recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Horhe Kori** (spāņu: *Jorge Cori*; dzimis 1995. gada 30. jūlijā Limā) ir Peru starptautiskais lielmeistars šahā (2010).

Biogrāfija
----------

Šaha turnīros piedalās kopš 2002. gada. Kopš 2003. gada pārstāvējis Peru Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis 2 zelta (2009. gadā U14 vecuma grupā, 2011. gadā U16 vecuma grupā) un bronzas (2012. gadā U18 vecuma grupā). Četras reizes uzvarējis Panamerikas junioru šaha čempionātos dažādās vecuma grupās (2005 - U10, 2006 - U12, 2008 - U14, 2009 - U18).

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā dalījis 2. vietu Buenosairesas turnīrā *Simon Bolivar Copa* (2009), dalījis 1. vietu Limas turnīrā *III Open Jose Marca In Memoriam Premier* (2010), dalījis 1. vietu *Benasque Open* (Spānija, 2014) un izcīnījis 2. vietu Iberoamerikas valstu šaha čempionātā (2014).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 64. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Peru komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (2010, 2014-2016). Individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta (2018) un bronzas (2016) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Kori piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2010. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Personīgā dzīve
---------------

Horhes māsa Dejsi Kori arī ir šaha lielmeistare.

Atsauces
--------

1. ↑  17° Campeonato Panamericano u10 (boys)
2. ↑  19° Campeonato Panamericano u12 (boys)
3. ↑  21° Campeonato Panamericano u14 (boys)
4. ↑  18° Campeonato Panamericano u18 (boys)
5. ↑  GM Hrant Melkumyan wins Benasque Open on tie-break
6. ↑  GM Axel Bachmann is 2014 FIBDA champion
7. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
8. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Jorge Cori Tello
9. ↑  Title Applications: Cori, Jorge

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Jakobs Marells."Vanitas", (1637), vanitas, audekls, eļļa.
Jakobs de Geins II. "Vanitas", (1603), vanitas, audekls, eļļa.
**Vanitas** ir baroka laikmeta glezniecības mākslas žanrs, alegoriska klusā daba, kuras kompozīcijas centrālais tēls tradicionāli ir cilvēka galvaskauss.

Šī žanrs visplašāko izplatību guva Flandrijā Beļģijā un Holandē 16. un 17. gadsimtā. Agrīnā žanra stadijā vanitas mākslas darbi kalpoja kā atgādinājums par dzīves straujo ritumu un nāves neizbēgamību.

Žanra attīstība
---------------

Vanitas darbu radīšanas pirmsākumos tie tika gleznoti, lai simbolizētu cilvēka mirstību un novietoti dzīvu portretējamo modeļu radīto darbu — portretu reversā jeb aizmugurējā pusē. Šie vanitas bija frontāli galvaskausu attēlojumi, kas bieži tika attēloti nišās ar sveci un ziediem; darbi lielākoties bija drūmi un monohromi. Kā patstāvīgs un neatkarīgs žanrs vanitas radās ap 1550. gadu. 17. gadsimtā mākslinieki galvaskausu vairs neattēloja darbu kompozīcijā frontāli, bet gan to novietoja tos kaut kur darba malā. Par vanitas kulminācijas vietu un laiku tiek uzskatīta Holandes pilsēta Leidene, kas bija kalvinisma centrs, no 1620. līdz 1650. gadam. Šeit radītie vanitas darbi tiek uzskatīti par tā laika kalvinisma morāles paudēju.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vanitas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Tēlotāja mākslas žanri |
| --- |
|  |
| 
* Ainava
* Akts
* Alegorija
* Animālija
* Batālais žanrs
* Bodegons
* Klusā daba
* Marīna
* Pastorāle
* Portrets
* Sadzīves žanrs
* Vanitas
* Vēsturiskais žanrs

 |

 |
**Skats** (angļu: *view*), relāciju datubāzu kontekstā, ir virtuāla tabula, ko no vienas vai vairākām tabulām veido SQL vaicājums. Par skatu sauc arī šādu saglabātu vaicājumu.

