 tūkstoši jaunsaimniecību.

Jaunsaimniecības izmērā bija no 15 līdz 22 ha lauksaimniecībā izmantojamās zemes. Lauksaimniecībā nederīgu zemi ar vai bez meža, ūdeņus, purvus varēja piešķirt virs normas, bet ne vairāk par 5 ha, t. sk. arī mežu līdz 3 ha. Kopumā jaunsaimniecība varēja būt līdz 27 ha izmērā.

Jaunsaimniecībās galvenokārt dominēja roku darbs, lauki tika apstrādāti ar zirgiem, jo lauksaimniecībai vajadzīgo mašīnu iegāde neatmaksājās. Ļoti bieži jaunsaimniecību īpašniekiem trūka līdzekļu un, tā kā bieži šie cilvēki bija bez saimniekošanas pieredzes, tiem nepietika prasmes. Tāpēc jaunsaimniecības nespēja atmaksāt no valsts saņemtos aizdevumus un bieži nonāca ūtrupē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Кас ir Jaunsaimniecība? Terminu un Svešvārdu vārdnīca Vardnica.lv». *www.vardnica.lv*. Skatīts: 2022-09-23.
2. 1 2 3  «agrārā reforma Latvijā, 1920.–1937. gads». *enciklopedija.lv* (angļu). Skatīts: 2022-09-23.
3. ↑  «Latvijas Republikas Saimnieciskā Un Ekonomiskā Attīstība | PDF». *Scribd* (krievu). Skatīts: 2022-09-23.
4. ↑  «jaunsaimniecība | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2022-09-23.
**Ugunskrupju dzimta** (*Bombinatoridae*) ir viena no bezastaino abinieku (*Anura*) dzimtām, kas apvieno 7 mūsdienās dzīvojošas krupju sugas un kas tiek iedalītas 2 ģintīs. Malajas plakangalvas krupji (*Barbourula*) ir izplatīti Filipīnās un Borneo salā, bet ugunskrupji (*Bombina*) sastopami Eiropā, Turcijā un Āzijas austrumos. Latvijā mājo viena ugunskrupju dzimtas suga — sarkanvēdera ugunskrupis (*Bombina bombina*).

Īpašības
--------

Filipīnu plakangalvas krupis (*Barbourula busuangensis*)
Ugunskrupju dzimtas sugām ir saplacināti, raupji ķermeni, līdz ar to lielās, izvalbītās acis un nāsis atrodas galvas virsējā plaknē. Ugunskrupju ģints sugām ir koša, krāsaina pavēdere, kas liecina par šo sugu ādas indīgajiem izdalījumiem. Tās ir aktīvas dienas laikā un izbiedētas izslienas stāvās kājās, papildus arkā izliecot muguru, demonstrējot savu košo pavēderi un brīdinot ienaidnieku par savu indīgumu. Kurkšķot tēviņi skaņu rada, nevis gaisu izpūšot no plaušām, bet gaisu ievelkot. Malajas plakangalvas krupji nav tik koši un tie ir aktīvi nakts laikā. Plakangalvas krupju sugām ar peldplēvi ir savienoti ne tikai pakaļkāju pirksti, bet arī priekškāju pirksti.

yessir

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Nesenā pagātnē apaļmēles krupju dzimtā (*Alytidae*) tika sistematizēti arī ugunskrupji (*Bombina*) un Malajas plakangalvas krupji (*Barbourula*), kuri mūsdienās izdalīti atsevišķā ugunskrupju dzimtā (*Bombinatoridae*). Kādreizējās Dienvidaustrumāzijā dzīvojošās ugunskrupju sugas, kuras tika uzskatītas par vairākām endēmām dažādu Ķīnas provinču sugām, apvienotas vienā sugā — mazais ugunskrupis (*Bombina microdeladigitora*). Tādējādi kādreizējo 10 sugu vietā ugunskrupju ģintī ir 5 sugas.

