recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Dereks Stenlijs Artūrs Vorviks** (angļu: *Derek Stanley Arthur Warwick*; dzimis 1954. gada 27. augustā, Olsfordā, Apvienotajā Karalistē) ir Lielbritānijas sacīkšu pilots. Viņš ir zināms kā Formula 1, Lemānas 24 stundu sacīkšu un Pasaules sporta auto čempionāta braucējs.

Karjera
-------

### Sākums

Savu braukšanas karjeru Vorviks uzsāka kā salonautomobiļu braucējs. 1971. gadā viņš uzvarēja Anglijas Superstox čempionātā, bet divus gadus vēlāk - pasaules čempionātā. Arī viņa jaunākais brālis Pols guva panākumus Superstox čempionātos un vēlāk arī Formula 3000, tomēr gāja bojā 1991. gadā. 1978. gadā Dereks uzvarēja Lielbritānijas F3 čempionātā.

### Formula 1

1981. gadā Vorviks uzsāka savu Formula 1 karjeru, pārstāvot Toleman komandu. Vorvikam tikai vienreiz izdevās kvalificēties sacīkstei - tā bija sezonu noslēdzošā Cēzara Pils *Grand Prix* izcīņa. Otrajā sezonā Vorviks biežāk kvalificējās, bet trešajā jau izcīnīja 9 punktus un ieņēma 14. vietu kopvērtējumā. Labais sniegums deva anglim iespēju pārcelties uz Renault komandu, kuru pameta Alēns Prosts. Jau savā pirmajā sacīkstē, Brazīlijas *Grand Prix*, Vorviks kādu laiku bija vadībā, tomēr izstājās balstiekārtas defekta dēļ. Nākamajās divās sacīkstēs viņš kāpa uz pjedestāla, tad guva punktus un pēc tam piecas sacīkstes pēc kārtas izstājās. Biežās izstāšanās neļāva britam pacelties augstāk par 7. vietu kopvērtējumā.

Vorviks 1984. gadā
1985. gadā Vorviks atteicās no iespējas braukt Williams komandā. Viņam piedāvāto vietu ieguva Naidžels Mensels, kurš tajā sezonā divreiz uzvarēja, savukārt Vorviks guva vien piecus punktus. Renault bija tik vāji, ka nolēma pamest F1 pēc sezonas beigām. Gan tas, gan arī Airtona Sennas paziņojums, ka viņš nevēlas redzēt Vorviku Lotus komandā, padarīja britu par bezdarbnieku pirmajās piecās sacīkstēs. Pēc Elio de Andželisa nāves viņš parakstīja līgumu ar Brabham, tomēr neguva punktus nevienā sacīkstē. Nākamās trīs sezonas Vorviks brauca ar Arrows. Visveiksmīgākā sezona Arrows laikā bija 1988. gadā, kad pilots guva 17 punktus. 1990. gadā Vorviks brauca Lotus, tad izlaida divas sezonas un 1993. gadā atgriezās ar Footwork. Kopš tās sezonas Vorviks nav braucis F1.

Daži cilvēki Dereku Vorviku uzskata par labāko Formula 1 pilotu, kas nav uzvarējis nevienā sacīkstē.

### Salonautomašīnas

Vorviks bija veiksmīgs salonautomašīnu čempionātu braucējs un 1992. gadā kļuva par Pasaules sporta auto čempionu. Tajā pašā gadā viņš uzvarēja Lemānas 24 stundu sacīkstēs kopā ar Janiku Dalmā un Marku Blandelu. Vorviks vēlāk arī piedalījās BTCC.

Atsauces
--------

1. ↑  Maximiliano Catania. «Derek Warwick in focus». Funo!, 2005-02-22. Skatīts: 2008-03-22.

Ārējās saites
-------------

* Dereka Vorvika emuārs champions365.com (angliski)

| Apbalvojumi |
| --- |
| Priekštecis: **Valsts karogs: Ziemeļīrija Džons VotsonsValsts karogs: Anglija Naidžels Mensels**  |  **Hotorna piemiņas balva** 19841988 | Pēctecis: **Valsts karogs: Anglija Naidžels MenselsValsts karogs: Anglija Naidžels Mensels**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 6179155566489113380002

 |

 |
**Lietuvas krievi** (lietuviešu: *Lietuvos rusai*) ir trešā lielākā etniskā grupa un otra lielākā nacionālā minoritāte Lietuvā pēc poļiem. Saskaņā ar 2011. gada Lietuvas iedzīvotāju skaitīšanas datiem krievi veido 5,02 % no iedzīvotāju skaita jeb 141 122 cilvēki.

Lietuvā dzīvojošie krievi, no kuriem lielākā daļa uz Lietuvu pārcēlās 20. gadsimta otrajā pusē, pārsvarā dzīvo pilsētās. Saskaņā ar 2021. gada Lietuvas iedzīvotāju skaitīšanas datiem 2021. gadā Viļņā, Klaipēdā, Visaginā, Kauņā, Šauļos, Jonavā, Panevēžā, Grigišķēs un Lentvarē dzīvoja 105 343 krievi jeb 74,65 % no Lietuvas krieviem. Saskaņā ar 2021. gada Lietuvas tautas skaitīšanas datiem etniskie krievi Viļņas pilsētā veidoja 9,61 % iedzīvotāju, Klaipēdas pilsētā — 16,03 %, bet Kauņas pilsētā — 2,89 %.

Skatīt vēl
----------

* Latvijas krievi
* Igaunijas krievi
* Krievu diaspora

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lietuvas krievi***.
**Staļina nāve** (angļu: *The Death of Stalin*) ir 2017. gada Apvienotās Karalistes un Francijas kopražojuma kinokomēdija, kuras režisors ir Armando Januči. Galvenās lomas filmā atveido Stīvs Bušemi (Ņikitas Hruščova lomā), Saimons Rusels Bīls (kā Lavrentijs Berija), Pedijs Konsidains, Olga Kuriļenko (kā Marija Judina), Džefrijs Tambors (kā Georgijs Maļenkovs), Džeisons Īzaks (kā Georgijs Žukovs), Maikls Peilins (kā Vjačeslavs Molotovs), Andrea Riseboro (kā Svetlana Staļina), Ruperts Frends (kā Vasilijs Staļins), Dermots Kraulijs (kā Lazars Kaganovičs) un Adrians Maklohlins (kā Josifs Staļins).

Filmas darbība notiek 1953. gadā. Pēc Staļina nāves Padomju Savienībā sākas cīņa par varu, kurā vadošās pozīcijas ieņem Georgijs Maļenkovs, Lavrentijs Berija un Ņikita Hruščovs.

Filma tika aizliegta Krievijā, Kazahstānā un Kirgizstānā.

