recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Gorillu alfa tēviņi var saņemt preferenciālu attieksmi, piemēram, saņemt apkopi no citiem grupas biedriem
Dzīvnieku sociālajos pētījumos visaugstākā pakāpe tiek reizēm norādīta kā **alfa**. Tēviņi, mātītes vai abi var būt alfas atkarībā no sugas. Ja tēviņš un mātīte pilda šo lomu kopā, tos dažreiz dēvē par alfa pāriem. Citi dzīvnieki vienā un tajā pašā sociālajā grupā var izrādīt cieņu vai citu sugai raksturīgu uzvedību pret alfu vai alfām. 

Alfa dzīvnieki parasti iegūst priekšrocības piekļūt pārtikai un citām vēlamām lietām vai darbībām, lai gan šis ir mainīgs paradums, kas variē starp sugām. Tēviņu vai mātīšu alfas var iegūt priekšrocības vairošanās iespējām; dažām sugām reproducējas tikai alfas vai alfa pāri. 

Alfa var sasniegt savu statusu ar fizisko spēku un agresiju, vai ar sociālo centienu palīdzību, un veidojot alianses iekšējā grupā. [1] Dažreiz indivīds ar alfa statusu mainās, bieži cīnoties starp dominējošo un pakārtoto dzīvnieku. Šīs cīņas bieži notiek līdz nāvei, atkarībā no dzīvnieka.

Beta un omega
-------------

Sociāliem dzīvniekiem hierarhiskā sabiedrībā dažreiz tiek piešķirti rangi etoloģijas pētījumos. 

Beta dzīvnieki bieži darbojas kā otrie komandieri aiz valdošā alfa tēviņa vai alfas, un tie ieņems alfa īpatņa vietu, ja alfa mirst vai citādi vairs netiek uzskatīts par alfa tēviņu. Dažās putnu sugās tēviņi sapulcējas pāros, kur beta tēviņi palīdz alfa tēviņiem. Ir konstatēts, ka dzīvnieku sociālajam kontekstam ir būtiska ietekme uz to uzvedību, un dzīvnieka vispārējiem reproduktīvajiem panākumiem. [2]

Omega (parasti kā ω) ir antonīms, ko izmanto, lai aprakstītu zemāko hierarhiskās sabiedrības kastu. Omega dzīvnieki ir pakļauti visiem pārējiem dzīvnieku sabiedrībā, un citi grupas dalībnieki sagaida, ka tie paliks pakļauti visiem. Omega dzīvniekus pārējie dažkārt mēdz izmantot, lai izrādītu neapmierinātību, vai piešķirot viszemāko prioritāti pārtikas iegūšanā. [3]

Atsauces
--------

1. ↑  Frans de Waal. *Chimpanzee Politics: Power and Sex Among Apes* (25th Anniversary izd.). Baltimore, MD : JHU Press, 2007. ISBN 978-0-8018-8656-0.
2. ↑  Wilson and colleagues. «Seizing the Opportunity: Subordinate Male Fowl Respond Rapidly to Variation in Social Context. Ethology», 2009. gada 6. oktobris. Skatīts: 2012. gada 4. augusts.
3. ↑   Jim Dutcher, Jamie Dutcher, James Manfull *Vilki pie mūsu durvīm: ārkārtējais stāsts par pāri, kas dzīvoja ar vilku*  82. 145. lpp
Rundēnu Krustu pakalns
**Krustu pakalns** atrodas Rundēnu ciema ziemeļrietumos pie Pildas ceļa. 2000. gadā Rundēnu iedzīvotājs novadpētnieks Jānis Alnis (raķešu konstruktors, Rīgas Politehniskā institūta pasniedzējs) attīrīja no atkritumiem vietējo pakalnu, uz kura senos laikos atradusies dominikāņu mūku celtā katoļu baznīca. Līdz 2007. gadam, pateicoties Jāņa Alņa pūlēm, Krustu pakalnā tika uzstādīti dažādu formu un konfesiju krusti, stumbeņi ar rūnu rakstiem, milzīgs laukakmens, uz kura pati daba ir attēlojusi krustu. Izveidotas puķu un augu dobes. Pakalna centrā ir no 700 gadus veca ozolkoka izgatavots krusts. Pakalna virsotnē ir kapelas imitācija, zvana vietā tur izmantota traktora piekabes detaļa.[1]

* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  «Покушение на Гору Крестов, 2007-10-30». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008-03-29. Skatīts: 2010-07-02.

Koordinātas: 56°15′51″N 27°49′8″E﻿ / ﻿56.26417°N 27.81889°E﻿ / 56.26417; 27.81889
**Manapouri ezers** (angļu: *Lake Manapouri*) ir ezers Jaunzēlandē, Dienvidsalas dienvidrietumu daļā, viens no pieciem lielajiem Dienvidu salas ledāju ezeriem.

Manapouri ezers
Ezeru veidojis ledājs. Manapouri ezeram cauri no ziemeļos esošā Teanau ezera uz Kluso okeānu plūst Vaiau upe. Manapouri ezeram ir četri līči: Ziemeļu, Dienvidu, Rietumu un Hopa līči. Vairāk kā 33 salas, no kurām 22 salas klāj mežs. Lielākā ir Pomonas sala. Ezera dziļums ir 444 metri, kamēr tā augstums virs jūras līmeņa ir tikai 177,8 metri. Līdz ar to Manapuri ezers ir izteikta kriptodepresija. Ainavisks, ar stāviem, kalnainiem krastiem.

Ezers pazīstams ar neparastas konstrukcijas hidroelektrostaciju — Manapouri spēkstaciju, kas atrodas Rietumu līcī. Šeit ezera ūdens pa divām paralēlām 10 km garām pazemes caurulēm plūst uz Doubtfulas līci, ar krituma spēku ražojot enerģiju. 1960. gadā bija izlemts paaugstināt ezera līmeni par 30 metriem, lai palielinātu enerģijas ieguvi, taču projekts pēc spēcīgiem vides aizstāvju protestiem tika apturēts. Mūsdienās tiek rūpīgi sekots, lai ezera līmeņa izmaiņas būtu pēc iespējas līdzīgas dabiskām izmaiņām.

Manapouri ezers atrodas Fjordlendas nacionālajā parkā un Vāhipounamu UNESCO Pasaules mantojuma piemineklī.

Ezera senākais nosaukums ir *Moturau* — ‘simt salas’. Pašreizējais nosaukums ir vārda *Manawapouri* variācija, ko parasti tulko kā "Skumstošās sirds ezers".

Pirmie eiropieši ezeru sasniedza 1852. gadā. Ezera izpēte tika veikta 1888. gadā. 19. gadsimta beigās līdz ezeram tika izcirsta taka, kas vēlāk tika pamesta. Tikai 1921. gadā uz skaisto ezeru sāka regulāri vest tūristus.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Manapouri ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315530394

 |

 |
**Siļķu apakšdzimta** (*Clupeinae*) ir viena no siļķu dzimtas (*Clupeidae*) apakšdzimtām, kas apvieno 15 zivju sugas un kas tiek iedalītas 7 ģintīs. Tās galvenokārt mājo jūrā, piekrastes zonā. Daļa ieklejo upju grīvās un piejūras ezeros. Sastopamas Atlantijas okeāna abās malās (austrumos un rietumos), Klusā okeāna austrumos un Indijas un Klusā okeāna robežzonā, teritorijā starp 70° ziemeļu un 55° dienvidu paralēlēm. Lielākā daļa sugu uzturas tropu un subtropu ūdeņos. Toties vēso ūdeņu sugas (siļķes un brētliņas) ir vienas no saimnieciski nozīmīgākajām pārtikā izmantojamajām zivīm.

