recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Viljams Dženingss Braians** (angļu: *William Jennings Bryan*; dzimis 1860. gada 19. martā, miris 1925. gada 26. jūlijā) bija amerikāņu politiķis no Demokrātiskās partijas. Trīs reizes neveiksmīgi kandidēja ASV prezidenta vēlēšanās — 1896. un 1900. gadā, kad zaudēja Viljamam Makinlijam, un 1908. gadā, kad zaudēja Viljamam Tāftam. Divus termiņus bija ASV Pārstāvju palātas loceklis no Nebraskas štata. Kad par ASV prezidentu 1913. gadā kļuva Vudro Vilsons, tika iecelts par ASV Valsts sekretāru. Amatā bija līdz 1915. gada jūnijam, kad demisionēja, jo neatbalstīja stingru politiku Pirmā pasaules kara laikā.

Pēc pārliecības būdams stingrs kristietis, iestājās pret zelta standartu, bankām un dzelzceļa kompānijām. Atbalstīja sauso likumu, aktīvi cīnījās pret darvinisma mācīšanu skolās. Viens no izcilākajiem sava laika oratoriem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Viljams Dženingss Braians***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 32004807
* LCCN: n80044871
* ISNI: 0000 0001 2320 1807
* GND: 118667793
* SUDOC: 027499561
* BNF: cb119525791 (data)
* BIBSYS: 90191403
* NLA: 35023221
* NDL: 00552071
* US Congress: B000995
* CiNii: DA05002943

 |

 |
**Bērda** (angļu: *Byrd Station*) ir amerikāņu polārstacija Mērijas Bērdas Zemē Rietumantarktīdā. Pirmo reizi ierīkota 1957. gadā Starptautiskā ģeofizikas gada programmas nodrošināšanai. Stacija tika ierīkota operācijas *Deep Freeze II* gaitā, ar traktoru karavānas palīdzību nogādājot nepieciešamo aprīkojumu no polārstacijas Litlamerika V 646 jūdžu attālumā līdz izvēlētajai vietai Rokfellera plato. Stacija sastāvēja no četrām moduļveida ēkām. Pirmā stacija funkcionēja četrus gadus, līdz sagruva zem sanestā sniega svara.

Degvielas krātuve Bērdas stacijā 2010. gadā.
1960. gadā tika izbūvēta jauna daļēji zem ledus izbūvēta stacija, kas kā vissezonas stacija funkcionēja līdz 1972. gadam. Vēlāk stacija tika izmantota kā vasaras lauka nometne, līdz tika pamesta pēc 2004.-2005. gada sezonas. 2006.-2007. gada vasaras sezonā tika veikti stacijas rekreācijas darbi.

2009.-2010. gada sezonā paredzēts izbūvēt jaunu staciju dažādu Rietumantarktīdas izpētes programmu nodrošināšanai, tai skaitā NASA pētījumiem Painailendas glečera apvidū.

Ap 170 km uz austrumiem no Bērdas funkcionē amerikāņu vasaras lauka nometne WAIS Divaida ledus dziļurbumu programmas veikšanai.

Atsauces
--------

1. ↑  Byrd history
2. ↑  Cleaning up Byrd
3. ↑  Byrd Camp resurfaces

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Amerikas Savienoto Valstu polārstacijas  |
| --- |
|  |
| Vissezonas stacijas | 
* Amundsenskota-Sautpola
* *Bērda*
* *Eitsa*
* *Elsvērta* /
* *Helita* /
* *Īstbeisa*
* *Litlamerika*
* Makmerdo
* Pālmera
* *Plato*
* *Saipla*
* *Vilksa* /

 |
|  |
| Vasaras stacijas un nometnes | 
* AGAP Sautfīlda
* Bērdkampa
* *Broktona*
* Keipširefa
* *Litlrokforda*
* *Neptuna*
* Pīterlenī
* *S2*
* Saipldoma
* WAIS Divaida

 |

 |
Parka robežu karte.
**Karaliskais Nacionālais pilsētas parks**, saukts arī kā Ekoparks ir pirmais pasaulē Nacionālais pilsētas parks, kas atrodas Zviedrijā un aptver Stokholmas, Solnas un Lidingo komūnas.

Sākotnēji parka nosaukums bija Ekoparks, kad to 1995. gadā nodibināja Zviedrijas parlaments ar mērķi saglabāt galvaspilsētas ekoloģiju. no 2009. gada 1. februāra parka oficiālais nosaukums ir Karaliskais Nacionālais pilsētas parks, šo nosaukumu parks ieguva, pateicoties karaļa Kārļa XVI Gustava iniciatīvai un līdzdarbošanai parka izveidē. 

Parks aizņem 27 km² plašu teritoriju, tikpat lielu kā Stokholmas iekšpilsēta un ir paredzēts iedzīvotāju aktivitātēm un atpūtai brīvā dabā urbānajā pilsētas vidē. Parks ietver Šepsholmenu un Jūrgordenas dienviddaļu — centrālo rajonu, tālāk stiepjas uz ziemeļrietumiem līdz Jūrgordenas ziemeļdaļai, Brunsvikenam, Hāgas parkam un Ulriksdālei, bet parka dienvidos atrodas Jēderholmarnas salas. 

Vēsturiski lielākā daļa no pašreizējā parka teritorijas 16. gadsimtā bija karaļa medību zemes, šajā teritorijā bija pilis, no kurām daudzas ir saglabājušās līdz mūsu dienām. 

Ogiciālā ieeja parkā ir Hāgas forums, pie kura atrodas informācijas centrs un no kura ir iespējams gida pavadībā doties organizētos laivu braucienos apkārt Brunsvikenam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Världens första nationalstadspark». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. augustā. Skatīts: 2011. gada 16. jūnijā.
2. ↑  «Om parken». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 9. decembrī. Skatīts: 2011. gada 16. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Parka mājas lapa

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrgordena  |
| --- |
|  |
| Apkārtne | 
* Bekholmena
* Jūrgordena
* Jūrgordstādena
* Lejonsletena
* Hazēliusportena
* Skansena kalns

 |  |
|  |
| Salas, tilti un ūdeņi | 
* Bekholmena
* Jūrgordena
* Jūrgordenas tilts

 |
|  |
| Muzeji un galerijas | 
* Bioloģijas muzejs
* Junibakena
* Kuģu muzejs
* Liljevalka galerija
* Rūsendāles pils
* Skansens
* Tabakas un sērkociņu muzejs
* Tīla galerija
* Valdemāra zemesraga pils
* Vāsas muzejs
* Ziemeļu muzejs
* Ūdens muzejs "Aquaria"

 |
|  |
| Atpūtas un izklaides vietas | 
* Junibakena
* Karaliskais Nacionālais pilsētas parks
* Tivoli Grēnalunda
* Skansena akvārijs

 |
|  |
| Celtnes | 
* Rūsendāles pils
* Valdemāra zemesraga pils
* Hazēliusa vārti

 |
|  |
| Cits | 
* "Estonia" piemiņas memoriāls

 |

 |
**Karalienes Modas līcis** (angļu: *Queen Maud Gulf*) ir plašs jūras līcis Kanādas Arktikā. Izvietojies Ziemeļu Ledus okeānā starp Adelaidas pussalu austrumos un Kenta pussalu rietumos. Atdala Viktorijas un Karaļa Viljamas salas no Ziemeļamerikas kontinenta, savieno Dīza šaurumu rietumos ar Viktorijas šaurumu ziemeļos un Simpsona šaurumu austrumos. Krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu. Līcī vairākas salas, lielākās no kurām ir Melberna un Dženijas Lindas salas. Līcis 10 mēnešus gadā pildīts ar ledu. Krasti mazapdzīvoti, pastāvīgu apdzīvoto vietu nav. Līča dienvidu piekrastē kopš 1961. gada izveidota putniem nozīmīga vieta — Karalienes Modas līča migrējošo putnu rezervāts.

