recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Augšvācu rietumu dialektu grupa. Ar gaiši zilu krāsu iekrāsotie švābu dialekti veido vienu no lielajām rietumu augšvācu apakšgrupām
**Švābu dialekts** jeb **Augšvācu dialekts** (vācu: *Schwäbisch*) ir vācu valodas dialekts, kurā runā Bādenes-Virtembergas dienvidaustrumu daļā un Bavārijas dienvidrietumu daļā (Bavārijas Švābija). Areāla tipoloģijas ziņā švābu dialekts ir salīdzinoši izolēts, bet tajā pašā laikā (atšķirībā no kaimiņos esošās austrumugšvācu vidusbavāriešu valodas) tas ir arī ļoti neviendabīgs.

Švābu dialekts var būt grūti saprotams standarta vācu valodas lietotājiem tās izrunas un daļēji atšķirīgās gramatikas un vārdu krājuma dēļ. Piemēram, standarta vācu valodā "zemeņu ievārījums" ir *Erdbeermarmelade*, bet švābu dialektā to sauc par *Bräschdlingsgsälz*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Švābu dialekts***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4120327-6

 |

 |
**Kārlis Mūsiņš** (1919. gada 15. decembris — 1955. gada 2. jūnijs) bija Latviešu leģiona virsnieks un nacionālais partizāns. Vācu krusta zeltā kavalieris.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1919. gadā Dzērbenes pagastā kalēja ģimenē. Vēlāk pārcēlās uz Rīgu, kur mācījās arodskolā un strādāja par virpotāju VEF'ā. Dienēja Latvijas armijā. 

1941. gada augustā Mūsiņš brīvprātīgi iestājās pirmajā latviešu kārtības dienesta bataljonā (16. Zemgales kārtības dienesta (policijas) bataljons). Bataljons nodarbojās ar dzelzceļu apsardzību, partizānu apkarošanu, kā arī kaujas uzdevumu izpildi Ļeņingradas frontes aizmugurē (Dno, Staraja Rusas, Ilmeņa ezera un Soļcu rajonā). 1943. gada janvāra beigās divus latviešu policijas bataljonus atvilka no frontes uz Krasnoje Selo, lai uz to pamata sāktu formēt Latviešu SS brīvprātīgo brigādi (vēlākā 19. grenadieru divīzija). 3. februārī 16. Zemgales bataljonu iekļāva brigādē. 8. februārī bataljons ieradās Krasnoje Selo un tas tika iekļauts brigādes 42. pulkā) kā III bataljons. Pēc 19. ieroču SS grenadieru divīzijas pārformēšanas 1944. gada vasarā Mūsiņš komandēja 42. grenadieru pulka 4. rotu. Leģiona sastāvā nogājis kauju ceļu no Volhovas līdz pat Kurzemes cietoksnim. Dienesta laikā apbalvots ar Austrumu frontes medaļu, II un I pakāpes Dzelzs krustu, Vācu krustu zeltā un citiem apbalvojumiem.

Pēc Vācijas kapitulācijas 1945. gada 8. maijā Mūsiņš gūstā nepadevās. 1945. gada vasarā kopā ar novadnieku grupu devies uz Ziemeļvidzemi, kur izveidoja un līdz 1953. gadam komandēja nacionālo partizānu grupu. Nodevības rezultātā Mūsiņš 1953. gada 27. septembrī tika sagūstīts. 1955. gada 2. jūnijā viņš tika nošauts Maskavā Butirku cietumā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Visvaldis Lācis *Latviešu leģionāri kā cīnītāji kaujas laukos* Archived 2009. gada 23. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.
2. 1 2  Arturs Silgailis "Latviešu leģions", Rīga, 2006. 284.lpp
3. 1 2  Konovaļčiks, M. *16. Zemgales Kārtības dienesta bataljona kaujas darbība Ļeņingradas frontes aizmugures apstākļos. 1941. – 1943.*
4. 1 2  Latvijas vēsture internetā. *19.ieroču SS grenadieru divīzija (latviešu Nr.2)* Archived 2010. gada 10. februārī, *Wayback Machine* vietnē..
5. ↑  axishistory.com *Foreign holders of the German Cross in Gold* (angliski)
6. ↑  lacplesis.com *Dzelzs krusta kavalieri*
7. ↑  "Latvijas Avīze" *Neļauj zust nacionālo partizānu piemiņai*[novecojusi saite] (29.09.2008.)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu Vācu krusta zeltā kavalieri |
| --- |
|  |
| 
* Žanis Butkus
* Rūdolfs Gaitars
* Nikolajs Galdiņš
* Visvaldis Graumanis
* Voldemārs Grāvelis
* Vilis Janums
* Rūdolfs Kociņš
* Kārlis Lobe
* Kārlis Mūsiņš
* Jānis Piķelis
* Gustavs Praudiņš
* Voldemārs Reinholds
* Georgs Šeibelis
* Paulis Sprincis
* Eduards Stīpnieks
* Miervaldis Ziedainis

 |

 |
Svētais Hieronīms, kurš dzīvoja kā vientuļnieks netālu no Betlēmes, attēlots savā darba kabinetā, kuru apmeklē divi eņģeļi (Cavarozzi, 17. gadsimta sākums)
**Eremīts** ir persona, kas dzīvo noslēgti. Eremītismam ir nozīme dažādās reliģijās.

Apraksts
--------

Kristietībā šis termins sākotnēji tika attiecināts uz kristieti, kurš dzīvo eremītu dzīvi, vadoties pēc reliģiskas pārliecības, proti, Vecās Derības tuksneša teoloģijā (t.i, 40 gadus ilgas klaiņošanas tuksnesī, kuras mērķis bija mainīt sirdi).

Kristīgajā tradīcijā eremītiskā dzīve ir agrīna klostera dzīves forma, kas bija pirms klostera dzīves cenobijā. Svētā Benedikta Noteikumu 1. nodaļā eremīti ir minēti starp četriem mūku veidiem. Romas Katoļu baznīcā papildus eremītiem, kas ir reliģisko institūtu locekļi, Kanoniskās tiesības (603. kanons) par konsekrētās dzīves locekļiem atzīst arī diecēzes eremītus sava bīskapa vadībā. Tas pats attiecas uz daudzām anglikāņu komūnijas daļām, tostarp arī uz Amerikas Savienoto Valstu Episkopālo baznīcu, lai gan Episkopālās baznīcas kanoniskajās tiesībās viņi tiek dēvēti par "vientuļniekiem", nevis "eremītiem".

Bieži gan reliģiskajā, gan laicīgajā literatūrā termins "eremīts" tiek lietots brīvi attiecībā uz jebkuru kristieti, kas dzīvo vientuļu, uz lūgšanu vērstu dzīvi, un dažkārt tas tiek lietots savstarpēji aizvietojami ar terminu "enkurists/ankurists", "vientuļnieks". Arī citās reliģijās, tostarp budismā, hinduismā, islāmā (sūfismā) un daoismā, ir piemēri, kad vientuļnieki dzīvo askētisku dzīvesveidu.

Mūsdienu sarunvalodā ar terminu "eremīts" apzīmē personu, kas dzīvo nošķirti no pārējās sabiedrības vai ir pilnībā vai daļēji no tās atdalījusies jebkāda iemesla dēļ.

