recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Herolds Lommers** (angļu: *Harold Maurice Lommer*; dzimis 1904. gada 18. novembrī, miris 1980. gada 17. decembrī) bija angļu, pēc tam spāņu šaha problēmists.

Dzīves gājums
-------------

Lommers dzimis 1904. gadā Londonā. Viņa vecāki bijuši vācieši. Kad viņam bija četri gadi, ģimene pārcēlās dzīvot uz Ženēvu. Pēc studijām Vācijā viņš 1926. gadā atgriezās Anglijā, bet 1959. gadā pārbrauca uz dzīvi Spānijā. Miris Valensijā 1980. gadā.

Šaha kompozīcija
----------------

Ar šaha kompozīciju, pētot Saavedras etīdi, Lommers "saslima" 12 gadu vecumā. 1938. gadā kopā ar M. A. Suterlandu viņš publicēja moderno etīžu antoloģiju: 1234 Modern Endgames Studies. 1974. gadā viņš izdeva vēl vienu etīžu apkopojumu. Paralēli darbam šaha žurnalistikā, Lommer arī pats sastādījis daudzas šaha kompozīcijas, galvenokārt, etīdes un palīgmatus. Viņš bijis viens no pirmajiem, kas etīdē realizējis bandinieka pārvēršanos visās četrās figūrās.

No 1958. gada viņš bija starptautiskais tiesnesis un no 1974. gada starptautiskais meistars šaha kompozīcijā.

### Piemērs

**Nr. 1. Herolds Lommers**  
 *Journal de Genève*, 1933  
1. godalga**Uzvara**
**Nr. 2. Herolds Lommers**  
 *Feenschach*, 1966  
 **Palīgmats 8 gājienos**
**1. etīdes risinājums:**

1. gxh7+!
1. ... ♕xh7 2. exf8**♕**#
1. ... ♔h8 2. exf8**♖**+ ♔xh7 3. gxh5 un uzvar.
1. ... ♔g7 2. exf8**♗**+ ♔xh7 3. gxh5 un uzvar.
1. ... ♔xh7 2. exf8**♘**+ ♔g8 3. gxh5 un uzvar.
1. ... ♔f7 2. exf8**♕**+ ♔~ 3. gxh5(+) un uzvar.
**2. uzdevuma risinājums:**

1.c1**♘** ♔b1 2.♘d3 e×d3 3.d1**♗** d4 4.g1**♖** d5 5.♖g4 d6 6.♗a4 d7 7.♔b3 d8**♕** 8.♖b4 ♕d3#

Bibliogrāfija
-------------

* M.A. Sutherland, R.M. Lommer. *1234 Modern Endgame studies* (angļu). Dover Publications Inc. 1938. ISBN 0486218848.
* Harold M. Lommer. *1357 Endgame Studies* (angļu). Pitman Publishing, 1974. ISBN 0273316354.

Atsauces
--------

1. ↑  Herolds Lommers profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
2. 1 2
3. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 29. novembrī.
4. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 29. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Herolda Lommera šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* 
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 287842660
* ISNI: 0000 0003 9353 9189
* BNF: cb16728433m (data)

 |

 |
**Georga Zeme** (krievu: *Земля Георга*) ir Krievijas Federācijai piederoša sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā, lielākā arhipelāga sala. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu Džordžam V, tobrīd nākamajam Lielbritānijas karalim.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies arhipelāga rietumos, rietumu salu grupā. Dienvidrietumos to apskalo Barenca jūra, ziemeļos — Ziemeļu Ledus okeāns. Kembridžas šaurums rietumos un Arhangeļskas šaurums ziemeļrietumos to atdala no Aleksandras Zemes, Naitingeila šaurums dienvidaustrumos — no Brjūsa, Meiblas un Bella salām, bet Britu kanāls austrumos — no centrālās grupas salām. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Salas ziemeļos plešas no ledus brīvā Ārmitidža pussala. Salas lielāko daļu klāj ledāji, augstākais punkts ir Brusilova kupols (416 m) vjl salas ziemeļaustrumos.

Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām un ķērpjiem. Sastopami leduslāči.

Vēsture
-------

Salas piekrasti 1880. gadā atklāja angļu pētnieks Bendžamins Smits (*Benjamin Leigh Smith*), kas ar kuģi *EIRA* apsekoja salas dienvidrietumu piekrasti, dodot vārdus vairākiem zemesragiem. Ledus apstākļu dēļ tālāka izpēte ziemeļu virzienā nebija iespējama (šaurums starp salām netika atklāts), tādēļ ekspedīcijas kartēs tā bija kopīgi ar tālāk rietumos esošo salu atzīmēta kā Aleksandras Zeme. Detālu salas izpēti un aprakstu 1897. gada pavasarī veica Frederika Džeksona (*Frederick George Jackson*) un Alfreda Hermsvorta (*Alfred Harmsworth*) ekspedīcija, kas to nodēvēja par **Prinča Džordža Zemi** (*Prince George Land*) par godu Velsas princim Džordžam, vēlākajam Lielbritānijas karalim Džordžam V.

Atsauces
--------

1. ↑  «(Prince) George Land - Franz-Joseph-Land». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 17. decembrī. Skatīts: 2019. gada 17. decembrī. Archived 2019. gada 17. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
Raimonda Salmiņa piemiņas akmens Kanālmalas apstādījumos.
**Raimonds Salmiņš** (1961—1991) bija viens no Barikāžu laika upuriem, nošauts Augusta puča laikā pie Rīgas Iekšlietu pārvaldes.

Dzīvesgājums
------------

Dzīvoja Slokā, strādāja Jūrmalas Rakstnieku namā par šoferi. Kā Latvijas Tautas frontes biedrs piedalījās barikāžu aizstāvēšanā 1991. gada janvārī. 
Uzzinājis par Maskavā notikušo varas apvērsumu, 19. augusta vakarā Raimonds Salmiņš ar savu dienesta mikroautobusu "Latvija" kopā ar darba kolēģi Jāni Verpakovski devās uz Rīgu. Tajā laikā Rīgas OMON kaujinieki kopā ar Baltijas kara apgabala karaspēka vienībām ieņēma stratēģiski svarīgākās valsts un sabiedrisko organizāciju ēkas, ieskaitot Rīgas Iekšlietu pārvaldes māju Aspazijas bulvāra un 13. janvāra iela krustojumā.

Rīgas iekšlietu pārvaldes ieņemšanas laikā kaujinieki ar automātiskiem ieročiem tiešā tēmējumā sašāva garām braucošo R. Salmiņa vadīto mikroautobusu. Apšaudē nogalināja Raimondu Salmiņu un kājās ievainoja viņa līdzbraucēju. Aculiecinieki vēlāk stāstīja, ka uzbrucēji nošauto šoferi izrāvuši no mikroautobusa. Nogalinātā ķermenī atrada 36 ložu trāpījumus. Pastāv uzskats, ka uzbrucēji noturējuši R. Salmiņa automašīnu par Latvijas Republikas Iekšlietu ministrijas mikroautobusu.
Bez tēva palika R. Salmiņa dēls Edgars (10) un meita Ramona (6). 

Apglabāts dzimtas kapos Ragaciemā.
Kanālmalas apstādījumos starp Bastejkalnu un Raiņa bulvāri atrodas akmens ar uzrakstu Raimonda Salmiņa piemiņai. Informācija par viņu atrodama 1991. gada barikāžu muzejā.