Latvijā
-------

Siļķu apakšdzimtu Latvijā pārstāv 2 sugas: reņģe (*Clupea harengus membras*) un brētliņa (*Sprattus sprattus*). Gan reņģe, gan brētliņa ir saimnieciski nozīmīga Baltijas jūras zivs.

Kopīgās īpašības
----------------

Siļķu apakšdzimtas zivis ir nelielas vai vidēji lielas. Augšlūpa noapaļota, bez šķēluma, divas vaigu plātnītes, apakšžoklis reizēm izvirzīts uz priekšu, mute vērsta uz priekšu. Zobi sīki un koniski. Muguras spura atrodas ķermeņa vidusdaļā. Tās stari īsi un mīksti (13—21 stars). Anālā spura īsa (12—23 stari), atrodas ievērojami aiz muguras spuras. Vēdera spurām ir 7—10 stari.

Sistemātika
-----------

**Siļķu apakšdzimta** (*Clupeinae*)

* Araukāņu siļķes (*Strangomera*)
* Austrālijas brētliņas (*Hyperlophus*)
* Austrālijas saldūdens siļķes (*Potamalosa*)
* Brētliņas (*Sprattus*)
* Dienvidamerikas upes brētliņas (*Ramnogaster*)
* Klusā okeāna menhadenas (*Ethmidium*)
* Siļķes (*Clupea*)

Atsauces
--------

1. 1 2  FishBase: Subfamily: Clupeinae
2. 1 2  Subfamily: Clupeinae[novecojusi saite]
3. ↑  Siļķveidīgās zivis (Clupeiformes)
**Eimoss Bērns** (angļu: *Amos Burn*; 1848. gada 31. decembris Kingstona pie Hallas — 1925. gada 25. novembris Londona) bija Lielbritānijas šahists un žurnālists.

Biogrāfija
----------

Lai gan šahu sācis spēlēt tikai sešpadsmit gadu vecumā, jau 1870. gadu sākumā izvirzījies Anglijas vadošo šahistu pulkā. Vēlākajos gados nodarbojies ar uzņēmējdarbību un pārtraucis piedalīties šaha turnīros. Spēlēt atsācis tikai 1886. gadā un uzreiz sasniedzis labus rezultātus: dalījis pirmo vietu ar Džozefu Blekbērnu Londonā, uzvarējis Notingemā, nospēlējis neizšķirti mačus ar tā laika spēcīgākajiem Anglijas šahistiem Henriju Bērdu — 9 : 9 (+9, -9, =0) un Džordžu Makenziju — 5 : 5 (+4, −4, =2).

Labākie rezultāti starptautiskajos šaha turnīros: Londona (1887) — 1.—2. vieta ar Izidoru Gunsbergu (papildu mačs beidzies neizšķirti); Bredforda (1888) — 5. vieta; Breslava (1889) — 2. vieta aiz Zīgberta Tarraša; Amsterdama (1889) — 1. vieta (apsteidzot Emanuelu Laskeru); Berlīne (1897) — 5. vieta; Vīne (1898) — 6.—.7. vieta; Ķelne (1898) — 1. vieta (augstākais sasniegums 11. Vācijas šaha savienības kongresā, kurā apsteidzis Rudolfu Čarouseku, Vilhelmu Konu, Mihailu Čigorinu); Parīze (1900) — 5. vieta; Minhene (1900) — 4. vieta; Ostende (1906) — 4.—5. vieta.

Savā šahista daiļradē bijis pirmā Pasaules šaha čempiona Vilhelma Steinica teorētisko atziņu sekotājs: atzīts aizsardzības meistars, nelielu pozicionālo priekšrocību uzkrājējs, smalks galotņu speciālists. Atstājis oriģinālu atklātņu vairiantu franču aizsardzībā: 1. e4 e6 2. d4 d5 3. Zc3 Zf6 4. Lg5 dxe4.

No 1913. gada līdz sava mūža beigām vadījis šaha nodaļu angļu vecākajā sporta žurnālā *The Field*.

Atsauces
--------

1. ↑  Breslau (1889)
2. ↑  Amsterdam (1889)
3. ↑  11th DSB Kongress, Cologne (1898)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Sjapvuāfika** (ponpejiešu: *Sapwuahfik*), agrāk — **Natika** (*Ngatik*), ir koraļļu atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Ponpejas pavalstī, administratīvi veido atsevišķu municipalitāti. Atola iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā natikiešu valodā, kas tuva ponpejiešu valodai.

Ģeogrāfija
----------

Sjapvuāfika ir koraļļu atols Karolīnu salu austrumu daļā 135 km uz dienvidrietumiem no Ponpejas. Atolā 10 salas, to kopējā sauszemes platība ir 1,75 km². Koraļļu rifs ieskauj 78 km² lielu lagūnu; kopējā atola platība ir 114 km². Vienīgā apdzīvotā sala ir Natika (90,6 ha) atola rietumu galā; tajā atrodas sākumskola un lidlauks. Citas lielākās salas ir Vata (28,1 ha) atola austrumu galā un Peina (20,6 ha) ziemeļos.

Iedzīvotāji
-----------

Atola kultūra ir cieši saistīta ar tās tuvāko kaimiņu Ponpeju, tomēr tā saglabā savu savdabību.

Atolā izplatīta vietējā Natikas vīriešu kreolu valoda, kas izveidojās 1837. gada Natikas slaktiņa rezultātā. Tā laikā austrāliešu kapteiņa Hārta kuģa apkalpe kopā ar ponpejiešu karotājiem iznīcināja salas vīriešu populāciju. Daži eiropieši un ponpejieši apmetās uz dzīvi atolā un atjaunoja salu, apņemot vietējās sievietes par sievām. Salā izveidojās jauna kultūra un valoda — angļu un natikiešu valodas sajaukums. Papildus kreoliskajai valodai, kurā runā tikai vīrieši, visi iedzīvotāji runā natikiešu valodā, kas ir tuvu radniecīga ponpejiešu valodai.

Atsauces
--------

1. ↑  Pohnpei State Departament of Education. Sapwuafik Elementary School
2. ↑  F.S.M. Airports & Civil Airfields. Sapwuahfik Civil Airfield
3. ↑  The Ngatik massacre : history and identity on a Micronesian atoll by Poyer, Lin, 1953

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sjapvuāfika***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 237430250

 |

 |
**Siļķu apakškārta** (*Clupeoidei*) ir viena no divām siļķveidīgo kārtas (*Clupeiformes*) apakškārtām, kas apvieno gandrīz visas siļķveidīgās zivis, apmēram 405 sugas. Tās tiek iedalītas 6 dzimtās. Otrajā zobaino siļķu apakškārtā (*Denticipitoidei*) ir tikai viena suga.

Latvijā
-------

Siļķu apakškārtu Latvijā pārstāv 3 sugas: reņģe (*Clupea harengus membras*), brētliņa (*Sprattus sprattus*) un palede (*Alosa fallax*). Gan reņģe, gan brētliņa ir saimnieciski nozīmīga Baltijas jūras zivs. Toties palede iekļauta Latvijas Sarkanās grāmatas 3. kategorijā. Tās nelielā daudzumā mēdz nozvejot kopā ar reņģēm. Rets ieceļotājs Baltijas jūrā ir anšovs (*Engraulis encrasicholus*), kas pieder anšovu dzimtai (*Engraulidae*). Latvijas zivju sarakstā iekļauta arī aloza (*Alosa alosa*). Tomēr šī suga Latvijas ūdeņos nav konstatēta nevienu reizi. Baltijas jūrā novērota tikai rietumdaļā.

