recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par dzelzceļa staciju Sauriešu līnijā. Par citām jēdziena **Rīgas Preču stacija** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Rīga Preču** jeb **Šķirotavas stacijas Rīgas Preču parks** ir dzelzceļa stacija Rīgā, līnijā Rīga Preču—Ērgļi. Stacija paredzēta vilcienu sastāvu pārdalīšanai un atdalīto vagonu padošanai un novākšanai uz/no pievedceļiem un kravas punktiem, kā arī vagonu ilgstošai stāvēšanai. Rīgas Preču stacijā pieņem, nosūta, formē un izformē kravas vilcienus, kā arī pieņem un nodod kravas, veic vagonu komercapskati, nodod informāciju par dažādiem iekraušanas un izkraušanas darbiem, noformē pārvadājumu dokumentus. Stacijas teritorija ir 41,7 ha liela, tajā atrodas stacijas dežuranta ēka, dažādas darbiniekiem paredzētas ēkas un kravas termināla preču kases. Stacijā ir 1 galvenais sliežu ceļš un 5 pieņemšanas-nosūtīšanas ceļi. Pārējie ir šķirošanas ceļi un strupceļi, izvilkšanas ceļš, kravu iekraušanas-izkraušanas ceļi.

Vēsture
-------

Stacija ierīkota 1969. gadā LPSR centralizētās apgādes noliktavu apkalpošanai. Līdz tām uzbūvēts liels daudzums pievedceļu, kuri saglabājušies līdz mūsdienām. Sākumā stacija tika dēvēta krievu valodā par ***Promišļennaja*** (tulkojumā — "Rūpnieciskā"), bet 1976. gadā pārdēvēta par **Rīga-Preču II (Rīga-Preču 2)**. Ērgļu virziena pasažieru vilcieni tajā sāka pieturēt kopš 1972. gada. Stacijā saglabājies pasažieru perons, kaut arī pasažieru vilcienu kustība kopš 2007. gada nenotiek. Pēc Rīgas Preču I stacijas nojaukšanas 2009. gadā stacija tiek saukta vienkārši par Rīgas Preču staciju (tomēr 13. autobusa galapunkts blakus stacijai joprojām tiek saukts "Preču 2").

Attēlu galerija
---------------

* Rīgas Preču stacijas pievedceļš, kas ved paralēli Rencēnu ielaiRīgas Preču stacijas pievedceļš, kas ved paralēli Rencēnu ielai
* Rīgas Preču stacijas dažu pievedceļu sākumsRīgas Preču stacijas dažu pievedceļu sākums
* Dīzeļlokomotīve ТГМ4Б Rīgas Preču stacijas pievedceļāDīzeļlokomotīve ТГМ4Б Rīgas Preču stacijas pievedceļā
* Rīgas Preču stacijas pievedceļš (skats uz Rencēnu ielu)Rīgas Preču stacijas pievedceļš (skats uz Rencēnu ielu)
* Rīgas Preču stacijas pievedceļš netālu no sākumaRīgas Preču stacijas pievedceļš netālu no sākuma

Atsauces
--------

1. ↑  "Rīga-Preču", dzelzceļa stacija[novecojusi saite]
2. ↑  «B kategorijas atļauja Nr. RI 11 IB 0038». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2011. gada 11. oktobrī.
3. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 174. lpp. ISBN 978-9984-38-698-0

Ārējās saites
-------------

* Rīgas Preču stacijas fotogrāfijas (krieviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dzelzceļa stacijas līnijā Rīga Preču—Ērgļi |
| --- |
|  |
| Rīga Preču → Acone → Saurieši → Cekule → Jauncekule → Ķivuļi → Bajāri → Kangari → Remīne → Augšciems → Kārde → Sidgunda → Suntaži → Kastrāne → Vatrāne → Ķeipene → Plātere → Taurupe → Līčupe → Baltava → Roplaiņi → Ērgļi |

 |
Šis raksts ir par salu Antarktikā. Par pilsētu skatīt rakstu Antverpene.

**Anvera** (franču: *Île Anvers*, angļu: *Anvers Island*, spāņu: *Isla Anvers*) ir ap 70 km gara un līdz 40 km plata sala Antarktīdā. Izvietojusies Pālmera arhipelāga dienviddaļā. Žerlaša šaurums to šķir no Antarktīdas pussalas Danko krasta, Dalmaņa līcis — no Brabantas salas un Neimaijera šaurums — no Vīnkes un Dumēra salām. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Salas austrumu daļa kalnaina, augstākais punkts ir Fransē kalns (2821 m). Rietumu un ziemeļu daļu aizņem Marra piekalnes ledājs.

Salu atklāja britu ekspedīcija Džona Bisko vadībā, kas 1832. gada 21. februārī izkāpa krastā tagadējā Bisko līcī, domādami atklājuši Antarktīdas cietzemi. Salas rietumu un dienvidu krastus aptuveni nokartēja vācu ekspedīcija Eduarda Dalmaņa vadībā 1874. gada janvārī. Austrumu krastu 1898. gada janvārī aptuveni nokartēja Beļģijas Antarktiskā ekspedīcija Adriena de Žerlaša vadībā un kā salu noteikto cietzemi nosauca par godu Antverpenes (franču: *Anvers*; IPA: [ɑ̃vɛʁ]) pilsētai un provincei, kas daļēji finansēja viņa ekspedīciju.

Salas dienvidu piekrastē Artura līča krastā 1955. gadā tika izveidota britu polārstacija Bāze N. Tai līdzās 1965. gadā tika izbūvēta amerikāņu Pālmeras pagaidu stacija. 1968. gadā 1,5 km tālāk tika izbūvēta tagadējā pastāvīgā stacija.

Atsauces
--------

1. ↑  UN SYSTEM-WIDE EARTHWATCH Web Site. ISLAND DIRECTORY
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer Antarktikas digitālā datubāze
| Liberālisms |
| --- |
|  |
| 
Idejas |
| * Politiskā brīvība
* Negatīvā brīvība
* Cilvēktiesības
* Privātīpašums
* Tirgus ekonomika
* Kapitālisms
* Sabiedriskais līgums
* Nācija
* Vienlīdzība
 |
| 
Veidi |
| * Klasiskais liberālisms
* Sociālliberālisms
* Ekonomiskais liberālisms
* Neoliberālisms
* Nacionālais liberālisms
* Islāma liberālisms
* Liberālā demokrātija
* Vienlīdzība
 |
| 
Skatīt vēl |
| * Sociāldemokrātija
* Libertisms
 |
| * s
* d
* l
 |

**Liberālā demokrātija** jeb **Rietumu demokrātija** ir tiesību sistēma, kuras pamatā ir pārstāvības un tiešā demokrātija, kurā vairākuma griba un ievēlēto pārstāvju iespējas īstenot varu ir ierobežotas mazākuma un atsevišķu pilsoņu tiesību un brīvību aizsardzības nolūkā.

Liberālā demokrātijā pie varas esošajai politiskajai grupai, valdošajai partijai, nav obligāti jāpiekrīt visiem liberālisma aspektiem (piemēram, tā var pārstāvēt sociāldemokrātiju). Tomēr tai ir pienākums ievērot iepriekš minēto tiesiskuma principu. Liberālās demokrātijas mērķis ir nodrošināt ikvienam indivīdam un pilsonim vienlīdzīgas tiesības un brīvības uz taisnīgu tiesu, privātīpašumu, vārda brīvību, preses brīvību, pulcēšanās brīvību, reliģijas brīvību utt.