Apbalvojums
-----------

2010. gadā par sevišķiem nopelniem Latvijas valsts neatkarības aizstāvēšanā Raimondu Salmiņu pēc nāves apbalvoja ar Viestura ordeni un atzina par Viestura ordeņa lielkrusta komandieri. Valsts prezidents Valdis Zatlers ordeni nodeva glabāšanā viņa tuviniekiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Mīļie, kas neatgriezās Archived 2014. gada 31. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. Aiva Kanepone 2011. gada 25. janvārī
2. ↑  Varbūt tika nošauts kāda cita vietā Ināra Egle. 2008. gada 20. augustā
3. ↑  Viestura ordeņa nodošana glabāšanā. Valsts prezidents varoņu tuviniekiem nodot nopelnītos apbalvojumus laikraksts "Latvietis" Nr. 119. 2010. gada 18. novembrī

Ārējās saites
-------------

* barikades.lv, 1991. gada barikāžu notikumiem veltīta mājaslapa
**Āfrikas tripanosomiāze** jeb **miega slimība** ir parazitāra cilvēku un dzīvnieku slimība. To izraisa *Trypanosoma brucei* sugas parazīti. Pastāv divi parazītu veidi, kas inficē cilvēkus – *Trypanosoma brucei gambiense* (T.b.g) un *Trypanosoma brucei rhodesiense* (T.b.r.). T.b.g ir izraisījuši vairāk nekā 98 % ziņoto gadījumu. Abu veidu infekcijas parasti tiek pārnestas ar inficētas cece mušas kodienu, un tās ir izplatītas lauku apvidos.

Sākotnēji – slimības pirmajā stadijā – novērojams drudzis, galvassāpes, nieze un locītavu sāpes. Šie simptomi parādās vienu līdz trīs nedēļas pēc kodiena. Vairākas nedēļas vai mēnešus vēlāk sākas otrā stadija ar dezorientāciju, pasliktinātu koordināciju, nejutīgumu un miega traucējumiem. Saslimšanu diagnosticē, atrodot parazītu asins uztriepē vai limfmezgla šķidrumā. Lai noteiktu starpību starp slimības pirmo un otro stadiju, bieži nepieciešama lumbālpunkcija.

Lai novērstu smagu saslimšanu, jāveic skrīnings riska grupai, pārbaudot T.b.g. klātbūtni asinīs. Ārstēšana ir vieglāka, ja slimību nosaka agrīnā stadijā pirms neiroloģisko simptomu parādīšanās. Slimību pirmajā stadijā ārstē ar pentamidīnu vai suramīnu. Otrajā stadijā izmanto eflornitīnu vai nifurtimoksa un eflornitīna kombināciju – infekcijai no T.b.g. Kaut arī melarsoprols iedarbojas abu infekcijas veidu gadījumos, nopietnu blakņu dēļ to parasti izmanto tikai T.b.r. gadījumā.

Slimība ir regulāri sastopama dažos Subsahāras Āfrikas reģionos, un riskam pakļautā populācija ir aptuveni 70 miljoni cilvēku 36 valstīs. Kopš 2010. gada tā ir izraisījusi aptuveni 9000 nāves gadījumu, kas ir ievērojams samazinājums, salīdzinot ar 34 000 gadījumu 1990. gadā. Saskaņā ar aplēsēm pašlaik ir inficēti aptuveni 30 000 cilvēku, tostarp 7000 jaunu inficēšanās gadījumu 2012. gadā. Vairāk nekā 80 % šo gadījumu ir Kongo Demokrātiskajā Republikā. Nesenā vēsturē bijuši trīs lieli slimības uzliesmojumi: viens no 1896. līdz 1906. gadam galvenokārt Ugandā un Kongo baseina reģionā un divi 1920. un 1970. gadā vairākās Āfrikas valstīs. Slimību var pārnēsāt, un var tikt inficēti citi dzīvnieki, piemēram, govis.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9 10 11 12 13 14  WHO Media centre (June 2013). Fact sheet N°259: Trypanosomiasis, Human African (sleeping sickness).
2. 1 2 3 4 5  Kennedy, PG (2013 Feb). "Clinical features, diagnosis, and treatment of human African trypanosomiasis (sleeping sickness).". *Lancet neurology* 12 (2): 186-94. PMID 23260189.
3. ↑  Simarro PP, Cecchi G, Franco JR, Paone M, Diarra A, Ruiz-Postigo JA, Fèvre EM, Mattioli RC, Jannin JG (2012). "Estimating and Mapping the Population at Risk of Sleeping Sickness". *PLoS Negl Trop Dis* 6 (10): e1859. doi:10.1371/journal.pntd.0001859.
4. ↑  Lozano, R (Dec 15, 2012). "Global and regional mortality from 235 causes of death for 20 age groups in 1990 and 2010: a systematic analysis for the Global Burden of Disease Study 2010.". *Lancet* 380 (9859): 2095–128. doi:10.1016/S0140-6736(12)61728-0. PMID 23245604.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4125297-4
* NDL: 00571566
* NKC: ph134699

 |

 |
**Āfrikas tuksnešu gazeles, Āfrikas tuksnešu gazeļu ģints** (*Nanger*) ir viena no dobradžu dzimtas (*Bovidae*) ģintīm, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas gazeļu sugas. Tās visas mājo Āfrikā, sākot ar Sahāras tuksnesi, Sāhilas joslu un beidzot ar Āfrikas ragu austrumos. Kopējā izplatības areāla dienvidu robeža sasniedz Tanzānijas ziemeļus. Nesenā pagātnē visas šīs ģints sugas tika klasificētas gazeļu ģintī (*Gazella*).

Izskats un īpašības
-------------------

Granta gazele (*Nanger granti*)
Āfrikas tuksnešu gazeles ir samērā nelieli, eleganti pārnadži ar graciozu ķermeņa uzbūvi, garām, tievām kājām un smalkām galvām. Tēviņi nedaudz lielāki nekā mātītes. Visām sugām abiem dzimumiem ir ragi, lai gan tēviņiem ragi ir lielāki. Gazelēm ir raksturīgs ruds matojums, vēders gaišs, gandrīz balts. Lielākā ģintī ir Sahāras gazele (*Nanger dama*), kuras augstums skaustā ir 120 cm. Salīdzinoši abām pārējām gazeļu sugām tēviņu augstums plecos ir apmēram 92 cm.

Gazeles ir ļoti ātri dzīvnieki un īsā distancē spēj sasniegt ātrumu ap 80 km/h, toties garā distancē spēj ilgstoši skriet ar ātrumu 48 km/h. Tās mājo dažādos sausos biotopos — tuksnešos, savannā un zāļainos līdzenumos ar īsu zāli. Tuksnešu gazeles piemērojušās ļoti pieticīgiem barības un ūdens apstākļiem. Atšķirībā no citām gazelēm un antilopēm tās nav tik ļoti atkarīgas no ūdens resursiem, jo galvenokārt nepieciešamo ūdeni uzņem ar sulīgo augu lapām. Piemēram, Granta gazeles (*Nanger granti*), kuras līdzīgi kā antilopes gnu un Tomsona gazeles veic sezonālo migrāciju, atšķirībā no šiem dzīvniekiem migrē pretējā virzienā.

Sistemātika
-----------

* **Āfrikas tuksnešu gazeļu ģints** (*Nanger*)
	+ Granta gazele (*Nanger granti*)
	+ Sahāras gazele (*Nanger dama*)
	+ Someringa gazele (*Nanger soemmerringii*)

Atsauces
--------

1. ↑  Mammals Species of the World: Nanger
2. 1 2  «ARKive: Dama gazelle (Nanger dama)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 8. jūnijā. Skatīts: 2015. gada 2. martā.
3. ↑  Grant’s Gazelle
4. ↑  Ultimateungulate: Nanger soemmerringii
5. ↑  "Gazelle". The Columbia Electronic Encyclopedia, 6th ed. 2007, Columbia University Press.
6. ↑   Western, D. 1975. Water availability and its influence on the structure and dynamics of a savannah large mammal community. East African Wildlife Journal, vol.13, pp.265-286.
7. ↑  «Our Beautiful World: Gazelles». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 28. martā. Skatīts: 2015. gada 2. martā.