Tā kā kopas nav sakārtotas pēc definīcijas, arī rindas skatā nav sakārtotas. Tāpēc ORDER BY teikums skata definēšanā ir nenozīmīgs. SQL standarts nepieļauj ievietot ORDER BY teikumu CREATE VIEW priekšrakstā gluži tāpat, kā nav atļauts CREATE TABLE priekšraksts. Taču no skata var iegūt sakārtotus datus tādā pašā veidā, kā no jebkuras citas tabulas, kā daļu no vaicājuma priekšraksta. Tomēr, dažas DBVS (kā Oracle un SQL Server) ļauj izveidot skatu ar ORDER BY teikumu apakšvaicājumā, kas ietekmē to, kā tiek parādīti dati.

Skatu priekšrocības, salīdzinot ar tabulām
------------------------------------------

* Skats var attēlot datu apakškopu, kuru satur tabula
* Skati var apvienot un vienkāršot saliktas tabulas vienā virtuālā tabulā
* Skati var būt kā kopsavilkuma tabulas, kur datu bāzes *dzinējs* apkopo datus (summa, vidējais aritmētiskais utt.) un sniedz aprēķinu rezultātus kā daļu no datiem
* Skati aizņem ļoti mazu atmiņu uzglabāšanai, datu bāze satur vienīgi skata definīciju, nevis visus datus, ko satur kopija
* Atkarībā no SQL izmantojuma, skati var nodrošināt papildu drošību
* Skati var ierobežot tabulas vai tabulu izpaušanas pakāpi, ārējai pasaulei

Gluži kā funkcijas (programmēšanā) spēj piedāvāt abstrakciju, tāpat arī datu bāzu lietotāji var izveidot abstrakciju, izmantojot skatus. Citā paralēlē ar funkcijām, datu bāzu lietotāji var manipulēt ar ligzdveida skatiem jeb viens skats var savākt datus no citiem skatiem. Neizmantojot skatus, datu bāzu normalizēšana būtu daudz sarežģītāka. Skati padara vienkāršāku bezzudumu savienojuma dekompozīciju.

Tikai lasāmi un uzlabojami skati
--------------------------------

Datu bāzu praktizētāji var definēt skatus kā tikai lasāmus vai uzlabojamus. Ja datu bāzes sistēma var noteikt pretējo skata shēmas attēlojumu no pamata bāzes tabulas, tad skats ir uzlabojams. INSERT, UPDATE un DELETE operācijas var tikt piemērotas uzlabojamiem skatiem. Tikai lasāmi skati neatbalsta šādas operācijas, jo DBVS nevar noteikt izmaiņas, kādas notikušas pamata bāzes tabulās.

Indeksētie skati
----------------

Indeksēts skats, atšķirībā no parasta skata, ir materializēts, tas nozīmē, ka dati, ko atgriež skats, tiek uzglabāti datu bāzē tādā formā, kā tos atgriež skats. Atšķirība star indeksētu skatu un parastu skatu rodas brīdī, kad parastam skatam tiek izveidots klasterēts indekss. Klasterētā indeksa uzbūve ir gandrīz tāda pati, kā tabulām (Tabulas ar klasterētu (clustered) indeksu Skatīt). Atšķirība ir tā, ka datu lapās tiek glabāti tie dati, kas norādīti skatā, ja dati ir iegūti agregātfunkciju rezultātā, tad datu lapās tiek glabāti jau agregātfunkciju rezultāti.
Tas, ka skatā tiek glabāti jau sagatavoti dati, uzliek zināmus ierobežojumus. Jāņem vērā arī tas, ka indeksētais skats aizņems vietu uz diska. Tas arī nozīmē to, ka katra DML (Datu Manipulācijas Valoda- Insert, Update, Delete) operācija nozīmē datu mainīšanu arī indeksētajā skatā.

Ārējās saites
-------------

* Skati MySQL (angliski)
**Ēriks Antons Pauls fon Dēnikens** (vācu: *Erich Anton Paul von Däniken*; dzimis 1935. gada 14. aprīlī) ir Šveices grāmatu autors vairākām grāmatām, kurās izteikti apgalvojumi par ārpuszemes ietekmi uz agrīno cilvēku kultūru, ieskaitot vislabāk pārdoto "Dievu karagūstekņi?", kas publicēts 1968. gadā. Fon Dānikens ir viens no galvenajām personām, kas atbild par "paleokontakta" un antīko astronautu hipotēžu popularizēšanu.

