recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Nikolajs Baskovs** (krievu: *Николай Басков*; dzimis 1976. gada 15. oktobrī, Balašihā) ir krievu estrādes un operas dziedātājs (tenors), aktieris, nopelniem bagātais Krievijas Federācijas mākslinieks (2001), Krievijas Federācijas tautas mākslinieks (2009). Par kara propagandu un to, ka atbalstījis Krievijas agresiju pret Ukrainu, Baskovs 2022. gada 26. februārī uz nenoteiktu laiku tika iekļauts Latvijai nevēlamo cilvēku sarakstā

Biogrāfija
----------

Nikolajs Baskovs dzimis 1976. gada 15. oktobrī, Balašihā, Krievijas PFSR. Jau skolā Nikolajs piedalījies muzikālajā teātri, ar ko kopā bijis viesizrādēs dažādās valstīs. 1996. gadā Nikolajs iestājās Gnesinu Krievijas mūzikas akadēmijā. 1998. gadā Nikolajam piedāvā izpildīt Ļenska partiju Pētera Čaikovska operā "Jevgeņijs Oņegins". 2000. gadā Nikolajs uzņem videoklipu dziesmai "*Karuzo*", kas ļauj viņam ieņemt līderpozīcijas Krievijas muzikālajos radio un televīzijas topos. Kopš 2001. gada Nikolajs Baskovs ir Maskavas Lielā teātra operas trupas solists. Tajā pašā gadā apprecas ar sava producenta meitu Svetlanu.

2003. gada Baskovs pamet Lielā teātra operas trupu un turpmāk uzstājās citos valsts teātros. Nikolajs ir viens no Monseratas Kabalje meistarklases Barselonas audzēkņiem. Piedalījies operas izrādēs Barselonā un Madridē kopā ar Monseratas Kabalje meitu Martiju.

Papildus klasiskajiem operas skaņdarbiem, Baskovs uzstājas ar mūsdienu estrādes skaņdarbiem. 2009. gada 12. maijā Krievijas prezidents Dmitrijs Medvedevs piešķīra Nikolajam Baskovam Krievijas Federācijas tautas mākslinieka titulu. 2011. gada 2. maijā saņēma Moldāvijas tautas mākslinieka titulu.

### Privātā dzīve

2001. gadā apprecējās ar Svetlanu Špigeli, sava producenta meitu. 2006. gada 24. aprīlī piedzimst dēls Broņislavs. Laulības šķiršanas process ar Svetlanu ilgst no 2007. gada novembra līdz 2008. gada maijam. 2009. gada jūlijā Nikolajs Baskovs paziņoja par saderināšanos ar "Miss Visums 2002" titula īpašnieci Oksanu Fjodorovu. Bet 2011. gada 3. martā koncerta laikā Kremlī abi paziņoja, ka šķiras.

Atsauces
--------

1. ↑  «Goda tituls piešķirts ar Krievijas Federācijas prezidenta pavēli nr.1106». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 29. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 17. janvārī.
2. ↑  «Latvija iekļāvusi nevēlamo personu sarakstā Krievijas dziedātāju Nikolaju Baskovu». *lsm.lv*. Skatīts: 24.02.2022.
3. ↑  Nikolajs Baskovs izšķīries
4. ↑  Dziedātājs Nikolajs Baskovs paziņo par savām precībām

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa Archived 2011. gada 3. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Nikolajs Baskovs internetā Archived 2011. gada 29. augustā, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 119506536
* LNB: 000118112
* LCCN: no2005045457
* ISNI: 0000 0000 8335 3143
* GND: 137538138
* NKC: pna2009505061

 |

 |
**Klauss Junge** (vācu: *Klaus Junge*; 1924. gada 1. janvāris Konsepsjona — 1945. gada 17. aprīlis Velle) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Čīles vāciešu ģimenē. Viņa tēvs Oto Junge bijis labs šahists un uzvarējis Čīles šaha čempionātā 1922. gadā. 1928. gadā Junges vecāki kopā ar saviem pieciem dēliem pārcēlušies uz Vāciju.

1939. gada augustā Villija Šlāges vadībā sācis nodarboties Vācijas jauno šahistu grupā, kurā bijuši arī Volfgangs Uncikers, Edīte Kellere un citi. Jau 1941. gadā kļuvis par vienu no Vācijas vadošajiem šahistiem. 1941. gadā uzvarējis Hamburgas pilsētas šaha čempionātā. 1941. gada maijā uzvarējis Vācijas šaha čempionāta atlases turnīrā, bet augustā dalījis ar Paulu Šmitu 1.-2. vietu Vācijas šaha čempionāta finālā. Papildu mačā gan nācies atzīt Šmita pārākumu ar ½:3½. 1941. gada oktobrī ierindojies 4. vietā šaha turnīrā Krakovā aiz Aleksandra Aļehina, Paula Šmita un Jefima Bogoļubova. 1942. gada sākumā tika izcīnīta uzvara Drēzdenes šaha turnīrā, bet pēc tam iegūta 2. vieta Leipcigā aiz Valtera Nīfava. 1942. gada aprīlī Junge ieņēma 2. vietu Rostokas šaha turnīrā aiz Kārļa Karlsa. 1942. gada jūnijā Zalcburgā viņš dalīja 3.-4. vietu ar Paulu Šmitu aiz Aleksandra Aļehina un Paula Keresa. 1942. gada septembrī Junge ieņēma 7. vietu Eiropas šaha individuālajā čempionātā. 1942. gada oktobrī viņš izcīnīja 2. vietu aiz Aleksandra Aļehina Varšavas, Ļubļinas un Krakovas turnīrā. 1942. gada decembrī Junge dalīja 1.-2. vietu ar Aļehinu Oldržiha Durasa 60 gadu jubilejas turnīrā Prāgā.

Lai gan Junge bija Hamburgas Universitātes students, sava tēva ietekmē, kurš bija NSDAP biedrs kopš 1932. gada, viņš devās Otrajā pasaules karā. Kā Vērmahta leitnants Junge krita kaujās pret sabiedrotajiem Rietumu frontē netālu no Hamburgas (tagadējā Lejassaksijas federālā zeme) trīs nedēļas pirms kara beigām.

Atsauces
--------

1. ↑  33. Deutsche Schacheinzelmeisterschaft 1941 in Bad Oeynhausen

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ante Brkičs** ((cr): *Ante Brkić*; dzimis 1988. gada 31. martā, Vukovaras-Srijemas župānijā) ir Horvātijas starptautiskais lielmeistars šahā (2007).

Biogrāfija
----------

Pārstāvējis Horvātiju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros labāko rezultātu sasniedzis 2000. gadā, kad izcīnījis bronzas medaļu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā. 2011. gadā uzvarējis Horvātijas šaha čempionātā. 2015. gadā Baku piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā izstājies 1. kārtā pēc zaudējuma Lorānam Fresinē. 2019. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā *Zadar Open*. 2021. gada Pasaules kausa izcīņā iekļuvis 4. kārtā, kurā zaudējis Aikam Martirosjanam.