Aizliegums Krievijā
-------------------

"Staļina nāvi" Krievijā bija paredzēts sākt demonstrēt 2018. gada 25. janvārī. Filma saņēma no Krievijas Kultūras ministrijas ierobežotas demonstrācijas atļauju, kas deva tiesības seansus apmeklēt personām, kuras sasniegušas 18 gadu vecumu, tomēr 2018. gada 23. janvārī demonstrēšanas atļauja tika atsaukta. Krievijas Kultūras ministrijas preses dienests paziņojis, ka filma satur "informāciju, kuras izplatīšana ar likumu Krievijā ir aizliegta".

Atsauces
--------

1. ↑  «The Death of Stalin (2017) - Financial Information». *The Numbers*.
2. ↑  «Krievija aizliedz britu komēdiju «Staļina nāve»». *TVNET*. 2018. gada 23. janv.
3. ↑  «Īsi pirms pirmizrādes Krievijā aizliedz britu komēdiju "Staļina nāve"». *Jauns.lv*.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* *Metacritic* profils (angliski)
* *Box Office Mojo* profils (angliski)
* *Rotten Tomatoes* profils (angliski)
**Jānis Dzenis** (1915-1984) bija Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs, kā arī pirmais latvietis, kas apbalvots ar Tanka iznīcināšanas nozīmi.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1915. gadā Tihoreckā Kubaņas guberņā Pirmā pasaules kara laikā aizbraukušu latviešu ģimenē. 1934. gadā atgriezās vecāku dzimtenē un iekārtojās darbā kā celtnieks. 1940. gadā uzsāka darbu Rīgas superfosfāta fabrikā, vispirms kā šoferis un vēlāk kā elektriķis

Zināms, ka Vācijas karaspēka iebrukuma laikā 1941. gada jūnija beigās viņš bija partizānu grupā Limbažu apkaimē, dienēja 16. Zemgales policijas bataljona 2. rotā, vēlāk kapteiņa Mateasa vadībā devās uz Austrumu fronti. 
1943. gada februārī viņa bataljonu Ļeņingradas frontē iekļāva 2. latviešu brigādē kā 42. pulka III bataljonu. 1943. gada maijā Volhovas frontē Dzenis komandēja 10. rotas vadu, 1943. gada 1. septembrī viņu paaugstināja par rotenfīreru, pēc tam vairākkārtīgi ievainoja..
1944. gada 16.-17. marta Austrumu vaļņa kaujās pie Ostrovas Dzenis cīņā iznīcināja piecus pretinieka tankus, tostarp diviem tuvcīņā priekšā izmetot prettanku mīnas. 1944. gada 19. un 23. martā, netālu no Kudeveras viņu ievainoja un evakuēja uz kara hospitāli Balvos, aprīlī paaugstināja par kaprāli. 1944. gada vasaras kaujās Dzeni paaugstināja seržanta pakāpē. 
19. divīzijas 43. pulka I bataljona 2. rotas sastāvā piedalījās 1944. gada 16. oktobra lielkaujā Kurzemes cietoksnī.. 1944. gada decembrī Dzeni nosūtīja uz rotas komandieru/virsnieku kursiem Jaundundagā. 
1945. gada janvārī pēc paaugstināšanas leitnanta pakāpē Dzenis komandēja 19. divīzijas velosipēdistu izlūkrotu, 1945. gada 23. martā viņu smagi ievainoja pie Pilsblīdenes dzelzceļa stacijas.

Kara beigās leitnants Dzenis nokļuva Sarkanās armijas gūstā un no 1945. gada 30. maija līdz 1946. gada 11. novembrim Dzenis atradās ieslodzījumā Vorkutas gūstekņu nometnē.
Pēc atbrīvošanas viņam atļāva atgriezties Rīgā, taču jau 1947. gada 10. aprīlī atkal arestēja. 1947. gada 27. jūlijā kara tiesa Dzenim piesprieda 25 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnē Kazahijas PSR. 
1963. gadā viņš atgriezās Latvijā un mira Rīgā 1984. gada 20. janvārī.

Militārie apbalvojumi
---------------------

* Drošsirdības zīmi Austrumtautu piederīgiem (1942. gada augustā)
* Ievainojuma nozīme melnā un Kājnieku trieciena nozīmi sudrabā (1943. gada septembrī)
* I šķiras Dzelzs krusts un Tanka iznīcināšanas nozīme (1944. gada martā)
* II šķiras Dzelzs krusts (1944. gada 9. aprīlī)
* Armijas goda sarakstu sprādze (1945. gada 5. februārī)

Atsauces
--------

1. 1 2  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1993, 11.sējums, 157. lpp
2. 1 2 3  Siegrunen 80 - Richard Landwehr, Bennington: 2008, 13.sējums, 49. lpp

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmēji |
| --- |
|  |
| 
* Alfrēds-Jānis Bērziņš
* Augusts Biters
* Jānis Dzenis
* Vilis Hāzners
* Teodors Kalnājs
* Ernests Laumanis
* Jānis Ozols
* Vilhelms Piterāns
* Gustavs Praudiņš

 |

 |
Velsas prinču ģerbonis
**Velsas princis** (angl. *Prince of Wales*, vels. *Tywysog Cymru*) ir troņmantnieka tituls Anglijas Karalistē, bet pēc 1707. gada Apvienotajā karalistē.

Vēsture
-------

Sākotnēji tas bija Velsas monarha tituls (burt. "tywysog" nozīmē "vadonis", "valdnieks").

Kā vēsta leģenda, 13. gadsimta beigās karalis Edvards I, daļēji pakļāvis Velsu, sasaucis uz pārrunām velsiešu aristokrātus un piedāvājis pārtraukt karu, ja tie atzīs sevi par Anglijas troņa vasaļiem. Tie piekrituši ar noteikumu, ka par Velsas princi kļūs Velsas zemē dzimušais, kurš ne vārda neprot angliski (tai laikā, protams, franciski). Pēc vienošanās noslēgšanas Edvards I ienesis zālē savu tikko kā netālajā Karnarvonas pilī piedzimušo dēlu Edvardu, pasludinot viņu par Velsas princi: "a prince born in Wales, who did not speak a word of English".

Tituls netiek automātiski mantots, bet katru reizi to piešķir. Parasti titulu saņem monarha vecākais dēls, taču divas reizes tas ir piešķirts mazdēliem (nākamajiem Ričardam II un Džordžam III). Divas reizes pēc Velsas prinču nāves tituls piešķirts to jaunākajiem brāļiem (Henrijam VIII un Čārlzam I).

Bez tam Velsas princim pienākas Česteras grāfa tituls (*Earl of Chester*). Ja Velsas princis ir monarha dēls, tam pienākas vēl papildus Kornvelas hercoga tituls (*Duke of Cornwall*), Skotijas Rotsejas hercoga tituls (*Duke of Rothesay*) un virkne otršķirīgāku titulu.