Atsauces
--------

1. ↑  . Tukšs vai neesošs `|title=`
Intel 80486DX2 procesors
Šis raksts ir par procesoriem kā tādiem. Par mūsdienu datoru centrālajiem procesoriem skatīt rakstu Centrālais procesors.
**Procesors** (angļu: *processor*) ir datu apstrādes sistēmas apakšsistēma, kas apstrādā ievades informāciju pēc tam, kad ievades apakšsistēma to ir pārkodējusi datos. Pēc tam, kad procesors ir datus apstrādājis, tie tiek nodoti izvades apakšsistēmai, kas tos pārkodē atpakaļ informācijā.

Ir divi galvenie ciparu procesoru veidi:

* centrālais procesors (CPU)
* ciparsignālu procesors (DSP)

Galvenās procesoru arhitektūras ir:

* CISC (*Complex Instruction Set Computer* — 'sarežģītas instrukcijkopas dators')
* RISC (*Reduced Instruction Set Computer* — 'sašaurinātās instrukcijkopas dators').

Pasaulē izplatītāko procesoru ražotāji ir:

* *Advanced Micro Devices (AMD)*
* *Intel*

Skatīt arī
----------

* Mikroprocesors
* Tekstprocesors

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4176076-1
* NKC: ph124618

 |

 |
**Viktors Kāns** (franču: *Victor Kahn*; krievu: *Виктор Кан*; 1889. gada 18. janvāris Maskava — 1971. gada 6. oktobris Nica) bija Krievijā dzimis Francijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Krievijā, taču 1912. gadā devies ilgstošā ceļojumā pa Zviedriju, Dāniju, Vāciju, līdz beigās vairs nav atgriezies dzimtenē, bet apmeties dzīvot Francijā. 1916. gadā uzvarējis Kopenhāgenas pilsētas šaha čempionātā. 1919. gadā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā Hārlemā. Pēc Pirmā pasaules kara turpinājis piedalīties šaha turnīros. 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē kopā ar citu krievu emigrantu Pjotru Potjomkinu pārstāvējis Krieviju. 1930. gadā kļuvis par Francijas pilsoni. 1934. gadā Parīzē uzvarējis Francijas šaha čempionātā. Pārstāvējis Francijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 4 reizes (1931-1935, 1939).

Pazīstams arī kā šaha žurnālists un vairāku šaha grāmatu autors, no kurām lielākos panākumus ir guvusi 1947. gadā kopā ar Žoržu Reno uzrakstītā šaha taktikas mācību grāmata "Māksla nomatot" (franču: *"L'art de faire mat"*).

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Victor Kahn
2. ↑  Kahn Victor
3. ↑  Championnats de France
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Victor Kahn
5. ↑  «Tactique: L'art de faire mat - G. Renaud, V. Kahn». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 12. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 1. septembrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 270357650
* LCCN: n86800504
* ISNI: 0000 0003 8361 339X
* SUDOC: 026944235
* BNF: cb11909324v (data)

 |

 |
**Svetlana Matvejeva** (krievu: *Светлана Владиславовна Матвеева*; dzimusi 1969. gada 4. jūlijā Frunzē) ir Kirgizstānā dzimusi Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (1989).

Biogrāfija
----------

1989. gadā uzvarējusi Eiropas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 1991. gadā uzvarējusi PSRS sieviešu šaha čempionātā. No 1985. līdz 1995. gadam piecas reizes piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīros, kuros labāko rezultātu sasniegusi 1985. gadā, kad ierindojusies 5. vietā.

Pēc PSRS sabrukuma no 1992. līdz 1994. gadam pārstāvējusi Kirgizstānu, vēlāk pārgājusi Krievijas pilsonībā.

Četras reizes (2000, 2004, 2006, 2008) piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempionātos pēc izslēgšanas sistēmas, kuros vislielāko panākumu guvusi 2006. gadā Jekaterinburgā, kad tikai pusfinālā zaudējusi nākamajai Pasaules šaha čempionei Sjui Juihua.

2002. gadā Elistā izcīnījusi sudraba medaļu Krievijas sieviešu šaha čempionātā. Tajā pašā gadā Haidarābādu iekļuvusi Pasaules sieviešu šaha kausa izcīņas pusfinālā, kur piekāpusies Antoanetai Stefanovai. 2003. gadā Melnkalnes komandas *ŠK Internet-CG Podgorica* sastāvā uzvarējusi Eiropas šaha klubu kausa izcīņā sievietēm. 2003. gadā kopā ar Natāliju Žukovu dalījusi 1. vietu starptautiskajā šaha turnīrā *North Urals Cup*. 2004. gadā uzvarējusi pirmajā sieviešu šaha interneta turnīrā, kuru organizēja portāls *playchess.com*. 2008. gadā Serpuhovā uzvarējusi Krievijas šaha kausa izcīņā sievietēm, finālā pieveicot Valentīnu Guņinu.

Pārstāvējusi Kirgizstānas un Krievijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 6 reizes (1992-2002). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 sudraba (1998, 2002) un 2 bronzas (1996, 2000) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (2002) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 2 reizes (1997, 2003). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (2003) medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 zelta (abas - 2003) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā Matvejevai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 1989. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2005. gadā saņēmusi starptautiskā vīriešu meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «1985 Zeleznovodsk Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 29. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 25. oktobrī.
2. ↑  FIDE rating history :: Matveeva, Svetlana
3. ↑  2006 FIDE Knockout Matches
4. ↑  Russian Women’s Championships 2002
5. ↑  FIDE World Cup in Hyderabad 2002
6. ↑  OlimpBase :: 8th European Chess Club Cup (women), Rethymnon 2003, ŠK Internet-CG Podgorica
7. ↑  First ACP Women’s Internet 2004
8. ↑  RUS Women’s Cup 2008
9. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Svetlana Matveeva
10. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Svetlana Matveeva

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Kristiāns Hūns** (vācu: *Christian Huhn*, 1716–1784) bija vācbaltiešu luterāņu mācītājs, Jelgavas vācu draudzes virsmācītājs un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendents (1760–1784).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1716. gadā 14. janvārī Zalvē luterāņu mācītāja Pētera Hūna un viņa sievas Juliānas ģimenē. No 1735. gada studēja teoloģiju Kēnigsbergas universitātē. Pēc atgriešanās dzimtenē strādāja par mājskolotāju, 1745. gadā strādāja pie G. Manceļa "Jaunās latviešu sprediķu grāmatas" (*Lettische Postille*) atkārtota izdevuma korektūras, vēlāk bija mācītājs Vircavas draudzē (1751–1759). 

1759. gadā iecelts par Jelgavas vācu draudzes mācītāju un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu. 1766. gadā ar prenumerācijas palīdzību organizēja Kurzemes latviešu luterāņu dziesmugrāmatas izlaidi.

Miris 1784. gada 13. decembrī Jelgavā.

Darbi
-----

* "Kurzemes jauna un pilnīga dziesmugrāmata". 7. izdevums, 1766.
* "Jaunā latviešu sprediķu grāmata" (*Lettische Postille*). 5. izdevums, 1769. (priekšvārds)
* "Latviešu katehisms" (1770)
* "Latviešu baznīcas agenda" (1771)

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  Latvijas Nacionālās bibliotēkas Reto grāmatu un rokrakstu nodaļa
**Dzilnas ieža ūdenskritumi** ir divi ūdenskritumi, kas atrodas Gaujas nacionālajā parkā, Cēsu novadā, Drabešu pagastā. Tie ir izveidojušies Gaujas svītas sarkanajos smilšakmeņos un lodīšu smilšakmeņos. Abi ūdenskritumi ir Amatas kreisajā krastā Dzilnas ieža vidusdaļā, un to attālums starp tiem ir 15 m.