Ārējās saites
-------------

* Our Beautiful World: Gazelles
* Dama Gazelle Facts
**Kaļķugravas dzirnavezers** atrodas Siguldas novada Allažu pagastā. Ezera izcelsme ir mākslīga un saistāma ar dzirnavu izveidošanu Kaļķugravā, kur satek vairāku avotu sakopojums, ko sauc par Mežmuižas avotiem. No dzirnavezera iztek Barģupe (Dzirnavupe), kas tek uz Egļupi. Ezers ir ar caurteces režīmu un tā ūdeņi ietilpst Gaujas lielbaseinā.

Ezers atrodas Mežmuižas avotu dabas liegumā, kas izveidots 1977. gadā un ietilpst Eiropas nozīmes dabas liegumu sistēmā *Natura 2000*.

Senāk ūdens no dīķa dambja pa ūdens tiltu tecēja pāri ceļam uz Kaļķugravas dzirnavu ūdenratu. Dzirnavu ēka ir celta no šūnakmens, tajā dzīvojis tēlnieka Teodora Zaļkalna tēva brālis. Pats tēlnieks tur bijis biežs viesis. Dzirnavu dīķa gultne ir zaļganzilā krāsā.

Dzirnavu ēka pie Kaļķugravas dzirnavezera

Skatīt arī
----------

* Mežmuižas avoti

Atsauces
--------

1. ↑  kodarit.lv: naktsmītnes, pirtis, restorāni, aktīvā atpūta, viesu nami, viesnīcas, apartamenti

Ārējās saites
-------------

* www.ezeri.lv
**Georgi Ivanovs** (*Георги Иванов Иванов*; dzimis 1940. gada 2. jūlijā), dzimtais uzvārds **Kakalovs** (*Какалов*) ir Bulgārijas pirmais kosmonauts, 1979. gadā veicot lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi. Bijis gaisa spēku lidotājs, ģenerālleitnants. Darbojies aviācijas biznesā.

Georgi Kakalovs dzimis Lovečā, Anastasijas un Ivana Kakalovu ģimenē. 1958. gadā viņu iesauca obligātajā militārajā dienestā. 1964. gadā Kakalovs pabeidza augstāko kara lidotāju skolu. Pēc tam viņš dienēja Bulgārijas gaisa spēkos.

1978. gada janvārī Georgi Kakalovs kopā ar Aleksandru Aleksandrovu tika izvēlēts par Bulgārijas kosmonauta kandidātu. Martā sāka gatavoties kosmiskajam lidojumam Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS. 
Kosmosa kuģa pamatapkalpē tika apstiprināts Georgi Kakalovs. Neilgi pirms kosmiskā lidojuma Georgi nomainīja uzvārdu uz Ivanovs (mātes jaunības uzvārds), jo krievu valodā vārds 'kakal' (*какал*) nozīmē "izkārnījās". 

Georgi Ivanovs savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1979. gada 10. aprīlī, kosmosa kuģī *Sojuz-33* kopā ar Nikolaju Rukavišņikovu. Lidojuma programmā bija paredzēta saslēgšanās ar orbitālo staciju *Saljut-6*. Neilgi pirms stacijas sasniegšanas sabojājās kosmosa kuģa dzinējiekārta. Saslēgšanos ar staciju atcēla, un tika nolemts atgriezties uz zemes. Nolaišanās notika ballistiskā režīmā, pārslodzei sasniedzot 10 G.

Pēc kosmiskā lidojuma Ivanovs turpināja dienestu Bulgārijas gaisa spēkos.
1984. gadā Georgi Ivanovs ieguva fizikas zinātņu kandidāta grādu. Vēlāk iegūts doktora grāds.
1986. gadā viņš pieteicās Bulgārijas otrā kosmonauta lidojumam, bet netika izvēlēts par kandidātu.

1990. un 1991. gadā Georgi Ivanovs bija Bulgārijas parlamenta deputāts.
1990. gados Ivanovs iesaistījās aviācijas biznesā. Bijis viens no lidsabiedrības *Air Sofia* dibinātājiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Georgi Ivanovs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Informācija astronaut.ru (krieviski)
Šis raksts ir par mazciemu Krustpils pagastā. Par citām jēdziena **Kaķīši** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kaķīši** ir mazciems Krustpils pagasta vidusdaļā, Babraunīcas kreisajā krastā, ceļa Spuņģēni—Vilkukrogs abās pusēs.

Ciema teritorijā atrodas privātmājas. Vienā no tām — Barkānos jeb bijušajās Strožu mājās dzīvojis Rihards Pārups (Strožs), kurš 1946. gadā bija izveidojis nacionālo partizānu grupu. Mūsdienās Kaķīšu mājās nedzīvo vietējie  iedzīvotāji, bet ienācēji. Ciemam līdzās atrodas Kaķīšu mežs, kura vidusdaļā izvietojies Kaķīšu purvs. Purvs atrodas aptuveni 1 km attālumā uz dienvidrietumiem no Kaķīšiem. Netālu no Kaķīšu ciema, Spuņģēnu—Vilkukroga ceļa labajā pusē uzstādīts piemineklis 1941. gada 1. augustā Kaķīšu purvā nošauto ebreju piemiņai.

Ciema rašanās
-------------

Kaķīšu nosaukums pirmo reizi parādās 1824. gada Krustpils luterāņu baznīcas dokumentā, kas liecina, ka tā paša gada 29. jūnijā zemnieks Jānis no Kaķīšiem piedalījies Krustpils pils barona Korfa dēla kristībās. Pēc tautas skaitīšanas datiem 1897. gadā Kaķīšu sādžā dzīvojuši 10 māju saimnieki. 1906. gadā sādžai "Какить" zemes platība bijusi 93 desetīnas ar septiņām sētām, kurās dzīvojuši 50 iedzīvotāji. 1935. gadā Kaķīšos bijuši 11 saimnieki, bet 1943. gadā — 10. 1984. gadā sādžā bijušas 15 saimniecības un 28 iedzīvotāji.

2009. gadā Kaķīšos dzīvojuši 20 iedzīvotāji un ir šādas mājas: Burkāni, Dzeguzītes, Kaķīši 2, Kaķīši 4, Kaķīši, Ķieģeļkalni, Piekalnes un Kaķīši, kas nav iekļauti ciema Adrešu reģistrā. Mājām Kieģeļkalni dots šāds nosaukums, tāpēc ka agrāk šajā vietā atradies baronam Korfam piederošs ķieģeļu ceplis un ir atrasts arī ķieģelis ar barona uzvārdu.

Atsauces
--------

1. ↑  www.vietvardi.lgia.gov.lv
2. ↑  Avotiņa Ruta. Krustpils pagasts. Rīga, 2012. 141.lpp.


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Krustpils pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Ancīši
* Bogdāni
* Dzeņi
* Darvasbrenči
* Draudavas
* Ganukrogs
* Glāznieki
* Glāznieksala
* Irbenieki
* Kaķīši
* Kalnsētas
* Kazubrenči
* Lopdārzi
* Melderes
* Mežākas
* Peņigas
* Priži
* Produsala
* Purniņi
* Sankaļi
* Sietnieki
* **Spuņģēni**
* Tiltnieki
* Zeļķi
* Zvidzāni

 |

 |
Sieviete mānijas stāvoklī.
**Mānija** (grieķu: *μανία* (*maníā*) — ‘ārprāts, kaisle’) ir situācijai neatbilstošs pacilāts garastāvoklis, ko pavada nemērķtiecīga rosība un kuram ir tendence aizvien pastiprināties. Tas ir patoloģisks stāvoklis, kas parasti norāda uz garīgiem traucējumiem (maniakāli depresīvā psihoze, šizofrēnija), galvas smadzeņu traumām vai organiskām slimībām (audzējs, vairogdziedzera disfunkcija), infekcijas slimībām un intoksikācijām (piemēram, etanola). Mānija visumā norisinās ar skaidru apziņu, bet izkropļotu īstenības uztveri. Viss liekas iespējams, sākas sevis un situācijas pārvērtēšana, nepārdomāti solījumi, spriedumu paviršība, bezatbildīgi lēmumi, izšķērdība u.tml. Dažreiz parādās kareivīgums, tieksme pēc konfliktiem, strīdiem.