Liberālajai demokrātijai raksturīgs elements ir "atvērta sabiedrība", ko raksturo tolerance, brīvība, plurālisms, mierīga līdzāspastāvēšana un dažādu sociālpolitisko uzskatu konkurence.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph1067943

 |

 |
**Bandžarmasina** (indonēziešu: *Kota Banjarmasin*) ir pilsēta Indonēzijā, Dienvidkalimantānas provinces lielākā pilsēta un saimnieciskais centrs. Izvietojusies Kalimantānas salas dienvidos Barito kreisajā krastā pie Martapuras ietekas. Līdz 2022. gada 15. februārim bija provinces galvaspilsēta. Lielākā Kalimantānas dienviddaļas pilsēta; tās aglomerācijā dzīvo vairāk par 2 miljoniem cilvēku. Lielākā daļa iedzīvotāju ir bandžari, bet pēc konfesionālās piederības musulmaņi (94,7%), bet 3,9% — kristieši. Nozīmīga osta Barito krastā 20 km no Javas jūras.

Vēsture
-------

Pilsēta ir vēsturisks bandžaru kultūras centrs, Bandžaras sultanāta galvaspilsēta kopš 16. gadsimta. 17. gadsimtā Nīderlandes Austrumindijas kompānija sāka kontrolēt galveno Bandžaras eksportpreci muskatriekstu. Otrā pasaules kara laikā pilsētu okupēja Japāna, bet 1945. gada septembrī to atbrīvoja Austrālijas karaspēks. Pēc Indonēzijas neatkarības nodibināšanās 4 gadus turpinājās Kalimantānas pretošanās cīņas, un īsu laiku pilsēta bija Lielās Dajakas federācijas galvaspilsēta. 1950. gadā Bandžarmasina kļuva par jaundibinātās Dienvidkalimantānas provinces galvaspilsētu (zaudēja statusu 2022. gadā, kad galvaspilsētu oficiāli pārcēla uz Bandžarbaru).

Atsauces
--------

1. ↑  ; pārbaudes datums: 6 maijs 2023.
2. ↑  ; pārbaudes datums: 6 maijs 2023.
3. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 93. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bandžarmasina***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 155935918
* LCCN: n80061075
* GND: 4475511-9

 |

 |
**Antverpenes osta** (nīderlandiešu: *Haven van Antwerpen*) ir pēc kravu apgrozījuma otrā lielākā (aiz Roterdamas ostas) Eiropas osta. Atrodas Šeldas upes estuārā uz ziemeļrietumiem no Antverpenes centra. Osta savienota ar Eiropas iekšzemi pa dzelzceļu, autoceļiem, upēm un kanāliem.

Osta dibināta 1811. gadā, kad ar Napoleona rīkojumu uzcēla šeit pirmo doku. Pēc 1830. gada Beļģijas revolūcijas, Beļģijai atdaloties no Nīderlandes, ostas attīstību bremzēja augstās nīderlandiešu muitas (Šeldas estuāra lejtece atrodas Nīderalndē), tomēr ar Lielbritānijas palīdzību 1863. gadā muita tika atcelta. Antverpenes ostas attīstību veicināja 1879. gadā izbūvētais dzelzceļš no Rūras baseina. Otrā pasaules kara laikā 1945. gada sākumā Antverpenes osta bija svarīgs Sabiedroto loģistikas punkts.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Antverpenes osta***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 124300256
* ISNI: 0000 0001 1009 6294
* SUDOC: 200689444

 |

 |
**Progress M-65** (*Прогресс М-65*) bija automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).

Krava
-----

Kopējā kravas masa bija aptuveni 2500 kg. Tajā ietilpa degviela stacijas dzinējsistēmai, skābeklis, ūdens, pārtikas preces, apģērbs, medicīniskās iekārtas apkalpei. Kravā atradās iekārtas stacijas apkalpošanai un zinātniskajiem pētījumiem. Bez tam tika nogādāts modernizēts (datorizēts) skafandrs Orlan-MK.

Lidojuma gaita
--------------

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 2008. gada 10. septembrī 19:50:02 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U. 

Saslēgšanās ar SKS bija paredzēta 2008. gada 12. septembrī 21:01 UTC. Sakarā ar to, ka tika slēgts ASV Lidojumu vadības centrs Hjūstonā viesuļvētras "Aiks" (*Ike*) dēļ, savienošanos pārcēla uz 17. septembri. 2008. gada 17. septembrī 18:43 UTC kravas kugis pievienojās pie moduļa Zvezda.

2008. gada 14. novembrī 16:20 UTC Progress M-65 atvienojās no stacijas. Gandrīz mēnesi tas veica autonomu lidojumu, kura laikā tika veikti ģeofiziski eksperimenti. Kosmosa kuģī bija uzstādīta optiskā aparatūra, ar kuru tika novērotas Zemes atmosfēras izmaiņas.

2008. gada 7. decembrī 08:02 UTC kosmosa kuģis veica bremzēšanas manevru, un 08:49 UTC Progress M-65 nesadegušās daļas iekrita Klusajā okeānā.

Atsauces
--------

1. ↑  Космический грузовик "Прогресс М-65" отправился к МКС 11.09.2008
2. ↑  Стыковка корабля "Прогресс М-65" с МКС отложена из-за урагана "Айк" lenta.ru 2008-09-12
3. ↑  Космический грузовик "Прогресс М-65" отправлен в автономный полет РИА Новости, 2008-11-14
4. ↑  Ученые проводят на "Прогрессе-М-65" исследования по управлению погодой 2008-11-30 РИА Новости
5. ↑  Космический грузовик "Прогресс М-65" затоплен в Тихом океане РИА Новости, 2008-12-07
**Bandavas pauguraine** ir dabas apvidus Rietumkursas augstienes vidusdaļā Dienvidkurzemes un Kuldīgas novados. Stiepjas 36 km garumā ziemeļu—dienvidu virzienā no Turlavas līdz Dzeldai un 35 km platumā no Vecpils līdz Rudbāržiem. Ziemeļos pa Rīvas un Lējējupes augštecēm robežojas ar Kurmāles pauguraini, austrumos pa Lējējupes un Ēnavas ieleju kreiso krastu — ar Kursas zemieni, dienvidos pa Vārtājas un Dzeldas ielejām — ar Embūtes pauguraini, dienvidrietumos Durbes—Vārtājas pazeminājums atdala no Vārtājas viļņotā līdzenuma, bet ziemeļrietumos kāples veidā norobežojas no Apriķu līdzenuma. Pauguraines augstākais punkts ir pie Ābolkalniem 138,6 m vjl ziemeļaustrumos no Kalvenes.

Ģeoloģija
---------

Paugurlīdzenuma pamatā ir meridionāli stiepts pamatiežu virsas pacēlums ar slīpumu rietumu—austrumu virzienā; tās augstums 30—70 m vjl. Virsu saposmo vairākas senas ielejas. Pamatiežu vecums samazinās virzienā uz dienvidiem. Ziemeļu daļu veido augšdevona karbonātieži un smilšakmeņi. Dienviddaļā izplatīti apakškarbona smilšakmeņi, māli, karbonātieži. Pamatiežus klāj 40—70 m biezi ledāja sakrokoti glacigēnie un ledāja kušanas ūdeņu nogulumi — morēnmālsmilts, smilšmāls, smilts, grants, aleirīti, māls. Ielejveida pazeminājumos nogulumu biezums vietām pārsniedz 100 m. Raksturīgas saldūdens kaļķiežu iegulas.