**Dzilnas ieža 1. ūdenskritums** sastāv no divām pakāpēm: augšējā ir apmēram 0,5 m augsta, apakšējā ir 2 m augsta. Ūdenskrituma platums ir no 0,8 līdz 1 m. Otrajai pakāpei ir arī maza 0,1 m dziļa pārkāre. Bedres zem abām pakapēm nav. Ūdenskritums tika apzināts 1989. gada septembrī.

**Dzilnas ieža 2. ūdenskritums** arī sastāv no divām pakāpēm: augšējā ir 1 m augsta un 0,6-0,8 m plata, apakšējā - 1,2 m augsta un 0,7–1 m plata. Zem apakšējās pakāpes ir niecīga 0,1 m dziļa pārkāre. Bedres zem pakapēm nav. Pirms 2003. gada šim ūdenskritumam bija viena liela pakāpe, kas bija 5 m augsta, bet dēļ klinšu nobrukuma pakāpes vidus daļa aizbira, veidojot tagadējās divas pakāpes. Ūdenskritums tika apzināts 1989. gadā.
**Balatons** (ungāru: *Balaton*) ir liels ezers Ungārijā, lielākais ezers Centrāleiropā. Garenās formas ezera vidusdaļā atrodas Tihaņas pussala, kas ezeru gandrīz pārdala uz pusēm. Ziemeļu krasts ir stāvs, kalnains, dienvidu krasts — lēzens.

Ezers radies pirms apmēram 15 000 gadiem vēja erozijas rezultātā. Ezera apkaime ģeoloģiskā pagātnē ir bijusi vulkāniski aktīva. Tihaņas pussalā atrodas nu jau apsīkušu geizeru atliekas. Ezers ziemā aizsalst.

Seklajā, lielajā ezerā veidojas salīdzinoši lieli viļņi. Krasta tuvumā reģistrēti 1,82 m augsti viļņi, centrālajā daļā — 1,95 m augsti. Vēja ietekmē ezera vienā krastā var vērot līmeņa krišanos, otrā krastā — celšanos līdz pusmetram.

Ezera ziemeļu krastā atrodas Balatona augstienes nacionālais parks.

Bioloģiskā daudzveidība
-----------------------

Balatons lietainā dienā
Lielais ezers ietekmē apkārtnes klimatu — Balatona apkaimē klimats ir nedaudz mitrāks, maigāks, kā pārējā Ungārijā, laiks biežāk apmācies. Pret dienvidiem eksponētajās ziemeļu krasta nogāzēs aug pat mandeļkoki, vīģes, granātāboli.

Ezera apkaimē reģistrētas vairāk kā 270 putnu sugas, liela kukaiņu daudzveidība, 50 zivju sugas. 1997. gadā izveidots nacionālais parks (*Balaton-Felvidéki Nemzeti Park*) 56 000 ha platībā.

Ezera dienvidrietumu daļā atrodas Kišbalatons — pārpurvojusies agrākā ezera daļa. Kādreiz ap 60 km² lielais Balatona līcis tagad ir atdalīts no ezera un ūdens virsmas spogulis ir ap 0,5 km². Liela daļa šī purva ir nosusināta. Kišbalatons iekļauts Rāmsaras sarakstā.

20. gadsimta laikā Balatons tika ievērojami piesārņots, līdz 1966. gadā notika masveida zilaļģu ziedēšana. Kopš šī laika piesārņojums tiek samazināts, 1976. gadā tika uzsākta arī Kišbalatona renaturalizācija.

Tūrisms
-------

Apdzīvotās vietas ap Balatonu
Jau 1861. gadā gar ezera dienvidu krastu izbūvēts dzelzceļš, kas savienoja Budapeštu ar Triesti. 1909. gadā tika izbūvēta līnija arī gar ziemeļu krastu. Ezera rietumu galā atrodas starptautiska lidosta. Jau 18. gadsimta beigās ezerā nolaida pirmos kuģus, prāmji un izpriecu kuģi ezerā kursē arī mūsdienās.

Ūdens temperatūra vasarā ir ap 25—28 °C, kas padara peldēšanos ezerā patīkamu. No jūnija līdz augusta beigām ezera krastos ir daudz tūristu un atpūtnieku. Populāra atrakcija ir vīna audzēšanas reģionu apmeklējums ziemeļos no ezera un aktīvā nakts dzīve dienvidu krasta kūrortos. Vīna audzēšanai ezera ziemeļu piekrastē ir jau ap 2000 gadus sena vēsture. Populārs tūrisma objekts ir Tihaņas pussala, kurā atrodas daudz vēstures pieminekļu.

Ārējās saites
-------------

* www.hungary.com Ezera karte
* Informācija ceļotājiem (vāciski)
* Plattensee-Hochland Nationalpark Nacionālais parks - mājaslapa
* Balatona limnoloģiskās izpētes institūts
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 46145602553601362381
* GND: 4046313-8
* NKC: ge160051

 |

 |
**Seleiks II Kallinks** (grieķu: *Σέλευκος Β΄ ὁ Καλλίνικος ὁ Πώγων*; 265. g. p.m.ē. — 225. g. p.m.ē.) bija hellēniskās Seleikīdu impērijas ceturtais valdnieks. Valdīšanas laikā nācās cīnīties ar dažādiem ienaidniekiem vairākās frontēs un piedzīvot vairākas militāras neveiksmes. Viņa vadītajai valstij šis periods bija ļoti trauksmains, un tā sekas bija impērijas daļēja sairšana.

Dzīvesgājums
------------

Seleiks II Kallinks dzimis Antioha II un viņa pirmās sienas Laodīkes I ģimenē. Pēc Antioha II nāves, viņa pirmā sieva atradās trimdā Efesā, kur arī pasludināja savu dēlu par jauno valdnieku. Tajā pašā laikā arī Antioha II otrā sieva Berenīke pasludināja savu dēlu par jauno valdnieku un vienlaicīgi pārņēma varu lielā daļā Sīrijas. Tomēr jau drīz vien viņus abus nogalināja Laodīkes atbalstītāji.

Kā sekas tam bija Trešā Sīrijas kara sākums, kad Berenīkes brālis, Ēģiptes valdnieks Ptolemajs III iebruka Seleikīdu impērijas teritorijā un iekaroja visu Sīrīju un Kilīkiju, kā arī izvērsa uzbrukumu Tigras upes virzienā. Seleiks spēja patverties Anatolijas pussalā un sakoncentrēt tur savu varu. Nākamajā gadā Ptolemajs III atgriezās Ēģiptē ar bagātu laupījumu. Pēc ēģiptiešu aiziešanas Seleiks organizēja plašu militāro kampaņu, lai atgūtu zaudētās teritorijas un nodrošinātu to lojalitāti. 241. gadā p.m.ē. tika noslēgts miera līgums ar Ptolemaju Ēģipti, kas atgriezās pie pirmskara robežām, tomēr Ēģipte paturēja savus iekarojumus Trāķijā, kā arī svarīgo Efesas pilsētu. Šajā laikā arī Seleika brālis Antiohs Heraks meta izaicinājumu brāļa varai un pasludināja sevi par Anatolijas pussalas valdnieku. Divu gadu ilgs brāļu karš noslēdzās ar kauju pie Ankaras, kur Seleiks tika sakauts un tikai par mata tiesu izglābās no nāves. Pēc tam Seleiks pameta Anatoliju, un starp abiem brāļiem iestājās trausls pamiers.