Kopīgās īpašības
----------------

Siļķu apakškārtas zivīm ir raksturīga astes uzbūve: astes skriemelis ir atdalīts no pārējā mugurkaula (starp to un nākamo skriemeli ir atstarpe). Sānu līnija vāji izteikta vai neredzama. Lielākajai daļai sugu uz vēdera viduslīnijas aug smailas, asas, ķīļveida zvīņas.

Sistemātika
-----------

* **Siļķu apakškārta** (*Clupeoidei*)
	+ Anšovu dzimta (*Engraulidae*)
	+ Apaļo siļķu dzimta (*Dussumieriidae*)
	+ Garspuru siļķu dzimta (*Pristigasteridae*)
	+ Siļķu dzimta (*Clupeidae*)
	+ Vilksiļķu dzimta (*Chirocentridae*)
	+ Zunda nūdeļzivtiņu dzimta (*Sundasalangidae*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Encyclopedia: Clupeiformes (Herrings)
2. ↑  FishBase: Order Summary for Clupeiformes
3. 1 2  Siļķveidīgās zivis (Clupeiformes)
4. ↑  «Latvijas Daba: Aloza». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 12. maijā. Skatīts: 2017. gada 24. augustā.
5. ↑  Britannica: Suborder Clupeoidei
Skaitļu teorijā **Eilera funkcija** {\displaystyle \varphi (n)} no naturāla skaitļa *n* ir visu to naturālo skaitļu skaits, kas nepārsniedz *n* un ir savstarpēji pirmskaitļi ar *n*. Turklāt {\displaystyle \varphi (1)=1}, jo 1 ir savstarpējs pirmskaitlis ar sevi. Tālāk, piemēram, {\displaystyle \varphi (9)=6}, jo seši skaitļi 1, 2, 4, 5, 7 un 8 ir savstarpēji pirmskaitļi ar 9.

Funkcija ir nosaukta Šveices matemātiķa L. Eilera vārdā, kas to ir pētījis. Dažreiz to sauc arī par Eilera fī funkciju, jo to parasti apzīmē ar grieķu burtu *fī*.

Eilera funkcijas aprēķināšana
-----------------------------

Nav grūti saprast, ka ja *p* ir pirmskaitlis, tad {\displaystyle \varphi (p)=p-1}. Tālāk, jebkuram naturālam *k* un pirmskaitlim *p* {\displaystyle \varphi (p^{k})=(p-1)p^{k-1}}. Vēl vairāk, {\displaystyle \varphi } ir multiplikatīva funkcija. Tas nozīmē, ka ja *m* un *n* ir savstarpēji pirmskaitļi, tad {\displaystyle \varphi (mn)=\varphi (m)\varphi (n)}.

Tāpēc {\displaystyle \varphi (n)} vērtību pie {\displaystyle n>1} var aprēķināt, izmantojot aritmētikas pamatteorēmu: ja

{\displaystyle n=p\_{1}^{k\_{1}}\cdot ...\cdot p\_{r}^{k\_{r}}}
kur *p**i* ir dažādi pirmskaitļi, tad

{\displaystyle \varphi (n)=(p\_{1}-1)p\_{1}^{k\_{1}-1}\times (p\_{2}-1)p\_{2}^{k\_{2}-1}\times ...\times (p\_{r}-1)p\_{r}^{k\_{r}-1}}.
Pēdējo formulu var uzrakstīt arī šādi:

{\displaystyle \varphi (n)=n(p\_{1}-1)p\_{1}^{-1}\times (p\_{2}-1)p\_{2}^{-1}\times ...\times (p\_{r}-1)p\_{r}^{-1}=n\cdot \prod \_{p|n}\left(1-{\frac {1}{p}}\right)}.

Skatīt arī
----------

* Eilera teorēma
**Kano** (angļu: *Kano*) ir pilsēta Nigērijas ziemeļos. Kano štata galvaspilsēta. Ziemeļnigērijas galvenais ekonomikas centrs un vēsturiski Nigērijas islāma kultūras centrs - lielākā daļa iedzīvotāju ir musulmaņi. XXI gadsimta sākumā pilsētā tika ieviesti šariāta likumi. Kano tiek uzskatīta par hausu galveno kultūras centru.

Zemesriekstu ražošanas un tirdzniecības centrs.

Vēsture
-------

Pilsēta radās ap 1000. gadu kā neatkarīga etnisko hausu pilsētvalsts. Kano eksistēja kā neatkarīgs emirāts līdz par 1903. gadam. Pilsēta attīstījās kā zelta, ādas, ziloņkaula, sāls un vergu tirdzniecības centrs. 19. gadsimta sākumā etniskais fulbs Usmans dan Fodio (*Usman dan Fodio*) pasludināja džihādu un gāza hausu emīrus. Kopš tā laika pilsētas tradicionālie valdnieki ir fulbi. Kopš 1962. gada tas ir Dr. Ado Abdulahi Bajero (*Dr. Ado Abdullahi Bayero*).

20. gadsimta beigās un 21. gadsimta sākumā pilsētā nereti notikuši starpreliģiski nemieri un grautiņi.

Cilvēki
-------

Kano dzimuši:

* Sani Abača (*Sani Abacha*) (1943-1998) - politiķis

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kano***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 140751330
* LCCN: n82242425
* GND: 4097622-1
* SUDOC: 028939816

 |

 |
**Eino Rahja** (somu: *Eino Rahja*; dzimis 1885. gada 20. jūnijā, miris 1936. gada 26. aprīlī) bija somu revolucionārs, militārais darbinieks Sarkanajā Somijā 1918. gadā un vēlāk Padomju Krievijā.

Eino brāļi Juka Rahja un Jāko Rahja arī bija revolucionāri.

Eino Rahja 1903. gadā iestājās Krievijas sociāldemokrātiskajā strādnieku partijā. Viņš strādāja dažādus darbus Somijā. 1905. gada revolūcijas laikā organizēja ieroču un nelegālās literatūras ievešanu. 1917. gadā palīdzēja Ļeņinam bēgt uz Somiju un pēc tam atgriezties atpakaļ Petrogradā. Kopā ar brāli Juku palīdzēja sagādāt ieročus sarkanajiem somiem.

Somijas pilsoņu kara sākumā 1918. gadā Eino tieši nepiedalījās karadarbībā, bet bija starpnieks starp Krievijas impērijas karaspēka daļām un Sarkanajiem gvardiem. 9. martā Ļeņins Eino Rahju iecēla par somu dzelzceļa komisāru Krievijas teritorijā un Petrogradā. Pēc tam, kad kaujā par Tamperi no Sarkanās gvardes virspavēlnieka amata alkoholisma dēl tika atcelts Ēro Hāpalainens, viņa vietā 20. martā iecelta trijotne: Eino Rahja, Ādolfs Taimi un Everts Eloranta. Pēc trīs dienām Eino Rahju pārcēla uz Lempēles—Vesilahti fronti komandēt sarkangvardus. 24. martā viņš devās uz Petrogradu, mēģinot savervēt karotājus, bet izdevās dabūt tikai aptuveni 2000 cilvēku. Eino Rahja bija apguvis lidmašīnas pilotēšanu, un pats veica izlūklidojumus ar vienu no dažām sarkano rīcībā esošām lidmašīnām.
Kad karš bija zaudēts, Eino Rahja aizbēga uz Padomju Krieviju.