Reljefs
-------

Reljefu veido vairākas meridionālā vai submeridionālā virzienā orientētas, 25—40 m augstas paugurgrēdu joslas, ko atdala pazeminājumi ar mēreni un vidēji viļņotiem līdzenumiem. Visaugstākā daļa ir dienvidos, Kalvenes apkaimē, kur lielākais augstums ir 138,6 m vjl.

Klimats
-------

Klimats mēreni silts un mitrs, jūtama Baltijas jūras ietekme. Gada vidējā temperatūra ir 6,3 °C; janvārī — –4 °C, jūlijā — 16,5 °C. Bezsala periods 130—140 dienas. Nokrišņi 700—800 mm, visvairāk dienvidrietumu daļā. Sniega sega nepastāvīga; izveidojas pēc decembra otrajā pusē un saglabājas līdz marta vidum, tās biezums ap 20 cm.

Hidrogrāfija
------------

Upju tīklu veido Baltijas jūras piekrastes un Ventas baseina upes. Baseinu ūdensšķirtne ir pa Valtaiķu un Kalvenes paugurgrēdām. Upēm raksturīgas 20—30 m, vietām līdz 50 m dziļas ielejas. Lielāko daļu atūdeņo Tebra un tās pietekas Laža un Alokste, kā arī Rīvas un Vārtājas augštece. Lielākās Ventas baseina upes ir Koja, Garūdene un Ēnava.

Starppauguru ieplakās vairāki nelieli, pārsvarā glaciālie, ezeri un purvi. Lielākie ir Sepenes ezers (67 ha) un Tīdu ezers.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 131. lpp.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rietumkursas augstiene |
| --- |
|  |
| Līdzenumi | 
* Apriķu līdzenums
* Vārtājas viļņotais līdzenums

 |
|  |
| Pauguraines | 
* Bandavas pauguraine
* Embūtes pauguraine
* Kurmāles pauguraine

 |

 |
**Kamolainā ežgalvīte** (latīņu: *Sparganium glomeratum*) ir vilkvālīšu dzimtas augu suga (pēc APG III sistēmas). Savvaļā tā ir izplatīta cirkumpolāros apvidos Eirāzijā, ļoti reti arī Ziemeļamerikā. Ārpus Skandināvijas dienviddaļas un Baltijas ziemeļdaļas sastopama ļoti reti.

Latvijā kamolainā ežgalvīte ir sastopama ļoti reti, jo Latvija ir dienvidaustrumos no sugas vienlaidu areāla. Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Mazskaitlīgas grupas aug purvu lāmās, peļķēs un ezeru piekrastē.

Apraksts
--------

Kamolainā ežgalvīte ir daudzgadīgs, 10—40 cm garš lakstaugs ar stāvu stublāju. Augam ir veselas, lineāras, 10—35 cm garas, 0,5—1 cm platas lapas. Lapas ir garākas nekā stublājs, nedaudz ieliektas, plātnes apakšpusē ar asu šķautni. Augs ziedkopā nezaro. Apziedņa lapas ir bezkrāsainas un plānas. Stublāja galotnē viena vīrišķo ziedu galviņa, zem tās ļoti tuvu 2—6 sēdošas sievišķo ziedu galviņas (retumis pati apakšējā ar īsu kātiņu). Vīrišķo ziedu galviņa un augšējā sievišķo ziedu galviņa saskaras. Seglapas garas, pārsniedz ziedkopu. Auglis konisks, 0,3—0,4 cm garš, gandrīz sēdošs. Irbuļa palieka 1,5 mm gara, augļa vidusdaļā ir sekla iežmauga. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «kamolainā ežgalvīte - Sparganium glomeratum (Laest.) Neuman - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-08.
**Uldis Brauns** (dzimis 1932. gada 19. decembrī, miris 2017. gada 13. janvārī) bija latviešu kinorežisors, kinooperators un scenārists. 1982. gadā ieguvis Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieka nosaukumu.

Biogrāfija
----------

Uldis Brauns piedzima 1932. gada 19. decembrī Kuldīgas apriņķa Lutriņu pagastā zemnieku ģimenē. 1953. gadā pabeidza Saldus zooveterināro tehnikumu. 1959. gadā ieguva kinooperatora specialitāti Vissavienības Kinematogrāfijas institūtā Maskavā.

Brauna pirmā pastāvīgā filma (kā operatoram) bija "Baltie zvani" (1961). "Baltie zvani" saņēma balvu Oberhauzenas īsfilmu festivālā 1964. gadā, bet 1991. gadā Klermonferānas festivālā tā tika iekļauta simts visu laiku labāko pasaules īsfilmu skaitā. Pēc tam Uldis Brauns debitēja kā režisors un vienlaicīgi arī bija operators īsfilmām "Sākums" (1961), "Celtne" (1962) un "Strādnieks" (1963). Šīs īsfilmas tiek uzskatītas par Rīgas poētiskā dokumentālā kino pamatiem.

1964. gadā Uldis Brauns iestājās Maskavas Augstākajos režisoru un scenāristu kursos, neklātienes nodaļā, kur kā diplomdarbu iesniedza pilnmetrāžās dokumentālo filmu "235 000 000" (1967). Šī filma 1968. gadā saņēma apbalvojumu Vissavienības kinofestivālā.

Pēc filmas "235 000 000" Uldis Brauns beidza savu dokumentālā kino karjeru un pievērsās montāžas filmām. 20. gadsimta 70. gadu vidū Uldis Brauns režisēja savu vienīgo spēlfilmu "Motociklu vasara" (1975).

1990. gadā publicēja fotoalbumu "Zeme atceras", kurā iekļautas Brauna uzņemtās fotogrāfijas ar Latviju pirmajā desmitgadē pēc Otrā pasaules kara.

No 2003. līdz 2005. gadam Brauns strādāja filmu studijā "Trīs", kur veidoja filmu "Ardievu, XX gadsimt!.

Filmogrāfija
------------

Režisors
* "Sākums" (1961)
* "Celtne" (1962)
* "Strādnieks" (1963)
* "235 000 000" (1967)
* "Pasaules un Eiropas čempionāts hokejā - Prāga-1972" (1972)
* "Motociklu vasara" (1975)
* "Ceļojums uz zemi" (1977)
* "Mana zeme, manas mīlestības pasaule" (1981)
* "Kapteinis Zaurs Sadihs-Zade" (1982)
* "Mūsu dzīves zvaigžņu stundas" (1987)
* "Ardievu, XX gadsimt!" (2005)

Operators
* "Baltie zvani" (1961)
* "Sākums" (1961)
* "Celtne" (1962)
* "Strādnieks" (1963)
* "Ne tikai cirst" (1963)
* "Ja neesat bijis Latvijā" (1970)

Scenārija autors
* "Pasaules un Eiropas čempionāts hokejā - Prāga-1972" (1972)
* "Ceļojums uz zemi" (1977)
* "Mana zeme, manas mīlestības pasaule" (1981)
* "Kapteinis Zaurs Sadihs-Zade" (1982)
* "Mūsu dzīves zvaigžņu stundas" (1987)

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Profils vietnē *filmas.lv*
* Profils vietnē *makslinieki.lv*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 55780233
* LNB: 000148427
* LCCN: n90705673
* ISNI: 0000 0000 2932 7462
* GND: 1158309430
* BNF: cb17770027t (data)

 |

 |
**Vazalemma** (igauņu: *Vasalemma*) ir stacija Keilas—Rīziperes dzelzceļa iecirknī Harju apriņķa Vazalemmas pagastā un atrodas 37,5 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Vazalemmā apstājas visi Rīziperes un Tallinas virzienā kursējošie elektrovilcieni.