Sistemātika
-----------

Tālo Austrumu ugunskrupis (*Bombina orientalis*)
* **Ugunskrupju dzimta** (*Bombinatoridae*)
	+ Malajas plakangalvas krupji (*Barbourula*)
		- Borneo plakangalvas krupis (*Barbourula kalimantanensis*)
		- Filipīnu plakangalvas krupis (*Barbourula busuangensis*)
	+ Ugunskrupji (*Bombina*)
		- Dzeltenvēdera ugunskrupis (*Bombina variegata*)
		- Lielais ugunskrupis (*Bombina maxima*)
		- Mazais ugunskrupis (*Bombina microdeladigitora*)
		- Sarkanvēdera ugunskrupis (*Bombina bombina*)
		- Tālo Austrumu ugunskrupis (*Bombina orientalis*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Amphibia: Bombina
2. ↑  Amphibia: Barbourula
3. ↑  Abinieki: Bezastainie abinieki (Anura syn. Ecaudata)
4. 1 2  «Tolweb: Bombinatoridae». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 8. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 1. aprīlī.
5. 1 2  Amphibiaweb: Bombinatoridae
6. ↑  Class Amphibia
7. ↑  Amphibia: Bombinatoridae Gray, 1825

Ārējās saites
-------------

* Fire-Bellied Toads and Barbourulas (Bombinatoridae)
* Bombinatoridae
**Renāte Vidruska** (dzimusi kā **Praude** 1984. gada 26. maijā Rīgā) ir Latvijas FIDE meistare šahā (2006).

Biogrāfija
----------

1996. gada septembrī Renāte Vidruska uzsāka mācības Rīgas Valsts 1.ģimnāzijā. Neilgi pēc tam uzsāka mācīties šahu Rīgas šaha skolā pie trenera Aivara Stašāna (1954—2021).
Pārstāvējusi Latviju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos. Augstāko vietu sasniegusi 2001. gadā Grieķijā, kad Eiropas jauniešu šaha čempionātā M18 vecuma grupā dalījusi 5.—8. vietu, pēc papildu rādītājiem ierindojoties 7. vietā. 2017. gada Rīgā notikušajā Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm ar 4½ izcīnītajiem punktiem bijusi otrā labākā starp 17 Latvijas šahistēm. 2023. gadā izcīnījusi 3. vietu Latvijas sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada decembrī Zagrebā izcīnījusi labākas dāmas balvu Eiropas šaha ātrspēles čempionātā.

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 2001. gads — 8.vieta.
* 2002. gads — 11.vieta.
* 2003. gads — 5.vieta.
* 2022. gads — 9. vieta.
* 2023. gads — 3. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  EURO YOUTH CH.GIRLS U-18
2. ↑  European Individual Women Chess Championship 2017
3. ↑  Latvian Women's Chess Championship 2023
4. ↑  Latvijas šahiste Vidruska iegūst labākās dāmas balvu Eiropas čempionātā blicā

Ārējās saites
-------------

* FIDE profils (angliski)
* *Chess Games* profils (angliski)
**"Ekstāze"** ir 2023. gada Latvijas erotiskā drāmas filma, kas balstīta uz Karīnas Gleitneres tāda paša nosaukuma romānu. Tā ir režisora Dž. Dž. Dzilindžera debijas spēlfilma, kā arī pirmā Latvijas filma, kuras veidošanā bija iesaistīta intimitātes ainu koordinatore. Filma stāsta par buduāra fotogrāfes Efejas (Linda Kalniņa) attiecībām ar gleznotāju Eliasu (Eduards Johansons).

Sižets
------

Šarmantās buduāra fotogrāfes Efejas laulība ir uz sabrukšanas robežas, kad viņa iepazīstas ar noslēpumaino gleznotāju Eliasu, kura darbnīca atrodas blakus viņas fotostudijai. Efeja nonāk kaislību, melu un intrigu virpulī, taču drīz vien šī jaunā aizraušanās kļūst par toksisku attiecību un asaru avotu. Efeja saprot, ka attiecībām ar Eliasu ir sava cena — iznīcība.

Filmēšanas gaita
----------------

Neilgi pēc Gleitneres romāna "Ekstāze" izdošanas, producents Kristiāns Alhimionoks uzrunāja autori par grāmatas ekranizācijas iespējām. Gleitnere ierosināja par filmas režisoru izraudzīties Džilindžeru.

Ņemot vērā filmas erotisko raksturu, tās uzņemšanai bija specifiskas nianses un arī ētikas nosacījumi, kuri bija svarīgi, lai filmas saturs būtu ētiski veidots, nebūtu pornogrāfisks. Filmas uzņemšanā iesaistīja intimitātes ainu koordinatori — Ieva Norvele. Šī ir pirmā Latvijas mēroga filma, kurā iesaistīts šāds eksperts. Filmēšanas laikā Norvele no aktieriem noskaidroja, kādās ainās viņi ir gatavi piedalīties un kādas robežas nevēlas pārkāpt. Džilindžers raidījumā "Dž. Spot" apgalvoja, ka, saistībā ar intimitātes ainām, uz filmēšanas laukuma nekādu problēmu nebija un viņaprāt tās sanāca "diezgan gaumīgi". Aktieris Dumburs atzina, ka šo ainu dēļ bija reizes, kad viņu piemeklēja mulsums.