Hipomānijai ir raksturīgi līdzīgi simptomi, bet mazāk izteikti.

Mānijas simptomu smaguma noteikšanai ir izstrādāti vairāki testi. Piemēram, Altmana pašnovērtēšanas skala (angļu: *Altman Self-Rating Mania Scale (ASRM)*). Slimnieks pats piešķir katram no pieciem testa jautājumiem no 0 līdz 4 ballēm un pēc tam aprēķina kopējo rezultātu. Jautājumi iekļauj garastāvokļa, pašpārliecinātības, miega, runas un kustību aktivitātes novērtēšanu. Rezultāts nosaka vidējo simptomu smagumu pēdējā nedēļā pirms testa. Veicot testu katru nedēļu izveido simptomu svārstību līkni. Pēc šīs līknes vērtē arī izmantotās terapijas rezultātu. Pediatrijā biežāk lieto *Young Mania Rating Scale (YMRS)* vai *Child Behavior Checklist-Mania Scale (CBCL-MS)*, ko aizpilda ārsts klīniskās anamnēzes laikā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Svešvārdu vārdnīca* (trešais izd.). Jumava. 2007. 456. lpp. ISBN 978-9984-38-332-3.
2. ↑  Altman Self-Rating Mania Scale (ASRM)  Archived 2014. gada 24. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  J Am Acad Child Adolesc Psychiatry. 2002. Discriminative validity of a parent version of the Young Mania Rating Scale. Gracious BL, Youngstrom EA, Findling RL, Calabrese JR.
4. ↑  PLoS One. 2013 Aug 14;8(8):e69459. doi: 10.1371/journal.pone.0069459. eCollection 2013. Child Behavior Checklist-Mania Scale (CBCL-MS): development and evaluation of a population-based screening scale for bipolar disorder. Papachristou E, Ormel J, Oldehinkel AJ, Kyriakopoulos M, Reinares M, Reichenberg A, Frangou S.
Šis raksts ir par latviešu personvārdu. Par citām jēdziena **Māra** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Māra** ir latviešu personvārds, kas pirmo reizi pierakstīts Trikātas draudzes novadā 1765. gadā, kalendārā kopš 1767. gada, no 1945. līdz 1970. gadam bijis vispopulārākais Latvijā. 2008. gadā Latvijā bija reģistrētas 4596 sievietes ar vārdu Māra.

Etimoloģija
-----------

Latviešu antroponīmikā vārdu Māra skaidro kā personvārda Marija adaptāciju un atvasinājumu.
Vārdi Māra un Māriņa 16. un 17. gadsimta tekstos lielākoties ir lietoti reliģiskā kontekstā kā (dzejisks) sinonīms vārdam Marija.

Vārda "Māra" izcelsmei var izsekot, izmantojot Seno tekstu korpusu. Piemēram, 1625. gada Linaudēju statūtos blakus Maria un Mary parādās frāze "Marj diena", kas gan var būt neprecīzas rakstības rezultāts, un Luterāņu dziesmu grāmatā parādās "Mahte Jumpraw Mara".

Atsauces
--------

1. ↑  Rakstības variantu daudzveidība – mahras (2), Mahrja (2), Mahrjas (6), Mahŗa (1), Mara (1), Maras (1), Maŗas (1) – liecina par vēl nenostabilizējušos r skaņas kvalitāti (-rj-, -ŗ-, -r-) un, iespējams, arī par neviennozīmīgu saknes patskaņa garumu (-a-, -ah-).
**Raudas, raudu ģints** (*Rutilus*) ir sapalu dzimtas (*Leuciscidae*) ģints, kas apvieno 9 mūsdienās dzīvojošas sugas, no kurām vislabāk zināmā suga ir parastā rauda. Šīs ģints sugas ir plaši izplatītas Eirāzijā, sākot ar Rietumeiropu un beidzot ar Sibīrijas austrumiem. Tās visas ir sastopamas Eiropā, kā arī gandrīz puse mājo Āzijā. Lielākā sugu dažādība novērojama upju baseinos no Egejas jūras līdz Laptevu jūrai, Melnās, Azovas un Kaspijas jūras upju baseinus iekļaujot.

Zinātniskais nosaukums — *Rutilus* — atvasināts no latīņu valodas un latviski nozīmē "sarkans, zeltaini sarkans, sarkanīgi dzeltens". Raudām ļoti līdzīgi izskatās ruduļi. Šo ģinšu sugas var viegli atšķirt pēc mutes — ruduļiem mute ir pavērsta uz augšu, kas tiem ļauj bez piepūles uzlasīt barību (dažādus ūdens kukaiņus) no ūdens virsmas.

Latvijā
-------

Latvijā sastopama viena raudu ģints suga — rauda (*Rutilus rutilus*), kas ir viena no visizplatītākajām saldūdens zivīm. Tā sastopama daudzās upēs un ezeros, kā arī jūras piekrastē, īpaši upju grīvu tuvumā, toties nelielos, stipri aizaugušos, slēgtos ezeros parasti nav sastopama.

Sistemātika
-----------

* **Raudu ģints** (*Rutilus*)
	+ Austrijas rauda (*Rutilus meidingeri*)
	+ Donavas rauda (*Rutilus pigus*)
	+ Kaspijas kutums (*Rutilus kutum*)
	+ Kutums (*Rutilus frisii*)
	+ Rauda (*Rutilus rutilus*)
	+ Savas rauda (*Rutilus virgo*)
	+ Vobla (*Rutilus caspicus*)
	+ Volvi rauda (*Rutilus stoumboudae*)
	+ Taraņs (*Rutilus heckelii*)

Atsauces
--------

1. 1 2  Phylogeny and phylogeography of the roaches, genus Rutilus (Cyprinidae), at the Eastern part of its range as inferred from mtDNA analysis
2. 1 2  FishBase: Genus: Rutilus
3. ↑  «Latin-dictionary: Rutilus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 10. decembrī. Skatīts: 2017. gada 18. janvārī.
4. ↑  ResearchGate: Scardinius genus in Molecular Studies
5. ↑  Latvijas Daba: Rauda
**"Latvieši?!"** ir 1989. gada Latvijas PSR mākslas filma. Filmas režisors ir Genādijs Zemels. Filma uzņemta Rīgas Kinostudijā.

Sižets
------

20. gadsimta 80. gadi. Lāču ģimenē lielas bēdas — tiek izvadīts Afganistānas karā bojā gājušais jaunākais dēls. Pie galda tēvs, nelaiķa atraitne un vecākais brālis ar ģimeni atceras vēstures notikumus, kuros dzimta bijusi iejaukta.

Filmas centrā – Lāču ģimene, kura sen atpakaļ pārcēlusies uz dzīvi Krievijā, bet tagad atgriežas Latvijā. Veselas trīs Lāču dzimtas paaudzes ierautas šajos vēsturisko kataklizmu virpuļos. Tas viss tverts caur Augusta Lāča emocionālā pārdzīvojuma prizmu brīdī, kad notiek gatavošanās Afganistānā kritušā brāļa Dzintara bērēm.