1918. gada jūlijā Eino Rahja iestājās Sarkanajā armijā. Viņš bija virsnieku kursu komisārs un inspektors. Krievijas pilsoņu kara laikā padomju Karēlijā bija strēlnieku divīzijas komisārs, vēlāk — komkors. Bija viens no Somijas komunistiskās partijas (SKP) dibinātājiem. Pēc brāļa Jukas slepkavības (Slaktiņš Kūsinena klubā) Eino Rahja nokļuva opozīcijā SKP iekšienē, bet 1927. gadā izslēgts no SKP Centrālās komitejas.

1932. gadā Eino Rahja aizgāja pensijā. Miris 1936. gadā no tuberkulozes un pārmērīgas alkohola lietošanas.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Коллекция биографий. Сто замечательных финнов. стр. 487

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Eino Rahja***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 310508303
* GND: 1053140738

 |

 |
**Kantele** (somu: *kantele*) ir sens somu tautas mūzikas strinkšķināmais stīgu instruments, kas kopā ar latviešu koklēm, lietuviešu kanklēm, lībiešu kāndlu, igauņu kanneli, un ziemeļrietumu krievu spārnveida gusļiem ietilpst Baltijas apgabalam raksturīgu un radniecīgu instrumentu saimē — tā saucamajā Baltijas psaltērijā.

Vissenākās kanteles tika grebtas no viena koka gabala, un tām bija 5—6 stīgas, veidotas no zirgu krēpēm vai astes sariem. Mūsdienās sastopamajām kantelēm ir vairākas metāla stīgas un tautas instrumenta korpusu līmē kopā no vairākiem koka dēļiem, nevis grebj no viena koka gabala.

Veidi
-----

38-stīgu koncertkantele
Mūsdienās izšķir mazās kanteles un koncertkanteles. Mazās kanteles tiek veidotas pēc seno instrumentu paraugiem, un tām ir ne vairāk kā 15 stīgas, bet koncertkantelēs stīgu skaits spēj sasniegt pat 40 stīgas, līdz ar to sniedzot daudz lielākas iespējas muzicēt. Koncertkantelei, atšķirībā no mazās kanteles, pie tapām, kuras nospriego stīgas, ir slēdži, kuri ļauj dziesmas laikā mainīt stīgas skanējumu par pustoni uz augšu vai leju, tādējādi ir iespējams dziesmas vidū mainīt skaņdarba tonalitāti un spēlēt skaņdarbus ar hromatiskās gammas elementiem. Mazajai un koncertkantelei atšķiras arī stīgu izvietojums — mazajai kantelei zemākos toņos skaņotās stīgas atrodas tālāk no izpildītāja, bet koncertkantelei tālāk no muzikanta atrodas augstāka toņa stīgas. Spēlēšanas tehnikas abiem kanteļu veidiem ir līdzīgas — abas tiek spēlētas ar pirkstiem vai ādas gabaliņiem — plektriem. Skaņa, kura veidojas, vibrējot stīgām un rezonējot izgrebtajā kanteles korpusā, atgādina zvanus un pielīdzināma arfas skanējumam.

|  |  |
| --- | --- |
|  | 
5 stīgu kanteles skanējums

 |
| 

---

*Palīdzība, ja ir problēmas šī faila atskaņošanā.* |

Atsauces
--------

1. ↑  Ieva Tihovska. «Stīgas attālumā». Satori, 2009. gada 28. aprīlis. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 5. Jūnijs. Skatīts: 2013. gada 6. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Kas ir kantele? (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Baltijas psaltērijs |
| --- |
|  |
| 
* Kantele
* Harpu
* Kannele
* Kankles
* Kāndla
* Kokles
* Kusle
* Spārnveida gusļi *(крыловидные гусли)*

 |

 |
**Rosa šelfa ledājs** (angļu: *Ross Ice Shelf*) ir lielākais šelfa ledājs Antarktīdā. Tā platība ir aptuveni 487 000 km² (nedaudz mazāka, kā Francijas platība), garums dienvidu—ziemeļu virzienā ir ~850 km, rietumu—austrumu virzienā ~800 km. Vertikālā ledāja fronte stiepjas ~600 km garumā un paceļas 15-50 m augstumā virs jūras līmeņa. Ledājs ir vairākus simtus metru biezs, un ap 90% ledus masas atrodas zem ūdens līmeņa. Ledājs izvietojies starp Viktorijas un Mērijas Bērdas Zemi Transantarktīdas kalnu pakājē un to ziemeļos apskalo Rosa jūra. Gandrīz pilnībā ietilpst Jaunzēlandes pretenzijā Rosa Teritorijā.

Ledāju 1841. gada janvārī atklāja Džeimsa Rosa ekspedīcija. Tā kā ledājs bija par iemeslu, kādēļ ekspedīcijas dalībnieki nevarēja virzīties tālāk uz dienvidiem, Ross to nosauca par **Viktorijas ledus barjeru** par godu Anglijas karalienei Viktorijai. Vēlāk ledājs un to apskalojošā jūra tika nodēvēti pirmatklājēja vārdā.

Ledāja piekrasti apraksta vairāki dabas apgabali ar saviem nosaukumiem: Širases krasts, Saipla krasts un Gūlda krasts gar Rietumantarktīdas piekrasti un Amundsena krasts, Dufeka krasts, Šekltona krasts un Hilarija krasts gar Transantarktīdas kalnu grēdas pakāji. Ledājā ir vairākas tā saucamās "salas" - jūras reljefa paaugstinājumi, pāri kuriem plūstot ledājs veido pacēlumus virs apkārtējās virsmas. Lielākās ir Rūzvelta sala netālu no ledāja frontes un Krerija ledus sala ledāja dienviddaļā.

Rosa šelfa ledājs veidojas no okeānā noplūstošiem kontinentālajiem ledājiem, no Transantarktīdas kalniem rietumos (Brīdmora glečers, Bērda glečers, Nimroda glečers, Levereta glečers) un no Mērijas Bērdas Zemes austrumos (Makeiīla ledus straume, Bindšadlera ledus straume, Horlika ledus straume). Austrumu puses ledus straumes atnes vairāk ledus, tādēļ tā ir stabilāka un šelfa ledāja kustības ātrums ir ap 800 m gadā. Rietumu pusē ātrums ir ap 1500 m gadā (1,5—3 m dienā). Ledāja biezums variējas no 150-200 m jūras pusē līdz pat 700 m pie tā sākuma. Ledājs ir peldošs, un tas paceļas un nolaižas līdzi paisumam un bēgumam. Dažādu iemeslu rezultātā no ledāja atdalās aisbergi, lielākais no tiem (Aisbergs B-15 31 000 km² platībā (Beļģijas izmērā) tika reģistrēts 2000. gada martā.

No 1929. līdz 1959. gadam ledāja austrumos darbojās amerikāņu polārstacija Litlamerika. Pašlaik ar ledāja pētniecību nodarbojas Rosa salā izvietotās polārstacijas Makmerdo un Skota. Ledāju ziemeļrietumu — dienvidaustrumu virzienā šķērso Makmerdo — Dienvidpola lielceļš.