Ārējās saites
-------------

* The Prince of Wales (official website)
* Monarchy Wales - leading campaign organisation
* The Prince's Official Canadian Visit (2001) Arhivēts 2010. gada 23. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
* "Saskatchewan Honours Future King" (2001)
* The Straight Dope: How can I become Prince of Wales? Arhivēts 2008. gada 29. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
* The Royal Family Tree of Europe Arhivēts 2021. gada 12. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Portrait of The Prince of Wales by David Griffiths
* Painting & Patronage
**Matiass Blībaums** (vācu: *Matthias Blübaum*; dzimis 1997. gada 18. aprīlī, Lemgo) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2015).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā, bet no astoņu gadu vecuma uzsācis regulārus treniņus. 2011. gadā izcīnījis trešo vietu Vācijas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā un bijis sestais Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2012. gadā debitējis Vācijas šaha čempionātā finālā. 2015. gadā Vācijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha komandu čempionātā. Tā paša gada septembrī bijis trešais Pasaules jauniešu šaha čempionātā aiz Mihaila Antipova un Jana Kšištofa Dudas. 2016. gadā uzvarējis starptautiskajos šaha turnīros *Grenke Chess Open*, *Xtracon Chess Open* un *Accentus Young Masters*. 2020. gadā uzvarējis *Volksbank-Cup* šaha turnīrā, uzvarot visās 9 partijās.

Pārstāvējis Vācijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (2016-2018);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2017-2021).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 61. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2022. gadā Slovēnijā uzvarējis Eiropas individuālajā čempionātā šahā.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 50. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2015. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Spieler des Jahres > 2011, U14, männlich
2. ↑  World Youth Chess Championship - U-14 Open
3. ↑  Germany and Estonia win European Youth Team Championship
4. ↑  FIDE World Junior U20 Championship (Open)
5. ↑  Matthias Blübaum wins GRENKE Chess Open
6. ↑  Bluebaum Wins Xtracon Open, Shirov 2nd
7. ↑  Accentus Young Masters 2016
8. ↑  Erfolgreiches Schachturnier von zweihochsechs Bielefeld
9. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
10. ↑  Eiropas čempionātā Meškovs finišē ārpus labāko simta
11. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
12. ↑  1st quarter Presidential Board Meeting, 26-29 April 2015

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
**Aleksandrs Dončenko** (vācu: *Alexander Donchenko*; krievu: *Александр Анатольевич Донченко*; dzimis 1998. gada 22. martā Maskavā) ir Krievijā dzimis Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2015).

Biogrāfija
----------

Piedzimis Maskavā starptautiskā šaha meistara Anatolija Dončenko ģimenē. Agrā bērnībā pārcēlies uz dzīvi Vācijā. Šahu sācis spēlēt četru gadu vecumā, astoņu gadu vecumā piedalījies savā pirmajā šaha turnīrā. 2010. gadā uzvarējis Vācijas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā. Pārstāvējis Vāciju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 
Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā bijis pirmais Balatona šaha festivāls Balatonboglārā (2014), Groningenas šaha festivāla "A" turnīrā (2014), Orhūsas lielmeistaru turnīrā (2015), *Purtichju Open* (Francija, 2018), Česke Budejovice lielmeistaru turnīrā (2020), *Tegernsee Masters* (Vācija, 2020).

2021. gada augustā Rīgā uzvarējis starptautiskajā šaha festivāla *Rīgas Tehniskās universitātes Open 2021* "A" turnīrā. 2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 71. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā. 2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 106. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2012. gadā Dončenko piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2015. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: All-Time Player History :: Donchenko, Alexander
2. ↑  «Chess-Results Server Chess-results.com - Riga Technical University Open 2021 - Tournament A». *chess-results.com*.
3. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
4. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
5. ↑  Title Applications International Master (IM): Donchenko, Alexander
6. ↑  Title Applications Grand Master (GM): Donchenko, Alexander

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Lielā Dauģēnu ala** ir visgarākā dabīgi veidojusies ala Latvijā un visā Baltijā,[*nepieciešama atsauce*] kas atrodas Salacas labajā krastā Dauģēnu klintīs, lejpus Mazsalacas. Alas garums ir 346 m, bet lielākās grotas platums ir 7,5 m un augstums ir 7 m. Ala ir izveidojusies smilšakmeņos. Lielajā Dauģēnu alā ir daudz grotu un pazemes strautu tīklu, kā arī sarežģītu pazemes eju labirintu. Ala ir dubļaina un tajā dzīvo sikspārņi.

Ala tika apzināta 1988. gadā, kad to izpētīja un uzmērīja Latvijas Speleoloģijas biedrības ekspedīcija. Ala ir aizsargājama dabas teritorija un tajā nav atļauts veikt nekādas izmaiņas vai atstāt atkritumus. Ala ir pieejama tikai ar speciālu aprīkojumu un pieredzi, jo tajā ir bīstami apstākļi.

Alai ir divas ieejas: viena līdz ar upes vasaras līmeni, otra — nedaudz augstāk klintī, kura tika mākslīgi izkalta. Virs alas atrodas koka nožogojums, lai novērstu cilvēku nokrišanu no stāvkrasta. Netālu no alas atrodas Mazsalacas dabas parka apmeklētāju centrs.

Atsauces
--------
**Aiks Martirosjans** (armēņu: Հայկ Մարտիրոսյան; dzimis 2000. gada 14. jūlijā Artašatā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (2017).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Daudzkārtējais Armēnijas jauniešu šaha čempionātu uzvarētājs dažādās vecuma grupās: U12 (2011, 2012), U14 (2014).

Divus gadus pēc kārtas uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos U12 vecuma grupā. 2016. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā.

2017. gadā Džermukā (Armēnija) uzvarējis Karena Asrjana memoriālā. 2018. gadā uzvarējis Armēnijas šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 85. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2022. gada decembrī Almati dalījis 2.-3. vietu Pasaules šaha ātrspēles čempionātā.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 82. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā Martirosjanam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Armenian Boy's Champ. U-12 2011
2. ↑  ARM B&G Ch-2012. Boys U-12
3. ↑  Armenian Youth Championship-2014. B-14
4. ↑  European Youth Chess Championship Albena 2011 - Boys Under 12
5. ↑  European Youth Chess Championship B12 Prague 2012 - Boys Under 12
6. ↑  World Youth Chess Championship 2016 O16
7. ↑  10th Annual K. Asrian Memorial 2017
8. ↑  78th Armenian Ch. The Highest League
9. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
10. ↑  2022 FIDE World Rapid & Blitz Championship Blitz Open
11. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
12. ↑  4th quarter Presidential Board Meeting 2015
13. ↑  88th FIDE Congress 2017, Goynuk, Antalya, Turkey

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Lielā Dauģēnu ala** ir visgarākā dabīgi veidojusies ala Latvijā un visā Baltijā,[*nepieciešama atsauce*] kas atrodas Salacas labajā krastā Dauģēnu klintīs, lejpus Mazsalacas, Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta un dabas parka Salacas ieleja teritorijā. Alas garums ir 346 m, bet lielākās grotas platums ir 7,5 m un augstums ir 7 m. Ala ir izveidojusies smilšakmeņos. Lielajā Dauģēnu alā ir daudz grotu un pazemes strautu tīklu, kā arī sarežģītu pazemes eju labirintu. Ala ir dubļaina un tajā dzīvo sikspārņi.