Lomās
-----

* Alvis Hermanis/Andrejs Baikovs — *Augusts Lācis/Augusts bērnībā*
* Arvīds Ozoliņš/Sulevs Luiks — *Fricis Lācis/Fricis jaunībā*
* Rasma Roga — *vecāmāte*
* Ilze Rudolfa — *Sarmīte Lāce*
* Lola Irgaševa — *Zulfija Lāce*
* Muhtars Naimanbajevs — *Zarifs*
* Igors Kleimans — *Jānis*

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Filmas.lv
* Kino - teatr. ru
**Augusts Georgs Gailits** (igauņu: *August Gailit*, dzimis 1891. gada 9. janvārī, miris 1960. gada 5. novembrī), arī **Gailīts, Gailītis**, bija igauņu un latviešu izcelsmes Igaunijas rakstnieks, latviešu literatūras tulkotājs un propagandētājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1891. gadā Sangastes muižas amatnieka ģimenē. Viņa tēvs bija latvietis, bet māte igauniete, mājās sarunājušies latviski. Bērnībā dzīvoja Lātres muižā. 1899. gadā sāka mācīties Valkas draudzes un pilsētas skolā, tad Tērbatas pilsētas skolā (1905—1907). Līdz 1911. gadam apmeklēja Tērbatas Universitātes lekcijas medicīnā, sāka interesēties par žurnālistiku. 1911. gadā pārcēlās uz Rīgā, kur jau dzīvoja viņa vecākie brāļi. Līdz 1916. gadam laikrakstā "Dzimtenes Vēstnesis" rakstīja par dažādu ārzemju tautu mākslu un literatūru, dažādus rakstus par latviešu literatūru un kultūru sūtīja igauņu laikrakstam *Postimees*.

Pirmajā pasaules kara laikā pārcēlās uz Tallinu, kur strādāja laikrakstu *Tallinna Teataja* un *Postimees* redakcijās, bija viens no igauņu rakstnieku organizācijas *Siuru* dibinātājiem (1917). Igaunijas brīvības cīņu laikā bija kara korespondents. No 1920. līdz 1922. gadam dzīvoja Rīgā, bija Igaunijas vēstniecības preses atašejs. Pēc tam strādāja Igaunijas vēstniecībās vairākās citās valstīs, tad par *Vanemuine* teātra direktoru Tartu (1932–1934), turpināja nodarboties ar rakstniecību. 

Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā bēgļu laivā pārcēlās uz Zviedriju, dzīvoja Erebrū, kur miris 1960. gadā.

Darbi
-----

Rakstnieka ievērojamākais darbs ir 1928. gadā izdotais romāns "Toms Nipernādijs" (*Toomas Nipernaadi*), kas latviski pirmoreiz izdots 1942. gadā. Romāna dramatizētā versija vairākkārt uzvesta teātrī. Darbs tulkots arī vairākās citās valodās. Gailits arī tulkoja latviešu autoru darbus igauniski.

### Tulkojumi latviešu valodā

* "Toms Nipernādijs". Rīga: Grāmatu draugs, 1942. - 395 lpp. atkārtots izdevums Ņujorkā, 1953;
* "Senču zeme". Rīga, 1943, atkārtots izdevums Ņujorkā, 1954;
* "Skarbā jūra". Rīga, 1943, atkārtots izdevums 1952;
* "Liesmojošā sirds". Eslingena, 1947;
* "Pāri bangainiem ūdeņiem". Eslingena, 1951;
* "Vai atceries, mana mīļā?". New York, 1952;
* "Levijas kundzes grēksūdze". New York, 1956
* "Dienās senajās". New York, 1959;
* "Pēdējais romantiķis". New York, 1954.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Latviešu rakstniecība biogrāfijās* (otrais izd.). LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts. 2003. 201. lpp. ISBN 9984-698-48-3.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Augusts Gailits***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 51846206
* LCCN: n85247103
* ISNI: 0000 0001 2132 9719
* GND: 119498707
* SELIBR: 187856
* SUDOC: 052477274
* BNF: cb134996886 (data)
* NKC: xx0004857

 |

 |
**Ernsts Ludvigs Kleins** (vācu: *Ernst Lüdwig Klein‎*; 1910. gada 29. janvāris Vīne — 1990. gada 22. augusts) bija Austrijas un Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

1930. gadu vidū izvirzījies par vienu no Austrijas vadošajiem šahistiem. 1935. gadā Parīzē Kleins zaudējis maču pret Saveliju Tartakoveru ar 1:3. Tajā pašā gadā Margates starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 4.-6. vietu. 1935. gadā Kleins bijis viens no Aleksandra Aļehina palīgiem Pasaules šaha čempiona titula mačā pret Maksi Eivi. 

Pēc Austrijas anšlusa emigrējis uz Lielbritāniju. 1939. gadā Bornmutas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis otro vietu ar Salo Floru. 1946. gadā spēlējis Lielbritānijas komandā radio mačā ar PSRS, kur zaudējis savu mikromaču pret Paulu Keresu ar 0,5:1,5. 1951. gadā Svonzi uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  British Chess Champions 1904-present

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Vēsture
-------

Lasīšanas un rakstīšanas prasme viduslaikos nebija plaši izplatīta. Ne vien zemnieki ,bet arī vairums dižciltīgo, to skaitā daudzi hercogi un karaļi, neprata izlasīt un nespēja izlasīt nevienu vārdu. Toties bez lasīšanas un rakstīšanas nevarēja iztikt garīdznieki. Viņiem bija jāpārzina un jāsaprot Bībele, jāprot izskaidrot Dieva vārdu un novadīt dievkalpojumu. 

  

Tādēļ arī pirmās skolas veidojās pie klosteriem un bīskapu rezidencēm, kur atradās bibliotēkas un dzīvoja mācīti ļaudis. Šajās skolās, kuru audzēkņi nāca galvenokārt no dižciltīgajām ģimenēm, sagatavoja nākamos mūkus un mācītājus.

Skolas aizsākumi
----------------

  

Vispirms baznīcas skolas skolēnam bija jāapgūst latīņu valoda, kurā notika visas mācības. Viduslaikos un vēlāk – 16. un 17. gadsimtā latīņu valoda bija izglītoto ļaužu valoda, ar kuras starpniecību sapratās spāņu, angļu, vācu un citu zemju garīdznieki un zinātnieki.

Viduslaiku mācīšanās
--------------------

Skolotāja vieta bija uz paaugstinājuma, bet skolēni ap viņu sasēdās uz parastiem ķeblīšiem vai soliem. Tā kā grāmatas un papīrs bija dārgi, galvenā zināšanu apgūšanas metode bija mācīšanās no galvas. Visvairāk tika lasīta Bībele un citi reliģiska rakstura teksti. Kā rakstāmrīki tika izmantoti asi metāla vai kaula irbulīši, bet burtnīcu vietā – ar vasku apziesti koka dēlīši, kas bija parocīgi daudzkārtējai lietošanai.Tā kā nākamajiem garīdzniekiem un mūkiem bija jābūt vispusīgi izglītotiem, viņiem mācija dažādas zinības – aritmētiku, mūziku, astronomiju un citas. Par mazākajiem disciplīnas pārkāpumiem sekoja sods , galvenokārt pēršana. Žagari bija jāsagādā pašiem skolniekiem.

Pilsētu skolas
--------------

Kad viduslaiku beigās uzplauka pilsētas, tajās arī parādījās cita veida skolas , kas bija domātas galvenokārt nākamajiem tirgotājiem. Arī tajās mācija lasīt, rakstīt, rēķināt, bet galvena vērtība te tika pievērsta ne tik daudz vispārīgām un ar reliģiju saistītām, taču cik dzīvē noderīgām zināšanām – grāmatvedībai, vēstuļu rakstīšanas mākslai. Mācības šajā skolā notika nevis latīņu , bet gan dzimtajā valodā.