Pārstāvējis Horvātijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 3 reizes (2004-2006, 2012);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 4 reizes (2007, 2011-2015).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 50. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 2015. gadā saņēmis FIDE vecākā trenera nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  World Youth Championships 2000
2. ↑  The Week in Chess 1311
3. ↑  Tournament tree — FIDE World Cup 2021
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Ante Brkić
5. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Ante Brkić
6. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
1901. gadā attēlots lodveida zibens
**Lodveida zibens** ir spīdošs, lodveida formas atmosfērā sastopama elektriska dabas parādība, kas dažu desmitu sekunžu vai dažu minūšu laikā izlādējas. Tas ir viens no zibens veidiem. Negaisa mākoņos tas novērots līdz 100 reižu biežāk nekā Zemes tuvumā.[*nepieciešama atsauce*]

Lodveida zibens var parādīties pērkona negaisa un zibens laikā, bieži vien tad, kad ir novērojami arī parastie zibeņi. To izveido atsevišķas zibens izlādes, bet dažkārt lodveida zibens var pēkšņi uzrasties no dažādiem priekšmetiem, piemēram, koka staba. Dzīvojamās ēkās lodveida zibens var iekļūt pa atvērtu logu, elektriskajiem un telefona vadiem, kā arī caur dūmvadiem.

Visbiežāk lodveida zibens pārvietojas horizontāli, apmēram metra augstumā virs zemes, diezgan haotiski. Tam ir tendence iekļūt telpā, turklāt tas iekļūst tur caur mazām spraugām. Bieži lodveida zibeni pavada skaņas — krakšķis, svilpošana.

Lodveida zibens eksiatē no 10 sekundēm līdz pat dažām stundām, pēc tam tas izzūd. Reti tas kļūst bālāks vai sadalās mazākos zibeņos. Ja paša zibens eksistences laikā no tā izdalās maz siltuma, tad zibens sprādziena laikā siltuma enerģija var iztvaicēt ūdeni un izkausēt priekšmetus.

Lodveida zibens izmērs var būt no dažiem centimetriem līdz metram. Forma sfēriska, bet retos gadījumos var būt plakana vai bumbierveidīga. Zibens krāsa var būt no baltas vai dzeltenas līdz zaļai krāsai. Dažreiz ir plankumi.

Kopējā izlādes jauda ir ap 100 vatu,[*nepieciešama atsauce*] spīdējums ir mainīgs — gaišāks un tumšāks. Uz Zemes vienlaicīgi pastāv ap 100—1000 zibeņi, bet varbūtība cilvēkam kaut reizi mūžā ieraudzīt lodveida zibeni, ir 0,01%.[*nepieciešama atsauce*]

Lodveida zibeni uzskata par plazmas parādību, lai gan zinātniska izskaidrojuma trūkst. Iespējams, ka lodveida zibens ir milzīga elektriskā dzirkstele, tomēr tās rašanās iemesls nav zināms. Ir arī pieņēmums, ka lodveida zibens ir miniatūra melnā cauruma kopija, tomēr šis apgalvojums ir maz ticams.

Atsauces
--------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85011219
* NDL: 00567320

 |

 |
**Kārlis Lejiņš** (1891—1941) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks, Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. Militārais atašejs Latvijas sūtniecībā Maskavā (1934-1937). Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas apcietināts un nošauts.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1891. gada 21. septembrī Vietalvas pagasta Pilskalnu mājās zemnieka Andreja Lejiņa ģimenē. Studēja Rīgas Politehniskā institūta Komercnodaļā.
Pirmā pasaules kara laikā viņu 1916. gada maijā iesauca Krievijas Impērijas armijā un nosūtīja uz Tiflisas praporščiku skolu.
Līdz 1917. gada decembrim viņš dienēja 138. un 6. kājnieku rezerves pulkos.

Latvijas brīvības cīņu laikā Lejiņš 1919. gada 13. jūnijā iestājās Latvijas armijas 4. Valmieras kājnieku pulkā, piedalījās kaujās pret Bermonta armiju un Latgales atbrīvošanas kampaņā. 1920. gada 5. maijā kā ložmetēju vada komandieris piedalījās izlūkgājienā uz Košuru sādžu aiz Zilupes.

Pēc brīvības cīņu beigām 1920. gada 18. novembrī viņu paaugstināja par kapteini. 1923. gadā Lejiņš beidza virsnieku kursus, bet 1928. gadā kara akadēmiskos kursus. 1930. gada jūnijā viņu paaugstināja par pulkvedi-leitnantu un iecēla par grupas vadītāju virsnieku kursos. 
No 1934. gada februāra līdz 1937. gada maijam pulkvežleitnants Lejiņš bija kara atašejs PSRS, vēlāk karaskolas lektors (1937-1939). Pēc Otrā pasaules kara sākuma 1939. gada 1. novevembrī viņu iecēla par 3. Latgales divīzijas štāba priekšnieku.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 3. septembrī viņu iecēla par Sarkanās armijas Latvijas 24. teritoriālā korpusa 183. strēlnieku divīzijas štāba priekšnieku.
1941. gada 14. jūnijā pulkvedi Lejiņu nosūtīja it kā uz kursiem Maskavā, kur viņu 19. jūnijā apcietināja. 1941. gada 29. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis III šķira,
* Triju Zvaigžņu ordenis, IV un V šķira

Atsauces
--------

1. ↑  timenote.info
2. ↑  LKOK nr.3/1128
***Suomen Yhdyspankki Oy*** jeb ***SYP*** (zviedru: *Föreningsbanken i Finland*) bija Somijas banka. Dibināta 1862. gadā kā pirmā Somijas komercbanka. 1995. gadā tā apvienojās ar *Kansallis-Osake-Pankki*, izveidojot *Merita Pankki* (tagad *Nordea*).
Galvenais birojs atradās Helsinkos.

Vēsture
-------

Banka dibināta 1862. gadā, un tā bija pirmā Somijas komercbanka. Mērķis bija izveidot lielu banku, kas kalpotu tirdzniecības un rūpniecības vajadzībām. Sākotnēji banku bija plānots nosaukt par "Somijas lauksaimniecības banku", lai apkalpotu lauksaimniecības un rūpniecības sektoru. Plāni mainījās, kad 1860. gadā izveidojās Somijas hipotēku savienība, kas sāka apkalpot lauksaimniecības sektoru. Tādejādi banku nosauca par "Somijas savienoto banku" (zviedru: *Finska föreningsbanken*, somu: *Suomen Yhdyspankki*). Bankas dibinātāji bija svekomani, un tās pirmais vadītājs līdz 1865. gadam bija *Henrik Borgström*. No 1867. līdz 1872. gadam bankas direktors bija Leo Mēšelins.

Pēc Somijas neatkarības iegūšanas 1919. gadā bankai pievienota *Pohjoismaiden Osakepankki* (dibināta 1872. gadā; tās pamatā bija Vācijas kapitāls ar mērķi apgūt Krievijas tirgu, bet kara laikā vācu kapitāls aizplūda) un pārdēvēta par ***Pohjoismaiden Yhdyspankki*** (zviedru: *Nordiska Föreningsbanken*).

1975. gadā bankas nosaukums tika angliskots uz ***Union Bank of Finland***.
1986. gadā iegādāta banka *Helsingin osakepankki* (*HOP*), kas dibināta 1913. gadā un bija Somijas trešā lielākā banka.
Viens no ilgāk bankas izpilddirektora amatā bijušām personām bija Mika Tīvola (no 1970. līdz 1989. gadam).