Agrīnā dzīve
------------

Fon Dēnikens dzimis Zofingenē, Ārgavā. Ieaudzis par Romas katoli, viņš apmeklēja Svētā Maikla Starptautisko katoļu skolu Fribūrā, Šveicē. Skolas laikā viņš atraidīja baznīcas Bībeles interpretācijas un izrādīja interesi par astronomiju un lidojošo šķīvīšu fenomenu. 19 gadu vecumā viņam tika piemērots četru mēnešu nosacīts sods par zādzību. Pirms pārcelšanās uz Ēģipti viņš pameta skolu un uz laiku strādāja pie Šveices viesnīcu īpašnieka. 1964. gada decembrī fon Dēnikens rakstīja: "*Hatten unsere Vorfahren Besuch aus dem Weltraum?"* ("Vai mūsu senčiem bija vizīte no kosmosa?"), periodiskajam izdevumam *Der Nordwesten*. Atrodoties Ēģiptē, viņš bija iesaistīts juvelierizstrādājumu darījumā, kura rezultātā pēc atgriešanās Šveicē tika notiesāts uz deviņiem mēnešiem par krāpšanu un piesavināšanos.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 109457153
* LNB: 000003164
* LCCN: n80076582
* ISNI: 0000 0001 2321 5520
* GND: 118523260
* SELIBR: 184271
* SUDOC: 026833336
* BNF: cb14052164r (data)
* BIBSYS: 90124198
* HDS: 043417
* NLA: 35033296
* NDL: 00437201
* NKC: jn19990001663
* SBN identifikators CFIV033696 nav derīgs.
* BNE: XX1070241
* CiNii: DA02077130

 |

 |
**Huana Fernandesa salas** (spāņu: *Archipiélago Juan Fernández*) ir Čīlei piederošs vulkānisks arhipelāgs Klusajā okeānā. Administratīvi ietilpst Valparaiso reģiona Valparaiso provincē. Izvietojušās 600 km no Dienvidamerikas kontinenta piekrastes 820 km uz dienvidiem no Desventuradasu salām. Salu grupā ietilpst 3 salas: Alehandro Selkērka sala (49,5 km²), Robinzona Krūzo sala (47,9 km²) un Santaklara (2,2 km²). Vienīgā apdzīvotā ir Robinsona Krūzo sala, kuras ziemeļrietumos atrodas arhipelāga lielākā apdzīvotā vieta Sanhuana Bautista. Salās, izņemot daļu no Robinsona Krūzo salas, ierīkots Huana Fernandesa arhipelāga nacionālais parks.

Salas 1574. gada 22. novembrī atklāja spāņu jūrasbraucējs Huans Fernandess, kas nodēvēja tās par Masatjeru un Masafueru (‘tuvākā’ un ‘tālākā’ no kontinenta krasta). 17. un 18. gadsimtā salas tika izmantotas kā pirātu patvērums un ieslodzījuma kolonija. No 1704. līdz 1709. gadam Masatjeras salā vienatnē dzīvoja skotu jūrnieks Aleksandrs Selkērks, kas vēlāk tika izmantots par prototipu Daniela Defo romāna Robinsons Krūzo galvenajam varonim.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 264. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Huana Fernandesa salas***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 246280004
* GND: 4532417-7
* NKC: ge684072

 |

 |
A **pulksteņa hronokomparators**, autors Vibrograf.
**Laika mērītājs** jeb **hronokomparators** ir ierīce, kas akustiski mēra mehāniskā pulksteņa tikšķus, lai novērtētu tā precizitāti un to kalibrētu. Ierīce aprēķina mehāniskā pulksteņa amplitūdu, tikšķu biežumu un kļūdu, un pēc pulksteņa pieslēgšanas ierīcei uz noteiktu laika intervālu sniedz izmērīto rādītāju kopsavilkumu. Šī instrumenta reģistrēto informāciju izmanto pulksteņmeistari, lai palīdzētu noteikt, vai pulksteņa mehānismam ir nepieciešama apkope vai kapitālais remonts, lai atjaunotu tā laika mērīšanas precizitāti. To izmanto arī, lai noteiktu, vai tikko izgatavots pulkstenis ir precīzs, pirms to pārdod vai laiž tirdzniecībā.