Līča krastus izsenis apdzīvojuši inuiti. Pirmie līci šķērsojušie neinuiti bija kanādietis Pīters Dīzs un skots Tomass Simpsons 1839. gadā. Tagadējo nosaukumu 1905. gadā līcim piešķīra norvēģu polārpētnieks Roalds Amundsens par godu Norvēģijas karalienei konsortei Modai.

Atsauces
--------

1. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Queen Maud Gulf
2. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 335. lpp.
3. ↑  IBA Canada. Queen Maud Gulf

Ārējās saites
-------------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315140891
* LCCN: sh2001012346

 |

 |
**Īstmeina** (franču: *Rivière Eastmain*) ir upe Kanādas austrumos, Kvebekas provincē. Plūst Labradoras pussalas rietumos no Breā ezera pussalas vidienē līdz Džeimsa līcim Hudzona līča dienvidos. Īstmeinas upe ir otrs nozīmīgākais ūdens resurss hidroenerģētiskajā Džeimsa līča projektā, kura ietvaros Lagrandas upes baseinā uzbūvētas vairākas hidroelektrostacijas ar kopējo jaudu 17 445 MW. Vienīgā pastāvīgi apdzīvotā vieta krastos ir krī indiāņu ciemats Īstmeina pie ietekas Džeimsa līcī. Upes nosaukums atvasināts no kādreizējās *Hudson's Bay Company* 18. gadsimta reģionālās faktorijas *East Main* — ‘Austrumu galvenā’ upes grīvā.

Ģeogrāfija
----------

Īstmenas novirzītā (oranžā) daļa
Upe sākas no Breā ezera uz plakankalnes Labradoras pussalas vidienē. Plūst rietumu virzienā caur daudziem dabīgiem ezeriem un mākslīgām ūdenskrātuvēm. Lielākās pietekas ir Opinaka, Oklēra, Misaska (labās) un Ofroda, Tičegami (kreisās). Pēc Opinakas ūdenskrātuves izbūves 1980. gados 150 km augšpus Īstmeinas ietekas lielākā daļa upes plūduma tika novirzīta uz Robēra Burasas ūdenskrātuvi Lagrandas upē. Lejpus aizsprosta upes plūdums samazinājies par 90%, kas izraisa upes pilnīgu aizsalšanu ziemā. Šīs izmaiņas ir skārušas krī un inuītu tautas, kas dzīvo gar Īstmeinas upi un Džeimsa līča piekrasti, padarot viņiem grūtāku ceļošanu ziemā un mazinot piekļuvi zivīm upē.

Augšpus Opinakas ūdenskrātuves tiek būvēts projekts *Eastmain-1*, uzpludinot 603 km² lielu ūdenskrātuvi divu elektrostaciju ar kopējo jaudu 1275 MW darbināšanai.

Atsauces
--------

1. ↑  Hydro-Québec. Rapport annuel 2006

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Īstmeina***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2018000501

 |

 |
**Jevgeņija Doluhanova** (ukraiņu: *Євгенія Григорівна Долуханова*; dzimusi 1984. gada 10. jūnijā Baku) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (2006), kas no 2011. līdz 2013. gadam pārstāvēja Armēniju.

Biogrāfija
----------

2004. gadā Aluštā izcīnījusi 3. vietu Ukrainas sieviešu šaha čempionātā. 2009. gadā Eipatorijā uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte. 2005. gadā bijusi otrā Harkivas starptautiskajā šaha turnīrā *Temīda-2005* (uzvarējusi Oksana Vozovika). 2007. gadā bijusi otrā Harkivas Rektora kausa izcīņā. 2009. gadā Suzdaļā uzvarējusi Jeļizavetas Bikovas memoriālā, bet Harkivā bijusi pirmā starptautiskajā šaha turnīrā *Kaīsa-2009*. 2011. gadā Sanktpēterburgā izcīnījusi otro vietu Ludmilas Rudenko memoriālā (uzvarējusi Aleksandra Gorjačkina). 2012. gadā Džakartā bijusi 3. vietā starptautiskajā šaha turnīrā *Japfa Chess Festival*. 2014. gadā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā Sautronā (Francija).

Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Doluhanovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2006. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2011
2. ↑  Transfers in 2013
3. ↑  Bikini chess championship in Ukraine
4. ↑  Kharkiv Femida (Women)
5. ↑  Kaissa Women (Kharkiv UKR 2009)
6. ↑  Aleksandra Goryachkina Superior in the Lyudmila Rudenko Memorial
7. ↑  Title Applications (WGM): Doluhanova, Evgeniya

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Jevgeņijs Dvizovs** (krievu: *Евгений Иванович Двизов*; dzimis 1937. gada 15. janvārī, miris 2012. gada 30. novembrī) bija PSRS un Baltkrievijas šaha problēmists.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis Gomeļā, pēc kara 1945. gadā ģimene pārceļas dzīvot uz Žlobinu. Šahu iemācījies spēlēt skolas gados, mācoties Žlobinas dzelzceļa vidusskolā. Beidzis Gomeļas Pedagoģiskā institūta fiziskās audzināšanas fakultāti un Baltkrievijas Fizkultūras institūtu. Visu savu darba mūžu strādājis par treneri ūdenssporta veidos.

Šaha kompozīcija
----------------

Savu pirmo šaha kompozīciju publicējis 1964. gadā. Viņa daiļrades gandrīz 50 gados apmēram 150 etīdes ieraudzīja gaismu Baltkrievijas, PSRS, Argentīnas, Anglijas un citu valstu šaha izdevumu slejās. No tām vairāk nekā 70 radītas sadarbībā ar Georgiju Afanasjevu. Bijis trīskārtīgs Baltkrievijas šaha kompozīcijas čempionātu uzvarētājs etīžu žanrā. No 1966.gada bijis Baltkrievijas izlases šaha kompozīcijas komandas dalībnieks un divreiz kļuvis par PSRS čempionu Baltkrievijas komandas sastāvā. Bijis Baltkrievijas šaha kompozīcijas vēsturei veltītas grāmatas līdzautors.

### Piemērs

**Jevgeņijs Dvizovs**  
 *Medijs*, gggg**Baltie sāk un uzvar.**
**Etīdes risinājums:**

1. f7+ Kf8 2. е6 Zxd6 3. Zd5!! Dxd5 4. Lg7+ Ke7 5. Lf6+ Kxe6 6. f8Z#
Baltie piespiež melno figūras bloķēt lauciņus d6, d5 un izmanto šo bloķēšanu, lai etīdi noslēgtu ar ideālu matu.

Bibliogrāfija
-------------

* Бельчиков И. И. Гебельт И. Е. Двизов Е. И. *Шахматная композиция в Белоруссии* [*Šaha kompozīcija Baltkrievijā*] (krievu). Минск : Полымя, 1981. 31.–33. lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  J. Dvizova profils vietnē Chess Composers (angliski)
2. ↑  Николай Шуканов. *К юбилею Е. И. Двизова* (krievu) 102. Альбино, 2012 [2010]. 4. lpp. Skatīts: 2017-09-02.
3. ↑  *Евгений Иванович Двизов (15.01.1937 - 29.11.2012)* (krievu) 104. Альбино. 2012. 6. lpp. Skatīts: 2017-09-02.