Ala tika apzināta 1988. gadā, kad to izpētīja un uzmērīja Latvijas Speleoloģijas biedrības ekspedīcija. Ala ir aizsargājama dabas teritorija un tajā nav atļauts veikt nekādas izmaiņas vai atstāt atkritumus. Ala ir pieejama tikai ar speciālu aprīkojumu un pieredzi, jo tajā ir bīstami apstākļi.

Alai ir divas ieejas: viena līdz ar upes vasaras līmeni, otra — nedaudz augstāk klintī, kura tika mākslīgi izkalta. Virs alas atrodas koka nožogojums, lai novērstu cilvēku nokrišanu no stāvkrasta. Netālu no alas atrodas Mazsalacas dabas parka apmeklētāju centrs.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Dauģenu alas un klintis, Dabas aizsardzības pārvalde
**Armēņu apustuliskā baznīca** ir viena no senākajām kristīgajām baznīcām, kas veidojusies armēņu apdzīvotajās zemēs. Armēnija bija pirmā valsts, kas 4. gadsimtā kristietību pieņēma par valsts reliģiju. Baznīca par saviem dibinātājiem uzskata apustuļus Bartolomeju un Tadeju. Baznīcas sekotāji dzīvo galvenokārt mūsdienu Armēnijā un plašajā armēņu diasporā visā pasaulē. Kopā ar koptu, etiopiešu, sīriešu, eritrejiešu un indiešu baznīcām veido Austrumu pareizticīgo baznīcu, kas atzīst pirmo trīs ekumēnisko baznīcas koncilu lēmumus, līdz 451. gadam esot kopībā ar vēlāko Romas katoļu un Pareizticīgo baznīcu. 554. gadā armēņu baznīca atšķēlās no Romas un Konstantinopoles patriarhātiem. Baznīcas vadītāju sauc par katolikosu, un baznīcas šķelšanās dēl tajā ir divi katolikosi, viens no kuriem vada Armēnijas baznīcu, bet otrs diasporas baznīcas. Papildus, pastāv Jeruzalemes patriarhāts un Konstantinopoles patriarhāts, kas vada armēņu baznīcu savās valstīs.

Kristiešu misionāru darbība senās Armēnijas teritorijā esot sākusies drīz pēc Jēzus nāves. 301. gadā karalis pieņēma kristietību, un tā kļuva par valsts reliģiju. 5. gadsimtā Bībeli pārtulkoja armēņu valodā, un tās rakstīšanai tika izgudrots armēņu alfabēts.

* Armēņu baznīca RīgāArmēņu baznīca Rīgā
* Armēnijas karaliste ap 150. gaduArmēnijas karaliste ap 150. gadu
**Samvels Ter-Sahakjans** (armēņu: Սամվել Տեր-Սահակյան; dzimis 1993. gada 19. septembrī Vanadzorā) ir Armēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (2009).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējis Armēniju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis astoņas medaļas: trīs zelta (2003. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 2009. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, 2011. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā), četras sudraba (2004. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2008. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā, 2010. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, 2010. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā) un bronzas (2005. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā). Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules jauniešu U16 šaha olimpiādēs (2008, 2009), kurās 2009. gadā izcīnījis bronzas medaļu komandu vērtējumā.

2008. gadā Armēnijas šaha čempionātā kļuvis par bronzas medaļas ieguvēju. 2011. gadā šajā turnīrā bijis otrais, bet gadu vēlāk ierindojies trešajā vietā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Erevānā (2007), Karena Asrjana memoriālā Džermukā (2009), Maskavas šaha festivāla turnīrā *Moscow-Open 2015 F* (2015).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 37. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 15. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Armēnijas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā. 2023. gadā Budvā Armēnijas izlases sastāvā izcīnījis 3. vietu Eiropas komandu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Ter-Sahakjanam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Samvel Ter-Sahakyan
2. ↑  68th Armenian Championship 2008
3. ↑  Moscow-Open 2015 F
4. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
5. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
6. ↑  44th Olympiad Chennai 2022 Open
7. ↑  European Team Chess Championship 2023 - Open
8. ↑  79th FIDE Congress, 16-26 November 2008, Dresden, GER

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Mikelandželo darba "Ādama radīšana" parodija *Touched by His Noodly Appendage* ir ikonisks Lidojošā makaronu monstra attēlojums; autors Arne Niklass Jansons.

**Lidojošais makaronu monstrs** jeb **Lidojošais spageti monstrs** (angļu: *Flying Spaghetti Monster*) ir mūsdienu parodija, Lidojošā makaronu monstra baznīcas jeb pastafarisma dievība. **Pastafarisms** (pēc analoģijas ar makaroniem un rastafarismu) ir sociāla kustība, kas veicina bezrūpīgu attieksmi pret reliģiju un iebilst pret apzinātās radīšanas un kreacionisma mācīšanu valsts skolās. Saskaņā ar tās piekritējiem, pastafarisms ir "īsta, likumīga reliģija, gluži kā jebkura cita." Pastafarisms ir oficiāli atzīta reliģija Nīderlandē un Jaunzēlandē — kur pastafarisma pārstāvjiem atļauts laulāties un kur 2016. gada aprīlī notikušas pirmās juridiski atzītās pastafariešu kāzas. Tajā pašā mēnesī ASV federālā tiesa atzina, ka "Lidojošā makaronu monstra baznīca" nav īsta reliģija.

2016. gada oktobrī Latvijas Tieslietu ministrija atteicās reģistrēt draudzi Latvijas reliģisko organizāciju reģistrā, par šo aizliegumu ministrija un Uzņēmumu reģistrs tika iesūdzēti tiesā.

Atsauces
--------

1. ↑  Jansson, Arne Niklas. «Touched by His Noodly Appendage». *Android Arts*. Skatīts: 2012-11-25.
2. ↑  Bobby Henderson. «About». *The Church of the Flying Spaghetti Monster*. Skatīts: 2012-08-10.
3. ↑
4. ↑  Nicholas Jones. «First Pastafarian celebrant can help couples get noodley knotted». *New Zealand Herald*, 2016. gada 26. februāris. Skatīts: 2016-06-24.
5. ↑  New Zealand: Pastafarian marriage ceremonies approved
6. ↑  «New Zealand stages first Pastafarian wedding on pirate boat». BBC. 2016-04-16. Skatīts: 2016-04-16.
7. ↑
8. ↑  «Makaronu gaismas sludinātāji iesūdz tiesā valsti par atteikšanos Latvijā reģistrēt draudzi». *delfi.lv*. 2016. gada 19. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 21. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lidojošais makaronu monstrs***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
Marijas Magdalēnas lūgšana.
**Lūgšana** ir ticīgā vēršanās pie Dieva, dieviem vai citām pārdabiskām būtnēm un cilvēkiem, kā arī šīs vēršanās kanonizēts teksts. Lūgšana bieži vien notiek pielūgsmes, slavēšanas, lūguma vai vienkārši savu domu izteikšanas veidā. Lūgšana bieži arī pieņem rituāla veidu.