Skolēni viduslaikos
-------------------

Skolēni viduslaikos bija ļoti noslogoti. Mācības sākās 5 vai 6 no rīta un ilga līdz 4 pēcpusdienā. Brīvlaika nebija. Pat svētdienās un svētku dienās bērni bija parasti aizņemti, jo viņiem bija jādzied dievkalpojumos, kāzās vai bērēs. Pilsētas skolas bija pieejamas kā zēniem, tā meitenēm.
Vidusokeāniskās grēdas veidošanās
**Vidusokeāniskā grēda** ir zemūdens kalnu sistēma, kas veidojas no vairākām kalnu grēdām un veido Zemes garozas virsmas vislielākās lineārās nepārtraukto pacēlumu joslas, ko dēvē arī par **Vidusokeānisko riftu**. Tās Pasaules okeānā veido vienotu sistēmu aptuveni 75 000 kilometru garumā. Grēdas paceļas par 2—3 kilometriem virs okeānu abisālajiem līdzenumiem un šajās struktūrās notiek jaunas okeāniskās Zemes garozas veidošanās un norisinās spredinga process.

### Spredings

Spredings ir okeānisko litosfēras plātņu izplešanās. Tā ir horizontāla atbīdīšanās pretējos virzienos no vidusokeānisko grēdu ass līnijas.

Vēsture
-------

Okeāniskās Zemes garozas vecums. Sarkana — jaunāka, zila — vecāka
Tā kā vidusokeāniskās grēdas atrodas dziļi zem ūdens, tās atklāja tikai 1950. gados ar eholokācijas palīdzību skenējot okeāna dibenu. 1960. gadu beigās tika izstrādāta tektonisko plātņu teorija, kas izskaidroja kā šo grēdu eksistenci, tā arī tām paralēlās magnētiskās anomālijas.

Uzbūve
------

Vidusokeāniskajām grēdām ir vienveidīgāka forma un ģeoloģiskā uzbūve, salīdzinot ar analoģiskajām sauszemes reljefa formām, kas veidojas kā dažādu ģeoloģisko procesu kopums un pakļautas dažādu pakāpju erozijai.

Vidusokeāniskās grēdas veidojas magmai tektonisko plātņu spredinga zonās paceļoties virs okeāniskās Zemes garozas un pakāpeniski veidojot jaunu garozu.

Vidusokeāniskās grēdas iedalās ātrā spredinga un lēnā spredinga grēdās. Grēdām ar plātņu atbīdes ātrumu 8—16 cm gadā (kā Klusā okeāna Austrumu pacēlums) nav raksturīgs ieliekums grēdas vidusdaļā. Grēdām ar mazu spredinga ātrumu pa tās kori parasti veidojas izteikta rifta ieleja ar līdz pat 4000—5000 metru dziļumu.

Vidusokeāniskās grēdas
----------------------

Vidusokeānisko grēdu klasifikācija, izplatība un nosaukumi dažādos avotos mēdz ievērojami atšķirties.

* Vidusatlantijas grēda
	+ Kņipoviča grēda
	+ Mona grēda
	+ Islandes—Jana Majena grēda
	+ Reikjanesas grēda
	+ Ziemeļatlantijas grēda
	+ Dienvidatlantijas grēda
* Āfrikas—Antarktīdas grēda
* Atlantijas—Indijas grēda
* Skotijas grēda
	+ Dienviddžordžijas grēda
* Centrālā Indijas grēda
	+ Karlsberga grēda
* Dienvidaustrumu Indijas grēda
* Austrumu pacēlums
* Huana de Fukas grēda

Atsauces
--------

1. ↑  «What is the longest mountain range on Earth?». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 13. martā. Skatīts: 2015. gada 5. aprīlī.
2. ↑  Zinaida Melbārde. *Pasaules ģeogrāfija vidusskolai*. Zvaigzne ABC, 2009.gads. 30. lpp. ISBN 978-9984-40-811-8.
3. ↑  USGS The mid-ocean ridge
4. ↑  *Lielais pasaules atlants*. Rīga : Karšu izdevniecība Jāņa sēta. 2008. ISBN 978-9984-07-532-7.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 236956031
* GND: 4317501-6
* NDL: 00575264

 |

 |
***Cheiracanthus brevicostatus*** ir heirakantīdu akantodu suga. Tās pārstāvji dzīvoja vidusdevonā, no pērnavas līdz burtnieku svītai. Bija izplatīti Galvenajā devona laukā, Ziemeļvācijas līdzenumā un Grey Hoek formācijā Špicbergenas rietumos, kā arī, domājams, sariņas svītas nogulumos Momskas kalnos un urultunas svītas nogulumos Omuļevas kalnos. Šīs sugas pārstāvju zvīņas ir sastopamas arī Latvijas devona nogulumos. Šīm zivīm ir zināmas tikai zvīņas. Veseli ķermeņi nav atrasti.

Apraksts
--------

Zivis klāja rombveidīgas, līdz 0,6 mm garas zvīņas. Zvīņu vainaga ornamentējumu veido paralēli, pakāpeniski konverģējoši ķīlīši un seklas vadziņas vainaga aizmugurējā daļā. Mediālajā daļā, vidū reizēm novērojami vāji izteikti divi gareniski paaugstinājumi ar lēzenu padziļinājumu starp tiem. Vainaga aizmugurējā daļa ir gluda. Pamatne ir izliekta, gandrīz tikpat liela kā vainags. Kakliņš ir labi saskatāms. Zvīņā ir attīstīta ļoti sarežģīta augšupejošu, cirkulāru un radiālu kanālu sistēma. "Embrionālā zvīņa" ir caurausta ar lieliem asinsvadu kanāliem.

Atsauces
--------

1. ↑  Ю.Ю.Валюкявичюс, Акантоды наровского горизонта Главного Девонского поля, Вильнюс, Мокслас, 1985. г. 37. lpp
Laukakmens krasta atsegumā Sāmsalā Igaunijā
**Laukakmens** ir ledāja atrauta un pārvietota iežu atlūza, kurās diametrs lielāks par 10 cm. Dažkārt uz laukakmeņu virsmas vērojamas ledāja skrambas vai glaciālais slīpējums. Laukakmeņus, kuru tilpums pārsniedz 10 m³ (7 m³), sauc par dižakmeņiem un daļa to ir aizsargājami dabas pieminekļi.

Latvijā laukakmeņi plaši sastopami zemes virspusē, izņemot apvidus, kur virskārtā ir limnoglaciālie nogulumi vai holocēna akumulatīvie veidojumi. Lieli akmeņu sakopojumi veidojušies reti, tikai vietās, kur notikusi intensīva ledāju veidojumu pārskalošana. Lielākie laukakmeņu sakopojumi Latvijā konstatēti Kaltenes apkaimē, kur tie veido līdz 6 m augstus akmeņu vaļņus («velna kalvas») un akmens bruģa laukus. Lielākais laukakmens Latvijā ir Nīcgales Lielais akmens, kas ir aizsargājams dabas objekts. Baltijas valstīs lielākais laukakmens ir Kabelikivi Igaunijā netālu no Tallinas ar apkārtmēru 56,6 metru.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 3. sējums. Rīga : Preses nams. 1995. 93. lpp.
2. ↑  «Latvijas dabas pieminekļu. Latvijas izcilākie dižakmeņi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 12. februārī. Skatīts: 2011. gada 3. augustā.
3. ↑  Anita Biseniece. *Ģeogrāfija 6. klasei*. Rīga : Apgāds Zvaigzne ABC, SIA, 2002. 87. lpp. ISBN 9984-22-115-6.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Laukakmens***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Lauciņu dolomīta karjera ziemeļu krasts
**Lauciņu dolomīta karjers** ir bijušais dolomīta karjers Cēsu pilsētas teritorijā. Mūsdienās karjera teritorijā ir izveidojusies mākslīgā ūdenstilpe — **Lauciņu karjera ezers**, kas ir iecienīta peldvieta apkārtnes iedzīvotājiem. Diemžēl kā peldvieta karjers nav labiekārtots. Lauciņu karjera izmantošana uzsākta 1890. gadā. Šeit iegūtais dolomīts lietots kaļķu dedzināšanai un šķembu ražošanai. Ap 1980. gadiem karjerā notika spridzināšanas darbi, pēc kuriem ap 1989. gadu karjers pakāpeniski piepildījās ar ūdeni. 1995. gadā ūdenstilpes apkārtnē izveidota automašīnu trase. 2011. gadā karjerā tika veikta virszemes ūdens un dzeramā ūdens paraugu noņemšana un konstatēts, ka apkārtne nav piesārņota par spīti tās rūpnieciskajam izmantojumam. 2016. gada jūnijā karjera ziemeļaustrumu krastā darbību uzsāka Cēsu aktīvās atpūtas parks "Karjers".