Ārējās saites
-------------

* J. Dvizova šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 290520565

 |

 |
**Karls Lorencs Jespers Jespersens** (dāņu: *Karl Lorenz Jesper Jespersen*; dzimis 1848. gada 1. augustā, miris 1914. gada 7. augustā) bija dāņu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Jespers Jespersens publicējis vairāk nekā 2000 šaha kompozīcijas. Viņš sastādīja vecvācu skolas uzdevumus un piederēja pie Vīnes grupas pēctečiem.

### Piemērs

**Nr. 1 J. Jespersens**  
 *Manchester Weekly Times*, 1899  
1. godalga**Mats 3 gājienos**
**Nr. 2 J. Jespersens**  
 *Rigaer Tageblatt*, 1895  
3. godalga**Neizšķirts**
**Uzdevuma (Nr. 1) risinājums:**
1. ♕a6! (draud 2. ♖×d5+ 2. ... ♔e6 3. ♕c8#; 2. ... ♔×e4 3. ♕×d3#)
1. ... ♖×e4 2. ♕a8 ~ 3. ♕×d5#; 2. ... ♖×d4 3. ♕e8# vai 2. ... ♔×d4 3. ♕a1#
1. ... d×e4 2. ♕c4 ~ 3. ♕d5#
1. ... ♔e6 2. ♕b7 ~ 3. ♕e7#; 2. ... ♔e5 3. ♕×d5#
1. ... ♔×d4 2. ♕×d3+ ♔e5 3. ♕×d5#
**Etīdes (Nr. 2) risinājums**
1. ♕h6 ♖×h6 2. ♘c4 (draud 3. ♗d2#) 2. ... ♕d5 3. ♗d2+ ♕xd2 4. ♘xa5 ♕d3 5. ♘b3 ♕xb3 pats.

Bibliogrāfija
-------------

* Jesper Jespersen. *320 Danske Skakopgaver saerlig 1878-1902*. Stockholm : Gustaf Lindströms, 1902.

Atsauces
--------

1. ↑  J. Jespersena īsa biogrāfija vietnē *Chess Composers* (angliski)
2. ↑  Е. И. Умнов. *Шахматная задача XIX века*. Москва : Физкультура и спорт, 1960. 149.—150. lpp. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* J. Jespersena šaha kompozīcijas vietnē PDB
*
**Ntombas ezers**, arī **Tumbas ezers** (franču: *Lac Ntomba*, *Lac Tumba*), ir sekls ezers Kongo Demokrātiskās Republikas rietumu daļā, Ekvatora provincē pie Kongo upes, Mbandakas pārplūstošo mežu reģionā.

Izveidojies, applūstot upju ielejām. Ezerā ļoti liela zivju sugu daudzveidība — 114 sugas. No eiropiešiem ezeru 1883. gadā pirmais atklāja Henrijs Mortons Stenlijs. Ar Kongo upi savieno Irebu kanāls, kas atkarībā no ūdens augstuma Kongo upē plūst uz ezeru vai uz Kongo. Ezeram brūns ūdens, bagāts ar humusvielām no apkārtējām mežu augsnēm. Ezera gultne cieta no kaolīna un smiltīm, bez dūņām. Krastus klāj ekvatoriālais mūžamežs, pie ezera krastiem ūdenī daudz koksnes. Tas nosaka lielo zivju sugu daudzveidību. Praktiski nav endēmu zivju sugu. Ezera dienvidrietumu piekraste ir viens no reģioniem, kur mīt bonobo (pigmejšimpanzes).

Atsauces
--------

1. ↑  «Confirmation of Bonobo population around Lac Tumba». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 17. septembrī. Skatīts: 2011. gada 29. novembrī.
**Nuadibu** (arābu: نواذيبو, franču: *Nouadhibou*; agrāk **Portetjēna**) ar iedzīvotāju skaitu ap 90 000 ir otrā lielākā pilsēta Mauritānijā un ir valsts galvenais komercdarbības centrs.

Tā atrodas uz 60 kilometru garās Rās Nuādībū pussalas, kuras rietumu daļa ar Lagueras pilsētu ir daļa no Rietumsahāras. Nuadibu atrodas aptuveni kilometru no robežas.

Pilsēta ir sadalīta četrās galvenajās daļās — pilsētas centrā, kur atrodas lidosta, Numerovatā — galvenie dzīvojamie rajoni ziemeļos, Konsado tālāk dienvidos — Pormineralēras guļamrajons, no kurienes eksportē dzelzsrūdu no Zueratas.

Pilsētā pieejamie tūrisma objekti ir vairāki tirgi, kuģu kapsēta un Vidusjūras ronis *(Monachus monachus)*.

Galvenā saimnieciskā darbība notiek zvejošanā, bet lielākā rūpniecības nozare ir dzelzsrūdas apstrāde. Rūdu piegādā pa dzelzceļu no iekšējām raktuvju pilsētām Zueratas un Fderikas. Šie vilciena sastāvi var būt pat 3 km garumā — iespējams, garākie pasaulē. Mauritānijas dzelzceļš arī nodrošina pasažieru satiksmi uz Šumu.

Kopš 2006. gada februāra Nuadibu ir kļuvusi par galveno izejas punktu afrikāņu migrantiem, kas mēģina sasniegt Kanāriju salas. Šis bīstamais ceļš uz Eiropas Savienību ir kļuvis populārāks, kopš 2005. gada otrajā pusē ir pastiprināta emigrācijas kontrole Marokas piekrastē un pie Spānijas anklāviem Seutas un Meliljas.

Pilsēta tiek uzskatīta par nelegālo Sahārā atrasto meteorītu tirdzniecības centru.

Atsauces
--------

1. ↑  «Meteorite smugglers anger scientists». BBC. Skatīts: 2007-06-23.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nuadibu***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Kartes: ,
* Piedzīvojumi Mauritānijā Archived 2008. gada 4. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Kuģu vraki Mauritānijas krastā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 159937697
* LCCN: n86009017
* GND: 4406031-2
* NKC: ge397251

 |

 |
Livonijas mestra zīmogs ar uzrakstu "(Sigillum) (Com)MENDATORIS DOM(us) (the)VTO(nic)I IN LIVONIA" - "Vācu ordeņa komandiera Livonijā zīmogs".
**Franke Kerskorfs** jeb **Franks Ķersdorfs** (vācu: *Franke Kerskorff*, latīņu: *Franco a Kersdorff*) bija Livonijas ordeņa mestrs 1433.-1435.1.IX, kritis 1431–1435. gada Lietuvas pilsoņu kara kaujā pie Sventājas upes netālu no Ukmerģes.