Atsauces
--------

1. ↑  «Antarctic Hazards - British Antarctic Survey». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 11. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 9. februārī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 129093764
* LCCN: sh2001004757
* GND: 4308198-8
* SUDOC: 163541221

 |

 |
Šis raksts ir par salu Rosa jūrā. Par salu Vedela jūrā skatīt rakstu Džeimsa Rosa sala.

**Rosa sala** (angļu: *Ross Island*) ir vulkāniska sala Rosa jūras dienvidos Antarktīdas piekrastē. Salu 1841. gadā atklāja britu polārpētnieks Džeimss Ross, bet uzskatīja to par Viktorijas Zemes daļu. 20. gadsimta sākumā Roberta Skota ekspedīcija to noteica kā salu un nosauca pirmatklājēja vārdā.

Rosa salas karte
Salai no dienvidiem un austrumiem piekļaujas Rosa šelfa ledājs, no rietumiem - Makmerdo šaurums, no ziemeļiem - Rosa jūra. Salas galējie punkti ir Bērda rags (ziemeļu), Roidsa rags (rietumu), Krozjē rags (austrumu) un Ārmitidža rags (dienvidu). Sala veidota no triju stratovulkānu konusiem: aktīvais Erebuss (3794 m) un apdzisušie Terors (3230 m) un Bērda kalns (1765 m). Lielākā daļa salas klāta ar ledājiem.

Rosa sala jau kopš 20. gadsimta sākuma bija viens no galvenajiem atbalsta punktiem kontinenta izpētei, jo ir viena no vistālāk uz dienvidiem ar kuģi aizsniedzamā vieta Antarktīdā. Roberta Skota un Ernesta Šekltona uzbūvētās ēkas ir aizsargājami vēstures pieminekļi.

Salā atrodas Antarktīdas lielākā polārstacija Makmerdo (ASV), kā arī Jaunzēlandes stacija Skota. No 1987. līdz 1992. gadam salā bija arī *Greenpeace* polārstacija Vorldparka.

Atsauces
--------

1. ↑  Antarctica feature detail
Piemineklis bruņiniekam Rolandam Rīgā
**Rolands** (franku: *\*Hrōþiland*) ir leģendārs 8. gadsimta franku bruņinieks, varonis karolingu dinastijas karaļa Kārļa Lielā laikā. Franku cīņās ar pagāniem un musulmaņiem pakāpeniski sāka veidoties krustnešu tradīcijas, kas pilnībā noformējās vēlākajos Krusta karos Tuvajos Austrumos. Leģenda par Rolandu atspoguļo krustnešu un Krusta karu ideoloģijas pirmsākumus, kur saplūst varonības un drošsirdības patoss ar reliģisku fanātismu.

Leģenda
-------

Saskaņā ar leģendu, Rolands vadījis franku arjergardu, kad franku karaspēks pēc kaujas ar saracēņiem pa Ronsevales aizu Pirenejos no Spānijas atgriezies Francijā. Saracēņi (saskaņā ar hroniku — baski) aizā bija sarīkojuši slēpni un Rolanda karaspēka daļa tika atgriezta no galvenajiem spēkiem un pilnībā iznīcināta. Arī Rolands krita šajā kaujā.

Pazīstamākā leģendas versija ir 11. gadsimta eposs "Dziesma par Rolandu" (*Chanson de Roland*). Eposā aprakstīta bruņinieka Rolanda kā kristietības nesēja varonīgā bojāeja Ronselvales aizā. Eposs ir viena no romantiskākajām franču nacionālajām un, var droši teikt, arī Eiropas leģendām arī mūsdienās.

Pieminekļi
----------

Par Rolanda varoņdarbu atgādina piemineklis, kas slejas kāda kalna galotnē pie Ronsevales pilsētiņas Spānijas Pirenejos. Līdzīgi pieminekļi, kā simbols varonībai un drošsirdībai, uzstādīti daudzās Eiropas pilsētās, arī Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Einhard: Life of Charlemagne». *www.thelatinlibrary.com*. Skatīts: 2023-02-27.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rolands***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 5722596
* LNB: 000113442
* LCCN: n2019012369
* GND: 11855395X
* SUDOC: 027441857
* BNF: cb119482423 (data)
* NKC: jn20040227009

 |

 |
Kriņicas Morskas bāka
**Kriņicas Morskas bāka** (poļu: *Latarnia Morska Krynica Morska*) atrodas Polijā, Pomožes vojevodistē, Kriņicā Morskā, uz Baltijskas strēles.  
 54°22′59.78″N 19°27′00.10″E﻿ / ﻿54.3832722°N 19.4500278°E﻿ / 54.3832722; 19.4500278

### Vēsture

Bāka šajā vietā atrodas kopš 1895. gada. 1945. gada pavasarī bākas tornis tika uzspridzināts. 1951. gadā tā vietā tika uzbūvēts jauns tornis.

### Raksturojums

Bākas augstums ir 27 m. Bāku veido apaļš betona bloku tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir sarkans, galerija un laterna — baltas. Gaismas elements atrodas 53 m virs jūras līmeņa. Gaismas iekārtu veido divas 1 kW spuldzes maiņas aparātā un Frenela lēcas. Gaisma balta (2 s deg, 2 s pārtraukums, 2 s deg, 6 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 18 jūras jūdžu attālumā.   

2006. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pastmarka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 24. janvārī. Skatīts: 2008. gada 18. aprīlī.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kriņicas Morskas bāka*** |
**Jaroslavs Šaitars** (čehu: *Jaroslav Šajtar*; 1921. gada 3. decembris Ostrava — 2003. gada 4. februāris) bija Čehijas starptautiskais lielmeistars šahā (1985).

Biogrāfija
----------

1950. gadu sākumā bijis viens no Čehoslovākijas vadošajiem šahistiem. 1952. gada Čehoslovākijas šaha čempionātā izcīnījis sudraba medaļu. Pārstāvējis Čehoslovākijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1952-1954). Piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla zonas turnīros, kuros 1951. gadā dalījis 7.-8. vietu, bet 1954. gadā dalījis 10.-12. vietu. 1938. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Krakovā, bet 1947. gadā Varšavas starptautiskajā šaha turnīrā dalījis 2.-5. vietu ar Isāku Boļeslavski, Vasiliju Smislovu un Ludeku Pahmanu (uzvarēja Svetozars Gligoričs). Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Šaitaram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1985. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) goda nosaukumu.

Pēc 1956. gada beidzis aktīvā šahista gaitas. 1954. gadā ievēlēts par FIDE prezidija locekli. No 1970. līdz 1974. gadam bijis FIDE biroja loceklis. No 1956. līdz 1978. gadam bijis FIDE viceprezidents. 1966. gadā ievēlēts par Čehoslovākijas šaha federācijas ģenerālsekretāru. Bijis šaha nodaļu redaktors laikrakstā *Mladá fronta* (1945—1949 un 1951—1960) un žurnālā *Československý sport* (1968—1982). 1955. gadā saņēmis FIDE starptautiskā tiesneša nosaukumu. Tiesājis vairākus nozīmīgus starptautiskos šaha turnīrus, tajā skaitā bijis 17. šaha olimpiādes un 18. šaha olimpiādes galvenais tiesnesis.