Uzņēmumi, kas izgatavo pulksteņu laika mērītāja iekārtas:

* Delph Electronics
* Mumford Micro Systems
* TYMC
* Vibrograf
* Witschi

Atsauces
--------

1. ↑   Millenary Watches: Laika mērītājs: Kā darbojas laika mērītājs?
2. ↑   Why You Should You Should Own A Timegrapher (and how to use it) *Bob's Watches*, JANUARY 07, 2015

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Watch Timing Machines*** |

* A Youtube video of a timing machine
Šis raksts ir par žurnālu "FIDE". Par Starptautisko šaha federāciju (FIDE) skatīt rakstu FIDE.

***FIDE*** bija šaha žurnāls, Starptautiskās šaha federācijas oficiāls orgāns. Iznāca Prāgā no 1953. līdz 1965. gadam, pavisam 50 žurnāla numuri. To izdeva Čehoslovākijas Šaha federācija, izpildot FIDE kongresa (Venēcija, 1951. gads) lēmumu. Žurnālā raksti tika publicēti piecās FIDE oficiālajās valodās: angļu, franču, krievu, spāņu un vācu.

Redkolēģija
-----------

Žurnāla galvenie redaktori bija:

* Karels Opočenskis (1953—1954);
* Josefs Louma (1955. gada 1. pusgads)
* Ludeks Pahmans (1955—1965).

Šaha kompozīcijas nodaļas redaktori bija M. Havels, vēlāk A. Mandlers.
Redkolēģijas sastāvā ietilpa FIDE darbinieki un pazīstami šahisti no daudzām valstīm.

Saturs
------

Žurnāls publicēja FIDE oficiālos materiālus (kongresu protokolus, priekšlikumus par starptautisko šaha noteikumu pilnveidošanu un citus), vadīja diskusijas par svarīgiem starptautiskās šaha dzīves jautājumiem, atspoguļoja nozīmīgas starptautiskās un nacionālās šaha sacensības, publicēja šaha notikumu hroniku, teorētiskus apskatus, turnīru partijas un bibliogrāfiskos materiālus. Ievietoja interesantus rakstus par bijušajiem pasaules čempioniem Em. Laskeru, H. Kapablanku, A. Aļehinu un citiem slaveniem šahistiem. Žurnāls bija bagātīgi ilustrēts.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 426. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
**Pjetro Antonio Lokatelli** (itāļu: *Pietro Antonio Locatelli*, 1695. gada 3. septembrī, Bergamo — 1764. gada 30. martā, Amsterdama) — itāļu vijolnieks un baroka komponists.

Biogrāfija
----------

Vēl bērnībā viņam piemita labas vijoļspēlēšanas prasmes, tāpēc viņš tika aizsūtīts uz Romu, kur mācījās pie slavenā itāļu vijolnieka un komponista Arkandželo Korelli. Tur Lokatelli strādāja par kapelmeistaru, bet 1725. gadā ieņēma šo amatu Mantujā. Par viņa dzīvi un darbību pastāv ļoti maz liecību, toties ir zināms, ka pēc ilggadējām koncertēšanām pa Eiropas pilsētām (Venēcija, Mantuja, Berlīne, Minhene, Drēzdene, Kasele) 1729. gadā viņš apmetās uz dzīvi Amsterdamā, kur nodarbojās ar pedagoģiju. Viens no viņa skolēniem bija Žans-Mari Leklērs. Savā laikā Lokatelli tika uzskatīts par ekstraordināru. Viņš nekļuva par galma muzikantu, neskatoties uz to, ka viņa līmeņa muzikantiem bija tādas iespējas.

1728. gadā notika pēc koncerta karalis Frīdrihs Vilhelms nosūtīja viņam honorāru 20 dālderu apjomā, kuru mākslinieks uzdāvināja galminiekam, kurš atnesa naudu. Karalis bija izbrīnīts par šādu darbību, bet Saksijas kūrfirsts Frīdrihs Augusts, kas atveda vijolnieku, paskaidroja, ka Lokatelli nav pieradis tik maziem honorāriem. Pēc nākamās uzstāšanās Lokatelli saņēma zelta kausu pilnu ar dālderiem. "Jūs esat tik dāsns," karalis ironizēja. "ka šoreiz "dzeramnaudu" par manu dāvanu gribētu saņemt es." Uz to Lokatelli atbildēja: "Ak! Dāvana no karaļa rokām ir tik vērtīga, ka šoreiz es nevarētu no tās sķirties."