Impērijas austrumos turpinājās sairuma process. Seleiks organizēja karagājienu uz Partu, tomēr tas bija nesekmīgs. Pēc Ankaras kaujas partieši izmantoja izdevību uzbrukt Seleika valdījumiem un paplašināja savas valsts teritoriju ar vairākām lielām pilsētām. Arī Baktrija pilnībā sarāva saites ar centrālo varu, kad tās dumpīgā vietvalža Diodota I dēls Diodots II pasludināja sevi par Baktrijas karali un noslēdza savienību ar Partas impēriju.

Ap 227. gadā p.m.ē. Seleiks bija stabilizējis situāciju valstī tik tālu, ka sāka plānot karagājienu, lai atgūtu kontroli pār Anatolijas pussalu, kur viņa brāli Antiohu Heraku tikmēr bija sakāvis un nomainījis Pergamas valdnieks Attāls. Tomēr, pirms bija paspējis uzsākt karagājienu, Seleiks II negaidīti mira 225. gada p.m.ē. decembrī krītot no zirga. Viņa vietā par valdnieku kļuva viņa vecākais dēls Seleiks III.

Izmantotā literatūra
--------------------

* ?

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Seleiks II Kalliniks***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
**Latvijas Republikas Veselības ministrija** ir vadošā valsts pārvaldes iestāde veselības nozarē, tās atbildībā ir sabiedrības veselības, veselības aprūpes, farmācijas un narkotiku legālās aprites jomas. Veselības ministrijas galvenais uzdevums ir izstrādāt un īstenot valsts veselības politiku sabiedrības veselības nodrošināšanai veselā vidē, veicinot profilaksi, popularizējot veselīgu dzīves veidu, kā arī radot nosacījumus, lai iedzīvotāji saņemtu izmaksu efektīvus, fiziski pieejamus un kvalitatīvus veselības aprūpes pakalpojumus.

Veselības ministriju politiskā līmenī vada veselības ministrs.

Veselības ministrija tika izveidota 2003. gada 1. februārī pēc 8. Saeimas vēlēšanām, atdalot ar veselības aprūpes politiku saistītās funkcijas no Labklājības ministrijas, kuras kompetencē kopš Veselības aizsardzības ministrijas likvidēšanas 1991. gadā bija veselības politika.

Darbības mērķi
--------------

Veselības ministrijas funkcijas un uzdevumus nosaka tās nolikums.

Ministrijas darbu vada arī valsts sekretārs. Valsts sekretāra galvenie uzdevumi ir nozares politikas un stratēģiju izstrādes organizēšana, nozares politikas īstenošana, iestādes administratīvā darba vadīšana un ministriju funkciju izpildes organizēšana. Valsts sekretārs plāno finanšu resursus ministrijas padotībā esošajām valsts pārvaldes iestādēm, izdod iekšējos normatīvos aktus, kā arī veic virkni citu pienākumu, lai ministrijas darbs noritētu sekmīgi.

Struktūra
---------

Tieši pakļauti valsts sekretāram ir četri departamenti — Administratīvais departaments, Juridiskais departaments, Revīzijas un iekšējā audita departaments un Komunikācijas departaments.

Ministrijas padotības iestādes
------------------------------

Ministrijas padotībā ir:

* Nacionālais veselības dienests
* Paula Stradiņa Medicīnas vēstures muzejs
* Rīgas Stradiņa universitāte
* Slimību profilakses un kontroles centrs
* Valsts asinsdonoru centrs
* Valsts sporta medicīnas centrs
* Valsts tiesu medicīnas ekspertīzes centrs
* Veselības inspekcija
* Zāļu valsts aģentūra
* Neatliekamās medicīniskās palīdzības dienests
* Latvijas Antidopinga birojs

**Ministrijai pakļautās kapitālsabiedrības**

* VSIA Aknīstes psihoneiroloģiskā slimnīca (APNS)
* VSIA Bērnu klīniskā universitātes slimnīca (BKUS)
* VSIA Bērnu psihoneiroloģiskā slimnīca"Ainaži" (BPNS "Ainaži")
* VSIA Daugavpils psihoneiroloģiskā slimnīca (DPNS)
* VSIA Iekšlietu ministrijas poliklīnika (IMP)
* SIA Ludzas medicīnas centrs (LMC)
* VSIA Nacionālais rehabilitācijas centrs "Vaivari" (Vaivari)
* VSIA Paula Stradiņa klīniskā universitātes slimnīca (PSKUS)
* VSIA Piejūras slimnīca (PJS)
* SIA Rīgas Austrumu klīniskā universitātes slimnīca (RAKUS)
* VSIA Rīgas psihiatrijas un narkoloģijas centrs (RPNC)
* VSIA Slimnīca "Ģintermuiža" (ĢM)
* SIA Lielstraupes pils (SNS)
* VSIA Strenču psihoneiroloģiskā slimnīca (SPNS)
* VSIA Traumatoloģijas un ortopēdijas slimnīca (TOS)

Skatīt arī
----------

* Latvijas Republikas veselības ministru uzskaitījums

Atsauces
--------

1. ↑  «2019.gada janvārī izmaksātais atalgojums | Veselības ministrija». *VisasAlgas.com*. Skatīts: 2021-04-09.
2. ↑

Ārējās saites
-------------

* Veselības ministrijas mājas lapa
Drevļani maksā meslus kņazam Oļegam (883)
**Drevļani** (senkrievu: *Древлѧне* vai *Дєрєвлѧнє*, ukraiņu: *Деревляни*) bija austrumslāvu cilšu savienība, kas apdzīvoja Poļesjes zemi (mūsdienu Ukrainas un Baltkrievijas pierobeža), galvenokārt tagadējā Žitomiras apgabalā un Kijivas apgabala rietumos. 946. gadā viņi kļuva par Kijivas Krievzemes sastāvdaļu.

Etimoloģija
-----------

Nosaukums ''Drevļani'' (*Дєрєвлѧнє*) senkrievu valodā nozīmē "meža ļaudis".

Vēsture
-------

Eiropas teritorijas, ko 8. un 9. gadsimtā apdzīvoja austrumslāvu ciltis.
Drevļani nodarbojās ar lauksaimniecību, lopkopību un amatniecību. Pats nosaukums norāda, ka viņu amatniecība bija cieši saistīta ar kokapstrādi un koka izstrādājumiem.

Sākotnēji drevļani pretojās Kijivas Krievzemei. Novgorodas kņazs Oļegs 883. gadā lika drevļaniem maksāt Kijivai meslus. 907. gadā drevļani piedalījās Kijivas militārajā kampaņā pret Austrumromas impēriju.

Pēc Oļega nāves 912. gadā drevļani pārtrauca maksāt nodevas. Kad Kijivas kņazs Igors mēģināja saņemt nodevu vēlreiz, tie sacēlās un 945. gadā viņi nogalināja viņu. Atraitne Olga nodedzināja viņu galvaspilsētu Iskorosteņu un nolīdzināja līdz pamatiem citas pilsētas.

Pēdējo reizi drevļani pieminēti 1136. gadā.

Neatkarības periods
-------------------

Pirms pakļaušanas Kijivai drevļaniem bija labi attīstīta cilšu organizācija. Drevlļanu politiskais centrs bija Iskorostenas pilsēta, vēlāk — Ovruča. Drevļanu kņazs bija Malks (iespējams, no vārda ''malka'').