1992. gadā banka tika reorganizēta: izveidots mātes uzņēmums ***Unitas*** un *Union Bank of Finland* pārdēvēta par ***Suomen Yhdyspankki***. Turpmāk biržā tika kotētas *Unitas* akcijas *Suomen Yhdyspankki* kapitāldaļu vietā.
1990. gadu sākumā, kad Somijas saimniecība piedzīvoja lejupslīdi, bankrotēja krājbanka *Suomen Säästöpannki*, un tās operācijas 1993. gadā pārņēma *Suomen Yhdyspankki* un *Kansallis-Osake-Pankki* (*KOP*).

1995. gadā *Suomen Yhdyspankki* mātes uzņēmums *Unitas* apvienojās ar *Kansallis-Osake-Pankki*, izveidojot banku *Merita Pankki*.
1997. gadā *Merita* apvienojās ar Zviedrijas *Nordbanken*, izveidojot banku *MeritaNordbanken*. Savukārt tai 2000. gadā pievienotas Dānijas *Unibank* un Norvēģijas *Christiania Bank og Kreditkasse*. 2001. gadā apvienotās bankas nosaukums mainīts uz *Nordea*.

Atsauces
--------

1. ↑  Handbook on the History of European Banks edited by Manfred Pohl, Sabine Freitag, European Association for Banking History
2. ↑  Nordea AB - Company Profile, Information, Business Description, History, Background Information on Nordea AB
Dzirdes aparāts.
**Dzirdes aparāts** ir elektroniska skaņu pastiprinoša ierīce, kuru var pielietot cilvēki ar dzirdes traucējumiem, tādējādi uzlabojot iespējas sadzirdēt runātos tekstus u.c. skaņas. Mūsdienu dzirdes aparāti ir elektroniskas ierīces, kas sastāv no mikrofona, pastiprinātāja — pārveidotāja un telefona (skaļruņa). Aparātu ir nepieciešams noregulēt speciālistam — surdologam.

Aizauss dzirdes aparāts
-----------------------

Aizauss dzirdes aparāts ir digitālie dzirdes aparāti, kas dod iespēju saklausīt un saprast runu arī trokšņainā vidē (veikalā, uz ielas, braucot mašīnā). Var pielāgot dažādām dzirdes traucējumu pakāpēm no vieglas līdz izteikti smagai. Lieto aiz auss kopā ar individuālo auss ieliktni un to var lietot visu vecumu cilvēki.

Iekšauss dzirdes aparāts
------------------------

Iekšauss dzirdes aparāts ir digitālie dzirdes aparāti — plašas iespējas pieregulēt pēc katra individuālajām dzirdes izjūtu vajadzībām, slāpējot blakus trokšņus un iespējami samazinot atbalsi, kas bieži traucē klausīšanās procesā ar dzirdes aparātu. To var pielāgot no vieglas līdz smagai dzirdes traucējumu pakāpei un to lieto auss gliemežnīcā un tam nevajag auss ieliktni. Mikrofona novietojums stimulē dabīgākas skaņas uztveri.

Kanāla iekšauss dzirdes aparāts
-------------------------------

Kanāla iekšauss dzirdes aparātu var pielāgot no vieglas līdz vidējai dzirdes traucējumu pakāpei un to lieto ieliekot auss kanālā. Tas nav redzams un tam ir papildus informācija pie iekšauss dzirdes aparātiem.

Atvērtās auss tipa dzirdes aparāts
----------------------------------

Atvērtās auss tipa dzirdes aparāts ir mini dzirdes aparāts, kas sarunas laikā slāpē blakus trokšņus, vieglāk uztver izteikti plašu spektru skaņas uztveršana un saprašana. To var pielāgot no vieglas līdz vidēji smagai dzirdes traucējumu pakāpei. Tas ir īpaši veiksmīga pielāgošana tiem pacientiem, kas zemus skaņu toņus dzird normāli. Ar to ir iespējams iegūt ļoti dabīgu skaņu. To tikpat kā nejūt ausī un to neredz izteikti mazā izmēra dēļ. Auss nav aizbāzta ar individuālo auss ieliktni, jo ievietots tiek mini ieliktnītis — kupoliņš, kas ir atbilstošs katras auss izmēram.

Individuālie auss ieliktņi
--------------------------

Individuālais auss ieliktnis tiek izgatavots no klienta auss nospieduma, kas atbilst katra cilvēka ārējās auss gliemežnīcas formai. To ir iespējams izgatavot no cieta vai mīksta materiāla, atkarībā no dzirdes traucējumu pakāpes. Ar dzirdes aparātu savieno speciāla caurulīte, kas precīzi aizvada skaņu ausī un novērš dzirdes aparāta "pīkstēšanu". Iespējama ventilācijas izeja (īpaši ieliktņos no cieta materiāla), kas palīdzēs noņemt dažkārt nepatīkamo atbalss sajūtu, lietojot dzirdes aparātu.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85059616
* GND: 4025412-4
* BNF: cb12654015h (data)
* NDL: 00563560
* NKC: ph162482
* BNE: XX524397

 |

 |
Edetānu izplatība.
**Edetāni** (latīņu: *Edetani*, sengrieķu: *᾽Ηδετανοί*) bija viena no pirmsromas ibēru ciltīm, kas dzīvoja Tarrakonas Spānijā un kas, domājams, runāja ibēru vai tartesiešu valodā.

Edetānija aizņēma mūsdienu Kasteljonas provinces dienviddaļu un Valensijas provinces ziemeļdaļu ar Valensijas, Sagunto u.c. pilsētām. Edetānu izplatības teritorija ziemeļos robežojās ar Miharesas upi, rietumos ar Havalambres un Gudaras kalnu grēdām, dienvidos ar Jukaras upi, bet austrumos ar Vidusjūru. Uz ziemeļiem no Edetānijas dzīvoja ilerkaoni, ziemeļaustrumos — sedetāni, rietumos — olkadi, bet dienvidos — kontestāni.

Antīkie autori
--------------

Par edetāniem rakstīja Līvijs, Strabons, Plīnijs Vecākais un Ptolemajs. Strabons uzskatīja, ka edetānu ziemeļu robeža gāja pa Ebro upi. Bet saskaņā ar Plīniju Vecāko robežupe bija Miharesa (Udiva). Pēc viņu datiem Edetānija aizņēma šādu mūsdienu rajonu (komarku) teritorijas: Alto Miharesa, Plana Baha, Alto Palansija, Los Serranosa, Kampo de Turija, Kampo de Morvedre, Oija de Bunjola, Uerta Oeste, Valensija, Uerta Sura, Ribera Baha, un, iespējams, Rekena Utjela.

Edetānija
---------

No sociāli politiskā skatupunkta edetāni nebija organizēti valstī ar savām robežām. Edetānija pēc būtības bija neatkarīgu pilsētu federācija, kuras apvienojās īpašos gadījumos, piemēram, lai organizētu kopīgus karagājienus (Otrais Pūniešu karš, karš ar Romu). Vadošā loma šajā apvienībā bija Edetas pilsētai, kas tika uzskatīta par visas federācijas galvaspilsētu un administratīvo centru.