Pēc Lokatelli nāves ir saglabājušās viņa kolekcijas: daiļliteratūras, mūzikas skaņdarbu rokraksti un izdevumi, filozofijas, teoloģijas, ornitoloģijas, topogrāfijas un vēstures grāmatas.

Daiļrade
--------

Visnozīmīgākais Lokatelli muzikālais sacerējums ir koncertu cikls "Vijoles māksla", kurš sastāv no 12 koncertiem, kuros ietilpst 24 garas kadences kaprīžu formā (koncertu sastāvs: solo vijole, 2 vijoles, alts, čells un *basso continuo* (izdots 1733. gadā). Lokatelli vārds ir saistīts ar sonātes formas attīstību. Tiek uzskatīts par pirmo programmātiskās vijoļmūzikas pārstāvi (vijoļkoncerts Nr.6 "Ariadnas raudas", "Sēru sonāta" u.c.).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pjetro Lokatelli***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 5107818
* LCCN: n80144600
* ISNI: 0000 0001 2118 8127
* GND: 118780220
* SELIBR: 210325
* SUDOC: 056598793
* BNF: cb136189874 (data)
* NDL: 01030800
* NKC: jn19990005144
* SBN identifikators LO1V134192 nav derīgs.
* BNE: XX1046548

 |

 |
**Hu Dzja** (ķīniešu: 胡佳, piņjiņs: *Hú Jiā*; dzimtais vārds ķīniešu: 胡嘉, piņjiņs: *Hú Jiā*; dzimis 1973. gada 25. jūlijā Pekinā, Ķīnā) ir Ķīnas Tautas Republikas cilvēktiesību aktīvists, kurš aktīvi darbojies vides aizsardzības un AIDS slimnieku tiesību aizsardzības jomās.

Profesionālā darbība
--------------------

Pēc Pekinas ekonomikas koledžas beigšanas 1996. gadā Hu Dzja pievienojās organizācijas "Dabas draugi" pirmajai akcijai pret pārtuksnešošanos. Hu aktīvi piedalījies kampaņā par Tibetas antilopju aizsardzību un vadījis vairāku Honkongas un ārvalstu dabas aizsardzības organizāciju pārstāvniecības Ķīnā.

Sākot ar 2000. gadu Hu aktīvi piedalījies pret-AIDS nevalstisko organizāciju darbībā un atbalstījis protestus pret valsts veselības iestāžu nolaidību un ar HIV inficēto tiesību neievērošanu. Šīs aktivitātes, kā arī publiska Tjaņaņmeņas slaktiņa apspriešana noveda pie konflikta ar varas iestādēm un vairākkārtējiem arestiem. 2007. gada 27. decembrī Hu apcietināja un 2008. gada 3. aprīlī notiesāja uz 3 gadiem un sešiem mēnešiem par valsts varas apvērsuma mēģinājumu. Hu Dzja atbrīvoja no ieslodzījum paredzētajā termiņā 2011. gada 26. jūnijā.

Pēc atbrīvošanas no ieslodzījuma, Hu publiski kritizēja kriminālprocesa reformas, kas pieņemšanas gadījumā vēl vairāk samazinātu apsūdzēto personu radinieku iespējas saņemt informāciju par apsūdzētās personas oficiālo statusu un atrašanās vietu. Aktīvi iesaistījies citu disidentu aizstāvībā, tai skaitā atbalstot aklā advokāta Čeņ Guančena izbēgšanu no mājas aresta 2012. gada aprīlī.

Apbalvojumi
-----------

2008. gadā Hu Dzja izvirzīja Nobela miera prēmijai, ko Ķīnas Ārlietu ministrija asi nosodīja, apgalvojot, ka iespējamā prēmijas piešķiršana "sāpinātu Ķīnas tautas jūtas".
2008. gada 17. decembrī Eiropas Parlaments piešķīra Hu Dzja Saharova balvu par domas brīvību.