Formas
------

Ābramiskajās reliģijās lūgšana tiek izteikta vārdos, kas bieži vien tiek papildināti ar noteiktām pozām, piemēram, stāvus, uz ceļiem, kā arī ar kustībām, piemēram, klanoties, apzīmējot sevi ar krusta zīmi, šūpojoties, dejojot utt. Lūgšana var tikt dziedāta, tā var būt arī neverbāla. Lūgšana var ietvert gan ļoti īsu tekstu, vienu vai dažus vārdus, bet tās teksts var būt arī garš vai daudzkārt atkārtojams. 

Lūgšana kā vēršanās forma, kas vieno ticīgo ar dievību, paredz noteiktu distanci starp tiem. No šāda viedokļa meditācijas prakse neskaitās lūgšana; tomēr dažas lūgšanas tradīcijas un prakses dod priekšstatu par lūgšanu kā stāvokli vai arī konkrēta stāvokļa sākumu. Tādā veidā atšķirība starp lūgšanu un meditāciju ir diskutabla.

Lūgšanas dinamiskais elements satuvina to ar deju, kurai ir rituāla, pašizpausmes vai cita funkcija. Tā sūfistiskajā Sama tradīcijā ir grūti novilkt robežu starp lūgšanu, deju un meditāciju.

Lūgšanas papildināšana ar sveču un vīraka dedzināšanu, rituālo mazgāšanos, pārģērbšanos, koordinēšanos pa debess pusēm, diennakts laiku utt. padara to sarežģītā semiotiskā tekstā, apvienojot individuālo un kolektīvo psiholoģiju, tradīcijas un uzskatus.

Kristietībā pastāv četras vispārīgas lūgšanas formas - pateicības lūgšana, slavēšanas lūgšana, aizlūgšana par noteiktu vajadzību, kā arī adorācija jeb pielūgsme, apbrīnošana. Protestantisko konfesiju pārstāvji tradicionāli lūgšanās vēršas tikai pie Dieva, bet katoļi un pareizticīgie vēršas arī pie svētajiem, it īpaši pie jaunavas Marijas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lūgšana***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85106113
* GND: 4019514-4
* BNF: cb11932992x (data)
* NKC: ph115341
* BNE: XX525401

 |

 |
**Somijas komunistiskā partija** (somu: *Suomen Kommunistinen Puolue*, zviedru: *Finlands kommunistiska parti*, saīsinājumā **SKP**) ir Somijas partija, kas balstās uz komunisma ideoloģiju. Tā dibināta 1918. gadā Padomju Krievijā un Somijā bija nelegāla līdz 1944. gadam. 1992. gadā SKP likvidēta, bet 1997. gadā ar šādu nosaukumu reģistrēta jauna partija, kas izveidojās no 1980. gados no SKP izslēgtās opozīcijas.

Kopš 2013. gada partijas priekšsēdētājs ir Juha Peka Veisenens. SKP 2011. gada vēlēšanās ieguva 0,3% balsu un nav pārstāvēta Eduskuntā.

Vēsture
-------

1918. gada janvārī Somijas sociāldemokrātiskās partijas radikāli kreisi noskaņotais spārns Somijā sarīkoja valsts apvērsumu un izraisīja pilsoņu karu. Sarkanie tiek sakauti un patvērās Padomju Krievijā. Somu kreisie 1918. gada 29. augustā Maskavā nodibināja Somijas komunistisko partiju. Pirmais partijas priekšsēdētājs bija Irje Sirola. Somijā komunistiskā partija bija aizliegta.

1920. gada 31. augustā Petrogradā notika uzbrukums partijas mītnei Kūsinena klubā, kuru rīkoja ar partijas darbību neapmierināta opozīcija. Tika nogalināti astoņi cilvēki un 10 ievainoti.

1920. gadā par SKP priekšsēdētāju kļuva Kullervo Manners. 1930. gados, kad Somijā aktivizējās antikomunistiskā Lapua kustība, tika kritizēta komunistu partijas vadība. 1934. gada maijā Manneru atstādināja no partijas vadības.

Pēc Turpinājuma kara beigām 1944. gadā PSRS spiediena rezultātā SKP darbība somijā tika legalizēta. Tā iekļāvās Somijas Tautas demokrātiskajā līgā, kas piedalījās parlamenta vēlēšanās.

Ārējās saites
-------------

* Partijas oficiālā vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 155407429
* LCCN: n50079746
* ISNI: 0000 0001 0397 0182
* NKC: kn20070313014

 |

 |
Polietilēns ir vienkāršākais organiskais polimērs
**Polietilēns** ((−CH2−)n) ir termoplastisks polimērs, kuru iegūst, polimerizējot etilēnu. To dažreiz sauc arī par polimetilēnu, jo tā molekulas sastāv no savā starpā saistītām metilēngrupām (−CH2−). Polietilēns ir viegla plastmasa (parasti blīvums ir mazāks par ūdens blīvumu). Polietilēnam ir iespējama liela kristalizācijas pakāpe.

Iegūšana
--------

Pamatā ir divas metodes, ar kurām iegūst dažādu veidu produktu: augstspiediena metode (iegūst zema blīvuma polietilēnu) un zemspiediena metode (parasti iegūst augsta blīvuma polietilēnu). Zemspiediena metodi dažreiz sauc par katalizatora metodi, jo te lieto katalizatorus.

* Augstspiediena metodi atklāja vēl pirms 2. pasaules kara. Šajā metodē lieto vairāku simtu atmosfēru spiedienu un par polimerizācijas iniciatoru lieto skābekli. Ja skābekli pieliek par daudz, reaktors var uzsprāgt. Šī metode ir lētāka, jo nav vajadzīgi patentēti katalizatori. Ar augstspiediena metodi iegūtais polietilēns satur sazarotas molekulas, tāpēc tam ir mazāka stiprība, mazāka kristalizācijas tieksme un tas ir plastiskāks.
* Zemspiediena metodei lieto katalizatorus. Tie ir dažādi, bet nozīmīgākie no tiem bija Cīglera—Natas katalizatori, kas satur alumīnijorganiskos savienojumus. Eksistē arī citi katalizatori. Zemspiediena polietilēnam ir lielāks blīvums un molekulas ir mazāk sazarotas. Ir bijuši mēģinājumi lietot mazsazarotu polietilēnu ar ļoti lielu molekulmasu (*Dyneema*) bruņām, kevlara vietā.