Atsauces
--------

1. ↑  EDETANIA (albergueolocau.com).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Edetāni***.
Balto figūru izvietojums Kolles sistēmā

**Edgards Kolle** (nīderlandiešu: *Edgard Colle*; 1897. gada 18. maijs Gente — 1932. gada 20. aprīlis Gente) bija Beļģijas šahists.

Biogrāfija
----------

1920. gados bijis labākais Beļģijas šahists. Sešas reizes uzvarējis Beļģijas šaha čempionātos (1922, 1924, 1925, 1926, 1928, 1929). Savas aptuveni 10 gadus ilgās šahista karjeras laikā piedalījies vairāk nekā 40 starptautiskajos šaha turnīros. 1924. gada neoficiālā šaha olimpiādē pārstāvējis Beļģijas komandu un galvenajā turnīrā, kas reizē bijis arī Pasaules amatieru čempionāts, izcīnījis 3. vietu aiz Hermaņa Matisona un Friča Apšenieka. 1926. gada neoficiālās šaha olimpiādes individuālajā turnīrā dalījis 7.-8. vietu ar Rihardu Reti. Tajā pašā 1926. gadā uzvarējis šaha turnīros Amsterdamā un Merano (Itālija). 1929. gadā dalījis 1. vietu tradicionālajā jaungada šaha turnīrā Hastingsā (Anglija), bet 1930. gadā uzvarējis Skarboro (Anglija) šaha turnīrā. Lielākus panākumus šahā liegusi sasniegt vājā veselība. Pārdzīvojis trīs smagas kuņģa čūlas operācijas, taču pāragri miris ceturtās operācijas rezultātā.

Atstājis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā. Izstrādājis oriģinālu balto figūru attīstības sistēmu dāmas bandinieka atklātnē (d2-d4, Zg1-f3, e2-e3, c2-c3, Zb1-d2, Lf1-d3 ar turpmāko e3-e4), kuru vēlāk papildinājis cits beļģu šahists Džordžs Koltanovskis, tāpēc šaha literatūrā tā nereti tiek dēvēta arī par Kolles—Koltanovska sistēmu. Arī mūsdienās šī attīstības sistēma nav zaudējusi savu popularitāti, jo ļauj baltajiem izvairīties no sarežģītiem atklātņu variantiem un ir iespējama uz visiem melno figūru izvietojumiem. No mūsdienu šaha lielmeistariem to bieži ir lietojuši Pīa Kramlinga un Arturs Jusupovs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Belgische Kampioenen & Bondskampioenen». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. martā. Skatīts: 2016. gada 30. augustā.
2. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Edgar Colle
3. ↑  Budapest 1926 Chess Summit
4. ↑  Hastings 1928/29
5. ↑  Scarborough (1930)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 25900339
* LCCN: n80046393
* ISNI: 0000 0000 6336 4902
* BNF: cb17034465d (data)
* NLA: 35278210
* NKC: mzk2012712638

 |

 |
**Aleksandrs Kannenbergs** (dzimis 1895. gada 28. jūnijā Harkivā, miris 1939. gada 30. jūnijā Rīgā) bija latviešu finanšu darbinieks un šahists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Harkivā, pārcēlās uz dzīvi Latvijā. Jelgavas reālskolas beigšanas no 1912. līdz 1918. gadam viņš studēja RPI komerczinību nodaļā. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās. Vēlāk strādāja vairākos lielos uzņēmumos, bet no 1936. gada finanšu ministrijā kā finanšu ministrijas valsts apdrošināšanas uzņēmuma personu apdrošināšanas daļas vadītājs un bijis AS „Vairogs" revīzijas komisijas priekšsēdētājs. 
No 1935. gada bijis Latvijas Grāmatvežu savienības biedrs.

Aktivitātes šaha laukā
----------------------

Ar šaha spēli viņš iepazinies jau skolas gados. Šeit arī sākusies viņa sirsnīga draudzība ar Hermani Matisonu, kas turpinājās līdz pat meistara nāvei. Neraugoties uz daudzajiem pienākumiem, Kannenbergs vienmēr pratis atlicināt laiku šaham. Viņš piedalījies Latvijas šaha dzīves pirmsākumu izveidošanā un šaha biedrību noorganizēšanā. 1920. gada 23. aprīlī iestājies 2. Rīgas Šaha biedrībā un no 1921. gada 28. janvāra līdz 1924. gada beigām bijis biedrības priekšsēdētāja H. Matisona vietnieks. Kad biedrību pārdēvēja par Rīgas šaha klubu, viņš ticis ievēlēts par tā priekšnieku. Vairākus gadus viņš vadījis gan Latvijas meistarības izcīņas turnīrus, gan dažāda cita veida sarīkojumus un sacīkstes. Aktīvi darbojies Senioru Kluba spēles komitejā kopā ar K. Bētiņu, prof. Dr. Arvīdu Kalniņu, arhitektu P. Dreimani un komponistu E. Melngaili korespondencšaha mačos ar Stokholmas šaha klubiem, izcīnot Rīgai pārliecinošu uzvaru un nostiprinot Latviešu gambītam paliekošu vietu starptautiskā mērogā. Ar labiem panākumiem Kannenbergs piedalījies arī ierēdņu turnīros, spēlējot finanšu ministrijas pirmā komandā pie pirmā galdiņa.

Darbojies arī kā problēmists un sastādījis vairākus uzdevumus, sevišķi vērtīgs bijis viņa kā Latvijas komandas dalībnieka devums 5. starptautiskajās šaha problēmu risināšanas sacīkstēs 1934. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al.]. [ASV : b.n.], 2009. 1. sējums, kolonna: K-31
2. ↑  Žurnāls "Stāsti un Romāni" Nr.28/1939, 23.lpp.
3. ↑  Žurnāls "Latvijas Grāmatvedis un Eksperts" Nr. 5 - 6 /1935, 123.lpp.
4. ↑  Bētiņš, Kārlis, Šahs Latvijā līdz 1940. gadam / Kārlis Bētiņš, Arv[īds] Kalniņš un V. Petrovs. Rīga: Valters un Rapa, 1940. 15.--20. un 226. lpp.
5. ↑  Šaha Māksla :Latvijas Šaha savienības oficiāls orgāns [žurnāls]. Rīga: Seglenieks, N. 1937-1939.--№ 51, 179. lpp.
**Blakšveidīgie** jeb **blakšveidīgo virskārta** (*Paraneoptera*) ir jaunspārņu infraklases (*Neoptera*) monofilētiska kukaiņu grupa, kas apvieno 4 kārtas: blaktis, utis, ķērpjutis un tripšus. Blakšveidīgajiem kukaiņiem mutes orgāni atkarībā no to attīstības pakāpes piemēroti atšķirīgiem barošanās veidiem. Primitīvākie kukaiņi barojas ar mikroorganismiem, bet attīstītākas sugas barojas ar augu vai dzīvnieku šķidrumiem. To mutes orgāni ir piemēroti, lai, piemēram, pārdurtu cilvēka ādu un sūktu asinis. Blakšveidīgajām sugām atšķirībā no taisnspārņiem nav cerku (latīņu: *cercus*), to vietā tām ir dzeloņveida struktūra, kas asociējas ar mutes orgānu. Lielākā daļa šīs grupas sugu barojas ar augu sulu, bet dzīvniekutu kārtas un dažas blakšu sugas barojas ar asinīm.