Atsauces
--------

1. ↑  To the National People’s Congress Standing Committee Legal System Working Group"
2. ↑  Chen Guangcheng 'safe' in US embassy"
3. ↑  中国外交部称胡佳获诺贝尔和平奖提名"伤害中国"[novecojusi saite]
4. ↑  Atskats uz 2008. gada Saharova balvu

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 88527815
* LCCN: no2009077917
* ISNI: 0000 0000 6047 8330
* GND: 1058640410
* SUDOC: 231499647

 |

 |
**Pjotrs Skarga** (poļu: *Piotr Skarga*, baltkrievu: *Пётр Скарга*, lietuviešu: *Petras Skarga*; dzimis 1536. gada 2. februārī, miris 1612. gada 27. septembrī) bija jezuīts, sludinātājs, polemists un agiogrāfs, viens no Polijas—Lietuvas kontrreformācija līderiem, pirmais Viļņas universitātes rektors, viens no Brestas baznīcas ūnijas galvenajiem ideologiem. Kopā ar jezuītu principālu Kampanu un pāvesta legātu Posevīno dibināja jezuītu kolēģijas Polockā, Rīgā un Tērbatā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Grujecā kā Pjotrs Povenskis (poļu: *Piotr Powęski*). Studēja Krakovā, Vīnē un Romā. No 1573. līdz 1584. gadam dzīvoja Viļņā. No 1574. līdz 1579. gadam šeit vadīja jezuītu kolēģiju, bet no 1579. līdz 1584. gadam bija pirmais Viļņas universitātes (latīņu: *Almae Academia et Universitas Vilnensis Societatis Jesu*) rektors. 1588. gadā kļuva par karaļa Sigismunda III galma sludinātāju. Iestājās par Seima varas samazināšana un karaļa varas nostiprināšanu. Uzskatīja, ka valsts konsolidācijas nolūkos nepieciešams apvienot katoļu un pareizticīgos iedzīvotājus, bija viens no 1596. gada Brestas baznīcas ūnijas galvenajiem ideologiem un aktīvi piedalījās tās noslēgšanā.

Darbi
-----

No Skargas darbiem vispazīstamākie ir 1579. gadā izdotās "Vecās un Jaunās derības svēto dzīves" (poļu: *Żywoty świętych starego i nowego zakonu*), kas kļuva par poļu literatūras agrīno klasiku, kā arī 1597. gadā publicētais darbs "Seima sprediķi" (*Kazania sejmowe*), kurā kritizēta Polijas Seima nespēja pieņemt lēmumus un valsts reliģiskā tolerance. Darbs kļuva populārs 19. gadsimta otrajā pusē, kad poļu intelektuāļi mēģināja saprast Polijas valsts bojēejas cēloņus iepriekšējā gadsimtā. To savos darbos apcerējuši tādi autori kā Adams Mickevičs un Jans Matejko.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pjotrs Skarga***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
* Pjotrs Skarga *Internetowy Polski Słownik Biograficzny* Archived 2019. gada 29. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. (poliski)

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 46803167
* LCCN: n83147379
* ISNI: 0000 0001 1026 1149
* GND: 119327384
* SELIBR: 285150
* SUDOC: 030320496
* BNF: cb121760502 (data)
* BIBSYS: 14010283
* NLA: 35639496
* NKC: jn20031126003
* SBN identifikators BVEV051961 nav derīgs.
* CiNii: DA05486635

 |

 |
**Januzēlandes dolārs** saīsināti NZD vai NZ$, neformāli saukts par kivi (kura attēls ir uz viena dolāra monētas) ir legāla valūta Jaunzēlandē, Kuka salās, Niuē, Rosa teritorijā, Tokelau un Pitkērnā.

Vēsture
-------

19. un 20. gadsimta sākumā Jaunzēlande kā Britu impērijas daļa izmantoja Lielbritānijas naudu. 1933. gadā Jaunzēlande izlaida savas pirmās monētas, saglabājot britu sistēmu — mārciņas, šiliņus un pensus. Vienu monētu pusi rotāja vietējie putni, kamēr otrā pusē bija Lielbritānijas monarha attēls. 1934. gadā nodibina Jaunzēlandes Rezerves banku, kas sāk izlaist vietējās banknotes.

100 centos dalīto dolāru ieviesa 1967.gadā, kad tas aizvietoja Jaunzēlandes mārciņu. Sākotnēji valūtas kurss bija piesaistīts ASV dolāra kursam, bet 1985. gada martā kursu atbrīvoja.

Kopš 1999. gada banknošu ražošanā izmanto polimērus, kas naudu padara grūtāk viltojamu, kā arī paildzina tās dzīvi. Pašlaik lietošanā ir 5, 10, 20, 50 un 100 dolāru banknotes, kā arī 10, 20, 50 centu un 1 un 2 dolāru monētas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jaunzēlandes dolārs***.
**Ivars Bičkovičs** (dzimis 1962. gada 1. februārī Aizkraukles rajonā) ir bijušais Latvijas Republikas Augstākās tiesas priekšsēdētājs.
Tiesnešu biedrības prezidents.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1962. gadā.
Mācījās Kokneses vidusskolā, no 1980. līdz 1985. gadam studēja Latvijas Valsts universitātes Juridiskajā fakultātē, jurista specialitātē.