Dokumenti
---------

>  Rusova hronika par mestru Franku:  
> 
> 
> 
> 
> "Franks Ķersdorfs, 34. Vācu ordeņa mestris, turpināja sava priekšgājēja Cīses Rutenberga iesākto kaŗu ar leišiem un uzbruka viņiem ar lielu kaŗaspēku. Bet vienā kaujā mestris pazaudēja 20.000 dižciltīgāko kaŗotāju. Tas bija lielākais zaudējums, kāds jel kādreiz bija piedzīvots, un Livonija ar to tika novājināta.
> 
> 
> Šim mestrim piederēja lieli zelta un sudraba krājumi, kuŗi bija savākti Rīgā. Tā mirušais Vilandes komturs bija atstājis 30.000 zelta un 600 pilnsvarīgas, lietas sudraba markas, neieskaitot kaltos galda traukus. Bez tam Vitenšteinas fogts Helvigs Gilzens, dzīvs būdams, atsūtīja mucu zelta, un pēc viņa nāves mestris saņēma vēl 100.000 marku, neieskaitot Anglijas roznobļus, citas dažādas naudas, lietu sudrabu un kaltus galda traukus. Šīs bagātības mestŗa brālis, tā laika Prūsijas lielkomturs, Valters Ķersdorfs, aizveda uz Prūsiju, kas citiem, Livonijas ordeņkungiem ļoti nepatika, kādēļ viņi cēla sūdzību pret virsmestri Paulu Rosdorfu un Valteri Ķersdorfu, bet nekā nepanāca, Franku Ķersdorfu, kuŗš valdīja gandrīz 10 gadu, bija iecēlis virsmestris Pauls Rosdorfs bez Livonijas ordeņkungu piekrišanas un gribas".
> 
> 
>

Skatīt arī
----------

* Livonijas ordeņa mestri

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Cise fon Rūtenbergs**  |  **Livonijas Ordeņa mestrs** 1433. gads - 1435. gads | Pēctecis: **Heinrihs fon Bokenvorde, saukts Šungels**  |
Koordinātas: 58°41′40″N 23°50′20″E﻿ / ﻿58.69444°N 23.83889°E﻿ / 58.69444; 23.83889

Leāles pils 1683. gada zīmējumā.
Pilsdrupu plāns no Pauluči albuma.
Pilsdrupas (2011).
**Leāles pils** (vācu: *Bischofsburg Leal*) jeb **Lihulas bīskapa pils** (igauņu: *Lihula piiskopilinnus*) bija pils tagadējā Lihulas pilsētā Pērnavas apriņķī Igaunijā, kura atradās uz Sāmsalas-Vīkas bīskapijas un Livonijas ordeņa robežas. 
Pirmā Igaunijas bīskapa Turaidas Teoderiha rezidence, vēlāk Sāmsalas-Vīkas bīskapijas pirmā galvaspilsēta.

Apraksts
--------

No 1238. gada Leāles pils bija sadalīta divās vienādās bīskapa un ordeņa daļās. Bīskapa daļā bija vārtu tornis. Dienvidu pusē cietoksni ieskāva grāvji un divas priekšpilis.

Vēsture
-------

2011. gadā Lihulas pilskalnā iekarotajā Ridalas zemē apmetās pirmais Igaunijas bīskaps Turaidas Teoderihs. 
Pēc bīskapa Teoderiha nogalināšanas 1219. gadā Livonijas bīskaps Alberts fon Bukshēvdens panāca sava brāļa Hermaņa apstiprināšanu Igaunijas bīskapa amatā. 1220. gadā bīskapa pili iekaroja zviedru karalis Juhans Sverkersons, kuru drīz vien padzina sāmsalieši. 
1234.-1251. gadā tā bija Sāmsalas-Vīkas bīskapa pirmā rezidence, pēc 1238. gada pusi no pils nodeva Livonijas ordenim. Domājams, ka cietokšņa tiešā tuvumā no 1275. līdz 1285. gadam tika uzcelts cisterciešu klosteris. 
Jurģa nakts sacelšanās laikā to aplenca igauņu karaspēks.

Livonijas kara laikā 1560. gadā Sāmsalas-Vīkas bīskapiju nopirka Dānijas karalis. 1562. gadā Leāles pili iekaroja zviedri, bet 1576. gadā Maskavijas karaspēks. Karadarbības laikā pili nopostīja un vairs neatjaunoja.
1582. gadā Jamzapoļskas miera līguma tekstā Leāles pils tika dēvēta par *Лиховер (Ликоверж)* vai *Леаль*. Pēc kara beigām Leāles pils nonāca Zviedru Igaunija sastāvā. 
Lielais Ziemeļu karš 1710.-1711. gadā izraisīja mēra epidēmiju, kurā nomira ap 90% Lihulas iedzīvotāju. Tikai pēc 1820. gada atjaunojās saimnieciskā dzīve, tika uzcelta grezna muižas kungu māja klasicisma stilā.

Attēli
------

* 
* 
* 
*

Atsauces
--------



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Igaunijas viduslaiku pilis un klosteri |
| --- |
|  |
| Dāņu Igaunija, 
vēlāk Livonijas ordeņa valsts daļa | 
* Borkholma
* Ece
* Harka
* Narva
* Nīslota
* Padize
* Rēvele
* Sv. Brigita
* Tolsburga
* Vezenberga
* Vihula

 |
|  |
| Livonijas ordeņa valsts | 
* Helmeta
* Karkuse
* Laisa
* Oberpālene
* Pērnava
* Poide
* Talkhofa
* Tarvasta
* Veisenšteina
* Vīlande
* Zoneburga

 |
|  |
| Sāmsalas-Vīkas bīskapija | 
* Ārensburga
* Hāpsala
* Lode
* Leāle
* Vigala

 |
|  |
| Tērbatas bīskapija | 
* Falkena
* Ilcene
* Kavilda
* Kirumpeja
* Konguta
* Neihauzene
* Oldentorna
* Randene
* Ringe
* Tērbata
* Varbeka
* Zommerpāle

 |

 |
ASV Jūras kara flotes aviācijas bāzeskuģis *USS Enterprise*Bāka Kanādā
**Leģenda par bāku un kuģi** ir mūsdienu teika, kurā aprakstīta izdomāta saruna starp lielu kara kuģi un, kā sākumā šķiet, mazāku kuģi, ar ko draud sadursme, bet kas beigās izrādās bāka. Stāstā ASV Jūras kara flotes kuģis (parasti līnijkuģis vai aviācijas bāzeskuģis) prasa citam kuģim mainīt savu kursu, lai nenotiktu sadursme. Otra puse (parasti Īrijas, Kanādas vai Spānijas) atbild, ka kursu nemainīs un prasa to darīt kara kuģim. Kara kuģis uz to atbild identificējot sevi kā lielu un labi bruņotu kara kuģi un piedraud, ka ja otra puse nemainīs kursu, viņi neatbild par sekām. Otra puse uz to atbild, ka viņi ir bāka krastā un, ja kara kuģis nemainīs savu kursu, arī viņi par sekām neatbild.

Nav nekādu pazīmju, kas liecinātu, ka šāda saruna jebkad būtu notikusi, bet šāds stāsts ir zināms jau kopš 1930. gadiem. Lielāku popularitāti tas ieguva 1995. gadā, kad viena tā versija tika publicēta Internetā.
**Levulīnskābe** (4-oksopentānskābe, acetopropionskābe, γ-ketobaldriānskābe, CH3−CO−CH2CH2−СООН) ir vienkāršākā γ-ketokarbonskābe. Levulīnskābe ir bezkrāsaina kristāliska viela (plāksnīšveida kristāli). Viegli šķīst ūdenī. Levulīnskābes esterus sauc par **levulinātiem**.

Iegūšana
--------

Levulīnskābe veidojas, karsējot ogļhidrātus (fruktozi, glikozi, galaktozi) kopā ar koncentrētu sālsskābi (reakciju atklājis Tollenss). Šī reakcija ir tik raksturīga heksozēm, ka var kalpot to pierādīšanai. Kā starpprodukts veidojas oksimetilfurfurols, kas hidrolizējas par levulīnskābi un skudrskābi.