Antropoloģija
-------------

Drevļaniem bija raksturīga tumša vai jaukta matu un acu pigmentācija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Іпатіївський літопис. До лЂта 6414 [906].». *litopys.org.ua*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011-08-06. Skatīts: 2023-04-09.
2. ↑  Maxmaster. «Древляне». *Киевская Русь* (ru-RU), 2022-11-23. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023-04-09. Skatīts: 2023-04-09.
3. ↑  «drevļani | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2023-04-05.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Drevļani***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Žoka Gaāla** (ungāru: *Gaál Zsóka*; dzimusi 2007. gada 2. maijā Ajkā) ir Ungārijas FIDE starptautiskā meistare šahā (2021).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt no četru gadu vecuma. Daudzkārtēja Ungārijas jauniešu šaha čempionātu laureāte, tajā skaitā uzvarējusi 2014. gadā meiteņu U8 vecuma grupā un 2016. gadā meiteņu U10 vecuma grupā.

Pārstāvējusi Ungāriju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2016. gadā, kad Prāgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā. 2016. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu čempionātā ātrajā šahā meiteņu U10 vecuma grupā. 2017. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā bijusi otrā. 2014. gadā Ungārijas jauniešu izlases sastāvā piedalījusies Pasaules jauniešu komandu šaha čempionātā U16 vecuma grupā.

Atsauces
--------

1. ↑  Gaál Zsóka | Maróczy Géza Központi Sakkiskola
2. ↑  HUN Youth Ch. 2014 U8 Girls
3. ↑  HUN Youth Ch. 2016 U10 Girls
4. ↑  European Youth Chess Championship G10 Prague 2016 — Girls Under 10
5. ↑  16th European Youth Rapid Championship 2016 — Girls U10
6. ↑  World Cadets Chess Championship 2017 U10 girls
7. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Zsóka Gaál

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Gucuļi tradicionālajos apģērbos, 1935
**Gucuļi** vai **huculi** (ukraiņu: *Гуцули*) ir ukraiņu etniska grupa, kas apdzīvo Ukrainas un Rumānijas pierobežu reģionus, uzskatāma par ukraiņu tautas īpašu apakšgrupu. Nosaukums pirmo reizi minēts 1816. gadā, kā apkārtējo iedzīvotāju izmantots vārds. Iespējamo gucuļu izcelsmi saista ar baltajiem horvātiem vai uličiem. 

Gucuļi runā rietumukraiņu dialektā ar kaimiņos dzīvojošo lemku un bojku dialektu ietekmi. Tradicionālā gucuļu nodarbe bija mežu ciršana, lopu un aitu audzēšana.

Atsauces
--------

1. ↑  «Guculi». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 240. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gucuļi***.
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4026270-4
* BNF: cb119737855 (data)
* NKC: ph314833

 |

 |
Boriss Kolkers
**Boriss Kolkers** (krievu: *Борис Григорьевич Колкер*; dzimis 1939. gada 15. jūlijā Tiraspolē, Moldāvijas PSR, toreizējā PSRS) — svešvalodu pasniedzējs un tulkotājs, interlingvists, četru esperanto valodas mācību grāmatu autors. Krievijas un PSRS iedzīvotājs, kopš 1993. gada pastāvīgi dzīvo Klīvlendā, Ohaio štatā, ASV.

Apguva esperanto valodu 1957.gadā. Valodniecības doktors, aizstāvējis doktora disertāciju par esperantoloģijas tēmu. Četru esperanto valodas mācību grāmatu un vairāku rakstu un recenziju par interlingvistiku autors. Pateicoties viņa grāmatas *„Vojaĝo en Esperanto-lando"* (Ceļojums pa Esperanto zemi) milzīgai popularitātei (šī grāmata vienlaicīgi ir gan esperanto valodas zināšanu līmeņa uzlabošanas kurss, gan arī ceļvedis pa esperanto kultūru), daudzi viņu pazīst kā gidu pa Esperanto zemi.

Esperanto akadēmijas (*Akademio de Esperanto*) biedrs. Universālās Esperanto asociācijas (*Universala Esperanto Asocio* jeb *UEA*) Goda biedrs. Mēnešraksta *„Monato"*  līdzredaktors. Divdesmit gadu laikā vadīja masveida neklātienes esperanto valodas kursus Padomju Savienībā, kurus beidza gandrīz vai 900 cilvēku, tai skaitā vairāki no Latvijas. Pasniedza esperanto ASV universitātēs Sanfrancisko Kalifornijā un Hartfordā Konektikutā. Pašlaik vada Starptautiskos Uzlabošanas Neklātienes kursus (*Internacia Perfektiga Koresponda Kurso*). Dažādos laikos bija viens no esperantistu organizāciju dibinātājiem un vadītājiem Padomju Savienībā un Krievijā. Piedalījās vairākās Baltijas esperanto nometnēs Latvijā.

Disertācija
-----------

* *Krievu valodas ieguldījums Esperanto veidošanā un attīstībā.* (krievu: *Вклад русского языка в формирование и развитие эсперанто.*) Maskava: PSRS Zinātņu akadēmijas Valodniecības institūts, 1985. — 23 lpp. Valodniecības doktora disertācijas autoreferāts krievu valodā

Mācību grāmatas
---------------

* *Vojaĝo en Esperanto-lando. Perfektiga kurso de Esperanto kaj Gvidlibro pri la Esperanta kulturo.* (Ceļojums pa Esperanto zemi. Esperanto valodas zināšanu uzlabošanas kurss un ceļvedis pa Esperanto kultūru)
* *Lernolibro de la lingvo Esperanto. Baza kurso.* (Esperanto valodas mācību grāmata. Pamatkurss)
* *Esperanto en 16 tagoj. Ekspres-kurso.* (Esperanto 16 dienās. Ekspreskurss)
* *Internacia lingvo Esperanto. Plena lernolibro.* (Starptautiskā valoda Esperanto. Pilna mācību grāmata)

Atsauces
--------

1. ↑  Akademio de Esperanto
2. ↑  uea.org

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 6967224
* LCCN: no94004032
* ISNI: 0000 0001 1590 6946
* GND: 101987578X
* SUDOC: 244096724
* CiNii: DA14622745

 |

 |
**Hugo Kārlis Grotuss** (dzimis 1884. gada 17. janvārī Jaunpils pagastā, miris 1951. gada 16. janvārī Vācijā), bija latviešu gleznotājs un pedagogs, Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1884. gada 17. janvārī Jaunpils pagasta Dačkās amatnieka ģimenē. 
Māksliniecisko izglītību guva Jūlija Madernieka mākslas studijā, Štiglica Centrālajā tehniskās zīmēšanas skolā Pēterburgā, kur palicis dzīvot un strādāt dažādās pilsētas skolās. Bijis Šuvalovas — Ozerku ģimnāzijas direktors. 

1920. gadā atgriezās Latvijā, bija Neatkarīgo mākslinieku vienības biedrs un valdes loceklis. Strādāja par Rīgas 25. pamatskolas skolotāju. 

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju. 
Miris Bavārijas pilsētā Dillingenē (*Dillingen an der Donau*) 1951. gada 16. janvārī.

Viņa meita Maija Grotuse kļuva par arhitekti, Ieva Grotuse par baletmeistari un Ruta Ose par kultūras darbinieci, bet viņas dēls Juris Osis par koktēlnieku.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

1920. — 1930. gados bijis populārs ziedu un kūrortu arhitektūras ainavas gleznotājs. Ražīgs mākslinieks, dzīves laikā uzgleznojis vairāk kā 2000 gleznu. Mākslinieks ir uzskatāms par reālistu, kura darbos, īpaši ainavās jūtama nosliece uz dekoratīvo stilizāciju.