Atsauces
--------

1. ↑  «Historie MČR mužů». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 16. februārī. Skatīts: 2012. gada 16. februārī.
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Jaroslav Šajtar

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Sabiles mācītājmuiža** (vācu: *Pastorat Zabeln*) bija Sabiles draudzes mācītāja muiža, kas atradās mūsdienu Talsu novada Abavas pagastā, Abavas kreisajā krastā uz rietumiem no Sabiles pilsētas.

Mācītājmuiža izveidota ap 1567. gadu — laikā, kad Gothards Ketlers pavēlēja celt jauno Sabiles baznīcu vecās kapelas vietā. Nams vairākkārt remontēts un pārbūvēts. Ēka, kas daļēji saglabājusies, celta 1802. gadā. Vienstāva mūra ēkai bijis liels cokols, divslīpju jumts, fasādei bagāts dekors ar klasicisma elementiem — dzegām ar zobinājuma joslu un stūra rustu. Logailas sākotnēji ietvēra krāsotas apmales. Kādreiz ansamblī bijusi graudnieka māja, klēts, ratnīca, kūts, šķūnis. 1937. gadā tika nolemts, ka vārda "mācītājmuiža" vietā jālieto vārds "mācītāja māja. Pēc Otrā pasaules kara uz ēkas jumta uzkrita nolūzis koks un to ielauza. Tā kā jumts netika labots, ēka pakāpeniski bruka. 1967. gadā mājā iespēra zibens un tā dega. Pašlaik tā atrodas privātas ēkas pagalmā.

Izcili ainaviskā vieta ļauj skatīt Sabiles pilsētu un senlejas pretējo pusi ar Sabiles pilskalnu, Karātavu kalnu un Sabiles Vīna kalnu.

Atsauces
--------

1. ↑  "Mūsu baznīca jālatvisko", Jaunākās Ziņas, Nr. 46, 26.02.1937)

Ārējās saites
-------------

* Līga Landsberga. Latvijas muižas un pilis un citas interesantas vietas
* Pedvāles muižu komplekss
* Zudusī Latvija
**Kaja Skodelario** (*Kaya Scodelario*; dzimusi 1992. gada 13. martā) ir angļu aktrise un modele. Visvairāk zināma kā Efijas lomas atveidotāja seriālā *Skins*.

Biogrāfija
----------

Kaja Skodelario aktrises karjeru uzsāka 2007. gadā, debitējot televīzijas seriālā *Skins*. Pirms piedalīšanās šajā seriālā Skodelario nebija nekādas iepriekšējas pieredzes aktiermeistarībā, tāpēc sākotnēji seriāla veidotāji viņai atvēlēja otrā plāna aktrises lomu un Efijas tēlam paredzētos scenārija tekstus sacerēja īsus un ļoti nelielā daudzumā. Skodelario atveidotā Efija kļuva par centrālo tēlu pēc diviem gadiem nākamajā *Skins* paaudzē — 3. un 4. sezonā. Skodelario pameta seriālu pēc 4. sezonas, kad notika nākamā paaudžu maiņa.

Aktrises debija kino notika zinātniskās fantastikas filmā "Mēness". Vēlāk viņa spēlēja lomas filmās *Shank* un "Titānu cīņa" (*Clash of the Titans*), piedalījās arī vairākos mūziķa *Plan B* videoklipos. No 2007.–2010. gadam, kā arī 2013. gadā piedalījusies seriālā *Skins*. Piedalījusies "Labirinta skrējējs" triloģijas filmās "Labirinta skrējējs" (2014), "Labirinta skrējējs: Ugunskristības" (2015) un "Labirinta skrējējs: Pretnāves zāles" (2018), kā arī citās filmās, kā "Karību jūras pirāti: Salazara atriebība" (2017), "Pievilcīgs, ļauns un slikts" (2019) un "Slazdā" (*Crawl*, 2019).

Skodelario ir parakstījusi līgumu ar modeļu aģentūru *Models 1* un bijusi par modeli tādiem žurnāliem kā *Teen Vogue*, *Nylon*, *Instyle UK*, *Elle UK*, *Dazed & Confused*, *Vogue* and *i-D*.

2010. gadā aktrise filmējās jaunajā Andrea Arnoldas "Kalnu auku" ekranizējumā.

Atsauces
--------

1. ↑  Simon Reynolds. «Scodelario is 'Wuthering Heights's Cathy». *Digital Spy*, 2010. gada 4. aprīlis. Skatīts: 2010. gada 4. aprīlis. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kaja Skodelario***.
* Aktrisei veltīta mājaslapa (angliski)
* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 106929335
* LCCN: no2010015529
* ISNI: 0000 0001 1496 7472
* GND: 143018388
* SUDOC: 147448603
* BNF: cb16222395k (data)
* BIBSYS: 12036859
* NKC: xx0205019
* BNE: XX5310931

 |

 |
**Vladimirs Kolokoļcevs** (krievu: *Владимир Александрович Колокольцев*; 1961) ir Krievijas policijas darbinieks, policijas ģenerālis. Krievijas Federācijas Iekšlietu ministrs (no 2012) un Krievijas Federācijas Drošības padomes pastāvīgais loceklis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1961. gada 11. maijā Ņižnijlomovā, Penzas apgabalā strādnieka ģimenē. Pēc dienesta Padomju armijā 1982. gadā sāka strādāt ārvalstu vēstniecību milicijas apsardzes vienībā Maskavā. Mācījās PSRS Iekšlietu ministrijas Augstākajā politiskajā skolā (1985—1989) Ļeņingradā, tad atgriezās darbā Maskavas milicijā un strādāja Kriminālizmeklēšanas departamentā. 2007. gada Kolokoļcevu iecēla par Orlas apgabala Iekšlietu pārvaldes vadītāju.

2009. gada septembrī viņš kļuva par Maskavas Galvenās iekšlietu pārvaldes priekšnieku milicijas ģenerālleitnanta dienesta pakāpē (2010). Kā Maskavas policijas priekšnieks Kolokoļcevs cita starpā bija atbildīgs par policijas operācijām protestu laikā pēc parlamenta vēlēšanām 2011. gadā. 2012. gada maijā Vladimirs Putins viņu iecēla par Krievijas Federācijas iekšlietu ministru.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vladimirs Kolokoļcevs***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Tīrvērtes iestāde**, **norēķinu palāta**, **mijieskaita iestāde** jeb **klīringa iestāde** (angļu: *clearing house*) ir finanšu iestāde, kas piedāvā klīringa pakalpojumus (savstarpējo norēķinu).

Klīringa pakalpojumi
--------------------

Klīrings ir profesionāla vērtspapīru tirgus darbības veids. Šīs vērtspapīru tirgus darbības veids ietver vērtspapīru tirgū radušos savstarpējo saistību noteikšanu starp vērtspapīru pārdevējiem un pircējiem, un to savstarpējo prasību in saistību ieskaitu.

Tīrvērtes iestādes funkcijas
----------------------------

Galvenās tīrvērtes iestādes funkcijas ir:

* informācijas apkopošana par biržā noslēgtiem darījumiem, tas saskaņošana un korekcija neatbilstību gadījumā;
* 
* biržā reģistrēto darījumu reģistrēšana un aprēķinu veikšana par tiem;
* 
* savstarpējo saistību noteikšana starp pusēm, kas noslēgušas darījumus biržā, un norēķini starp tām;
* 
* nodrošināt vērtspapīru piegādi no pārdevēja pircējam un organizēt naudas norēķinus (naudas saņemšanu no pircēja pārdevējam);
* 
* garantiju nodrošināšana par to saistību izpildi, kas izriet no nākotnes darījumiem.