Lielākā daļa blakšveidīgo sugu ir nepilnas pārvērtības kukaiņi, bet daudzas tripšu sugas un dažas blakšu sugas fizioloģiski ir pilnas pārvērtības kukaiņi.

Sistemātika
-----------

**Blakšveidīgo virskārta** (*Paraneoptera*)

* Blakšu kārta (*Hemiptera*)
* Dzīvniekutu kārta (*Phthiraptera*)
* Ķērpjutu kārta (*Psocoptera*)
* Tripšu kārta (*Thysanoptera*)

Atsauces
--------

1. ↑  Superorder Hemipterodea
2. ↑  ITIS: Paraneoptera
3. 1 2 3 4  Insects and Wildlife
4. ↑  David A. Grimaldi & Michael S. Engel (2005). "The Paraneopteran Orders". Evolution of the Insects. Volume 1 of Cambridge Evolution Series. Cambridge University Press. pp. 261–330. ISBN 978-0-521-82149-0.

Ārējās saites
-------------

* Definition of paraneoptera
**Foksu salas** (angļu: *Fox Islands* — ‘Lapsu salas’) ir salu grupa aleutu salu arhipelāgā Klusā okeāna ziemeļos. Administratīvi pieder Amerikas Savienoto Valstu Aļaskas pavalstij. Foksu salas ir apdzīvotākā no Aleutu salu daļām — tur dzīvo 6,7 tūkstoši no 8 tūkstošiem arhipelāga iedzīvotāju.

Vēsture
-------

Vēsturiski salas vismaz 5000 gadus apdzīvojuši aleuti un to priekšteči. Pirmie no eiropiešiem salas atklāja Vitusa Beringa vadītā krievu 2. Kamčatkas ekspedīcija 1741. gadā. Nosaukumu aprakstoši salām piešķīruši krievu jūrasbraucēji 18. gadsimtā.

Ģeogrāfija
----------

Foksu salas atrodas Aleutu salu austrumos uz dienvidrietumiem no Aļaskas pussalas. Stiepjas 490 km garumā ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā. Galvenās salas ir Unimaka (4069,9 km²), Unalaška (2720 km²), Umnaka (1776,8 km²), Akutana (334,1 km²), Akuna (166,8 km²) un Sedanka (103,3 km²). Pie Foksu salām tiek pieskaitītas arī Sanakas salas (157,6 km²) 25 km uz dienvidaustrumiem no Unimakas. Salas kalnainas, tajās daudz aktīvu un aprimušu vulkānu. Augstākais kalns ir Šišaldins 2857 m vjl.

Atsauces
--------

1. ↑  U.S. Geological Survey Geographic Names Information System. Fox Islands

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242323117
* GND: 7528373-6

 |

 |
**Ķeizarmežs** (*Kaiserwald*) bija trešais vecākais Latvijas futbola klubs (pēc *British Football Club* un *Union Riga*), dibināts 1909. gadā. Pirmais Latvijas čempions (1922), pirmā Latvijas komanda, kas aizvadījusi starptautisku spēli (1912).

Vēsture
-------

Jau 1907. gadā sporta biedrības *Kaiserwald* biedra Harolda Trevenena Holla vadībā tika nodbināts pirmais Rīgas futbola klubs, ko lūdza uzņemt *Kaiserwald* biedrības sastāvā ar atsevišķas sekcijas statusu. Tomēr, ne līdz galam zināmu iemeslu dēļ, lūgums tika noraidīts. Pēc noraidījuma šis klubs pārtapa par *British Football Club*.

Tomēr, 1909. gadā izveidojas jauna futbola komanda zem *Kaiserwald* biedrības, tās pirmais treneris bija Kārlis Verkentīns. 1910. gadā klubs piedalās Rīgas Futbola līgas dibināšanā, kas bija pirmā futbola organizācija Latvijā, bet tā jauniešu (U-21) komanda iegūst Hatona-Holla kausu.

1912. gadā Ķeizarmežs kļūst par pirmo Latvijas komandu, kas aizvada starptautisku spēli, kurā ar 1-9 piekāpās Somijas olimpiskajai komandai.

No 1910. līdz 1915. gadam Ķeizarmežs spēlēja Rīgas čempionātā, trīsreiz paliekot trešais, bet vienreiz uzvarot (1914. un 1915. gada turnīri netika pabeigti un vietas netika sadalītas). 1912. un 1913. gadā Ķeizarmežs arī ieguva Rīgas kausu. Pēc tam kluba darbība apstājās, sakarā ar Pirmo pasaules karu.

Klubs atjaunoja darbību 1921. gadā, piedaloties Latvijas 2. sporta svētku futbola turnīrā, kura finālā zaudēja *YMCA* (3-11), kā arī pirmajā Latvijas čempionātā, kurš gan netika pabeigts dēļ agri uznākušās ziemas. Bija palikusi neizspēlēta otrā riņķa galvenā cīņa pret *YMCA* (pirmajā riņķī tika fiksēts neizšķirts 2-2). Toties Ķeizarmežs uzvarēja abos nākamajos Latvijas čempionātos, sīvās cīņās pārspējot *YMCA* (1922) un Rīgas FK (1923).

1924. gadā jau turnīra gaitā tika aizliegts ārvalstu pilsoņiem turpmāk spēlēt Latvijas čempionātā, tāpēc Ķeizarmežs, nospēlējis divas spēles, no turnīra izstājās. 1925. gadā klubs atgriezās, taču, novājinātajā sastāvā, bez ārzemniekiem, ierindojas tikai 5. vietā Rīgas čempionātā. Nākamajā gadā klubs beidza pastāvēt.

1930. gadu sākumā notiek mēģinājumi kluba darbību atjaunot, taču, nospēlējot pāris neveiksmīgas sezonas Rīgas čempionātā, klubs beidz pastāvēt otro reizi.

Iegūtie tituli
--------------

* **Latvijas čempioni (2)**
	+ 1922, 1923
* **Rīgas čempioni (2)**
	+ 1913, 1923
* **Rīgas kausa ieguvēji (2)**
	+ 1912, 1913
* **Hatona-Holla kausa ieguvēji (1)**
	+ 1910

Pazīstami spēlētāji
-------------------

* Arvīds Graupners
* Ludvigs Maršics
* Alfrēds Plade
* Kurts Plade
* Teodors Plade
* Voldemārs Plade
* Česlavs Stančiks