2011. gada pētījuma rezultātā tika apzināts apkārtnes ainaviskais potenciāls (stāvkrasti, ezera plašais spoguļa laukums) un apspriesta apkārtnes labiekārtošana rekreācijas vajadzībām. Dolomīta ieguves laikā šeit ir bijis 6—16 m biezs iežu slānis, virs tā 1,6—4,3 m bieza segkārta. Pašreiz ezera spoguļa laukuma platība ir 12 hektāri, vidējais dziļums 5 m, bet maksimālais no 8 līdz 9,3 metriem. Zem kvartāra nogulumiežiem atrodas devona Pļaviņu svītas dolomīti un dolomītmerģeļi, zem šiem nogulumiem atrodas Amatas svītas smilšakmeņi. Vietām Amatas svītas augšējo daļu veido aleirolīti un māli. Zem šiem nogulumiem atrodas Gaujas svītas stipri sacementētie smilšakmeņi.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  vidzeme.lv Reģionālie pētījumi: Telpiskās attīstības koncepcija BECOSI nodevums
2. 1 2 3  Informācija par karjera ezeru ezeri.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lauciņu dolomīta karjers*** |

Koordinātas: 57°19′0″N 25°18′52″E﻿ / ﻿57.31667°N 25.31444°E﻿ / 57.31667; 25.31444
**Need for Speed III: Hot Pursuit** ir 1998. gada braukšanas videospēle, kuru izstrādāja Electronic Arts Canada un publicēja Electronic Arts. Tā ir trešā spēle Need for Speed sērijā, un tajā atgriežas policija. Hot Pursuit, tāpat kā iepriekšējās sērijas spēles, ir fokusēts uz braukšanu ar eksotiskām mašīnām, tomēr visas spēles trases atrodas Ziemeļamerikā. Tagad policijai ir vairākas taktikas kā apstādināt spēlētāju un pretiniekus.

Mašīnas
-------

Kā jau ieprekšējās *Need for Speed* daļās visas mašīnas ir sadalītas trīs klasēs "A", "B", "C". Spēlē ir luksus sporta mašīnu modeļi no legālām mašīnām līdz sacensūbu modeļiem. Kamēr spēle ir mašīnas kā Ferrari un Mercedes ir arī pašu Electronic Arts dizainēta mašīna El Niño kas ir pieejama kā bonus mašīna. Interesanti ir tas ka mašīna nav pieejama policijas pakaļdzīšanās modā. Spēlē ir trīs dažādas policijas mašīnas kas ir bāzētas uz spēlē eksistējošām mašīnām.

### A klase

* Alfa Romeo Italdesign Scighera \*
* Ferrari 550 Maranello
* El Nino (bonusa mašīna)
* Jaguar XJR-15 (bonusa mašīna)
* Lamborghini Diablo SV
* Mercedes-Benz CLK-GTR (bonusa mašīna)

### B klase

* Chevrolet Corvette C5
* Ferrari F355 F1 Spider
* Lamborghini Countach
* BMW Italdesign Nazca C2 \*\*

### C klase

* Aston Martin DB7 \*
* Jaguar XK8 \*
* Mercedes-Benz SL-600 \*

### Policijas

* Chevrolet Corvette C5 \*\*\*
* Lamborghini Diablo SV \*\*\*
* El Nino \*\*\*

### Pieejamas austrāliešu versijā

* Ford Falcon GT
* HSV GTS

### Piezīmes

\*Tikai PC versijā  

\*\*Tikai PSX versijā  

\*\*\*Var braukt tikai PC versijā

Ārējās saites
-------------

* Spēles profils GameSpot mājaslapā (angliski)
Dārza atmatenes lapiņas uzbūve: 1 - trama, jeb lapiņas mīkstums, 2 - subhimēnijs, 3 - himēnijs, 4 - cistīdas, 5 - sporas, 6 - bazīdijas
Asku sēnei Austrijas agrenei himēnijs atrodas cepurītes virspusē
Tinteņu ģints sēnes lapiņas mikroskopā ar bazīdijām un sporām
**Himēnijs** ir sēnes augļķermeņa daļa, kurā veidojas sporas. Tas raksturīgs augstākajām sēnēm — asku sēnēm un bazīdijsēnēm, kā arī ķērpjiem. Asku sēnēm himēnijs veidojas uz vaļēju augļķermeņu — apotēciju virsmas un sastāv no somiņām — askiem ar parasti 8 askusporām katrā un steriliem izaugumiem — parafīzēm. Bazīdiju sēnēm himēnijs parasti izvietots cepurītes apakšā un sastāv no vālītēm līdzīgām šūnām — bazīdijām, uz kuru parasti četriem izaugumiem — sterigmām veidojas sporas, un parasti arī sterilajiem izaugumiem - parafīzēm un cistīdām. Daļai bazīdijsēņu (piemēram, bekām, bērzlapēm un pienainēm) himēnijs ir atklāts jau no augļķermeņa attīstības sākuma — tādi tiek saukti par gimnokarpiem augļķermeņiem, pārējām tas sākumā ir hifu slāņa veidota plīvura klāts un kļūst vaļējs tikai, sporām tuvojoties gatavības stadijai un šos augļķermeņus sauc par hemiangiokarpiem. Pie tiem pieder, piemēram, atmatenes, mušmires, dižsardzenes un sviestbekas. Augļķermeņa izaugumus, uz kuriem veidojas himēnijs, sauc par himenoforu un tā forma (lapiņas, stobriņi, adatiņas u.c.) ir svarīgs faktors sēnes sugas noteikšanā. Daļai sēņu, piemēram, pūpēžiem, himēnijs veidojas augļķermeņa iekšpusē.
XX gadsimtā himēnija mikroskopiskie rādītāji (sporu, bazīdiju un cistīdu krāsa, to forma un izmēri) kļuva par galvenajiem zinātniskajā sēņu sugu noteikšanā un klasificēšanā. Pašlaik šo lomu pārņēmusi sēņu ģenētiskā izpēte.