Filmas pirmizrāde notika 2023. gada 30. novembrī.

Lomās
-----

* Linda Kalniņa — buduāra fotogrāfe Efeja
* Eduards Johansons — gleznotājs Eliass
* Signe Dancīte
* Rihards Lepers
* Alberts Viegliņš
* Telma Auziņa
* Juris Lisners
* Inese Kučinska
* Katrīna Kreile

Atsauces
--------

1. ↑  «Pirmā erotiskā drāma intimitātes koordinatora klātbūtnē. Kā tapa Džilindžera 'Ekstāze'». *www.delfi.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-12-03.
2. 1 2  «Publicēts pirmais ieskats Džilindžera erotiskajā drāmā – filmā 'Ekstāze'». *www.delfi.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-12-03.
3. ↑  «Jauna kinoprofesija – intimitātes koordinators - Kino Raksti». *www.kinoraksti.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-12-03.
4. ↑  «Džilindžers atklāti par seksa ainām viņa jaunākajā filmā». *sejas.tvnet.lv*. 2023. gada 17. novembris. Skatīts: 2023. gada 3. decembris.
5. ↑  «Foto: Jaunās latviešu erotiskās filmas "Ekstāze" radošā komanda pulcējas smalkā pasākumā». *tv3.lv* (latviešu). 2023-11-24. Skatīts: 2023-12-03.
Rūdolfs Fēlikss Bauers pēc Poltavas kaujas.
**Rūdolfs Fēlikss Bauers** (*Rudolph Felix Bauer*; 1667—1717), pēc pāriešanas krievu dienestā **Rodions Hristianovičs Baurs** (krievu: *Родион Христианович Баур*), arī **Kristiāns Fēlikss Bauers** (vācu: *Christian Felix Bauer*) bija zviedru, pēc tam krievu virsnieks Lielā Ziemeļu kara laikā.
Kurzemes kara gubernators (1705—1706).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1667. gadā Ziemeļfrīzijas pilsētā Hūzumā, kā algotnis dienējis Mēklenburgas-Štrēlicas hercogistes, vēlāk Prūsijas hercogistes armijā, atlaists par duelēšanos. Sākoties Lielajam Ziemeļu karam, pēc sakšu armijas neveiksmīgā uzbrukuma Rīgai 1700. gada augustā pieteicās Zviedrijas armijā. Viņš tika nosūtīts aizstāvēt Narvas cietoksni, bet jau 1700. gada septembrī dezertēja un pārbēga krievu pusē. Baueru esot pratinājis pats Krievijas cars Pēteris, kuram viņš atzinies, ka viņš esot zviedru armijā iesūtīts sakšu spiegs.

1701. gada augustā viņam uzticēja komandēt Krievijas armijas algotņu dragūnu pulku, kas atkārtoti postīja Vidzemes teritoriju. 1702. gada 18. jūlijā kaujā pie Omuļu muižas sakāva zviedru ģenerāļa Volmāra fon Šlipenbaha komandēto Zviedru Vidzemes karaspēka vienību. 1702. gadā piedalījās Alūksnes cietokšņa aplenkumā, pēc 10 dienu aplenkuma cietoksnis padevās un Bauera, pēc tam B. Šeremetjeva gūstā nokļuva arī Bībeles tulkotājs prāvests Ernsts Gliks un viņa audžumeita Marta Skavronska, kas 1703. gadā kļuva par cara Pētera mīļāko.
Pulkvedis Bauers 1703. gadā piedalījās Ingermanlandes cietokšņa Nīenas ieņemšanā, bet 1704. gadā Tērbatas un Narvas cietokšņu ieņemšanā.