Vēsture
-------

1905. gadā izbūvētajā dzelzceļa līnijā Keila—Hāpsalu sākotnēji bija tikai četras stacijas — Rīzenberga, Palifere, Risti un Hāpsalu. Jaunā dzelzceļa līnija tika būvēta galvenokārt, lai nodrošinātu pasažieru satiksmi, tā kā Hāpsalu pilsēta tolaik jau bija izveidojusies par vērā ņemamu Baltijas jūras kūrortu. Lai piesaistītu jaunajam satiksmes līdzeklim vēl vairāk pasažieru 1914. gadā Keilas—Hāpsalu līnijā tika atklātas trīs jaunas pieturas — Vazalemma, Ellamā un Taebla. Kopējais līnijas garums bija 78 km. 1935. gadā tvaika lokomotīvju vietā maršrutā Tallina—Hāpsalu pirmo reizi Igaunijas vēsturē devās dīzeļvilciens "Lendav Laanlane". 20. gs. otrajā pusē maršrutu apkalpoja Rīgas Vagonu rūpnīcas dīzeļvilcieni. Sakarā ar sliežu ceļa un infrastruktūras nolietojumu pasažieru vilcienu satiksme dzelzceļa iecirknī Rīzipere—Hāpsalu 1995. gadā tika pārtraukta.

Elektrifikācija
---------------

20. gs. 60. gados Keilas—Hāpsalu līnijā tika uzsākta dzelzceļa elektrifikācija. Pirmais elektrificētais iecirknis Keila—Vazalemma tika nodots ekspluatācijā 1965. gada 15. jūlijā, bet Vazalemma—Rīzipere — 1981. gada 4. septembrī. Visā elektrificētajā Keilas—Rīzipere dzelzceļa posmā tika izbūvētas augstās pasažieru platformas. Vazalemmas stacijā bez jau eksistējošās platformas tika izbūvēta viena 204 metrus gara starpceļu platforma piepilsētas elektrovilcienu apkalpošanai. 2011. gadā projekta „Reisiplatvormide viimine eurokõrgusele" ietvaros ar Eiropas Savienības Struktūrfondu līdzfinansējumu tika izbūvēta jauna, Eiropas standarta pasažieru platforma. Platformas augstums — 550 mm, garums — 100 m.

Apkārtne
--------

Vazalemmā atrodas 1894. gadā neogotikas stilā celtā Vazelemmas muiža. Kopš 1922. gada muižā darbojas vietējā pamatskola.
Vazalemmas ciema teritorijā 1945. gadā izbūvēta Emari lidosta (igauņu: *Ämari lennuväli*), tagad Igaunijas gaisa spēku bāze.

Foto galerija
-------------

* Vazalemmas stacijas ēkaVazalemmas stacijas ēka
* Vazalemmas muižaVazalemmas muiža
* Keilas—Rīziperes dzelzceļa shēmaKeilas—Rīziperes dzelzceļa shēma

Atsauces
--------

1. ↑  Vasalemma
2. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
3. ↑
4. ↑  Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium[novecojusi saite]
5. ↑  «Portaal "Eesti mõisad" — Sinu teejuht mõisamaailma». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 26. augustā. Skatīts: 2012. gada 8. septembrī.
6. ↑  SLK — Ã„mari lennuvÃ¤li

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Keilu** |  | **Uz Rīsiperi** |
|  Kulna |  **Vazalemma** | Kibuna  |
|
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Gaileņu iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Gaileņu iela** ir iela Jūrmalā, Krastciema apkaimē. Gaileņu iela sākas krustojumā ar Mežmalas ielu un beidzas krustojumā ar Rītupes ielu. Kopējais ielas garums ir 255 metri, tā ir klāta ar asfaltu segumu. Gaileņu ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Ganību iela ir savienota ar šādām ielām:

* Mežmalas iela
* Rītupes iela

Skatīt arī
----------

* Krastciems

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu G |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| G | 
* Gaidas
* Gaileņu
* Gaismas
* Gaiziņa
* Ganību ceļš
* Ganību
* Ganu
* Garkalnes
* Gāršas
* Gaujas
* Gleznotāja Miervalža Ķemera gatve
* Glūdas
* Gončarova
* Graudu
* Grāvju
* Griežu
* Griķu
* Grīšļa
* Grīvas
* Grobiņas
* Gulbenes
* Gulbju
* Gundegas

 |
|  |
| Ģ | 
* Ģertrūdes prospekts
* Ģirta

 |

 |
**Kūdrāja grīslis** (latīņu: *Carex heleonastes*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, vietām Āzijā un Ziemeļamerikā aukstā klimata un kalnu apvidos.

Latvijā reti, galvenokārt ziemeļrietumu daļas zāļu purvos un Latvijas austrumos.

Ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 2. kategorijā.

Apraksts
--------

Kūdrāja grīslis ir daudzgadīgs, 15—30 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs veido nelielu, skraju ceru. Stublājs ir trīsšķautņains, tievs, stāvs un augšdaļā raupjš. Lapas ir tikai stublāja apakšdaļā, un tās ir īsākas nekā stublājs, pelēki zaļas un 0,1—0,2 cm šauras. Piezemes lapu makstis ir tumšbrūnas, parasti pie cera pamata saglabājas iepriekšējā gada atmirušās lapas. Ziedkopu veido nelielas, 0,5—1 cm garas, 0,4—0,6 cm platas, stublāja galā satuvinātas 3—6 vārpiņas. Seglapu nav. Vārpiņā sievišķie ziedi atrodas augšdaļā, vīrišķie — apakšdaļā. Vārpiņas ir brūnas. Augļa pūslītis ir brūns, 0,25—0,35 cm garš, olveidīgs, ar izšķiramu dzīslojumu, knābītis ir īsi divzobains. Segplēksne ir smaila, gaišbrūna, ar gaišāku joslu vidū un plēvjainu apmali, tikpat gara, cik pūslītis. Zied no maija beigām līdz jūlijam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «kūdrāja grīslis - Carex heleonastes Ehrh. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-14.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kūdrāja grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Ēriks Lazdiņš** (1914. gada 7. jūnijs, Rīga - 1997. gada 20. janvāris, Rīga) bija Latvijas mākslinieks un šaha problēmists.

Biogrāfija
----------

1930. gados vadījis šaha nodaļu mēnešrakstā "Radio Abonents" un Latvijas pretalkohola biedrības žurnālā "Saule". Bijis arī aktīvs šaha dzīves organizators - 1938. gadā ievēlēts par Latvijas Šaha savienības matzini. Jaunībā piedalījies arī Latvijas šaha turnīros, taču bez lielām sekmēm. Pēc Otrā pasaules kara pilnībā veltījis savus spēkus šaha kompozīcijai. No 1931. gada publicējis vairāk nekā 150 šaha kompozīcijas (pārsvarā divvilčus), no kuriem 60 ir saņēmuši atzinības, tajā skaitā 10 - pirmās godalgas. PSRS sporta meistars šaha kompozīcijā kopš 1956. gada. PSRS vicečempions divvilču grupā 1956. gadā. Latvijas čempions divvilču grupā (1955, 1959). Kopā ar Latvijas izlasi uzvarējis PSRS 1. komandu čempionātā šaha kompozīcijā 1956./1957. gadā. Lazdiņa šaha uzdevumu kompozīcijas ietvertas arī FIDE albumos. Pēc profesijas mākslinieks. Bijis autors apmēram 14 žurnāla "Šahs" vāku noformējumiem.