Atsauces
--------

1. ↑  Ainis Ulmanis. Patiesībā bija tā. Jūrmala 2010. ISBN 9789984563053

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas čempioni futbolā |
| --- |
|  |
| 
* Skonto (**14**)
* Rīgas FK (**8**)
* Olimpija (**7**)
* Ventspils (**6**)
* ASK (**3**)
* Riga FC (**3**)
* Ķeizarmežs (**2**)
* Metalurgs (**2**)
* Spartaks (**2**)
* Daugava (**1**)
* Liepāja (**1**)
* RFS (**1**)
* Valmiera (**1**)

 |

 |
**Johans Hermans Bauers** (vācu: *Johann Hermann Bauer*; 1861. gada 30. jūnijs Prāga — 1891. gada 5. aprīlis Gorīcijas province) bija Austrijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Bohēmijā, kas bijusi toreizējās Austrijas impērijas sastāvdaļa. Jaunībā pārcēlies uz dzīvi Vīnē. 1887. gadā Frankfurtē pie Mainas 5. Vācu šaha savienības kongresā ieguvis šaha meistara titulu. Savu labāko rezultātu sasniedzis 1890. gada Grācas šaha turnīrā, kurā izcīnījis 2. vietu aiz Ģulas Makoveca, apsteidzot Emanuelu Laskeru un Georgu Marko. 1891. gadā Vīnes šaha turnīrā bijis līderis kopā ar Ādolfu Albinu, taču veselības stāvokļa dēļ nav pabeidzis šīs sacensības. Uzvarējis šaha mačos: 1890. gadā pret Bernhardu Fleisigu ar 2:0, un 1891. gadā pret Ādolfu Albinu ar 4:0 un Georgu Marko ar 3:1.

Pāragri miris no tuberkulozes. Mūsdienās visvairāk pazīstamākā ir 1889. gada Amsterdamas šaha turnīrā Bauera zaudētā partija pret Emanuelu Laskeru, kurā nākamais Pasaules šaha čempions uzvarēja ar divu laidņu upuriem.

Atsauces
--------

1. ↑  Emanuel Lasker vs Johann Hermann Bauer Amsterdam (1889)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Fon Neimana arhitektūras shēma
Par **fon Neimana arhitektūru** (nosaukta par godu matemātiķim Džonam fon Neimanam) dēvē datora arhitektūru, kurā izmantoti šādi datora uzbūves principi:

Binārās kodēšanas princips
Visa informācija — kā dati, tā arī programmas — tiek kodētas ar bināriem cipariem 0 un 1. Katram informācijas tipam ir sava bitu virkne jeb formāts.
Programmējamās vadības princips
Algoritms tiek pasniegts programmas veidā, kas sastāv no atsevišķām komandām, ko realizē dators. Programmas komandas datora atmiņā glabājas secīgās šūnās un tiek izpildītas to dabiskajā secībā (t.i. viena pēc otras). Programmas komandu izpildes secības maiņai pastāv speciālas beznosacījuma vai nosacījuma zarojuma komandas.
Atmiņas vienveidības princips
Komandas un dati glabājas vienotā atmiņā un ārēji nav atšķirami. Tas ļauj ar instrukcijām veikt tās pašas darbības, kā ar datiem.
Adresējamības princips
Atmiņas pamatā ir šūnu masīvs ar unikāli numurētām šūnām. Procesoram jebkurā brīdī ir pieejama jebkura atmiņas šūna. Lai tai piekļūtu, izmanto atbilstošo šūnas numuru jeb adresi.
**Johans Bergers** (vācu: *Johann Nepomuk Berger*; 1845. gada 11. aprīlis, Grāca — 1933. gada 17. oktobris, Grāca) bija Austrijas šahists.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt sešpadsmit gadu vecumā. Nodibinājis un vadījis Grācas šaha klubu. No 1880. gada līdz 1908. gadam piedalījies dažādos šaha turnīros, ieņemot vietas galvenokārt turnīra tabulas vidusdaļā. Labākais sasniegums bija 4. vieta Nirnbergas turnīrā. Bijis pirmais austriešu šahists, kas uzvarējis starptautiskajā korespondencšaha turnīrā, kuru rīkoja Francijas avīze *Monde Illustré* (1889-1892). No 1898. gada līdz 1907. gadam bijis redaktors vācu šaha laikrakstā *Deutsche Schachzeitung*, bet no 1907. gadam līdz 1911. gadam - šī izdevuma galvenais redaktors. Bijis pazīstams arī šaha etīžu sastādītājs. Publicējis vairāk nekā 100 etīdes, kurām bieži bijusi teorētiska vērtība. Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha galotņu teorijā ar savu klasisko darbu *Theorie und Praxis der Endspiele* ("Galotņu teorija un prakse"), kurš pirmo reizi publicēts 1891. gadā, autora pārskatīts 1922. gadā un papildināts 1933. gadā. 1882. gadā Liverpūles šaha turnīrā pirmo reizi pielietojis savu metodi vietas noteikšanai tiem turnīra dalībniekiem, kas ieguvuši vienādu punktu skaitu. Vēlāk tā ieguvusi nosaukumu Bergera koeficients (Zoneborna-Bergera koeficients, *Sonneborn-Berger coefficient*). Sistēmas būtība ir papildus rādītāja aprēķinā, kas summē visus dalībnieka uzvarēto pretinieku punktus un pusi no to pretinieku punktiem, ar kuriem dalībnieks nospēlējis neizšķirti. To pretinieku punkti, kuriem dalībnieks ir zaudējis, netiek pieskaitīti. Bergera koeficients tiek izmantots, lai noteiktu precīzu vietu kārtību riņķa turnīros.

No 1899. gada bijis Grācas tirdzniecības akadēmijas direktors un profesors vietējā tehniskajā universitātē. Mācījis komerclikumu un grāmatvedību. 1933. gadā, neilgi pirms savas nāves, saņēmis slepenpadomnieka titulu.

Atsauces
--------

1. ↑  Nuremberg (1883)

Ārējās saites
-------------

* Johans Bergers šahista profils vietnē chessgames.com
* Johans Bergers šahista profils vietnē 365chess.com
* Johans Bergers šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 72185045
* LCCN: n84188104
* ISNI: 0000 0001 0986 5156
* GND: 118509438
* BNF: cb10563876f (data)
* NKC: mzk2010567847

 |

 |
**Reimsa** (franču: *Reims*) ir pilsēta Francijas ziemeļaustrumos, 114 kilometri uz ziemeļaustrumiem no Parīzes. Šampaņas senā galvaspilsēta. Pilsēta Francijas vēsturē spēlē īpašu lomu, jo viduslaikos tā bija Francijas karaļu un Vācu nācijas Svētās Romas impērijas imperatoru kronēšanas vieta.

Pilsētā saglabājušās vairākas izcilas būves: Reimsas katedrāle - brīnišķīgs gotikas stila bīvniecības paraugs (*Notre-Dame de Reims*), romiešu laika triumfa arka - Marsa vārti (*Porte de Mars*), Reimsas arhibīskapa pils - To pils (*Palais du Tau*), kā arī Senremī bazilika (*Basilique Saint-Remi de Reims*). Ievērības cienīgi ir XIX gadsimtā apkārt pilsētai uzceltie forti.

Pilsēta ir viena no galvenajiem šampanieša ražošanas un tirdzniecības centriem. Zem pilsētas atrodas šampanieša pagrabi, vairāki no tiem izveidoti jau romiešu laikos.

Vēsture
-------

Pirms romiešu ienākšanas Gallijā, Reimsa bija belģu un remu cilts galvenais centrs. Kad Jūlijs Cēzars sāka Gallijas iekarošanu, remi bija vieni no romiešu uzticamākajiem sabiedrotajiem.