Tika paaugstināts par Krievijas armijas ģenerālmajoru un 1705. gada 12. jūlijā komandēja trīs pulku uzbrukumu Jelgavas cietoksnim, bet pēc tam cieta sakāvi 16. jūlija Mūrmuižas kaujā. Pēc zviedru armijas atkāpšanās viņu iecēla par Kurzemes kara gubernatoru. Šajā amatā viņš bija līdz 1706. gada aprīlim, kad krievu armija atkāpās uz Polijas-Lietuvas kopvalsti, kur viņa komandētie dragūnu pulki piedalījās 1706. gada oktobra Kališas kaujā pret zviedriem.
Viņa vadībā krievu dragūni vairākkārt uzbruka zviedru ģenerāļa Ādams Lēvenhaupta Baltijas provincēs mobilizētās armijas korpusam, kas gar Daugavas un Dņepras upēm devās palīgā Kārļa XII komandētajiem zviedru armijas galvenajiem spēkiem un sakāva tos kaujā pie Ļesnajas un kaujā pie Poltavas.

Piedalījās ilgstošajā Rīgas aplenkumā, pēc Vidzemes kapitulācijas tika nosūtīts karot uz Pomerāniju un Dāniju, tad uz Ukrainu, kur 1717. gadā miris.

Ārējās saites
-------------

* Uwe Iben: *General Christian Felix Bauer* (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 195767288
* GND: 1017329532

 |

 |
Avia B-534
**Avia B-534** ir čehoslovāku vienvietīgais iznīcinātājs, ko izmantoja 2. pasaules kara laikā.

Vēsture
-------

1930. gadā Čehoslovākijas uzņēmums Avia, kas izvietojas Prāgas piepilsētā, uzaicina galvenā inženiera amatā Fraņčesku Hovotnu. Viņa pirmais iznīcinātājs bija Avia B-34. Uzstādot uz šīs lidmašīnas dzinēju Hispano-Suiza 12Ycrs tika radīts prototips B-534. Pirmais lidojums notika 1933. gadā.

1937. gadā Cīrihes aviosalonā B-534 demonstrēja izcilu lidojuma sniegumu un ieguva vienu no labākā, tā laika iznīcinātāja, slavu. Šo reputāciju iznīcinātājs saglabāja līdz masveida monoplānu parādīšanos lielvalstu bruņojumā.

1937. gadā, līdz Minhenes krīzei, B-534 jau ražoja trīs gadus. No 445 izgatavotajām lidmašīnām 300 nonāca Čehoslovākijas Gaisa spēkos.

Pēc Čehoslovākijas okupācijas 1939. gada martā vācieši nodeva daļu no rekvizētajiem B-534 Ungārijai un Bulgārijai, kur tie piedalījās naftas ieguves vietu aizsardzībā no Sabiedroto bumbvedēju uzlidojumiem.

Modifikācijas
-------------

Pirmajai sērijveida modifikācijai B-534I bija koka propellers (prototipam metāla), atvērta pilota kabīne, divi ložmetēji lidmašīnas korpusā un divi zemajā spārnā. Izgatavotas 47 lidmašīnas.

Modifikācijai B-534II visi ložmetēji atradās jau korpusa bliseros, kā arī tika uzstādīti aviobumbu zemspārnu turētāji. Izgatavotas 99 lidmašīnas.

Modifikācija B-543III bija aprīkota ar plūdlīniju (gaisa plūsmai) riteņu aizsargiem un savadāku gaisa tveres atveri. Izgatavotas 46 lidmašīnas, tai skaitā piegādātās Grieķijai un Dienvidslāvijai.

Pēdējai modifikācijai, B-534IV, atkal tika iebūvēta slēgta tipa kabīne. Izgatavotas 272 lidmašīnas. Šīs pašas modifikācijas lidmašīnas aprīkotas ar 20 mm mazkalibra lielgabalu, kas tika izgatavotas 35 eksemplāros.

Tehniskie parametri
-------------------

| Šķirklis | Parametri |
| --- | --- |
| Konstruēšanas gads | 1933 |
| Ražotājs | Avia |
| Konstruktori: | Fraņčesks Hovotns |
| Spārnu izmērs | 9.4 m |
| Lidmašīnas garums | 8.2 m |
| Lidmašīnas augstums | 3.1 m |
| Spārna laukums | 23.5m² |
| Tukšas lidm. massa | 1,460 kg |
| Maksimālā lidm. massa | 2,120 kg |
| Maksimālais ātrums | 394 km/h |
| Lidošanas maksim. augstums | 10,600 m |
| Nolidošanas attālums | 600 km |
| Ekipāža | 1 (Pilots) |
| Dzinējs | 1x Hispano-Suiza 12Ycrs |
| Jauda | 620 kW / 830 zs |
| Bruņojums | 4× 7,7 mm ložmetēji. |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 7603357-0
* NKC: ph180753

 |

 |