Īpašības
--------

Atšķirībā no β-ketokarbonskābēm, γ-ketokarbonskābes, tai skaitā levulīnskābe, ir stabili savienojumi, kas neatšķeļ CO2. Ilgstoši karsējot, levulīnskābe zaudē ūdens molekulu, veidojot iekšējo anhidrīdu (enollaktonu).

Izmantošana
-----------

Levulīnskābi lieto ķīmiskajā rūpniecībā neilona, gumiju, plastmasu iegūšanai. Levulīnskābi pievieno cigaretēm, lai samazinātu nikotīna iedarbību.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās ketokarbonskābes un aldehīdkarbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Glioksilskābe
* Pirovīnogskābe
* Acetoetiķskābe
* Levulīnskābe

 |

 |
**Skropstainā krustmadara** (*Cruciata laevipes*) ir augu suga rubiju dzimtas krustmadaru ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropas dienvidos, rietumos un vidusdaļā, kā arī Rietumāzijā. Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, tā ir adventīva augu suga.

Morfoloģija
-----------

Skropstainā krustmadara ir daudzgadīgs 15—50 cm garš lakstaugs ar pacilu vai stāvu, vienkāršu vai pie pamata zarojošu četršķautņainu stublāju, kurš ir blīvi klāts ar atstāvošiem, stīviem matiņiem.

Lapas ir eliptiskas vai plati lancetiskas, 0,8—2 cm garas un 0,3—0,8 cm platas, sēdošas mieturos pa 4. Lapas gals ir strups un mala skropstaina. Augļu laikā lapas noliecas uz leju.

Ziedi ir vairogos, kas sakārtoti mieturos lapu žāklēs. Ziedkopa īsāka nekā lapas. Vairogā ir 5—9 ziedi. Kauss neizveidots. Vainags četrdaļīgs, dzeltens, saaudzis. Ziedkopas vidējie ziedi ir divdzimumu, malējie — vīrišķie. Auglis ir kails, eliptisks riekstiņš (skaldauglī attīstīts tikai viens riekstiņš). Zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «skropstainā krustmadara - Cruciata laevipes Opiz - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Skropstainā krustmadara***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Viljams Votsons** (angļu: *William Watson*; dzimis 1962. gada 18. aprīlī Bagdādē) ir Lielbritānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1990).

Biogrāfija
----------

1992. gadā uzvarējis Lielbritānijas ātrā šaha čempionātā, bet 1994. gadā Noridžā uzvarējis Lielbritānijas šaha čempionātā. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā dalījis 2.-3. vietu Braitonā (1983), dalījis 1.-3. vietu Borā (tagad Serbija, 1986), dalījis 1.-2. vietu Kečkemētā (Ungārija, 1988), dalījis 1.-2. vietu Londonā (1991), uzvarējis Prāgā (1992).

Pārstāvējis Anglijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1988. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1982. gadā Votsonam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1990. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Sākot no 2000. gadu sākumu šaha turnīros piedalās ļoti reti. Strādā par nodokļu advokātu un ir Londonas juridiskās firmas *Slaughter and May* partneris.

Atsauces
--------

1. ↑  British Chess Champions 1904-present
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: William Watson
3. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: William Watson
4. ↑  Slaughter and May - William Watson

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Burtnieku mācītājmuiža** (vācu: *Pastorat Burtneek*) bija Vidzemes mācītājmuiža, kas atradās mūsdienu Valmieras novada Burtnieku pagastā, Burtnieka ezera dienvidaustrumu krastā pie Burtnieku baznīcas. Vēsturiskais Burtnieku draudzes novada mācītāja miteklis. Burtnieku mācītājmuiža ir 18. gadsimta otrās puses/19. gadsimta sākuma valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Atsevišķi arhitektūras pieminekļi ir mācītāja māja (1774. gads), stallis (1793. (1992.) gads), klēts (1810. (1993.) gads), bet mācītāja mājas krāsns ir 18. gadsimta beigu valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Draudzes novads pieminēts 1434. gadā. Zviedru Vidzemes laikā 1654. gadā ugunsgrēkā nodega vecā Burtnieku baznīca, kas atradās pie Burtnieku muižas. 1683. gadā tika uzsākta jaunas mūra baznīcas celšanu tagadējā tās atrašanās vietā. Pēc Lielā Ziemeļu kara par Burtnieku mācītāju kalpoja J. B. Fišers. No 1769. līdz 1816. gadam draudzes mācītājs bija J. H. Gūleke. Mācītāja māja celta 1774. gadā, pēc tam, kad nodega iepriekšējā. No 1817. gada draudzes mācītājs bija Tērbatas Universitātes rektora Georga Frīdriha Parrots dēls V. F. Parots, bet pēc viņa T. L. Girgensons. 

Latvijas agrārreformas rezultātā Burtnieku mācītājmuiža tika sadalīta 19 vienībās (571 ha). Latvijas PSR laikā tajā tika ierīkotas mehāniskās darbnīcas. Muižas komplekss restaurēts no 1988. līdz 1993. gadam.

Ārējās saites
-------------

* Burtnieku mācītājmuiža
**Natunas salas** (indonēziešu: *Kepulauan Natuna*) ir Indonēzijai piederoša salu grupa Natunas jūrā. Administratīvi ietilpst Riau Salu provincē; veido atsevišķu Natunas apriņķi. Lielākā apdzīvotā vieta ir apriņķa centrs Ranai. Lielākā daļa iedzīvotāju ir malajieši, pēc reliģiskās piederības — musulmaņi (96,9%). 1969. gadā salās atklātas ievērojamas dabasgāzes rezerves; gāze tiek arī eksportēta uz kaimiņvalstīm.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Indonēzijas ziemeļrietumu daļā Dienvidķīnas jūras (Natunas jūras) dienvidos, pieder Tudžuhu arhipelāgam. Lielākās salas ir Bunurana (1720 km²), Subi, Serasana, Midai un Lauta. Salas lielākoties kalnainas, augstākais punkts ir Ranai kalns 1035 m vjl Bunuranas salā. Valda tropiskais klimats, ainavā dominē tropiskie lietusmeži. Daļa salu teritorijas un jūras akvatorijas ietilpst Natunas jūras nacionālajā parkā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bunguranas salas». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 132. lpp.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Natālija Ivanova** (krievu: *Наталья Павловна Иванова*; dzimusi 1969. gada 11. maijā) ir bijusī Padomju Savienības, Krievijas un Tadžikistānas brīvā stila cīkstone, 2004. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare, Krievijas Nopelniem bagātā trenere.

Biogrāfija
----------

Nodarboties ar cīņu viņa sāka 1984. gadā. Visu karjeras laiku viņas treneris bija Valērijs Zaicevs. 1991. gada pasaules čempionātā viņa bija PSRS nacionālās komandas sastāvā un finišēja ceturtā. Pēc tam līdz 2002. gadam viņa bija Krievijas nacionālās izlases komandas dalībniece un šajā laikā ieguva visus savus titulus. No 2002. līdz 2004. gadam viņa pārstāvēja Tadžikistānas nacionālo komandu. Viņa piedalījās 2004. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Atēnās un finišēja 11. vietā. 2005. gadā viņa atgriezās Krievijā un kā nacionālās komandas dalībniece devās uz 2006. gada Pasaules čempionātu Guandžou. Tomēr sacensībās viņu nepielaida, jo kopš pēdējā starta Tadžikistānas komandā nebija pagājuši divi gadi. 2006. gadā viņa pārstāvēja Krieviju vairākos starptautiskos turnīros, bet pasaules un kontinenta čempionātos vairs nepiedalījās. 2007. gadā viņa kļuva par sudraba pludmales cīkstoni pasaules cīņas spēlēs.