3. gadsimtā pilsētā izplatījās kristietība, un tā kļuva par bīskapijas centru. 406. gadā pilsētu nopostījā vandaļi. 496. gadā franku karalis Hlodvigs I.

Reimsā kristīja katolismā, un kopš tā laika Reimsa kļuva par Francijas karaļu kronēšanas vietu. Sevišķi zīmīga bija karaļa Šarla VII kronēšana 1429. gadā, kad Žannas d'Arkas vadībā no pilsētas bija padzīti angļi.

Pilsēta cieta ievērojamus postījumus Pirmā pasaules kara laikā. Izpostītā katedrāle ilgi tika izmantota propagandas cīņā pret Vāciju. Pēc kara katedrāli atjaunoja. 1945. gada 7. maijā Sabiedroto virspavēlnieks Eiropā ģenerālis Eizenhauers, atrodoties Reimsā, saņēma ziņu par Vērmahta bezierunu kapitulāciju.

Izglītība
---------

* NEOMA Business School

Cilvēki
-------

Reimsā ir dzimuši tādi cilvēki kā:

* Moriss Albvaks (*Maurice Halbwachs*, 1877 - 1945) - filozofs
* Adolfs d'Arkiaks (*Adolphe d'Archiac*, 1802 - 1868) - ģeologs
* Žans Bodrijārs (*Jean Baudrillard*, 1929 — 2007) - filozofs
* Nikolā de Grinjī (*Nicolas de Grigny*, 1672 — 1703) - komponists
* Rožē Keluā (*Roger Caillois*, 1913 — 1978) - intelektuālis
* Moriss Kuvs de Mirvills (*Maurice Couve de Murville*, 1907 - 1999) - politiķis
* Žans Batists Kolbērs (*Jean-Baptiste Colbert*, 1619 — 1683) - finansists
* Robērs Piress (*Robert Pirès*, 1973 - ) - futbolists
* Žans Batists de la Salls (*Jean-Baptiste de la Salle*, 1651 - 1719) - garīdznieks, svētais

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Reimsa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 126609525
* LCCN: n81075927
* ISNI: 0000 0001 2160 0409
* GND: 4103640-2
* SUDOC: 028397053
* BNF: cb152410128 (data)
* NKC: ge130634

 |

 |

1. ↑  Populations légales 2019.
Vīrietis folijas cepurē
**Folijas cepure** ir cepure, kas izgatavota no vienas vai vairākām alumīnija folijas loksnēm vai parastas galvassega, kas izklāta ar foliju un ko bieži nēsā, ticot vai cerot, ka tā pasargās smadzenes no tādiem draudiem kā elektromagnētiskie lauki, prāta kontrole un domu lasīšana. Doma par paštaisītu galvassegas nēsāšanu šādai aizsardzībai ir kļuvusi par populāru stereotipu un paranoju, un guvusi saistību ar vajāšanas maldiem un sazvērestības teorijām.

Zinātniskā bāze
---------------

Spēcīga elektromagnētiskā starojuma ietekme uz veselību ir dokumentēta jau ilgu laiku. Metāliska apvalka efektivitāte elektromagnētiskā starojuma bloķēšanā ir atkarīga no folijas biezuma, ko nosaka vadītāja "apvalka dziļums" (skinefekts) konkrētam starojuma viļņu frekvenču diapazonam. Pusmilimetra biezai alumīnija folijai starojums virs aptuveni 20 kHz (t.i. gan AM, gan FM joslas) tiktu daļēji bloķētas, lai gan alumīnija folija netiek pārdota šādā biezumā, tāpēc, lai sasniegtu šo efektu, būs nepieciešami vairāki folijas slāņi.

1962. gadā Alans Freijs atklāja, ka mikroviļņu dzirdes efektu (t.i. radiofrekvences elektromagnētisko signālu radīto skaņu sadzirdēšanu, kas dzirdami kā klikšķi un vibrācijas) var bloķēt ar stiepļu sietu (nevis foliju), kas novietots virs temporālās smadzeņu daivas.

2005. gadā eksperimentālā pētījumā, ko veica MIT studentu grupa, atklājās, ka folijas cepures pasargā savus valkātājus no radioviļņiem lielākajā daļā pārbaudītā spektra, bet pastiprina noteiktas frekvences, aptuveni 2.6 GHz un 1.2 GHz.

Atsauces
--------

1. ↑  Adey, W. R. (December 1979). "Neurophysiologic effects of Radiofrequency and Microwave Radiation". *Bulletin of the New York Academy of Medicine* 55 (11): 1079–1093. PMC 1807758. PMID 295243.
2. ↑  Geoffrey Lean. «Electronic smog». *The Independent* (London), 2006. gada 7. maijs. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 17. maijā. Skatīts: 2009. gada 9. jūnijs.
3. ↑  John David Jackson. *Classical Electrodynamics*. Wiley Press, 1998. ISBN 978-0-471-30932-1.
4. ↑  Frey, Allan H. (1962-07-01). "Human auditory system response to modulated electromagnetic energy" (en). *Journal of Applied Physiology* 17 (4): 689–692. doi:10.1152/jappl.1962.17.4.689. ISSN 8750-7587. PMID 13895081.
5. ↑  Elder, Joe A.; Chou, C.K. (2003). "Auditory response to pulsed radiofrequency energy". *Bioelectromagnetics* 24 (S6): S162–73. doi:10.1002/bem.10163. ISSN 0197-8462. PMID 14628312.
6. ↑  Matt Soniak. «Tin Foil Hats Actually Make it Easier for the Government to Track Your Thoughts». *The Atlantic* (en-US), 2012-09-28. Skatīts: 2020-08-04.
7. ↑  «On the Effectiveness of Aluminium Foil Helmets: An Empirical Study». 2005-02-17.
**Selusa zebra** (*Equus quagga borensis*) ir viena no līdzenumu zebras (*Equus quagga*) pasugām. Selusa zebras mūsdienās savvaļā ir saglabājušās Mozambikā Gorongosas nacionālajā parkā. To ir tikai daži desmiti, apmēram 50 dzīvnieki, lai gan pirms 30 gadiem to bija vairāk nekā 30 000. Tās tika izšautas gaļas ieguvei kara laikā.

Selusa zebrām ir tīrs melni-balts svīrojums bez brūnās "ēnas" svītras pa vidu, kas ir tik raksturīga līdzenumu zebrām. Svītrojums ir pa visu ķermeni un pa kājām līdz pašiem nagiem. Svītrojums lejup pa kāju kļūst arvien blīvāks, gandrīz melns. No pieres līdz astei Selusa zebrām pa mugurkaulu pāri visam ķermenim stiepjas melna līnija. Ausis ir lielas un baltas, purns — melns. Selusa zebras augstums skaustā ir apmēram 1,50 m, svars 300 kg.

Kā visas līdzenumu zebras Selusa zebras veido nelielas ģimenes, kas sastāv no ērzeļa un viņa harēma, kuru tas aizsargā un uzmana.

Atsauces
--------

1. 1 2  Selous Zebra
2. ↑  BioLib - Image - Equus quagga borensis (Selous' zebra)
3. ↑  BioLib - Equus quagga borensis (Selous' zebra) - Image
**FOAF** (no angļu **Friend of a Friend** = *Drauga draugs*) ir RDF ontoloģija, kas apraksta cilvēkus un attiecības starp tiem.