Polietilēns ir ķīmiski izturīgs (labi iztur gan skābes, gan sārmus), taču daži paveidi var palikt mīksti organiskajos šķīdinātājos. Polietilēns ir labs elektroizolācijas materiāls un sākumā to lietoja koaksiālajos kabeļos. Šeit galvenais trūkums ir zemā mīksttapšanas temperatūra (citām plastmasām ir augstāka).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00569150
* NKC: ph465298

 |

 |
**Klaukala** (somu: *Klaukkala*; zviedru: *Klövskog*) ir ciems Somijā, agrākās Dienvidsomijas provinces Ūsimā reģionā, Nurmijerves pašvaldības dienvidu daļā. Tas atrodas 30 km attālumā no Helsinkiem un ietilpst Helsinku aglomerācijā. Blakus ciematam ir Valkjervi ezers, kura izmērs ir aptuveni 1,5 km2 un kas kā Luhtajoki upe noplūst Vantā upē.

Klaukalas iedzīvotāju skaits ir vislielākais pašvaldībā — vairāk nekā 17 000. Ciemats ir pusstundas brauciena attālumā no Helsinku centra.

Klaukalā ir divas baznīcas: moderna Klaukalas baznīca ar vara pārklājumu, kas uzcelta 2004. gadā, un Svētā Nektārija no Eginas pareizticīgo baznīca, celta 1995. gadā.

Klaukala ieguva plašu atpazīstamību Somijā 1899. gadā, kad kāds strādnieks ar cirvi nogalināja 7 cilvēkus viņu mājsaimniecībā. Tā kļuva par asiņaināko miera laika slepkavību Somijas vēsturē un radīja ciemam ilgstošu negatīvu reputāciju.

Atsauces
--------

1. ↑  Nurmijärvi kiinnosti uusia muuttajia – eniten vetää Klaukkala (somu valodā)
2. ↑  "Simolan torpan kaamea surmatyö". Nurmijärvi-Seura ry. (somu valodā)

Ārējās saites
-------------

* Nurmijerves pašvaldība: Klaukala
Šis raksts ir par ielu Ilūkstē. Par citām jēdziena **Upes iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Upes iela** ir vietējas nozīmes iela Ilūkstē. Tā sākas krustojumā ar Brīvības ielu pilsētas centrālajā daļā pie Ilūkstes HES un beidzas industriālās apbūves rajonā, kur turpinās tālāk kā autoceļš bez numura uz notekūdeņu attīrīšanas iekārtām. Kopējais ielas garums — 456 metri. Visā garumā klāta ar asfalta segumu un autotransporta satiksmei atvēlētas pa vienai braukšanas joslai katrā virzienā.

Ielas raksturojums
------------------

Upes iela sākas T veida krustojumā ar Brīvības ielu pie Ilūkstes HES un virzās kā divu joslu asfaltēts ceļš ziemeļaustrumu virzienā, abās pusēs izbūvētas gājēju ietves un tiešā ielas tuvumā atrodas saimnieciska rakstura apbūve, izņemot dzīvojamās ēkas Upes ielā 2 un Upes ielā 5. Pēc iepriekšminētajām celtnēm abās pusēs vairāki neapbūvēti zemesgabali.

Vienīgais krustojums ir ar Jelgavas ielu, pēc kura gājēju ietve turpinās tikai pāra numuru pusē un ielai turpmākajā posmā nav izbūvēts ielu apgaismojums.

Upes iela beidzas pie gruntsgabala Upes ielā 6, kur nepāra numuru pusē ierīkots piebraucamais ceļš industriāla rakstura apbūves gruntsgabaliem Upes ielā 9, 9A un 11. Tālāk turpinās kā šaurs, grantēts ceļš līdz notekūdeņu attīrīšanas iekārtām.

### Ielu savienojumi

Upes iela ir savienota ar šādām ielām:

* Brīvības iela (neregulējams T veida krustojums)
* Jelgavas iela (neregulējams T veida krustojums nepāra numuru pusē) / ceļš bez nosaukuma līdz notekūdeņu attīrīšanas iekārtām (ielas turpinājums)

Infrastruktūra
--------------

* Upes ielā 8A atrodas notekūdeņu attīrīšanas iekārtas.

Skatīt arī
----------

* Ilūkste
* Ilūkstes ielu uzskaitījums

Atsauces
--------

1. ↑  «Teritorijas izmantošanas un apbūves noteikumi». *augsdaugavasnovads.lv*.
2. ↑  «Ilūkstes novada Ilūkstes pilsētas ielu saraksts pa uzturēšanas klasēm». *ilukste.lv*.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ilūkstes ielas |
| --- |
|  |
| 
* 1. šķērsiela
* 4. maija gatve
* Aizupes iela
* Avotu iela
* Bērzu iela
* Brīvības iela
* Dīķu iela
* Grāvju iela
* Jelgavas iela
* Jēkabpils iela
* Kalna iela
* Kastaņu iela
* Ķiršu iela
* Lāčplēša iela
* Mazā Smilšu iela
* Meža iela
* Miera iela
* Ozolu iela
* Patversmes iela
* Pilskalnes iela
* Pļavu iela
* Priežu iela
* Raiņa iela
* Slimnīcas iela
* Smilšu iela
* Sporta iela
* Stadiona iela
* Strēlnieku iela
* Tirgus iela
* Upes iela
* Vienības laukums
* Zemgales iela
* Zemnieku iela

 |

 |
**Artūrs Baltazars Voldemārs Ļūļe** (1882—1941) bija latviešu ekonomists un diplomāts, Latvijas ģenerālkonsuls Ņujorkā (1927—1936).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1882. gada 6. janvārī Inciema pagastā skolotāja Kārļa Ļūļes un viņa sievas Annas, dzimušas Kreišmanes, ģimenē. Mācījās Inciema pagastskolā, tad Millera reālskolā Cēsīs, absolvēja Nikolaja ģimnāziju Rīgā. 
Studēja Rīgas Politehniskā institūta Tirdzniecības nodaļā (1901—1912), iestājās studentu korporācijā "Selonija". Strādāja par grāmatveža palīgu Latviešu lauksaimniecības ekonomiskajā savienībā, Vidzemes Savstarpējā kredīdbiedrībā Rīgā. 1913. gadā papildinājās Grenobles Universitātes franču valodas kursos. 

Pirmā pasaules kara laikā 1915. gadā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, strādāja par grāmatveža palīgu elektrotehnikas uzņēmumā Maskavā, no 1916. gada septembra galvenais grāmatvedis Betona un būvdarbu akciju sabiedrībā. Bija latviešu bēgļu apgādāšanas organizācijas "Dzimtene" sekretārs Maskavā.
Krievijas impērijas Sarkanā Krusta galvenās valdes nodaļas darbvedis Tiflisā (1916-1917). 

1920. gadā atgriezās Latvijā, no 1920. gada jūnija bija LR Ārlietu ministrijas Ekonomiski-konsulārā departamenta direktora palīgs, vēlāk iecelts par komisijas priekšsēdētāju norēķinu kārtošanai ar Igaunijas Republiku. Finanšu ministrijas mēnešraksta "The Latvian Economist" redaktors. 1922. gada janvārī viņu iecēla par I konsulu Ņujorkā, 1925. gada novembrī par ģenerālkonsulu. 
Lasīja lekcijas par Latviju augstskolās un biedrībās. No 1937. gada marta līdz 1938. gada maijam Ļūļe bija Latvijas konsuls Kēnigsbergā. 