### Izstādes

Mākslinieks piedalījies Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs no 1921 līdz 1934. gadam. 1984. gadā tika sarīkota mākslinieka simtgadei veltīta izstāde.

Izmantotā literatūra
--------------------

* Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 239 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Red. Vilsons, A. *Māksla un arhitektūra biogrāfijās*. Rīga: Latvijas enciklopēdija, 1995. 183. lpp.
2. ↑  «www.paintings.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 6. septembrī. Skatīts: 2016. gada 27. jūnijā. Archived 2012. gada 6. septembrī, at Archive.is

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija un darbi
* Biogrāfija un darbi
***AS SMW Group*** ir Latvijas daudznacionāls automobiļu un kosmosa ražošanas uzņēmums, kura galvenā mītne atrodas Rīgā. Tas ir viens no lielākajiem automobiļu detaļu ražotājiem Latvijā. *AS SMW Group* biroji atrodas ASV un Latvijā. Līdz 2004. gadam tās meituzņēmums *SMW Engineering* bija saistīts ar *Solikamsk Magnesium Works*, pasaulē vecāko magnija kausēšanas un pētniecības centru (primārā magnija un sakausējumu, titāna putas un retzemju metālu atvasinājumu ražotājs). Uzņēmuma inženierzinātņu daļa tika atdalīta 2004. gadā un sāka pārcelt savu darbību uz Eiropu.

Juridiski zīmola īpašniece *SMW Group* reģistrēta Carnikavas pagastā, grupas vadītājs un patiesais labuma guvējs ir Marks Lisņanskis. Uzņēmums darbojas kopš 2000. gada. 2020. gadu sākumā tas pārcēla savu ražošanu uz Rīgu.

SMW HGK diski.
3D drukāta satelīta daļa

Uzņēmuma struktūra
------------------

Grupas mātes uzņēmumam *AS SMW Group* ir meitas uzņēmumi:

* SMW Wheels
* *SMW Aerospace*

Atsauces
--------

1. ↑  «Vieglmetāla disku ražotājs "SMW Group" pārceļ ražošanu no Krievijas uz Latviju». *TVNET* (latviešu). 2020-08-01. Skatīts: 2022-07-12.
2. ↑  LURSOFT. «SMW Group, AS, 40003495011 - company data». *Lursoft* (angļu), 2022-07-12. Skatīts: 2022-07-12.
3. ↑  «Vieglmetāla disku ražotājs SMW plāno atvērt ražotni Rīgā». *Dienas Bizness* (latviešu). Skatīts: 2022-07-12.
4. ↑  «SIA SMW Wheels: Unleashing Latvia’s metallurgical power». *www.baltictimes.com*. Skatīts: 2022-07-12.
5. ↑  «Product Spotlight: Race Wheels». *epub.performanceracing.com* (en-US). Skatīts: 2022-07-12.

Ārējās saites
-------------

Mājas lapa
Bīskaps Boļeslavs Sloskāns. (No 04.12.2001. **Dieva kalps**, no 20.12.2004 Godināmais)
**Dieva kalps** ir Romas katoļu baznīcas kādas mirušas personas godināšanas epitets, ko piemēro tām personām, kurām Svētā Krēsla Kanonizācijas lietu kongregācija Vatikānā uzsākusi beatifikācijas procesu, izdodot dekrētu. Tas ir beatifikācijas pirmais posms. Austrumu ortodoksālajā baznīcā ar šo jēdzienu tiek apzīmēts jebkurš tās baznīcas kristietis.

Cilvēks, kurš dzīves laikā ar savu piemēru un garīgiem darbiem ir parādījis izcilību un viņa tikumi ir atdarināšanas vērti, pēc nāves var kļūt beatificēts un vēlāk kanonizēts. Tas norisinās pēc noteiktas procedūras, kas tika izstrādāta pāvesta Urbāna VIII laikā 1642. gadā.

Procedūra
---------

Sākumā diecēzes vadībai tiek virzīts priekšlikums beatifikācijas uzsākšanai, visbiežāk tas notiek tajā diecēzē, kur konkrētā persona ir dzīvojusi vai mirusi. Prasītājs procesa uzsākšanai ir kāda reliģiska organizācija. Par procesa uzsākšanu lemj bīskapu konference, kas izanalizē, vai kandidāts atbilstoši Baznīcas likumdošanai ir atbilstīgs to noteikumiem — savas dzīves laikā veicis varonīgus tikumus un sarakstījis darbus, analizējot darbu iekļaušanos ortodoksijai jeb atbilstībai katoliskās Baznīcas mācībai. Ja iepriekš minētais atbilst prasībām, bīskapu konference dod piekrišanu beatifikācijas procesa uzsākšanai un pilnvaro kādu personu procesa uzsākšanai, vienlaicīgi izveidojot beatifikācijas komisiju. Lūgumu par beatifikācijas uzsākšanu bīskaps iesniedz Vatikāna Kanonizācijas lietu kongregācijai.

Ja kongregācija sniedz labvēlīgu atbildi (*Nihil obstat*), iepriekš bīskapijā izveidotā komisija pilnvarotās personas vadībā uzsāk procesu, kurā ir jāapkopo liecības par kandidātu un jāizpēta kandidāta dzīve. Visi dokumenti tiek apkopoti, izveidojot arhīvu (Copia Publica), kuru apstiprina komisija un bīskapijas vadība un vēlāk nosūtīta uz Vatikānu, Kanonizācijas lietu kongregāciju. Ja dokumenti ir likumīgi, atbilstoši un pietiekami, kongregācija izdod speciālu dekrētu par beatifikācijas procesa uzsākšanu. Pēc dekrēta izdošanas minētajā kongregācijā atsāk iepriekš minēto dokumentu izpēti un rediģēšanu dokumentu iesniegšanai Romas pāvestam. Vienlaicīgi pēc dekrēta izdošanas minētais kandidāts tiek godināts par Dieva kalpu.

Ja procesa turpinājumā tiek pierādīta Dieva kalpa tikumu varonība un Romas pāvests izdod dekrētu, ar ko tiek atzīta tikumu varonība, Dieva kalps kļūst par Godināmo, kas vienlaicīgi ir beatifikācijas otrais posms.

Atsauces
--------

1. ↑  Kas ir beatifikācija un kā tā atšķiras no kanonizācijas[novecojusi saite] www.kbvestnesis.lv
2. ↑  Beatifikācijas process www.vatican.va

Ārējās saites
-------------

* Beatifikācijas process www.vatican.va
* Par beatifikāciju un kanonizāciju[novecojusi saite] www.catholic.lv
* Par Bīskapu Boļeslavu Sloskānu www.catholic.lv
* Kas ir beatifikācija un kā tā atšķiras no kanonizācijas[novecojusi saite] www.kbvestnesis.lv


|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Romas katoļu baznīcas kanonizācijas posmi |
| --- |
|  |
| Dieva kalps  → Godināmais  → Svētīgais  → Svētais |  |

 |
|  |
| --- |
|  |
| Tips 59D (WZ-120C) |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 4 |
| Garums | 6,04 m |
| Platums | 3,27 m |
| Augstums | 2,59 m |
| Masa | 37 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | 20-203 mm |
| Pamatbruņojums | 105 mm lielgabals "81A" vai "79" |
| Sekundārais bruņojums | 7.62 mm ložmetēji un 12.7 mm zenītložmetējs |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | 12-cilindru "12150L7" dīzeļdzinējs 580 zs |
| Ātrums uz ceļa | 50 km/h |
| Jauda/masa | 15,67 zs/t |
| Maks. attālums | 600 km uz ceļa, 440 km apvidū |

**Tips 59D (WZ-120C)** ir ķīniešu kaujas pamattanks. Ķīnas tanku parka modernizācijas procesā tika radīts tanks, kas saņēma apzīmējumu "Tips 59D" (WZ-120C), kas pirmoreiz parādīts 1990. gadu beigās. Modernizācijas galvenais uzdevums ir tanka izdzīvotspēju palielināšana kaujā, tas tika aprīkots ar "dinamisko aizsardzību" cīņas efektivitātes palielināšanai. Pēc saviem kaujas parametriem "Tips 59D" apmēram atbilst Krievijas "Т-55МВ" tankam.