Mūsdienās daudzi tiešsaites sociālie tīkli piedāvā informācijas eksportu FOAF formātā. Kā piemērus var minēt tīmekļa žurnālu servisus Blogiem.lv un Sviesta Ciba.

Piemērs
-------

Zemāk esošais piemērs apraksta Džimiju Velsu, kuram ir e-pasta adrese jwales@bomis.com, mājaslapa www.jimmywales.com, iesauka Džimbo, fotogrāfija. Viņu interesē Vikipēdija, bet viņš pazīst Andželu Bīsliju.

```
<rdf:RDF
  xmlns:rdf="http://www.w3.org/1999/02/22-rdf-syntax-ns#"
  xmlns:foaf="http://xmlns.com/foaf/0.1/"
  xmlns:rdfs="http://www.w3.org/2000/01/rdf-schema#">
  <foaf:Person>
    <foaf:name xml:lang="en">Jimmy Wales</foaf:name>
    <foaf:name xml:lang="lv">Džimijs Velss</foaf:name>
    <foaf:mbox rdf:resource="mailto:jwales@bomis.com" />
    <foaf:homepage rdf:resource="http://www.jimmywales.com/" />
    <foaf:nick xml:lang="en">Jimbo</foaf:nick>
    <foaf:nick xml:lang="en">Džimbo</foaf:nick>
    <foaf:depiction rdf:resource="http://www.jimmywales.com/aus_img_small.jpg" />
    <foaf:interest>
      <rdf:Description rdf:about="http://www.wikimedia.org" rdfs:label="Vikipēdija" />
    </foaf:interest>
    <foaf:knows>
      <foaf:Person>
        <foaf:name xml:lang="en">Angela Beesley</foaf:name>
        <foaf:name xml:lang="lv">Andžela Bīslija</foaf:name>
      </foaf:Person>
    </foaf:knows>
  </foaf:Person>
</rdf:RDF>

```

Skatīt arī
----------

* Semantiskais tīmeklis
* Sociālie tīkli

Ārējās saites
-------------

* FOAF projekts Archived 2006. gada 10. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.
* FOAF specifikācija
* Latvijas FOAF profilu saraksts[novecojusi saite]
* FOAF-a-matic - rīks, kas ļauj izveidot savu FOAF profilu aizpildot tīmekļa formu
* FOAFDrive
**Anabara** (krievu: *Анабар*) vai **Anābira** (jakutu: *Анаабыр*) ir upe Krievijas Federācijas ziemeļos, plūst pa Sahas Republikas teritoriju. Nosaukums cēlies no jukagiru valodas *Ану* un evenku valodas *Бира*, kas abās nozīmē ‘ūdens’.

Sākas Anabaras plato un augštecē līdz satekai ar Mazo Kuonamku tiek dēvēta par **Lielo Kuonamku** (*Большая Куонамка*, *Улахан Куонамка*). Augštecē plūst kalnainā apvidū pa dziļu ieleju, daudz krāču. Lejtecē upe plūst pa Ziemeļsibīrijas zemieni. kur upes ieleja ievērojami paplašinās un plūdums rāmāks. Grīvā veido paplašinātu estuāru, kuru ietekmē jūras paisums. Ietek Laptevu jūras Anabaras līcī. Sniega un ledus barošanās. Aizsalusi no septembra beigām līdz jūnija sākumam. Ļielākās pietekas ir Mazā Kuuonamka, Udja, Majata, Ebeļaha (labās), Suolema, Harabila, Konniesa (kreisās), estuārā ietek Uele. Lejtecē līdz Saskilahai kuģojama. Lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Saskilaha, Jurjunghaja, Ebeļaha, Žilinda. Upes grīvā pie Suolemas ietekas izvietojusies Anabaras polārstacija.

Anabaras baseinā ir pasaulē lielākās dimantu atradnes ārpus Āfrikas un Austrālijas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Вода России. Анабар». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 30. oktobrī. Skatīts: 2021. gada 6. janvārī.
2. ↑  Государственный водный реестр. Река Анабар (Бол. Куонапка)
3. ↑  Большая Советская Энциклопедия (БСЭ). Анабар

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anabara***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235643785
* GND: 4324366-6

 |

 |
**Anadiras zemiene** (krievu: *Анадырская низменность*) ir plašs līdzenums Krievijas ziemeļaustrumos Anadiras upes lejtecē. Administratīvi ietilpst Čukotkas autonomajā apvidū. Izvietojusies starp Čukču kalnieni ziemeļos, Pekuļņeju un Raritkinu rietumos un Korjaku kalnieni dienvidos. Austrumos tās krastus apskalo Beringa jūras Anadiras līcis. Ģeomorfoloģiski stipri pārpurvots līdzenumu ar daudziem ezeriem. Ziemeļos un piekrastē ainavā dominē tundra, dienvidos un dienvidrietumos — mežatundra. Mūžīgais sasalums. Reti apdzīvota, vienīgās pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Anadira, Ugoļnije Kopi, Kančalana un Krasņena.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 43. lpp.
2. ↑  Определение "Анадырская низменность" в Большой Советской Энциклопедии

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Fokker 50** ir tuvo maršrutu turbopropelleru lidmašīna. Tā veidota uz Fokker F27 bāzes. Projekts aizsākts 1983. gadā Nīderlandē, bet pirmais prototipa lidojums notika 1985. gada 28. decembrī. Ekspluatācijā Fokker 50 nodots 1987. gadā.

Desmit Fokker 50 lidmašīnas tika izmantotas arī Latvijas aviokompānijā "AirBaltic", pēc tam nomainot pret Bombardier Q400 NextGen lidmašīnām.

Apraksts
--------

Fokker 50 apgādāta ar diviem Pratt & Whitney Canada PW125B vai PW127B turbopropelleru dzinējiem (2500 zirgspēki), kas ir ekonomiski, un līdz ar to atmosfērā nonāk mazāk izplūdes gāzu. Divi sešu lāpstiņu propelleri, kuru diametrs - 3,66 metri, ir klusāki par "vecākā brāļa" (Fokker F27) propelleriem.
Fokker 50 sērijveidā tika ražots no 1987. līdz 1997. gadam. Šajā laikā saražotas 213 šāda tipa lidmašīnas.

Fokker 50 projekts tika aizsākts pēc tam, kad pieprasījums pēc Fokker 27 vecākā brāļa, kas ražošanā ir kopš 1958. gada, jau sāka samazināties. Tad 1980. gadā Fokker pārvaldība, īpaši *Frans Swarttouw*, nolēma, ka gaisa kuģis ar aerodinamisku un aviācijas atjauninājumu, ko varētu iegūt gan no Fokker 27 un Fokker 28, ir saprātīgs un labs variants jauna dizaina izveidei Fokker 50. Projekts sākās 1983. gadā. Par jauno lidmašīnas tipu pirmie ieinteresējās DLT un *Ansett Airlines of Australia*.

Atsauces
--------

1. ↑  "Fokker 50"[novecojusi saite] parlidmasinam.lv - Fokker 50

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fokker 50***.