Nozīmīgākie turnīri
-------------------

* 1937. gads - 6.-7. vieta 2. virsturnīrā.
* 1938. gads - 14. vieta 1. grupā.
* 1940. gads - 20. vieta Latvijas izlases kandidātu turnīrā.

Atsauces
--------

1. ↑  K.Bētiņš, A.Kalniņš, V.Petrovs "Šachs Latvijā līdz 1940. gadam", Rīga, Valters un Rapa, 1940. 20.lpp.
2. ↑  Lazdiņš, Ēriks August 4 личное первенство Латвии 1955 1st Place[novecojusi saite]
3. ↑  National tournament - Riga 07.10-30.12.1940

Ārējās saites
-------------

* Ēriks Lazdiņš šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. 142. - 143. lpp.
"**Patiesi ticīgā sindroms**" (angļu: *the true-believer syndrome*) ir termins, ko ieviesa M. Lemers Kīns (*M. Lamar Keene*), lai aprakstītu iracionālu ticību pārdabiskajam. M. Lemers Kīns ir izbijis gaišreģis, kurš atzina, ka krāpies. Šis sindroms ir pašapmāna forma, pēc kuras ticīgais turpina ticēt pat pēc tam, kad viņam piedāvāti neapgāžami pierādījumi, ka fenomenam ir dabiski cēloņi. Šo terminu pārsvarā izmanto skeptiķi, runājot par dažādu pārdabisku parādību (karošu liekšana ar gara spēku, brīnumaina dziedināšana utt.) eksistenci un ticību tām; šo terminu neizmanto zinātniskajā literatūrā, un tas nav saistīts ar psihopatoloģiju.

Patiesi ticīgā sindroma piemērs ir gadījums ar "Karlosu" Austrālijā (burvju mākslinieks Hosē Alvaress izlikās, ka viņā iemājojis 2000 gadu vecs gars, un šo informāciju nekritiski tālāk pauda masu mediji, lai arī tā bija nepatiesa un vienkārši pārbaudāma; daudzi "Karlosam" turpināja ticēt arī tad, kad viņš atzina, ka krāpies - viņa mērķis bija parādīt, cik cilvēkus viegli apmānīt).

Skatīt arī
----------

* Ateisms
**Avia BH-25** ir čehoslovāku pasažieru lidmašīna.

Vēsture
-------

Avia BH-25 (C-RITA)
1928. gadā uzņēmums Avia pieņēma lēmumu piedalīties izaugušajā komerclidmašīnu tirgū ar savu lidmašīnas modeli BH-25, ko konstruēja Pāvels Benešs un Miroslavs Hajns. Konstruktīvi, tas bija vienmotora, viensekcijas biplāns, apšūts ar koku un audeklu. Prototips ar dzinēju *Lorrain Ditrih*, ko izgatavoja Škoda rūpnīcā pēc licences, tika izmēģināts lidojumā 1927. gada jūlijā. Apakšējais lidmašīnas spārns bija ar lielāku laukumu nekā augšējais, kas ir neparasts risinājums biplāna konstrukcijai. Atvērtā pilotu kabīne atradās pirms spārnu līnijas, abu pilotu sēdvietas kabīnē atradās blakus. Slēgtajā pasažieru salonā bija 6 sēdvietas un vieta 100 kg bagāžai.

Pēc lidmašīnas izmēģināšanas lidojumā tās konstrukcijā ieviestas izmaiņas, dzinēju nomainīja uz *Bristol Jupiter*. Kopumā tika izgatavotas 8 lidmašīnas. Sešas ekspluatēja Čehoslovākijas uzņēmums CLS, pārējās Rumānijas SNNA.

Tehniskie parametri
-------------------

Avia BH-25

| Šķirklis | Parametri |
| --- | --- |
| Konstruēšanas gads | 1927 |
| Ražotājs | Avia |
| Konstruktori: | Pāvels Benešs / Miroslavs Hajns |
| Spārnu izmērs | 15.3 m |
| Lidmašīnas garums | 12.8 m |
| Lidmašīnas augstums |  |
| Spārna laukums | 62.5m² |
| Tukšas lidm. massa | 1,840 kg |
| Maksimālā lidm. massa | 3,100 kg |
| Maksimālais ātrums | 180 km/h |
| Lidošanas maksim. augstums | 4,000 m |
| Nolidošanas attālums | 600 km |
| Ekipāža | 1 (Pilots) |
| Dzinējs | 1x Bristol Jupiter |
| Jauda | 420 zs |

Ārējās saites
-------------

* Avia BH 25
* Avia BH-25
* Historie[novecojusi saite]
* Avia
**Ēriks Lundīns** (zviedru: *Erik Lundin*; 1904. gada 2. jūlijs, Stokholma — 1988. gada 5. decembris, Stokholma) bija Zviedrijas starptautiskais lielmeistars šahā (1983).

Biogrāfija
----------

Bijis viens no 20. gadsimta spēcīgākajiem Zviedrijas šahistiem. Desmit reizes uzvarējis Zviedrijas šaha čempionātā (1932 (dalīta pirmā vieta), 1934, 1938, 1941, 1942, 1945, 1946, 1960, 1961, 1964). 1936. un 1939. gadā uzvarējis Ziemeļu valstu šaha čempionātā. 1933. gadā mačā pārspējis Rūdolfu Špīlmanu ar 3½:2½ (+1, =5, -0). Ar labiem panākumiem piedalījies starptautiskajos šaha turnīros. 1941. gadā neoficiālajā Eiropas šaha čempionātā Minhenē dalījis 2.—3. vietu ar toreizējo pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu.

1948. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kur palicis pēdējā, 20. vietā. Tomēr Lundīns izcēlies ar to, ka partijās pret turnīra uzvarētājiem Dāvidu Bronšteinu un Lāslo Sabo ar melnajiem pielietojis ļoti asu atklātnes jauninājumu, kas vēlāk ieguvis nosaukumu — Benko gambīts.

Zviedrijas izlases sastāvā sekmīgi piedalījies šaha komandu sacensībās:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 9 reizes (1930-1939, 1952-1954, 1960). Komandu kopvērtējumā izcīnījis sudraba (1935) un bronzas (1933) medaļas, bet individuālā vērtējumā — zelta (1933) un bronzas (1939) medaļas;
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1936. gadā.

FIDE Lundīnam 1950. gadā kā vienam no pirmajiem piešķīra starptautiskā meistara (IM) nosaukumu, bet 1983. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu par iepriekšējo gadu sasniegumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Munich (1941)
2. ↑  1948 Saltsjobaden Interzonal Tournament
3. ↑  Laszlo Szabo vs Erik Lundin Saltsjöbaden Interzonal (1948)
4. ↑  David Bronstein vs Erik Lundin Saltsjöbaden Interzonal (1948)

Ārējās saites
-------------

* Ēriks Lundīns šahista profils vietnē chessgames.com
* Ēriks Lundīns šahista profils vietnē 365chess.com
* Ēriks Lundīns[novecojusi saite] šahista profils vietnē chesstempo.com
* Ēriks Lundīns šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Ēriks Lundīns šahista profils vietnē olimpbase.org (neoficiālās Pasaules šaha olimpiādes)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 49212283
* ISNI: 0000 0000 5485 3077
* SELIBR: 311943

 |

 |
**Bandžarbaru** (indonēziešu: *Kota Banjarbaru*) ir pilsēta Indonēzijā, Dienvidkalimantānas provinces galvaspilsēta un otra lielākā pilsēta. Izvietojusies Kalimantānas salas dienvidos piekrastes zemienē. Lielākā daļa iedzīvotāju ir bandžari, bet pēc konfesionālās piederības musulmaņi (94,9%), bet 4,7% — kristieši.