No 1938. gada maija darbojās Rīgas pašvaldībā, bija Rīgas pilsētas Rīgas pilsētas galvas biedrs un finansu pārvaldes priekšnieks, Rīgas Latviešu biedrības biedrs, Latvijas Pilsētu savienības valdes loceklis. Darbojās arī Latvijas Sabiedriskajā klubā, Amerikas draugu biedrībā.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnijā viņu apcietināja un izsūtīja uz Molotovas apgabala Usoļlagu, kur miris 1941. gada 19. decembrī.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, III šķira

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu
2. ↑  timenote.info

Ārējās saites
-------------

* Overview of the Arthur B. Lule memorandum
**Kristaps Neilands** (dzimis 1899. gada 4. janvārī Jelgavā, pēc vecā stila — 1898. gada 23. decembrī,  miris 1960. gada  2. oktobrī Rīgā) bija latviešu inženieris metalurgs. 
Tehnisko zinātņu doktors (1957), Latvijas PSR ZA korespondētājloceklis (1958).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1899. gadā Jelgavā. 
Beidzis Urālu Politehnisko institūtu Sverdlovskā (1929). Piedalījies Magņitogorskas metalurģiskā kombināta Krievijā celtniecībā un strādājis tajā (1930-1941, 1941-1945). 

Pēc Latvijas okupācijas atgriezās dzimtenē. Bija Latvijas PSR Vietējās rūpniecības tautas komisariāta tehniskās nodaļas vadītājs (1941), Vietējās rūpniecības ministrijas Metālu štancēšanas tresta pārvaldnieks (1945-1947). Latvijas Valsts universitātes docētājs (1947-1957), profesors (1957), Mehānikas fakultātes dekāns (1948-1952), zinātņu prorektors (1955-1957), Latvijas PSR Ministru padomes Zinātniski tehniskās komitejas priekšsēdētājs (1957-1958). Rīgas Politehniskā institūta direktors (1958-1960).

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **–**  |  **Rīgas Politehniskā institūta rektors** 1958. gads — 1960. gads | Pēctecis: **Aleksandrs Mālmeisters**  |

Literatūra
----------

Нейланд В.М. Кристап Кришьянович Нейланд (1898-1960) : жизнь и деятельность. Рига : Рижский технический университет, 1992.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 9081380
* LNB: 000222904
* LCCN: n94095218
* ISNI: 0000 0000 3477 6086

 |

 |
**Sergejs Paradžanovs** (armēņu: Սերգեյ Փարաջանով, krievu: *Сергей Параджанов*, gruzīnu: სერგო ფარაჯანოვი, dzimis 1924. gada 9. janvārī Tbilisī, miris 1990. gada 20. jūlijā Erevānā) bija armēņu izcelsmes padomju kinorežisors, scenārists un mākslinieks, devis nozīmīgu ieguldījumu ukraiņu, armēņu un gruzīnu kino. Paradžanovs saņēmis Krievijas nacionālo kinobalvu "Nika", vairākus starptautiskus apbalvojumus. 1990. gadā viņam piešķirti Ukrainas PSR Tautas skatuves mākslinieka un Armēnijas PSR Tautas skatuves mākslinieka nosaukumi.

Biogrāfija
----------

Paradžanovs kļuva starptautiski pazīstams ar filmām "Aizmirsto senču ēnas" (1965) un "Granāta krāsa" (1968), aizsākot "jauno padomju vilni" un "poētisko kino". Paradžanovs izveidoja savu kinomākslas stilu, kas atšķīrās no Padomju Savienībā valdošā sociālistiskā reālisma. Viņš kritizēja padomju kultūrpolitiku, cenzūru, aizstāvēja apsūdzētos Ukrainas inteliģences pārstāvjus, nonākot konfliktā ar padomju varas iestādēm. Arī personības izpausmes un dzīves stils kontrastēja ar padomju dzīvesveidu. Tas tika izmantots 1973. gadā, apsūdzot viņu par viendzimuma sakariem. Paradžanovs četrus gadus pavadīja cietumā, tika atbrīvots tikai starptautiskas atbalsta kampaņas rezultātā.

Paradžanova filmas netika plaši demonstrētas, viņam ilgstoši bija liegts strādāt kino. Paradžanovs varēja atsākt veidot filmas tikai 1983. gadā. Viņš uzņēma starptautiski atzītas filmas "Leģenda par Suramas cietoksni" (1985) un "Ašiks Keribs" (1988). Paradžanovs ir darbojies arī kā mākslinieks, viņam ir daudz zīmējumu un kolāžu, viņš veidojis instalācijas un skulptūras.

Dzīves beigas
-------------

1989. gadā Paradžanovam diagnosticēja plaušu vēzi. Viņu operēja Maskavā, bet bija jau izveidojušās metastāzes. 1990. gadā pēc Francijas prezidenta Fransuā Miterāna uzaicinājuma Paradžanovs ārstējās Parīzē. Tomēr viņa stāvoklis turpināja pasliktināties. 20. jūlijā Paradžanovs atgriezās Erevānā, kur tajā pašā dienā slimnīcā nomira. Atvadīšanās no režisora notika Armēnijas Operas un baleta teātrī, tūkstošiem cilvēku pavadīja viņu pēdējā gaitā. Paradžanovs apglabāts Komitasa panteonā Erevānā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Параджанов, Сергей Иосифович». Энциклопедия Кругосвет.
2. ↑  «Биография Сергея Параджанова». ria.ru.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sergejs Paradžanovs***.
* Oficiālā mājaslapa (angliski)
* Paradžanova muzeja mājaslapa Arhivēts 2017. gada 29. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 44353874
* LCCN: n79007165
* ISNI: 0000 0001 2024 8837
* GND: 119251302
* SELIBR: 82577
* SUDOC: 032250096
* BNF: cb12246952s (data)
* NDL: 00718499
* NKC: jo2002106503
* BNE: XX4861073
* CiNii: DA06918407

 |

 |
**Katerina Rohoņana** (angļu: *Katerina Rohonyan*; dzimusi 1984. gada 25. aprīlī Nikolajevā) ir Ukrainā dzimusi starptautiskā lielmeistare šahā (2004), kas kopš 2006. gada pārstāv ASV.

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējā Ukrainas junioru šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā uzvarētāja U12 vecuma grupā (1995, 1996), U18 vecuma grupā (2002) un U20 vecuma grupā (2003). Vairākkārt pārstāvējusi Ukrainu Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 1997. gadā Tallinā uzvarējusi Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. Ukrainas izlases sastāvā divas reizes izcīnījusi zelta medaļas Eiropas junioru komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā.

2000. gadā Sevastopolē uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. 2002. gadā Aluštā izcīnījusi bronzas medaļu Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētāja, tajā skaitā Ļvivā (2003), Serpuhovā (2003), Nikolajevā (2004), Sanktpēterburgā (2006).