Sacensībās Krievijā Natālija Ivanova pārstāvēja Angarskas specializēto bērnu un jaunatnes olimpisko rezervju sporta skolu "Pobeda" (*СДЮСШОР «Побєда»*). Viņa ir trīskārtējs Krievijas čempione. Sporta karjeru viņa beidza 2007. gadā.

2014. gada janvārī viņa kļuva par savulaik absolvētās Angarskas sporta skolas "Pobeda" direktori. Pirms tam viņa bija šīs sporta skolas direktora vietniece un vecākā sieviešu brīvās cīņas trenere. Starp viņas audzēknēm ir arī 2008. gada olimpiskā sudraba medaļniece Aļona Kartašova.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Krievijas Nopelniem bagātā sporta meistare.
* Krievijas Nopelniem bagātā trenere.

Atsauces
--------

1. ↑  «Россиянку Наталью Иванову не допустили до участия к чемпионату мира» (krievu). wrestrus.ru. 2006. gada 30. septembris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-11-03. Skatīts: 2020-04-28.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 192027647

 |

 |
***Garuda Indonesia*** ir Indonēzijas nacionālā lidsabiedrība.

Dibināta 1947. gadā kā ***KLM Interinsulair Bedrijf*** un 2023. gadā 60,54 % no uzņēmuma piederēja Indonēzijas valdībai, bet 28,27 % konglomerātam — *CT Corp*. *Garuda Indonesia* ir vienīgā Indonēzijas lidsabiedrība, kas veic lidojumus Eiropas gaisa telpā. Lidsabiedrības struktūrvienība *Citilink* ir zemo cenu aviokompānija.

Bez vietējiem reisiem 2023. gadā *Garuda Indonesia* veica lidojumus uz 9 valstīm (tās ir Austrālija, Dienvidkoreja, Japāna, Ķīna, Malaizija, Nīderlande, Saūda Arābija, Singapūra, Taizeme). Līdz 2000. gadu sākumam lidojumu ģeogrāfija bija krietni plašāka.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Garuda Indonesia***.
* *Garuda Indonesia* portālā flightconnections.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 152458937
* GND: 1041769490

 |

 |
**Konstantīns Kalnbērzs** (1950) ir latviešu ārsts plastiskais ķirurgs un ortopēds, Latvijas Universitātes (LU) profesors.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1950. gada 4. jūlijā Rīgā medicīnas zinātnieku Viktora Kalnbērza un Ritas Kukaines ģimenē. Pēc Rīgas 49. vidusskolas beigšanas studēja Rīgas Medicīnas institūta (RMI) Ārstniecības fakultātē (1968–1974). 

Pēc klīniskās ordinatūras bērnu ortopēdijā bija Latvijas Traumatoloģijas un ortopēdijas zinātniskās pētniecības institūta zinātniskais līdzstrādnieks. 
1978. gadā Maskavā aizstāvēja medicīnas zinātņu kandidāta grādu ar disertāciju "Kompresijas - distrakcijas osteosintēze ar V. Kalnbērza aparātu slimniekiem ar apakšstilba kaulu lūzumiem un pseidartrozēm", 1988. gadā Ļeņingradas Kara Medicīnas Akadēmijā medicīnas zinātņu doktora grādu ar disertāciju "Vaļēju lūzumu un to seku kompleksā ārstēšana".

Papildinājās Sv. Gerana slimnīcā Stokholmā (*Sankt Görans sjukhus*, 1986), Jeila Universitātes klīnikā pie prof. K. Keggi (1989), Vīnē pie prof. K. Cveimillera (K. Zweymüller, 1996) un AO/ASIF pamatkursā Davosā (1999). Vadīja Locītavu ķirurģijas centru Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīcā, tur nodibinājis arī savu privātklīniku.

Latvijas Medicīnas akadēmijas profesors (1993), vēlāk pārgāja strādāt Latvijas Universitātē, ir LU Medicīnas fakultātes profesors (2013).

Atsauces
--------

1. ↑  «lza.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 13. jūlijā.
2. ↑  «kalnberzs.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 1. augustā. Skatīts: 2015. gada 13. jūlijā.
3. ↑  «LU kontaktu meklētājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 13. jūlijā.
**Konstantīns Gavrilovs** (krievu: *Константин Григорьевич Гаврилов*; dzimis 1864. gada 29. aprīlī, miris 1943. gada 23. martā) bija krievu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Gavrilovs bija stratēģiskā divvilča pamatlicējs Krievijā, vairāku rakstu par šaha kompozīcijas teoriju un estētiku autors. No 1897. gada viņš publicējis vairāk nekā 1000 uzdevumus, galvenokārt divvilčus. No tiem apmēram 120 ieguvuši atzinības sastādīšanas konkursos.

### Piemērs

**K. Gavrilovs**  
 *Op de Hoogte*, 1909**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1.Kg8! (gājiena spaids)
1. ... f6 2. Tе7Х
1. ... f5 2. Tg6X (matu maiņa, sākuma stāvoklī uz melno gājienu 1. ... f5 bija sagatavots 2. Lg8X )
1. ... d5 2. Zc5X
1. ... Kd6 2. Zc7X — 4 варианта со сложным блокированием
1. ... d6 2. Dс8Х

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 74.—75. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* K. Gavrilova šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 291037404
* ISNI: 0000 0003 9614 2072
* BNF: cb178207136 (data)

 |

 |
**Laimons Mangalis** (dzimis 1911. gada 16. novembrī, miris 1982. gada 8. septembrī) bija latviešu šahists, žurnālists un šaha problēmists.

Dzīves gājums
-------------

Mangalis dzimis Rīgā, 1911. gada 16. novembrī. Jau bērnībā iemīlējis šaha spēli. Mācījies Rīgas pilsētas 4. ģimnāzijā. Pēc tās beigšanas 1930. gadā izglītību turpinājis Latvijas Universitātes lauksaimniecības fakultātē un strādājis Zemkopības ministrijas Mežu departamentā. No 1937. līdz 1939. gadam bijis žurnāla "Šacha Māksla" redaktors. Žurnālā publicējis vairākus rakstus par šaha teoriju un šaha kompozīciju.

1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju dzīvojis bēgļu nometnē Hamburgas tuvumā. 1948. gada decembrī no Hamburgas izceļojis uz Austrāliju. Tur dzīvojis Adelaidā un strādājis Dienvidaustrālijas ūdens apgādes departamentā. 1951. gadā apprecējies ar Lāčplēša Kara ordeņa kavaliera Jēkaba Dzeņa meitu Dzidru Laimdotu Dzeni. Bijis Matisona vārdā nosauktā šaha kluba biedrs un viens no kluba spēcīgākiem spēlētājiem. Paralēli darbam nodarbojies ar šaha žurnālistiku. Bijis Adelaidas laikraksta "The Advertiser" šaha līdzstrādnieks un A. Liepnieka ASV izdotā žurnāla "Šacha Pasaule" šaha problēmu nodaļas redaktors.

Miris 1982. gada 8. septembrī Adelaidā.

Šaha kompozīcija
----------------

Publicējis apmēram 300 dažādu žanru šaha kompozīcijas. Daudzas no tām guvušas atzinības dažādos sastādīšanas konkursos.