Vēsture
-------

1950. gados uz jaunu vietu tika nolemts pārvietot administratīvās iestādes no plūdos regulāri cietušās Kalimantānas provinces galvaspilsētas Bandžarmasinas. Jaunajai pilsētai tika piešķirts pagaidu nosaukums Bandžarbaru, kas nozīmēja ‘bandžaru jaunā [pilsēta]’; pagaidu nosaukums pēc laika kļuva par tās oficiālo nosaukumu. Pilsēta tika būvēta pēc Eiropas pilsētu parauga ar daudziem parkiem un publiskajām zonām; projekta arhitekts bija holandietis Van der Peils (*Van der Pijl*). 1999. gadā Bandžarbaru piešķirts apriņķa līmeņa pilsētas statuss. Provinces administrācijas pārcelšanas projekts nav realizēts pilnībā — provinces parlaments joprojām atrodas Bandžarmasinā.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bandžarbaru***.
**Bangas** ir ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos pie Latvijas—Baltkrievijas robežas. Ietilpst īpaši aizsargājamajā dabas teritorijā Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū.

  

Ciema ziemeļu pusē tam piekļaujas pašvaldības ceļš Matuliški — Latvijas Republikas/Baltkrievijas robeža, no kura uz ziemeļiem ir atzars Bangas — Grantiņi 2, kas savieno ar valsts reģionālo autoceļu (P69) Skrudaliena— Kaplava—Krāslava, pa kuru tiek nodrošināts sabiedriskais transports autobusu maršrutā Krāslava — Lielborne — Krāslava. Uz rietumiem no Bangām tām garām plūst Viļeika, bet ciema dienvidu pusē atrodas Latvijas robeža ar Baltkrieviju. Tuvākie ciemi ir 3.1 km attālumā uz rietumiem Matuliški un Upmalieši ziemeļaustrumos, 5,8 km no Bangām. Attālums līdz novada centram Krāslavai 11,4 km. Ciemā atrodas zemnieku saimniecība "Bangas."

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Bangām». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Kaplavas pagasta teritorijas plānojums 2007 - 2019 Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. www.kraslava.lv

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kaplavas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Bangas
* *Boltriški*
* Teņki
* Dvorišči
* Gaiseļi
* Gandeļi
* Gaspari
* **Kaplava**
* Matulišķi
* Māliņi
* Novoseļci
* *Putremiški*
* Rožupole
* Rusteiki
* Saulkrasti
* *Smetani*
* Stirbļi
* Upmalieši
* Upmale
* Varnaviči
* Vecborne
* Veckaplava
* Zimaši

 |

 |
Sūnenis ar izlaistu lofoforu uztver sīkās daļiņas
**Lofofors** ir vairāku primitīvu organismu tipu barošanās orgāns, ar kura palīdzību tie satver barības vielas un sīko planktonu. Šāds barošanās orgāns ir pleckājiem, sūneņiem, foronīdiem un entoproktiem no spirālveidīgo virstipa.

Pleckāju lofofors
-----------------

Pleckāja *Magellania flavescens* lofofors
Pleckājiem lofofors atrodas čaulā, mantijas dobumā, aizņemot lielāko tā daļu. Vienkāršā variantā tas ir gaļīgs disks, no kura malām atiet kustīgas skropstiņas, bet lielākai pleckāju daļai tie ir divi mutes abās pusēs simetriski novietoti gari taustekļi tā saucamās rokas, kas izveido krāšņus izliekumus un spirāles. Daudziem slēdzenes pleckājiem rokas balstās uz iekšējā skeleta elementiem, sauktiem "rokas aparāts". Gar lofofora diska vai roku malām ir izvietoti tievi tausteklīši (cirri), kuru pamatnē atrodas dobumiņš, kas iet uz muti. Rokas savā starpā var būt savienotas ar skrimšļotu plēvi un satur sevī platu branhiālo kanālu, kas pildīts ar asinīm. Tausteklīšu kustības rezultātā pa dobumiņu notiek ūdens cirkulācija uz muti. Vienai pleckāju daļai roku kustību veic īpaši muskuļi, kuri piestiprināti pie čaulas vāciņiem, bet citiem muskuļi ir pašā lofoforā.
**Kšištofs Gratka** (poļu: *Krzysztof Gratka*; dzimis 1982. gada 15. jūlijā Lodzā) ir Polijas FIDE meistars šahā (1992).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējis Poliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvis 1992. gadā Rimavska Sobotā, kad uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā. Par šo panākumu saņēmis FIDE meistara titulu.

Daudzkārtējais Polijas jauniešu šaha čempionātu laureāts dažādās vecuma kategorijās, kurās izcīnījis piecas medaļas: zelta (1996. gadā U14 vecuma grupā), divas sudraba (1992. gadā U10 vecuma grupā un 1994. gadā U12 vecuma grupā) un divas bronzas (1995. gadā U14 vecuma grupā un 1997. gadā U16 vecuma grupā). No 1991. līdz 2000. gadam deviņas reizes piedalījies Polijas jauniešu čempionāta finālos ātrajā šahā, kuros 1995. gadā izcīnījis sudraba medaļu U14 vecuma grupā. Tāpat izcīnījis divas medaļas Polijas jauniešu komandu šaha čempionātos: zelta (2000) un bronzas (1999). 1998. gadā bijis otrais Krakovas starptautiskā šaha festivāla *Cracovia* A turnīrā.

Kopš 2002. gada reti piedalās šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  Krzysztof Gratka - Szachy w Polsce

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ēriks Kamarūts** (dzimis 1946. gada 9. maijā Rīgā) ir latviešu estrādes dziedātājs.

Biogrāfija
----------

Dzimis strādnieku ģimenē. Dziedājis kopš skolas gadiem, piedalījies dažādos ballīšu ansambļos un VEF kultūras pils ansamblī. Pēc armijas bijis solists ansamblī, kas darbojās Mazajā ģildē, pēc tam kultūras nama "Draudzība" orķestrī Ivara Mazura vadībā. Mācījies pie vokālās pedagoģes Irēnas Kalsones. No 1972. līdz 1991. gadam Latvijas radio kora dziedātājs. 1973. gadā Ē. Kamarūts kļūst par zvejnieku kolhoza "Selga" ansambļa vokālistu. No 1976. gada desmit gadus dziedājis ansamblī "Sono". Dziedājis arī dubultkvartetā "4+4". Aktīvi koncertējis līdz 80. gadu beigām.

Ierakstījis Jāņa Sildega, Edmunda Goldšteina, Ivara Vīgnera un citu komponistu dziesmas. Vairākkārt dziedājis duetā ar Māru Krievkalni. Iedziedājis I. Vīgnera dziesmas kinofilmās "Tās dullās Paulīnes dēļ" ("Ak, skaistā jaunība!") un "Tarāns" ("Nepaej laimei garām"). 1976. gada "Mikrofona" aptaujā viņa dziedātā dziesma "Sarkana debess mala deg" ieguva 9. vietu, savukārt 1979. gadā dziesma "Par vēju, tevi un mani" ieguva 6. vietu.