Tanka "Tips 59D" "dinamiskā aizsardzība" (apzīmē kā FY) izskatās kā kastveida konteineri, kas ir uzstādīti uz augšējās priekšējā korpusa daļas (13 gabali) un uz torņa sānu malām (pa 10 gabaliem). Uguns vadības sistēmā iekļauti komandiera un tēmētāja jauni kombinētie (dienas/nakts) pasīvie tēmēkļi, teleskopiskais tēmēklis, lāzera tālmērs, pilnveidotais apbruņojuma stabilizators un matemātiski ballistiskais aprēķinātājs. Tāpat var tikt uzstādīts siltumvizors. Uz torņa, pa sāniem, ir uzstādīti divi dūmu granātmetēju bloki pa 4 granātmetēji katrā. Speciāli sagatavots (OPVT) tanks var pārvarēt ūdens šķēršļus dziļumā līdz 5 metriem pa gultni. Izšķir divus tanka variantus: "Tips 59D" un "Tips 59D1". Pirmais ir apbruņots ar jaunu 105 mm "83A" lielgabalu (tāds pats ir uzstādīts uz tanka "Tips 88"), bet otrs — ar lielgabalu "79" ar alumīnija apvalku. Šiem tankiem ir izstrādāti jauni zemkalibra šāviņi ar "spārniem", kas taisna šāviena attālumā caursit bruņas, kas ekvivalentas 460...510 milimetriem. Izmantojot serdeni no nabadzinātā urāna, bruņu caursite palielinās līdz 600 mm. Tāpat tika ziņots, ka tanki "Tips 59D(1)" ir apbruņoti ar prettanku vadāmām raķetēm ar maksimālu šaušanas attālumu līdz 5,2 km un bruņu caursiti līdz 700 mm.[*nepieciešama atsauce*]

Ārējās saites
-------------

* Type 59 Main Battle Tank - GlobalSecurity.org
* Type 59 Main Battle Tank - Chinese Defence Today
* Type 59 Main Battle Tank - FAS
* Type 59 Main Battle Tank - info-pedia.net/
* Type 59 Main Battle Tank - CDI
Ikgadējais Lindžo koncerts 2005. gada 24. decembrī Nova Pazovā .
 Lindžo deja
Lijerica
**Lindžo** (horvātu: *linđo*; [lǐːndʑɔ]) ir populāra deja Dubrovnikā un tās reģionā, Horvātijā. Tā tiek dejota lijericas (vecs dienvidu dalmāciešu instruments ar trim stīgām) pavadījumā, ienākusi no Vidusjūras austrumiem 18. gadsimta beigās un 19. gadsimtā izplatījusies Adrijas jūras piekrastē.

Tagad to tiek plaši dejo Dubrovnikas piekrastes reģionā, Konavles pašvaldībā, Dubrovačko Primorje (Dubrovnikas rietumu krasts) Peļešacas pussalā un Mļetas un Lastovas salās, kā arī daļā Hercegovinas. Agrāk tā tika izpildīta tikai un vienīgi plēšu pavadījumā. Deju meistars spēlē sēdus, ar lijericu uz kreisā ceļgala, vienlaikus piesitot ar labo kāju, tādējādi dejotājiem diktējot ritmu. Tie pārvietojas lokā ap deju meistaru, kurš dod komandas (atskaņās, humoristiski un bieži ar divdomīgu nozīmi). Viņš arī izlemj, kurš ar kuru dejos, un diktē deju figūru maiņu, vienlaikus mudinot dejotājus sacensties improvizācijā.

2013. gadā deja tika ierakstīta Ginesa rekordu grāmatā pēc tam, kad Dubrovnikas galvenajā ielā *Stradun* 274 dejotāji izpildīja lindžo.

Lindžo tradīciju uztur dzīvu Dubrovnikas folkloras kopa "Lindžo".

Vārda *lindžo* izcelsme
-----------------------

Agrāk deja saukta par Dubrovnikas lēciendeju (*Dubrovačka poskočica*).

Deja savu nosaukumu ieguvusi no kādreizējā leģendārā deju vadītāja Nikolas Lales, kas bija pazīstams kā Lindžo no Župa Dubrovačkas. Viņa pēcteči mūsdienās dzīvo Župā un joprojām pazīstami ar segvārdu Lindžo.

Viņa mazmazmazmazdēls Mario turpināja tradīciju Lindžo vadīšanā ar lijericas spēlēšanu.

Atsauces
--------

1. ↑  Uz-gangu-i-bukaru.com
2. ↑  The Folklore Ensemble Linđo-Dubrovnik
3. ↑  Crofilm.hr

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lindžo***.
***Om tårar vore guld*** (latviešu: *Ja asaras būtu no zelta*) ir dziesma, ko sarakstījusi zviedru mūziķe un ABBA dalībniece Angnēta Feltskūga. Dziesma tika ierakstīta 1970. gada 21. janvārī, divus gadus pirms ABBA izveides. Tajā pašā gadā dziesma tika izdota kā singls Zviedrijā un iekļauta mūziķes trešajā studijas albumā *Som jag är*.

*Om tårar vore guld* bija albuma veiksmīgākais singls, *Svensktoppen* mūzikas topā sasniedzot 3. vietu un atrodoties šajā topā 15 nedēļas (no 1970. gada 12. aprīļa līdz 1970. gada 19. jūlijam). Lai gan singls sasniedza augstu vietu *Svensktoppen* singlu topā, tas nenokļuva *Kvällstoppen*, otra Zviedrijas singlu topa, sarakstā. Singla B pusē atradās dziesmas *Little Altar Boy* zviedru valodas versija. Angnēta dziesmu izpildīja arī savā 1970. gada koncerttūrē, apgalvojot, ka "vienmēr, kad dziesma tika izpildīta, cilvēki sākuši skūpstīt viens otru."

Dāņu mūziķis *Per* apsūdzēja Angnētu par līdzībām starp šo dziesmu un 22 taktu ilgu fragmentu no *Per* kompozīcijas *Tema*, kas tika izpildīta mūziķa 1950. gada koncerttūrē Zviedrijā. Apsūdzības tika noraidītas, pieminot faktu, ka šīs koncerttūres laikā Angnēta nebija pat gadu veca un ka *Per* dziesma nekad netika ierakstīta studijā.

1971. gadā dziesmas dāņu valodas versiju ***Hvis tårer var guld*** ierakstīja dāņu dziedātāja Suzanna Lana. Šī dziesmas versija Dānijā gada beigu singlu topos ierindojās 13. vietā.

1990. gadā dziesmu ierakstīja mākslinieki Stigs Lorencs un Diāna Tailina albumam *Stig Lorencs med Diana*.