Tīrvērtes iestāde uzņemas darījumu izpildīt organizatora funkcijas. Pamatojoties uz saņemto informāciju par noslēgtajiem darījumiem, noteiktā (parasti ikdienas) laika periodā tiek noteiktas katra biržas tirdzniecības dalībnieka prasības un saistības.

Ja dalībnieka prasījumi pārsniedz viņa/viņas saistības, tas nozīmē, ka viņam/viņai pienākas noteikta naudas summa. Šajā gadījumā tiek uzskatīts, ka viņš ieņem garo pozīciju.

Ja attiecīgā dalībnieka prasījumi ir mazāki par tā saistībām, tad tiek uzskatīts, ka tas maksā dalībniekiem, kuriem tas ir parādā. Šajā gadījumā tiek uzskatīts, ka tā ieņem īso pozīciju. Ja prasības ir vienādas ar saistībām, tad solītājs ir slēgtā pozīcijā.

Lielākās starptautiskas klīringa organizācijas
----------------------------------------------

1. Eurex Clearing
2. Depository Trust and Clearing Corporation
3. LCH.Clearnet
4. Euroclear
5. Multilateral Clearing Facility N.V.
6. ICE Clear Europe — starptautiskā finanšu pakalpojumu uzņēmuma «IntercontinentalExchange» naftas atvasināto finanšu instrumentu nodaļa.
7. NYSE Liffe clearing
**Groteilanta** (nīderlandiešu: *Groote Eylandt* — ‘Lielā sala’) vai **Ajankidarba** (anindiļakvu: *Ayangkidarrba* — ‘sala’) ir sala Austrālijas ziemeļos, Karpentārija līcī. Administratīvi ietilpst Ziemeļu teritorijā. Salā četras pastāvīgi apdzīvotas vietas — pašvaldības centrs Aļanula (873 iedzīvotāji), Anurugu (855), Umbakumba (503) pašā salā un Miļakbura (176) nelielajā Bikertona salā. Visa salas teritorija un piekrastes ūdeņi iekļauti Anindiļakvu iezemiešu aizsargātajā teritorijā.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Karpentārija līča rietumos 50 km no Arnemlendas krasta. Sala līdzena ar vidējo augstumu ap 15 m vjl, augstākais punkts ir Sentralhils (219 m vjl) salas vidienē. Krasta līnija stipri izrobota, piekrastē daudz mazāku saliņu, lielākā no kurām ir Bikertona sala (215 km²) šaurumā starp salu un kontinenta krastu.

Salā valda tropisks musonu klimats. Musonu lietusmeži mijas ar piekrastes smilšu kāpām un mangrovju audzēm. Daudz endēmo augu un dzīvnieku sugu, tajā skaitā 25 endēmas zīdītāju sugas.

Vēsture
-------

Vietējie anindiļakvi salu apdzīvo jau vairākus tūkstošus gadu. Pirms eiropiešu ierašanās saliniekiem bija regulāri kontakti ar Makasaras tirgotājiem, kurus interesēja jūras gurķi, apmaiņai piedāvājot tamarindus, garšvielas un alu. Tirdzniecības kontakti turpinājās līdz 1906. gadam, kad Austrālijas valdība ieviesa Baltās Austrālijas politiku.

Pirmais zināmais kontakts ar eiropiešiem notika 1623. gadā, kad salu apmeklēja holandiešu kuģis *Arnhem*. 1921. gadā salā tika nodibināta pirmā eiropiešu apmetne — kristiešu misija Emeraldas upes krastā. 1943. gadā misija tika pārcelta uz tagadējo Anurugu. 1938. gadā bijušajā makasariešu tirdzniecības posteņa vietā tika nodibināta Umbakumbas iezemiešu apmetne pērļu un jūras gurķu ieguvei.

Salas rietumu krastā atrodas Austrālijas lielākās mangāna raktuves (darbojas kopš 1964. gada), kuru personālam GEMCO uzbūvēja Aļanulas ciematu salas ziemeļrietumos.

Atsauces
--------

1. ↑  Anindilyakwa Indigenous Protected Area

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Groteilanta***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242182455
* GND: 4238422-9

 |

 |
**Vladimirs Jerohins** (krievu: *Владимир Алексеевич Ерохин*; dzimis 1937. gada 27. aprīlī, miris 2000. gada 15. aprīlī) bija krievu, pirms tam padomju šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Lai gan Vladimirs Jerohins sastādīja dažādu žanru šaha kompozīcijas, viņa mīļākais žanrs bija divvilči. Piedalījies divos PSRS individuālajos čempionātos: 17. čempionātā (1983—1984) — ceturtā un 18. čempionātā (1985—1986) — četrpadsmitā vieta divvilčos. FIDE albumos iekļauti 29 viņa uzdevumi. 1989. gadā viņam tika piešķirts starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā. Divvilču žanrā bijis tiesnesis vairākās sacensībās: žurnāla Probleemblad 1982. un 1983. gada konkursā, jubilejas turnīrā "Jerohinam-60", 14. PSRS komandu čempionātā. Publicējis vairākus rakstus par šaha kompozīcijas problēmām.

### Piemērs

**Vladimirs Jerohins**  
 *Ленінська зміна* (Harkiva), 1981**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

Iluzoriskā spēle:
**1...Lf6[a] 2. Zxg5#[A]**
**1...Ld6[b] 2. Zexc5#[B]**
Maldinājumi:
**1. Kh7? (2. Zxg5#[A]/Zexc5#[B]), bet 1. ... Lf6[a]!**
**1. Df6? (2. Zxg5#[A]/Zexc5#[B]), bet 1. ... Ld6[b]!**
Patiesais risinājums:
**1. Ze5! (2. Df3#)**
**1. ... Lf6[a] 2. Zxc5#[B]**
**1. ... Ld6[b] 2. Zxg5#[A]**
1. ... Zf5 2. Dxf5#
1. ... g4 2. Df4#
Dombrovska un Hanneliusa tēmu sintēze.

Publikācijas
------------

* Ерохин, В.. "Об этом следует подумать" (krieviski). *Шахматы* (1/1970): 30. lpp.
* Ерохин, В.. "Чередование матов на одном поле" (krieviski). *Шахматы* (15/1975): 28. lpp.
* Ерохин, В.. "Чередование матов на ходы короля" (krieviski). *«ЗиЭ»* (14/1997): 32.-36. lpp.
* Ерохин, В.. "Тема ле Грандов и её нюансы" (krieviski). *«УП»* (2-3/1997): 40-41. lpp..

Atsauces
--------

1. ↑  Vladimira Jerohina profils mājaslapā *shamray.com*[novecojusi saite]
2. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 12. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vladimira Jerohina šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* Vladimira Jerohina profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
**Alina Tarahoviča** (poļu: *Alina Tarachowicz*; dzimusi 1981. gada 21. augustā Slupskā) ir Polijas FIDE meistare šahā (1992).

Biogrāfija
----------

1990. gados bijusi viena no perspektīvākajām Polijas jaunajām šahistēm. Daudzkārtējā Polijas jauniešu šaha čempionātu dalībniece dažādās vecuma grupās, kurās izcīnījusi 5 medaļas: divas zelta (1993. gadā U12 vecuma grupā un 1997. gadā U16 vecuma grupā) un trīs sudraba (1991. gadā U10 vecuma grupā, 1992. gadā U12 vecuma grupā un 1995. gadā U14 vecuma grupā). Vairākkārt pārstāvējusi Poliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Lielāko panākumu guvusi 1992. gadā Rimavskā Sobota, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā un kļuvusi par FIDE meistari sievietēm (WFM). 1995. gadā Verdenā izcīnījusi bronzas medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā.