Pēc ilga pārtraukuma uz skatuves atgriezies 2014. gadā, M. Krievkalnes jubilejas koncertā. Piedalījies arī I. Vīgnera piemiņas koncertā festivālā "Bildes".

Ē. Kamarūta māsasdēls ir kinorežisors un mūziķis Aigars Grauba.

Izdotās dziesmas albumos un izlasēs
-----------------------------------

* "Melodija" (kopā ar A. Lihtenbergu) — "Andrejs Lihtenbergs" (EP, Melodija, 1974)
* "Māsa Gauja" (kopā ar M. Krievkalni) — E. Goldšteins. "Estrādes dziesmas" (EP, Melodija, 1978)
* "Ak, skaistā jaunība!" — I. Vīgners. "Zelta dziesma" (LP, Melodija, 1982)
* "Nepaej laimei garām" — "Joku dziesmas" (EP, Melodija, 1984)
* "Ak, skaistā jaunība!" — "Non stop ballīte #2 (Vecie labie...)" (CD, Mikrofona ieraksti, 2004)
* "Par vēju, tevi un mani" — "Dziesmu izlase, 70-tie, #2" ‎(CD, Mikrofona ieraksti, 2006)

Atsauces
--------

1. ↑  Dziedātājam Ērikam Kamarūtam apaļi 70! Archived 2020. gada 21. februārī, *Wayback Machine* vietnē. Latvijas Radio, 2016, 9. maijs.
**Patimata Bagomedova** (azerbaidžāņu: *Patimat Aydamirmaqomedovna Baqomedova*; dzimusi 1993. gada 6. augustā) ir Azerbaidžānas brīvā stila cīkstone, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

Patimata Bagomedova dzimusi 1993. gada 6. augustā Mahačkalas pilsētā, Krievijā. Viņas treneris ir viņas tēvs Aidamirs Bagomedovs. Arī Patimatas Bagomedovas vecākā māsa Marzigeta Bagomedova ir Azerbaidžānas izlases cīkstone. Pirmos nopietnos panākumus Patimata guva 2008. gadā pārstāvot Krieviju. Eiropas kadetu čempionātā Daugavpilī viņa ieguva sudraba medaļu.

No 2010. gada Bagomedova sacensībās piedalījās Azerbaidžānas valstsvienības sastāvā. 2010. gada jūnijā Eiropas junioru čempionātā viņa ieguva bronzas medaļu. Mēnesi vēlāk Singapūrā notikušo 1. vasaras jaunatnes olimpisko spēļu finālā ar rezultātu 5:3 pieveica ķīnieti Juaņu Juaņu un izcīnīja zelta medaļu. Bet septembrī Pasaules pieaugušo čempionātā pusfinālā sīvā cīņā ar rezultātu 0:2 zaudēja Krievijas cīkstonei Lorisai Oržakai, bet cīņā par bronzu arī ķīnietei Šašai Džao, taču iegūtā piektā vieta arī bija liels septiņpadsmitgadīgās juniores panākums.

2011. gada pasaules čempionātā Bagomedova, pēc zaudējuma astotdaļfinālā nākamajai vicečempionei mongolietei Davāsihinai Otgoncecegai, pirmajā gandarījuma cīņā pieveica vācieti Aleksandru Engelharti un cīņā par trešo vietu indieti Nehu Rathi, iegūstot bronzas medaļu.

2013. gadā Bagomedova ieguva bronzas medaļu Eiropas čempionātā. Trešā viņa bija arī universiādē Kazaņā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Багомедова, Патимат Айдамирмагомедовна» (krievu). ww.ru.freejournal.org. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-05-23. Skatīts: 2021-05-23.
2. ↑  «Wrestling – Women's Freestyle 52 kg – Competition Sheet (With Results)». Singapore Youth Olympic Games Organising Committee. 2010. gada 16. augusts. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 25. maijs. Skatīts: 2021. gada 23. maijs.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
Rīgas Franču liceja ēka
**Licejs** (no sengrieķu: *Λύκειον*, *lykeion*) ir vispārējās izglītības iestāde, kas īsteno vispārējās vidējās izglītības programmas. 
Senākais Rīgas licejs bija Zviedrijas karaļa Kārļa XII dibinātais Kārļa licejs, pašlaik Latvijā ir trīs vidusskolas Rīgā un Daugavpilī, kas lieto liceja nosaukumu.

Vēsture
-------

Senajā Grieķijā par liceju sauca Aristoteļa 334. gadā p.m.ē. dibināto peripatētiķu ģimnāziju, kas atradās pie Apolona Likeja ("Vilkplēša Apolona") tempļa Atēnās un pastāvēja līdz 86. gadam p.m.ē. 

Liceja nosaukumu Eiropā atsāka lietot Renesanses laikmetā, vēlāk, īpaši Francijā, lai apzīmētu augstskolas ar seno valodu un literatūras apguvi, kas sagatavoja tālākām studijām universitātēs. Liceja beidzēji ieguva bakalaura grādu. Pie licejiem piederēja arī 1675. gadā dibinātais Zviedru Vidzemes Kārļa licejs. Krievijas impērijas laikā franču izglītības sistēmas ietekmē par licejiem sauca valsts uzturētas elitāras ģimnāzijas ierēdņu sagatavošanai, pirmais impērijas licejs bija 1733. gadā dibinātais Rīgas Ķeizariskais licejs (*Kaiserliches Lyceum zu Riga*). Pirms PSRS sabrukuma 1988./1989. mācību gada laikā dažas vidusskolas atsāka lietot liceja nosaukumu, piemēram, Rīgas Puškina licejs.

Liceji Latvijā
--------------

Pēc 1920. gada "Likuma par vidusskolām" pieņemšanas Latvijā pastāvēja vienīgi reālā tipa vidusskolas, izņemot vienu klasiskā tipa vidusskolu (Rīgas pilsētas 1. ģimnāziju) un vienu Francijas valdības atbalstītu skolu (Rīgas Franču liceju). 
Mūsdienās liceja nosaukumu lieto arī Rīgas Puškina licejs un Daugavpils Tehnoloģiju vidusskola - licejs.

Atsauces
--------

1. 1 2  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XII. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 23 332. sleja.

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**DUAL** tabula ir speciāla vienas rindas tabula, kas pieejama pēc noklusējuma visās Oracle datubāzēs. Tā ir noderīga tādu pseidokolonnu datu atlasīšanai kā piemēram - SYSDATE vai USER. Tabulai ir viena kolonna ar datu tipu VARCHAR2(1), nosaukumu DUMMY, kuras vērtība ir X.

Izmantošanas piemērs
--------------------

ORACE SQL sintaksē nepieciešams izmantot FROM klauzulu, bet dažiem vaicājumiem nav nepieciešams izmanto tabulas - DUAL var tikt viegli izmantots šādos gadījumos.

```
SELECT 1+1
FROM DUAL;

SELECT SYSDATE
FROM DUAL;

SELECT USER 
FROM DUAL;

```

Vēsture
-------

DUAL tabulu izveidoja Čārlzs Veiss (Charles Weiss) no Oracle kompānijas, tabulu iekšējo skatu apvienošanas nodrošināšanai:  

*Es izveidoju DUAL tabulu kā pamatobjektu Oracle Datu Vārdnīcā (Oracle Data Dictionary). To nebija paredzēts apskatīt atsevišķi, bet izmantot apstrādājama skata iekšienē. Ideja bija, ka Jūs varētu izpildīt JOIN ar DUAL tabulu un rezultātā izveidot divas rindas katrai Jūsu tabulas rindai. Pēc tam izmantojot GROUP BY rezultāta apkopojumu, var parādīt datu apjoma un indeksu apjoma izmantoto atmiņas daudzumu. Vārds "DUAL" šķita piemērots procesam pāra veidošanai no vienas rindas.*
Sākotnēji DUAL tabulai bija divas rindas, bet pēc tam vairs tikai viena rinda.