Panākumi singlu topos
---------------------

| Topa nosaukums | Datums | Augstākā vieta | Laiks topā (nedēļās) |
| --- | --- | --- | --- |
| *Svensktoppen* | 1970. gada 12. aprīlis | 3 | 15 |
| *Kvällstoppen* | 1970. gada marts | — | — |

Atsauces
--------

1. ↑  *Svensk mediedatabas* informācija par *Om tårar vore guld*
2. ↑  *Svensktoppen* 1970. gada topa informācija[novecojusi saite]
3. ↑  Angnētas muzikālās karjeras attēli, raffem.com
4. 1 2  Džons Toblers. *Abba - Uncensored on the Record*. Coda Books Ltd, 2012. gada 1. janvāris. 25. lpp. ISBN 978-1-908538-23-9.
5. ↑  «Angnētas biogrāfija viņas fanu mājaslapā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 10. februārī. Skatīts: 2010. gada 10. februārī.
6. ↑  *Hvis tårer var guld* informācija saitē danskehitlister.dk
7. ↑  *Svensk mediedatabas* informācija par albumu *Stig Lorencs med Diana*
**Kārlis Frīdrihs Vatsons** (vācu: *Carl Friedrich Watson*, dzimis 1777. gada 7. jūnijā, miris 1826. gada 16. martā) bija Kurzemes guberņas vācbaltiešu luterāņu mācītājs, viens no pirmajiem latviešu etnogrāfijas un vēstures pētniekiem. Kurzemes literatūras un mākslas biedrības loceklis, kurā iebilda pret latviešu pārvācošanu un priekšlasījumā aizrādīja, ka latviešu valoda ir bagāta un attīstīties spējīga. Rīgas Literāri praktiskās pilsoņu biedrības biedrs, piedalījās Latviešu literārās biedrības dibināšanā (1824). Laikraksta "Latviešu Avīzes" redaktors (1822—1826).

Dzīvesgājums
------------

Lestenes baznīca, kurā K.F.Vatsons strādāja par mācītāju (1803—1826).
Dzimis Jelgavā 1777. gada 7. jūnijā Jelgavas akadēmiskās ģimnāzijas latīņu valodas un literatūras profesora Matīsa Frīdriha Vatsona un viņa sievas Agates, dzimušas Dullo, ģimenē. Viņš studēja tieslietas Leipcigas un teoloģiju Getingenes Universitātē, 1803. gadā atgriezās dzimtenē un 23 gadus nostrādāja Lestenes draudzē, kopš 1813. gada — arī Struteles draudzē.
1816. gadā iznāca K. Vatsona sastādītā "Lasāmā grāmata latviešu bērniem par labu sarakstīta", kurā, domājot par zemnieku brīvlaišanu Kurzemē, viņš rakstīja: "Ja zemniekiem brīvestība tiktu dota, tad visi taptu brīvi, gājēji un pirtnieki tāpat kā saimnieki." 1819. gada viņš nepiekrita to vācbaltiešu uzskatiem, kas ierosināja veicināt latviešu pārvācošanu, jo "kā liecinot prūšu liktenis, ar pārvācošanu nevar neko labu sasniegt, latvieši, kas aizgūtnēm mācās vācu valodu, to dara cerībā iekļūt kungu kārtā."

1817. gadā viņš Kurzemes literatūras un mākslas biedrībā Jelgavā nolasīja referātu "Kas biedrībai darāms latviešu kultūras veicināšanai?". Mācītājs ierosināja izdot jaunu laikrakstu "Latviešu Avīzes" un paplašināt Kurzemes latviešu kalendāra literāro daļu. Arī viņš pats piedalījās šīs daļas veidošanā, sniedzot dabzinātniskus rakstus, daiļliteratūru un 1822.—1823. gadā lietuviešu literatūras klasiķa Kristijona Donelaiša dzejoļa "Gadalaiki" tulkojuma fragmentus.

Miris 1826. gada 4. (16.) martā Lestenē.

Atsauces
--------

1. ↑  Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrten-Lexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland, 4. sējums
2. ↑  bbld.de

Literatūra
----------

* *Allgemeines Schriftsteller- und Gelehrtenlexikon der Provinzen Livland, Esthland und Kurland*. Hrsg. von Johann Friedrich von Recke, Karl Eduard Napiersky. Bd. 4. Mitau : Steffenhagen und Sohn 1832, S. 470–474. Napiersky, C.[arl] E.[duard], Beise, Theodor ; Nachträge und Fortsetzung, Bd. 2. Mitau: Steffenhagen und Sohn 1861, S. 270.
* *Deutschbaltisches Biographisches Lexikon 1710–1960*. Hrsg. von Wilhelm Lenz. Wedemark: Verlag Harro von Hirschheydt, 1998, S. 852.

Ārējās saites
-------------

* Datubāze "Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam" (latviski)
* *Baltisches Biographisches Lexikon* (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 309678439
* LNB: 000221675
* ISNI: 0000 0004 3572 0294
* GND: 1055273344

 |

 |
***She's My Kind of Girl*** ir Benni Andešona un Bjērna Ulveusa sarakstīta un izpildīta dziesma, kas tika izdota 1970. gadā — divus gadus pirms mūziķu pievienošanās grupai ABBA. Dziesma tika ierakstīta 1969. gada novembrī vai decembrī zviedru filmai *Inga II: The Seduction Of Inga*, kas guva panākumus ASV filmu industrijā. Šajā laikā abu mūziķu grupas — Benni Andešona *Hep Stars* un Bjērna Ulveusa *Hootenany Singers* — bija izjukušas, tādēļ mūziķi vērsās pie Zviedrijas mūziķu apvienības, kur viņi no *Polar* ierakstu kompānijas dibinātājiem guva iespēju ierakstīt dziesmu šai filmai. 1970. gada martā dziesma tika izdota kā pirmais dueta *Björn & Benny* singls. Divus gadus vēlāk tā tika izdota kā singls Japānā, kur singls sasniedza 1. vietu valsts dziesmu topā un pārdeva 500 tūkstošus kopiju.

1973. gadā *She's My Kind of Girl* tika iekļauta arī ABBA debijas albumā *Ring, Ring*, lai gan grupas dalībnieces Angnēta Feltskūga un Anni Frida Lingstade nepiedalījās dziesmas ierakstīšanā, kaut arī Bjērns apgalvo, ka vismaz viena no grupas dalībniecēm dziedāja vokāla harmonijas. Zviedrijā dziesma tika izdota singla *Ring, Ring* b-pusē. *She's My Kind of Girl* ir vienīgā ABBA dziesma, kas nav stereo formātā, bet gan "neīstajā stereo", kurā abās stereo pusēs tiek raidīts tas pats signāls.

Panākumi dziesmu topos
----------------------

| Tops | Vieta |
| --- | --- |
| Karogs: Japāna Japānas singlu tops | 1 |
| Karogs: Japāna Japānas *JOLF Pops* singlu tops | 4 |
| Karogs: Japāna Japānas gada noslēguma singlu tops | 16 |

Atsauces
--------

1. ↑  Zviedrijas singla versija discogs.com
2. 1 2  Karls Magnuss Palms. *ABBA: The Complete Recording Sessions*. Stokholma : Verulam Publishing Ltd. 1994. 9. lpp. ISBN 0-907938-10-8. Kopā ar `|accessdate=` jālieto `|url=`
3. ↑  Singla Japānas izdevuma informācija, discogs.com
4. ↑  Palm, C. M. *Thank you for the Music*. Polar Music International AB, 1994.
5. 1 2 3  ABBA singlu panākumi Japānā