Pēc pārcelšanās uz ASV 2007. gadā izcīnījusi sudraba medaļu ASV sieviešu šaha čempionātā, bet 2008. gadā Talsā šajā turnīrā bijusi trešā. 2008. gadā Naļčikā piedalījusies Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kur 1. kārtā uzvarējusi Natāliju Žukovu, bet 2. kārtā zaudējusi Innai Gapoņenko.

Pārstāvējusi ASV komandu Pasaules šaha olimpiādē 2008. gadā un komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Rohoņanai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2004. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Transfers in 2006
2. ↑  OlimpBase :: European Girls' U18 Team Chess Championship :: Kateryna Rohonyan
3. ↑  2008 FIDE Knockout Matches
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Katerina Rohonyan

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Sv. Jura baznīca ar kapelu.
**Svētā Jura** (*La Chiesa di San Giorgio Martire*) jeb **Lokorotondo Mātes** (*chiesa Madre di Locorotondo*) **baznīca** ir viena no galvenajām Lokorotondo pielūgsmes vietām. Baznīca tika celta 11. gadsimta baznīcas vietā no 1790. līdz 1825. gadam klasicisma stilā. Baznīcu projektēt tika uzdots vietējiem arhitektiem Džuzepem Gimmam un Nikolam Fazano.

Apraksts
--------

Fasādes frontona timpans dekorēts ar bareljefu, kura centrā attēlota Sv. Jura cīņa ar pūķi, bet malās Svēto Pētera un Pāvila attēli. Baznīcas plāns veidots grieķu krusta veidā, kas vainagots ar 35 metru kupolu. Īpašu interesi izraisa kreisajā pusē izvietotā Sv. Vakarēdiena kapela, kurā Bībeles sižeti attēloti uz 42 paneļiem, kas ir saglabājušies no 16. gadsimta kapelas. Apsīdā atrodas 1841. gadā gleznotā altārglezna, kur attēlots Sv. Vakarēdiens. Tāpat mākslinieciski vērtīga ir Frančesko de Mauro 1769. gadā gleznota glezna "Rožukroņa Madonna" (*Madonna del Rosario*), kuru iekļauj 15 ovāli ar mistēriju ainām.

Attēlu galerija
---------------

* Interjers ar altāri.Interjers ar altāri.
* Kancele.Kancele.
* Rožukroņa Madonnas kapela.Rožukroņa Madonnas kapela.
* Ērģeļu prospekts.Ērģeļu prospekts.
**Helvijs Stengrevics** (1962) ir latviešu komponists, pianists un mūzikas pedagogs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1962. gada 12. maijā Rīgā mūziķu ģimenē (māte Olita Stengrevica (dzimusi Vēvere) mūzikas pedagogs un Latvijas Radio kora māksliniece, tēvs Normunds Stengrevics - Vijolnieks, Latvijas Valsts Simfoniskā orķestra un Radio Džeza un vieglās mūzikas orķestra mākslinieks, aranžētājs.) Helvijs mācījās klavierspēli Pāvula Jurjāna mūzikas skolā, vēlāk Jāzepa Mediņa mūzikas vidusskolā. Studēja Latvijas konservatorijas klavieru klasē.
Pēc studiju beigām 1986. gadā viņš sāka strādāt LPSR Valsts Filharmonijā par pianistu, darbojās Žorža Siksnas pavadošajā ansamblī un Vjačeslava Mitrohina ansamblī "ARS", izveidoja trio "HEI", kura dalībnieki bija Rita Trence, Valdis Indrišonoks un Ēriks Balodis. Sadarbībā ar Armandu Alksni tapa ar klasiskās mūzikas apdarēm mūzikas albums Class x. arī vijolnieka Raimonda Ozola albumā "Starp debesīm un Zemi" ir vairāki Helvija aranžēti klasisikās mūzikas skaņdarbi.

No 1989. gada Helvijs Stengrevics bija Latvijas radio bērnu vokālā ansambļa "Dzeguzīte" komponists un koncertmeistars. 1990. gadā viņa dziesma "Ticot, mīlot un gaidot" Zigfrīda Muktupāvela izpildījumā ieņēma 8. vietu "Mikrofona aptaujā".
Darbojās konkursā "Meklējam solisti", kopā ar dziedātāju Laini Ligeri 2000. gadā ieskaņoja albumu "Gaismā". 1994. gadā izdots mūzikas albums "Dāvini man" kur dziesmas iedziedāja- Laine Ligere Stengrevica, Jolanta Valtere, Kristīne Broka, Helēna Kozlova. 2018. gadā tapa dziesma You are my World, kuru iedziedāja viņa meita - Agnese ( Agnesse, Agnese Stengrevics) un dziesma iekļuva Supernovas 2018 pusfinālā. Pēdējos gados vairākas dziesmas ir rakstītas tieši Agnessei.

Atsauces
--------

1. ↑  Nedēļas jubilārs - mūziķis Helvijs Stengrevics Daiga Mazvērsīte 2017. gada 8. maijā

Ārējās saites
-------------

* 
* 
* 
* 


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305067780

 |

 |
Spiediens aktieru pamatsastāvs
**Improvizācijas šovs SPIEDIENS** ir komēdijas žanra īso formu improvizācijas teātra tehnikas (etīžu/skeču) šovs, kas savu darbību uzsācis 2009. gada 15. decembrī. Sākotnēji tā bija plānota kā vienreizēja izrāde, kas pārvērtās regulārā šovu producēšanā. Katrā šovā bez pamatsastāva aktieriem piedalās arī aicināts viesis — sabiedrībā populāra persona, kurai nav tieša saistība ar improvizācijas teātri. Šis šovs pārstāvēja Latviju starptautiskajā improvizācijas festivālā *Finland International Improv Festival 2013*, kas norisinājās Somijā. Šajā festivālā *SPIEDIENS* ieguva 2. vietu. 2014. gadā improvizācijas šova veidotais video kļuva par Latvijas mēroga interneta sensāciju. Šajā video tika parādīta cilvēku reakcija brīžos, kad viņi uzzina, ka notikums ir nofilmēts ar slēpto kameru.

Aktieru sastāvs
---------------

### Sākotnējais aktieru pamatsastāvs

* Krišjānis Caune
* Kaspars Breidaks
* Juris Kozlovskis
* Oskars Kozlovskis

### Vēlāk pievienojušies dalībnieki

* Artūrs Vadītājs
* Līga Putniņa
* Sanda Dejus
* Mārtiņš Kozlovskis
* Jānis Kozlovskis
* Raivis Vidzis
* Sintija Auzāne

Atsauces
--------

1. ↑  Informācija par Improvizācijas šovu *SPIEDIENS*
2. ↑  *Improvizācijas šovs «Spiediens» sāk sezonu* tvnet.lv
3. ↑  *Kā reaģē latvieši, ja viņus uz ielas traki izāzē* delfi.lv
4. ↑  Video *Spiediens — slēptā kamera.*

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā šova mājas lapa
* Šova Youtube kanāls