Optimizācija
------------

DUAL sākotnēji bija tabula un datubāzes dzinējs, kurš veica diska operācijas, lai atlasītu datus no DUAL. Šī diska operācija parasti bija virtuāla (bez piekļuves fiziskam diskam), jo diska bloki jau bija sakešoti atmiņā. Līdz ar to bija liels virtuālo diskoperāciju daudzums uz DUAL tabulu.
Vēlākajās Oracle datubāzes versijas tika optimizētas un datubāze vairs neveic diskoperācijas ar DUAL tabulu, kaut arī patiesībā DUAL tabula joprojām eksistē.

Citās datubāžu sistēmās
-----------------------

MySQL ļauj izmantot DUAL vaicājumos kuriem nevajag nekādus datus no tabulām.

Atsauces
--------

1. ↑  «Oracle Magazine article describing the history of DUAL». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2004. gada 5. decembrī. Skatīts: 2004. gada 5. decembrī.
2. ↑  MySQL :: MySQL 5.0 Reference Manual :: 13.2.8 SELECT Syntax
Koordinātas: 56°58′23″N 22°45′55″E﻿ / ﻿56.97306°N 22.76528°E﻿ / 56.97306; 22.76528

**Rugājkalns** ir 97,6 m augsts paugurs Austrumkursas augstienes ziemeļdaļā, Tukuma novada Kandavas pagastā. Paugura relatīvais augstums ir 22,6 m un tas atrodas 250 metrus uz rietumiem no autoceļa P109 Kandava—Saldus (autobusu pietura "Rugājkalns"), 4 km uz ziemeļiem no Zemītes, pie pašvaldības ceļa, agrākā valsts ceļa V1470 Ošlejas—Rugājkalns—Noras atzarojuma Rugājkalns—Aizdzire, lauksaimnieciskās zemēs. Uzkalnā atrodas bijusī Rugājkalna muiža (agrāk Luizenhofa), agrākās Aizdzires muižas pusmuiža.

Apraksts
--------

Rugājkalns ir asimetrisks, līdz 800 metru garš un līdz 550 metru plats vidējpaugurs — daugulis. Virsotne iegarena, orientēta ZA-DR virzienā. Paugurs veidojies zem ledāja tā aktīvā mikromēlē, kur glaciotektonisko procesu rezultātā uz augšu ticis izspiests augsnes pamatmateriāls — smiltis, oļi, grants, morēnas mālsmilts. No blakus esošajiem pauguriem Rugājkalnu norobežo 0,5—1 km plati reljefa pazeminājumi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Rugājkalns». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2021. gada 23. aprīlī.
2. ↑  Par valsts 2.šķiras autoceļu nodošanu Kandavas novada pašvaldības īpašumā — Ministru kabineta rīkojums Nr.76, Rīgā 2004.gada 4.februārī (prot. Nr.5, 18.§)
3. ↑  Līga Landsberga, Rugājkalna muiža (Luisenhof) Kandavas pagastā 18.11.2020
4. ↑  Latvijas daba, 5. sējums, "Preses nams", 1998. 20. lpp. ISBN 9984-00-312-4
DROMLAN logotips.
**DROMLAN** (angļu: ***Dro**nning **M**aud **L**and **A**ir **N**etwork* — ‘Karalienes Modas Zemes gaisa [satiksmes] tīkls’) ir starptautisks sadarbības projekts aviotransporta nodrošināšanai Karalienes Modas Zemē Antarktīdā.

Projekts aizsāks 2002. gadā un tā dalībnieki ir visi Nacionālo antarktisko programmu pārvaldnieku komitejas (*Committee of Managers of National Antarctic Programs, COMNAP*) biedri. Pašreizējās dalībvalstis ir Beļģija, Somija, Vācija, Indija, Japāna, Nīderlande, Norvēģija, Krievija, Dienvidāfrika, Zviedrija un Apvienotā Karaliste. Transporta pakalpojumus nodrošina Keiptaunā bāzeta Dienvidāfrikas kuģu un aviācijas polāro pārvadājumu kompānija ALCI (*Antarctic Logistics Centre International*).

Transporta tīkls
----------------

Il-76 TD Novolazarevskas lidlaukā
DROMLAN galvenie mezglu punkti ir Keiptauna Dienvidāfrikā un Novolazarevskas lidlauks netālu no Novolazarevskas polārstacijas Princeses Astridas krastā. Aviosatiksme starp Keiptaunu un Antarktīdu tiek nodrošināta ar Il-76 TD lidaparātiem. Iekškontinentālie lidojumi projekta ietvaros tiek veikti ar Basler BT-67 lidmašīnām. Laika periodā no decembra vidus līdz janvāra beigām 550 m vjl esošajā Novo lidlaukā vērojama intensīva virsmas kušana, tādēļ šajā periodā kā pamata lidlauks tiek izmantota norvēģu 1300 m vjl esošā Trollas stacija Jelsvika kalnu rajonā.

| Stacija, pilsēta | Koordinātas | Augstums vjl | Skrejceļagarums | Skrejceļasegums |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Valsts karogs: Dienvidāfrika Keiptauna | 33°59'00" S 18°36'00" W |  |  |  |
| Valsts karogs: Krievija Novolazarevska / Valsts karogs: Indija Maitri | 70°49'31" S 11°37'41" E | 550 m | 3000 m | ledus |
| Valsts karogs: Somija Aboa / Valsts karogs: Zviedrija Vāsa | 73°03'00" S 13°25'00" W | 400 m |  |  |
| Valsts karogs: Japāna Domufudži | 77°19'01" S 39°42'12" E | 3810 m |  |  |
| Valsts karogs: Apvienotā Karaliste Haleja | 75°34'54" S 26°32'28" W | 37 m |  |  |
| Valsts karogs: Vācija Konene | 75°00'06" S 00°00'04" E | 2872 m | 900 m | sniegs |
| Valsts karogs: Vācija Neimaijere III | 70°38'42" S 08°15'34" W | 15 m | 1000 m | sniegs |
| Valsts karogs: Dienvidāfrika SANAE IV | 71°40'15" S 02°49'44" W | 841 m | 1200 m | sniegs |
| Valsts karogs: Beļģija Prinseselizabete | 71°55'18" S 22°31'43" E | 1400 m |  |  |
| Valsts karogs: Japāna Šova | 69°00'22" S 39°35'24" E | 29 m | 1000 m | sniegs |
| Valsts karogs: Norvēģija Tora | 71°53'20" S 5°09'30" E | 1625 m |  |  |
| Valsts karogs: Norvēģija Trolla | 72°00'07" S 02°32'02" E | 1298 m | 3300 m | ledus |

Atsauces
--------

1. ↑  Guidelines for ALCI passengers[novecojusi saite]
2. ↑  «Welcome to Antarctic Logistics Centre International online.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 28. decembrī.
3. ↑  «The Dronning Maud Land Air Network. A Gateway to Antarctica for Research and Logistics». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 8. maijā. Skatīts: 2007. gada 8. maijā.
4. ↑  «New Norwegian air field in the Antarctic». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 7. augustā. Skatīts: 2010. gada 4. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Antarctica Airbridge