1983. gadā sāka strādāt par Aizkraukles rajona Agrorūpnieciskās apvienības vecāko juriskonsultu, 1985.—1987. gadā dienēja Padomju armijā. 1987. gadā kļuva par Aizkraukles rajona tautas tiesas tiesnesi.

Pēc Latvijas neatkarības atgūšanas bija Augstākās tiesas Krimināllietu tiesu palātas tiesnesis (1992—1996), Augstākās tiesas Krimināllietu tiesu palātas priekšsēdētājs (1996—2008). Latvijas Republikas Augstākās tiesas priekšsēdētājs (2008—2020).

Atsauces
--------

1. ↑  Ivars Bičkovičs atkārtoti ievēlēts par Augstākās tiesas priekšsēdētāju
2. ↑  Par Augstāko tiesu — Priekšsēdētājs — Biogrāfija — Ivars Bičkovičs, Augstākās tiesas priekšsēdētājs

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Andris Guļāns**  |  **Latvijas Republikas Augstākās tiesas priekšsēdētājs** 2008. gada 5. jūnijs — 2020. gada 16. jūnijs | Pēctecis: **Aigars Strupišs**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 309860512

 |

 |
Jēvles rūnu akmens 2008. gadā
**Jēvles rūnu akmens** ir rūnu akmens, kas atrados Jēvlē (zviedru: *Gävle*) Jēvleborjas lēnes teritorijā Zviedrijas austrumos. Tas uzstādīts pēc 11. gadsimta par godu vikingam Egilam (*Ægil*), kas kritis Tavastijā, un ir viens no vecākajiem rakstu avotiem, kurā pieminēta šī Somijas teritorija, proti, Tavastija — vikingu *Tafæistalandi*. Rūnas uz akmens bija gravējis rūnu meistars Osmunds Koresons un vēl kāds ar vārdu Svenni. Mūsdienās tiek spekulēts par viena teksta fragmenta interpretāciju — 1981. gada tulkojumā tiek minēts, ka Brusi vadīja zemes karaspēku, bet 2005. gada tulkojumā tas tika interpretēts citādāk.

Rūnu teksts ar latīņu burtiem (sākas no kreisā sāna un vijas gar akmens malu):

Rūnu raksta burtu atšifrējums

>  Uzraksts uz rūnakmens:
> 
> 
> "Brusi let retta s[tæin þenna] æf[ti]R **Ægil**, broður sinn. En h[a]nn varð dauðr a **Tafæistalandi**, þa Brusi førði læiðang(?) lands æftiR broður sinn. Hann for meðr FrøygæiRi. Guð hialpi hans salu ok Guðs moðiR. Svæinn ok Asmundr þæiR markaðu"
> 
> 
> 1981. gada tulkojuma versija latviski:
> 
> 
> "Brusi lika akmeni celt, pieminot **Egilu**, viņa brāli. Viņš krita **Tavastijā**, kad Brusi veda zemes karaspēku atmiņās par savu brāli. Viņš ceļoja kopā ar Freijgeiru. Lai Dievs un Dieva māte palīdz viņa garam. Osmundrs un Svenni gravēja"
> 
> 
> 2005. gada tulkojuma versija latviski:
> 
> 
> "Brusi lika akmeni celt, pieminot **Egilu**, viņa brāli. Viņš krita **Tavastijā**, kad Brusi uzņēmās cīņu ar šķēpiem pēc sava brāļa. Viņš ceļoja kopā ar Freijgeiru. Lai Dievs un Dieva māte palīdz viņa garam. Osmundrs un Svenni gravēja"
> 
> 
>

Ārējās saites
-------------

* An English Dictionary of Runic Inscriptions of the Younger Futhark, at the university of Nottingham
Reomīra grādu termometrs
**Reomīra grāds** ir (°R jeb °Ré) ir temperatūras mērvienība. Mūsdienu Reomīra skala ir pielāgota Celsija skalai, tās nulles punkts ir ūdens sasalšanas temperatūra jūras līmenī, bet ūdens viršanas temperatūra ir 80 oRé.