### Piemēri

**Nr. 1 L. Mangalis**  
 *The Australian Problemist*, 1962  
1. godalga**Mats 2 gājienos**
**Nr. 2 L. Mangalis**  
 *The Sun-Herald*, 1961  
1.-2. godalga**Mats 2 gājienos**
**1. uzdevuma risinājums:**

1. Lxd6! (draud 2. Zb4#)
1. ... cxd6+ 2. Ze7#; 1. ... c6+ 2. Zc7#; 1. ... c5+ 2. Lb7#; 1. ... Kc6 2. Zb4#; 1. ... Tc4 2. Dg2#; 1. ... Lxd6 2. Ze7#
**2. uzdevuma risinājums:**

1. Txe6+?? Lxe6 2. Ze2#, bet 1. ... Zxe6!
1. fxe6! (draud 2. Td7#)
1. ... Dc6 2. Zfg2#; 1. ... Dg2/Da4 2. Dc5#; 1. ... Ld5 2. Dxd5#; 1. ... Lxe6 2. Ze2#; 1. ... d2+ 2. Zd3#; 1. ... Zxe6 2. Zf5#
Šis uzdevums Sidnejas svētdienas laikraksta *The Sun-Herald* divvilču konkursā deva Mangalim dalītu pirmo godalgu ar pazīstamo angļu lielmeistaru Menfīldu.

Atsauces
--------

1. ↑  Val. Zemitis (redaktors). *Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000* (angļu) 2, 2009. M-11. lpp. Skatīts: 2017-09-03.
2. ↑  L. Mangaļa studenta kartīte
3. ↑  «Nedēļas piezīmes laikrakstā Austrālijas Latvietis Nr.454/1958». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 7. septembrī.
4. ↑  Bob Meadley; Peter Wong. «Laimons Mangalis. Lover of Chess» (angļu), 2016. Skatīts: 2020-06-25. Atsaucē izmantots novecojis parametrs `|coauthors=`

Ārējās saites
-------------

* L. Mangaļa šaha kompozīcijas vietnē PDB
**Paramušira** (krievu: *Парамушир*) ir Krievijai piederoša vulkāniska sala, Kuriļu salu arhipelāga otra lielākā sala. Administratīvi ietilpst Sahalīnas apgabala Ziemeļkuriļu rajonā. Salas vienīgā apdzīvotā vieta ir rajona centrs Severokuriļska.

Etimoloģija
-----------

Salas krievu (*Парамушир*) un japāņu (幌筵島, *Paramushiru-tō*) nosaukums cēlies no pamatiedzīvotāju ainu nosaukuma パラムシㇼ(*Paramu-sir*) — ‘Platā sala’.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Kuriļu arhipelāga ziemeļos 40 km no Kamčatkas krasta. 1,6 km platais Otrais Kuriļu šaurums to šķir no Šumšu salas ziemeļaustrumos, bet 55 km platais Ceturtais Kuriļu šaurums — no Onekotanas dienvidos. Austrumos salas krastus apskalo Klusais okeāns, bet rietumos — Ohotskas jūra, kur netālu atrodas nelielās Atlasova un Anciferova salas. Sala vulkāniskas izcelsmes, tajā 23 vulkāni, no kuriem vismaz pieci aktīvi. Reljefs ir ļoti kalnains. Augstākais kalns ir Čikurački vulkāns 1816 m vjl salas dienviddaļā. Salā nabadzīga augu valsts, dominē kalnu tundra, elfu priedes audzes. Mīt ap 100 brūno lāču.

1952. gada 5. novembrī visas salas apdzīvotās vietas praktiski tika iznīcinātas cunami katastrofā. Daļa no tām vēlāk tika atjaunotas, pārceļot tālāk iekšzemē; šobrīd apdzīvota ir tikai Severokuriļska salas ziemeļos.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Paramušira***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315136194
* LCCN: sh96002606

 |

 |
**Dārza susuri, dārza susuru ģints** (*Eliomys*) ir viena no susuru dzimtas (*Gliridae*) vāverveidīgo grauzēju ģintīm, kas apvieno 3 susuru sugas. Izplatītas Eiropā, Vidusjūras salas ieskaitot, Āzijas rietumos un centrālajā daļā un Ziemeļāfrikā. To tuvākie radinieki, iespējams, ir meža susuri.

Latvijā
-------

Latvijā sastopama viena dārza susuru ģints suga — dārza susuris (*Eliomys quercinus*). Latvija ir dārza susura izplatības areāla ziemeļu robeža, tāpēc sastopams reti, biežāk valsts austrumu daļā.

Kopīgās īpašības
----------------

Melnastes susuris (*Eliomys melanurus*) var izaugt nedaudz lielāks kā pārējās divas dārza susuru sugas
Dārza susuri ir neliela auguma vāverveidīgie grauzēji ar pūkainu asti. Tie vizuāli atgādina gan vāveri, gan peli. Visas sugas ir apmēram vienādas. Lielākais ģintī ir melnastes susuris (*Eliomys melanurus*), kura ķermeņa garums (bez astes) ir 10—18 cm, astes garums 9—14 cm, svars 45—120 g. Dārza susura ķermeņa garums 10—17 cm, astes garums 9—15 cm, svars 50—100 g. Mazākais ir Magriba dārza susuris (*Eliomys munbyanus*), kura ķermeņa garums 10—14 cm, astes garums 9—11,5 cm, svars 42—62 g.

Visām dārza susuru sugām ir raksturīgs sejas matojums — tumša, plata josla ap acīm, kas beidzas zem ausīm, atgādinot masku vai brilles, kontrastējot ar gaišajiem (baltajiem vai krēmbaltajiem) vaigiem. Arī astes vai tā gala matojums kontrastē ar pārējo ķermeņa matojumu. Purna daļa šaura un gara. Kažoka matojums ļoti mīksts, pūkains un vidēji garš. Mugurpusē pelēks vai pelēkbrūns, pavēdere balta.

Uzvedība
--------

Dārza susuri galvenokārt uzturas kokos, bet daļu laika pavada arī uz zemes. Ziemas periodā koku dobumos vai pazemes alās guļ ziemas miegu. Aktīvi nakts laikā. Susuri ir ļoti izveicīgi kāpelētāji un spēj ierāpties smalkos koku un krūmu zariņos. Tie ir visēdāji un barojas ar augļiem, sēklām, bezmugurkaulniekiem un maziem mugurkaulniekiem.

Sistemātika
-----------

**Dārza susuru ģints** (*Eliomys*)

* Dārza susuris (*Eliomys quercinus*)
* Magriba dārza susuris (*Eliomys munbyanus*)
* Melnastes susuris (*Eliomys melanurus*)

Atsauces
--------

1. 1 2  Mammal Species of the World: Genus Eliomys
2. 1 2 3 4 5  Mammals of Africa[novecojusi saite]
3. ↑  «Latvijas Daba: Susuru dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 8. aprīlī. Skatīts: 2019. gada 8. aprīlī.
4. ↑  Latvijas Daba: Dārza susuris
5. ↑  Asian garden dormouse (Eliomys melanurus)[novecojusi saite]
6. ↑  Tracks and Signs of the Animals and Birds of Britain and Europe
7. ↑  Maghreb garden dormouse

Ārējās saites
-------------

* iNaturalist: Garden Dormice Genus Eliomys
Apvienības reklāmas uzraksts uz ietves pirms 10. Saeimas vēlēšanās
**ATBILDĪBA — sociāldemokrātiska politisko partiju apvienība** (līdz 2009. gada 24. martam "**Vienotība un Taisnīgums**", pēc tam līdz 2010. gada 10. jūnijam "**Libertas.lv**") bija kreisa Latvijas politisko partiju apvienība, kas tika dibināta 2007. gadā. Apvienībā ietilpa Sociālā taisnīguma partija, partija "Latvijas Atmoda" (līdz 2009. gada 2. aprīlim Pensionāru un senioru partija) un partija "Mūsu zeme".