Skatīt arī
----------

* Adateņu sēnes
* Lapiņu sēnes
* Sēņošana
* Sēņu sistemātika
* Stobriņu sēnes

Atsauces
--------

1. ↑  "Latvijas Padomju Enciklopēdija", 4. sējums, 1983. 95. lpp.
2. ↑  H.Doerfelt, H.Goerner, "Die Welt der Pilze", Urania-Verlag, Leipzig/Jena/Berlin, 1989, ISBN 3-332-00276-7.
3. ↑  Л.Лебедева, «Грибы», Госторгиздат, 1937. 26. lpp.
4. ↑  A.Piterāns, E.Vimba, "Zemāko augu sistemātikas praktikums", Zvaigzne, 1987. 119.140.147. lpp.
5. ↑  T.Lesoe, "Sēnes", Zvaigzne ABC, 1998. 11. lpp. ISBN 9984-22-283-7.
6. ↑  A.Balodis, "Rokasgrāmata sēņotājiem", Liesma, 1974. 11. lpp.
7. ↑  «Грибы СССР», Мысль, Москва, 1980. 241. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Mushroom Journal: Fertile surface, hymenium
* Encyclopædia Britannica
* Glossary of Mycological Terms
Koordinātas: 38°35′38″N 75°18′48″E﻿ / ﻿38.59389°N 75.31333°E﻿ / 38.59389; 75.31333

**Kongurs** (uiguru: قوڭۇر تاغ‎, *Qongur Tagh*; ķīniešu: 公格尔峰, *Gōnggé'ěr Fēng*) ir kalnu masīvs Kašgārijas grēdā Ķīnā. Masīvā ir divas virsotnes: 7719 m augstais Kongurs un 7530 m augstais Kongurtibe; virsotnes atrodas 10 km viena no otras un tās atdala 6750 m augsta sedliene. Kašgārijas grēda tiek pieskaitīta kā Pamira, tā Kuņluņa kalnu sistēmām un abos gadījumos Kongurs ir to augstākā virsotne. Kalns veidots no gneisiem un granītiem. Plašs apledojums; ziemeļu nogāzē šļūdoņi noslīd līdz 3800 m vjl, dienvidu — līdz 4500 m.

Sakarā ar kalna nomaļo novietojumu un atrašanos citu augstu smaiļu ēnā (dienvidos atrodas 7546 m augstā Muztagata), tas līdz 1900. gadam eiropiešiem nebija zināms. Pirmais mēģinājums iekarot smaili bija 1956. gadā, kad zemāko Kurgantibes virsotni sasniedza padomju—ķīniešu ekspedīcija, bet augstāko smaili 1981. gadā sasniedza britu ekspedīcija Krisa Boningtona *(Chris Bonington)* vadībā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 373. lpp.
2. ↑  Андрей Лебедев. КОНГУР. История горы и не только русская…[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kongurs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 248153198
* GND: 4223653-8
* BNF: cb119912146 (data)

 |

 |
**Laukezers** (saukts arī **Lauku ezers**) ir dabīgs saldūdens ezers Jēkabpils novada Kūku pagastā Daugavas labā krasta baseinā. Ezers ietilpst dabas parka "Laukezers" teritorijā. Atrodas 6 km no Jēkabpils.

Raksturojums
------------

Laukezers atrodas Austrumlatvijas zemienes Aronas paugurlīdzenumā, 2 km no Rīgas—Daugavpils ceļa. Tas ir mezotrofs ezers ar augstu ekoloģisko kvalitāti, viens no dzidrākajiem ezeriem Latvijā. Ezera krastmala ir smilšaina, krasti ir pieejami, to slīpums vietām ir zems, vietām augsts. Ezera dibens ir siekstains, akmeņains un dūņains. Relatīvais ūdens apmaiņas periods ir 12,5 gadi. No ezera iztek strauts uz Daugavu. Niedru josla ir visapkārt ezeram, vietām aug arī grīšļi. Ezerā mīt līdaka, rauda, asaris, līnis, plaudis un vēdzele. Laukezers ir iecienīta atpūtas vieta, kas reizē ir arī apdraudējums ezeram.

Ezera ūdeņi ir piemēroti lašveidīgo zivju audzēšanai, peldēšanai un atpūtas pasākumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze
2. ↑  Kūku pagasta teritorijas plānojums[novecojusi saite]
3. ↑  www.ezeri.lv
4. ↑  Kūku pagasta attīst. plāns[novecojusi saite]
5. ↑  Letonika.lv. Enciklopēdijas - Latvijas Enciklopēdiskā vārdnīca. Laukezers

Ārējās saites
-------------

* www.krustpils.lv[novecojusi saite]
* www.ezeri.lv
**Kongsfjords** (norvēģu: *Kongsfjorden* — ‘karaļa fjords’) ir fjords Špicbergenas salas ziemeļrietumos, Svalbārā. Stiepjas 26 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā starp Oskara II Zemei piederošo Bregera pussalu dienvidos un Hokona VII Zemi ziemeļos.

Krasta līnija izrobota, dienvidu galā ieplūst vairāki lieli ledāji. Fjorda vidusdaļā Blumstrandhalvejas sala, daudz sīku saliņu un klinšu. Fjorda austrumu galā Ossiana Sarsa dabas rezervāts, saliņās fjorda vidusdaļā — Kongsfjorda putnu rezervāts,[1] šaurumā starp Blumstrandhalveju un Hokona VII Zemi — Blumstrandhamnas putnu rezervāts, bet fjorda ziemeļrietumos — Gisezholmenas putnu rezervāts.

Fjords kopš 1610. gada britu kartēs dēvēts par Briežu līci *(Deer Sound)*. Ap 1710. gadu holandiešu kartēs nosaukts par Karaļa līci *(Koninks Bay)*, bet iepriekšējais nosaukums pārvietots uz līci fjorda ziemeļaustrumos *(Dyrevika)*.

Kongsfjorda krasti ir viena no visagrāk cilvēku apgūtajām Svalbāras daļām. Dienvidu krastā atrodas bijusī ogļraču pilsētiņa Nīolesunna, kurā tagad izvietojušās 11 valstu polārstacijas. Ziemeļu krastā pamestās Londonas marmora raktuves.

Atsauces
--------

1. ↑  Ramsar Sites Information Service. Kongsfjorden
**Rūdolfa sala** (krievu: *остров Рудольфа*) ir Krievijas Federācijai piederoša neapdzīvota sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu Austrijas un Ungārijas kroņprincim Rūdolfam. Fligeli rags salas ziemeļaustrumos tradicionāli tiek uzskatīts par Eirāzijas galējo ziemeļu punktu, kaut arī faktiskais galējais ziemeļu punkts atrodas salas ziemeļos vārdā nenosauktā vietā.

Ģeogrāfija
----------

Rūdolfa sala izvietojusies arhipelāga ziemeļos, centrālajā salu grupā. Neimaijera šaurums dienvidos to atdala no Hoenloe salas. Krasta līnija vidēji izrobota. Salas lielāko daļu klāj ledāji, augstākais punkts ir 461 m vjl salas vidienē. 

Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām un ķērpjiem. Sastopami leduslāči.

Vēsture
-------

Salu 1874. gadā atklāja austriešu ekspedīcija Jūliusa fon Pajera vadībā ar kuģi *Tegetthoff* un nosauca par godu Austrijas un Ungārijas kroņprincim Rūdolfam par **Kroņprinča Rūdolfa Zemi** (*Kronprinz Rudolf Land*).

Teplicas līča piekraste 20. gadsimta sākumā vairākkārt tika izmantota par atbalsta bāzu ierīkošanas vietu Ziemeļpola ekspedīcijām. 1899./1900. gadā salā bāzējās ekspedīcija Abruci hercoga Luidži Amadeo (*Luigi Amedeo*) vadībā, bet 1903.—1905. gadā amerikāņu ekspedīcija Entonija Fialas (*Anthony Fiala*) vadībā. Salā apglabāts krievu Ziemeļpola ekspedīcijas laikā mirušais Georgijs Sedovs (1914).

1932. gadā 2. Starptautiskā polārā gada ietvaros salā tika izveidota Ostrovrudoļfas polārstacija, kas nākamajā gadā tika slēgta. 1936. gadā tika izveidota pastāvīga polārstacija, kas ar pārtraukumiem darbojās līdz 1995. gadam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rudolf Insel (О. Рудольфа), Teplitz Bucht, Kap Fligely - Franz-Joseph-Land». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 6. decembrī. Skatīts: 2019. gada 6. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Rūdolfa salas topogrāfiskās kartes fragments