Kopš 2000. gada vairs nepiedalās šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE rating history :: Tarachowicz, Alina

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Ilīriešu migrācija uz Itālijas dienvidaustrumiem.
**Japigi** (latīņu: *Iapyges*, *Iapygii*, grieķu: *Ιάπυγες*) ir indoeiropiešu tauta, kas dzīvoja senajā Itālijas teritorijā, mūsdienu Apūlijas apgabalā, un kuru vēlāk asimilēja romieši.

Tiek uzskatīts, ka japigi ir cēlušies no ilīriešiem. Turklāt, Hērodots izteica viedokli, ka japigu etnosa veidošanā piedalījās Krētas mīnojiešu izceļotāji[1]. Tas kopumā saskan ar vienu no Vidusjūras migrācijas virzieniem bronzas laikmeta beigās, tai skaitā pateicoties kārtējam indoeiropiešu ieceļošanas vilnim no Piedonavas uz Grieķijas teritoriju, uz Egejas jūras salām un Mazāziju, izraisot reģiona autohtono iedzīvotāju daļas migrāciju.

Japigi runāja mesapu valodā. Mesapi bija japigu cilts, kas dzīvoja Apūlijas pašos dienvidos. Pie japigiem ir pieskaitāmi arī pevketi un, iespējams, arī davni. Pēc citas versijas davni kaut arī valodas ziņā bija radniecīgi ilīriešu mesapu grupai, taču uz Apenīnu pussalu bija atceļojuši no Balkānu pussalas ievērojami vēlāk.

Sengrieķu autori atvasināja japigu nosaukumu no Japiga, Dedala mitoloģiskā dēla. Romiešu autori tos sauca par apūļiem (*Apuli*), salentīniem (*Salentini*) un kalabriem (*Calabri*). Japigi bija radniecīgi enotriem.

Atsauces
--------

1. ↑  Геродот, «История», книга 7, абз. 170
**Vasilijs Jemeļins** (krievu: *Василий Владимирович Емелин*; dzimis 1976. gada 1. februārī Ļeņingradā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1994).

Biogrāfija
----------

Divas reizes izcīnījis sudraba medaļas Pasaules junioru šaha čempionātos: 1990. gadā U14 vecuma grupā, bet 1993. gadā U18 vecuma grupā. Divas reizes uzvarējis Sankpēterburgas pilsētas šaha čempionātos (1993, 2002). 1994. gadā izcīnījis bronzas medaļu Krievijas šaha čempionātā, bet 2002. gadā bijis otrais Krievijas šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Budapeštas turnīrā *First Saturday* (1994), Hamburgas *Wichern Open* (1999, 2000), Paula Keresa memoriālā Tallinā (2000, 2008), Rijekā (2001), Maskavā (2007).

Pārstāvējis Krievijas otro komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1994, 1998). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1994) medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Championship of Petersburg - 27.2-11.3.1993». Arhivēts no oriģināla, laiks: 05.04.2016. Skatīts: 19.10.2016.
2. ↑  «OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Vasily Yemelin». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 10. septembrī. Skatīts: 2016. gada 19. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Alis P** ir Zviedrijā uzaugušā trimdas latviešu ģitārista un dziedātāja Gundara Ruļļa muzikāls projekts, kas 80. gados darbojās Zviedrijā, bet 21. gadsimta pirmās desmitgades beigās pārcēlās uz Latviju.

Vēsture
-------

Grupu 1979. gadā nodibināja Zviedrijas latviešu jaunieši, bijušie grupas *Prusaku ansamblis* dalībnieki. Tā sastāvā ietilpst Gundars Rullis (balss, bass), Māris Rozenbahs (bungas) un Pēteris Šmitmanis (ģitāra). Dziesmas sacer Rullis un Šmitmanis, iespaidojoties no *new wave* un blūza. Tomēr grupas aktīvā darbība nav ilga - astoņdesmitajos gados iestājas pauze, ko pārtrauc 1988. gadā pašu spēkiem ierakstītais un izdotais albums *"Alis iet pastaigāt"*, kas tiek pārdots Zviedrijas latviešu vidū, kā arī sūtīts uz Latviju.

Turpmākajos gados, kad grupa pašķiras un Rullis izmanto nosaukumu "Alis P" savai solodarbībai, top jauni radiosingli "Laimīgs", "Tuvu pie zemes", "Zaļa zāle" un citi. Grupa kļūst pazīstama arī Latvijā, galvenokārt pateicoties dziesmai "Laimīgs", kas 1990. gadā piedalās "Mikrofona" aptaujā par gada populārāko dziesmu un iekļauta vinila platē "Mikrofons - 90". Savukārt Ruļļa radītā un ierakstītā Boba Dilana dziesmas "*Shelter from the Storm*" latviešu versija "Aizvējā" kļūst pazīstama grupas "Bet bet" izpildījumā. "Alis P" versija iekļauta izlasē "Latviešu šūpuļdziesmas" (2005).

Pēc 20 gadiem, kad Rullis pārcēlies uz Latviju, ir sakrāts materiāls "Alis P" otrajam albumam *"Uz priekšu"*, kas dienas gaismu ierauga 2009. gadā, un kurā dzied un ģitāras spēlē Rullis, bet bungas - Svante Drake. Šī albuma tituldziesma iekļūst "*Latvian Airplay Top*" 48. vietā, arī dziesmas "Gaismas ceļš" un "Arī panki precas" tiek atskaņotas radiostacijās.

2015. gadā izdotais albums "Ciparu pasaule" tiek izvirzīts Mūzikas ierakstu Gada balvai nominācijā "Roka un metāla mūzikas albums".

Albumi
------

* "Alis iet pastaigāt" (pašizdots, LP, 1988)
* "Uz priekšu" (Gauja Records, CD, 2009)
* "Attiecību putra" (pašizdots, digitāla lejupielāde, 2012)
* "Ciparu pasaule" (Biedrība HI, CD, 2015)

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 23. janvārī. Skatīts: 2016. gada 16. martā.

Mājaslapa
---------

* http://www.alispudelis.lv (arhivēta versija)
**Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija** (IPCA) (angļu: *International Physically Disabled Chess Association*) ir starptautiska sporta organizācija, kas apvieno šahistus ar invaliditāti.

Vēsture
-------

Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija ir ar Starptautisko Šaha federāciju (FIDE) saistīta organizācija.

Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācija organizē dažādus šaha turnīrus:

* Pasaules šaha olimpiādes invalīdiem,
* Pasaules šaha čempionātus invalīdiem,
* Eiropas komandu kausu invalīdiem.

Starptautiskā fizisko invalīdu šaha asociācijas komandas kopš 2002. gada piedalās arī Pasaules šaha olimpiādēs gan vīriešu, gan sieviešu konkurencē.

Atsauces
--------

1. ↑  International Physically Disabled Chess Association (IPCA)
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: IPCA, Team Record
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: IPCA, Team Record

Ārējās saites
-------------

* International Physically Disabled Chess Association. Atjaunināts: 2016. gada 3. novembrī oficiālā IPCA vietne
* The encyclopaedia of team chess[novecojusi saite] IPCA komandu turnīru rezultāti vietnē OlimpBase.org