2009. gada Eiroparlamenta vēlēšanās "Libertas.lv" saraksts ar Guntaru Krastu priekšgalā ieguva 4,3% balsu, Rīgas domes vēlēšanās — 0,95%. Apvienība ietilpa ES līmeņa koalīcijā "Libertas". 2010. gada jūnijā apvienībai, kas tika pārdēvēta par "Atbildību", pievienojās LSDSP. 

Pēc neveiksmīgā starta Saeimas vēlēšanās 2010. gada beigās apvienība pārtrauca savu aktīvo darbību. 2020. gada oktobrī uzsākts apvienības likvidācijas process.

Dalība Saeimas vēlēšanās
------------------------

| Gads | Vēlēšanas | Rezultāti (%) | Deputāti (no 100) |
| --- | --- | --- | --- |
| 2010. | 10. Saeimas vēlēšanas | 0,64 | 0 |
|

Atsauces
--------

1. ↑  «Uzņēmumu Reģistrs: Politisko partiju reģistrs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 22. martā. Skatīts: 2009. gada 9. aprīlī.
2. ↑  Apollo - Ziņas: Nodibināta politisko partiju apvienība «Vienotība un taisnīgums»[novecojusi saite]
3. ↑  Mūsu Zeme » Blog Archive » Sadarbība ar LIBERTAS[novecojusi saite]
4. ↑  LURSOFT. «ATBILDĪBA-sociāldemokrātiska politisko partiju apvienība , 40008127042 - par uzņēmumu». *Lursoft* (latviešu), 2020-12-25. Skatīts: 2020-12-25.

Ārējās saites
-------------

* 
* Kreisi centrisko politisko partiju apvienība sauksies «ATBILDĪBA»
Mūzikā **paralēlās tonalitātes** ir mažora un minora tonalitātes, kurām ir vienādas atslēgas zīmes; paralēlajām tonalitātēm sakrīt visas notis, bet tās ir sakārtotas citā veselu toņu un pustoņu secībā. Atšķirībā no vienvārda tonalitātēm, kurām ir vienāda tonika, **paralēlajam minoram** un tā attiecīgajam **paralēlajam mažoram** tonikas nesakrīt. Paralēlās tonalitātes ir radniecīgu tonalitāšu veids, un modulācija starp paralēlām tonalitātēm mūzikā ir bieži sastopama. Lai melodijās atšķirtu minora tonalitāti no attiecīgā paralēlā mažora, bieži var apskatīt melodijas pirmo noti vai akordu, kas parasti ir tonika vai dominante (piektā nots); arī pēdējā nots vai akords mēdz būt tonika. Paaugstināta septītā pakāpe ir arī norāde uz minoru skalu (nevis mažoru): piemēram, gan Do mažoram, gan la minoram pie atslēgas nav nevienas zīmes, bet, ja melodijā bieži pamanāms sol♯ (septītā pakāpe minorā, kas paaugstināta par pustoņi), tad šī melodija visticamāk ir la minorā, nevis do mažorā.

Minora tonalitātes tonika ir trīs pustoņus zem tās paralēlā mažora tonikas.

 Kvintu aplis, kurā redzamas paralēlās mažora un minora tonalitātes
 Baha skaņdarbā *Du Grasser Schmerzensmann*, BWV 300, m 5-6 ( Atskaņot (palīdzība·info)) ir novērojama modulācija no Fa mažora uz tā paralēlo minoru – re minoru. Modulācijas procesā starp otro un trešo akordu do♮ tiek paaugstināts uz do♯. Nozīmīgi, ka šādā modulācijā nav jāmaina atslēgas zīmes.
Piemēram, gan Sol mažorā, gan mi minorā pie atslēgas ir viena zīme – fa diēzs –, tāpēc mi minors ir paralēlais minors Sol mažoram, un otrādi – sol mažors ir mi minora paralēlais mažors. Mažora sestā pakāpe ir tā paralēlā minora tonika, savukārt paralēlā mažora tonika ir minora tonalitātes trešā pakāpe.

Visi paralēlo mažoru un minoru pāri ir redzami tablā:

| Zīmes pie atslēgas | Mažora tonalitāte | Minora tonalitāte |
| --- | --- | --- |
| B♭, E♭, A♭, D♭, G♭, C♭, F♭ | Do♭ mažors | la♭ minors |
| B♭, E♭, A♭, D♭, G♭, C♭ | Sol♭ mažors | mi♭ minors |
| B♭, E♭, A♭, D♭, G♭ | Re♭ mažors | si♭ minors |
| B♭, E♭, A♭, D♭ | La♭ mažors | fa minors |
| B♭, E♭, A♭ | Mi♭ mažors | do minors |
| B♭, E♭ | Si♭ mažors | sol minors |
| B♭ | Fa mažors | re minors |
|  | Do mažors | la minors |
| F♯ | Sol mažors | mi minors |
| F♯, C♯ | Re mažors | si minors |
| F♯, C♯, G♯ | La mažors | fa♯ minors |
| F♯, C♯, G♯, D♯ | Mi mažors | do♯ minors |
| F♯, C♯, G♯, D♯, A♯ | Si mažors | sol♯ minors |
| F♯, C♯, G♯, D♯, A♯, E♯ | Fa♯ mažors | re♯ minors |
| F♯, C♯, G♯, D♯, A♯, E♯, B♯ | Do♯ mažors | la♯ minors |

Terminoloģija
-------------

Latviešu valodas terminu "paralēlā tonalitāte" nedrīkst sajaukt ar angļu valodas terminu "parallel key", kas apzīmē vienvārdu tonalitāti. Līdzīgu terminoloģiju izmanto arī vairumā romāņu valodu, bet latviešu valodai līdzīgākas ir terminoloģijas ģermāņu un slāvu valodās (vācu: *Paralleltonart*).
**MOA-2007-BLG-192Lb** ir citplanēta, kas atrodas 987 pc attālumā no Zemes Strēlnieka zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni MOA-2007-BLG-192L vidēji 0,62 AU attālumā. Apriņķošanas periodu ar pašreizējām kosmosa izpētes tehnoloģijām zinātniekiem nav izdevies noteikt, bet ir zināms, ka tā sver tikai ~3 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta kā Superzeme.

Planētu atklāja 2008. gada 30. maijā.

Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā saunā, bet patiesībā karstuma vietā ir milzīgs (–218 °C) aukstums — uz planētas ir tik auksts, ka cilvēka elpošanas sistēmai nepieciešamais skābeklis būtu uz sasalšanas robežas, jo zvaigzne MOA-2007-BLG-192L ir brūnais punduris, kurš ģenerē salīdzinoši ļoti maz siltuma salīdzinājumā ar Sauli. Uz šīs ledainās planētas ir tik auksts, ka daudzas vielas, kas istabas temperatūrā ir gāzes, būtu cietas.

Gravitācija uz šīs planētas varētu būt apmēram tāda pati, kā uz Zemes.