Reomīra grādu skalu izgudroja francūzis Renē Reomīrs 1730.gadā. Viņa skalas termometrs saturēja atšķaidītu etanolu (spirtu) un pieņēma, ka ūdens sasalšanas temperatūra ir 0°, un caurule tika iedalīta grādos, no kuriem katrs bija viena tūkstošdaļa no tilpuma, ko saturēja termometrs. Viņš ierosināja izmantot tādu spirta koncentrāciju, lai tas sāktu vārīties pie 80 °Ré, tas ir, kad tā tilpums ir palielinājies par 8%. Viņš izvēlējās spirtu, nevis dzīvsudrabu, jo tas izplešas redzamāk, taču tas radīja problēmas: viņa sākotnējie termometri bija ļoti apjomīgi, un spirta zemā viršanas temperatūra padarīja tos nepiemērotus daudziem gadījumiem. Instrumentu veidotāji parasti izvēlējās dažādus šķidrumus un pēc tam izmantoja 80 °Ré, lai apzīmētu ūdens viršanas temperatūru, radot daudz neskaidrību. Kopš 18. gadsimta beigām termometros tika lietots gandrīz tikai dzīvsudrabs, bet Reomīra grādu pieskaņoja Celsija grādam attiecībā 0,8:1.

Mūsdienās Reomīra grādus gandrīz nelieto un tie nav iekļauti standarta metroloģijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Simons, Paul (17 October 2007). "How Reaumur fell off the temperature scale". The Times.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Reomīra grāds***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Zlīna** (čehu: *Zlín*) ir pilsēta Čehijā, Zlīnas apgabala centrs un šī apgabala lielākā pilsēta. Pilsētas attīstība saistīta ar uzņēmēja Tomāša Batjas (*Tomáš Baťa*, 1876-1932) un apavu ražošanas kompānijas "Bata Shoes" pirmsākumiem. No 1949. līdz 1990. gadam pilsēta tika dēvēta bijušā Čehoslovākijas politiskā līdera Klementa Gotvalda vārdā par **Gotvaldovu**.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1322. gadā. Ilgu laiku apdzīvotā vieta atradās Hābsburgu impērijas sastāvā. Līdz 19. gadsimta beigām pilsēta īpaši neizcēlās apkārtējo apdzīvoto vietu vidū. 1894. gadā Tomāšs Batja pilsētā nodibināja apavu ražošanas uzņēmumu. Pirmā pasaules kara laikā rūpnīca apgādāja ar apaviem Austroungārijas armiju. No 1918. gada pilsēta iekļāvās Čehoslovākijā. Batjas rūpniecības uzņēmumi strauji attīstījās, bet pats Tomāšs Batja 1923. gadā tika ievēlēts par Zlīnas mēru. Starp 1923. un 1932. gadu pilsētas iedzīvotāju skaits pieauga no 5 300 līdz 26 400 iedzīvotājiem. Tika celtas mājas un infrastruktūra Batjas uzņēmumu strādniekiem. Pilsētā tika ieviestas daudzas tolaik modernas arhitektūras idejas. Pēc Otrā pasaules kara Batjas rūpnīcas tika nacionalizētas. Kompānijas "Bata Shoes" galvenā mītne tika pārcelta uz Šveici. 1991. gadā Zlīnā atkal tika nodibināta "Bata Shoes" filiāle. Kopš 1993. gada pilsēta ir Čehijas sastāvā.

Sports
------

Pilsētā bāzēta 1928. gadā dibinātā Čehijas Ekstralīgas hokeja komanda *PSG Zlín*.

Cilvēki
-------

Zlīna ir uzņēmēja Tomāša Batjas (*Tomáš Baťa*, 1876-1932), hokejista Petra Čajāneka (*Petr Čajánek*, 1975), hokejista Romana Čehmāneka (*Roman Čechmánek*, 1971), vieglatlēta Tomāša Dvoržāka (*Tomáš Dvořák*, 1972), hokejista Romana Hamrlīka (*Roman Hamrlík*, 1974), hokejista Karela Rahūneka (*Karel Rachůnek*, 1979—2011), britu dramaturga Toma Stoparda (*Tom Stoppard*) un Donalda Trampa sievas Ivanas (*Ivana Trump*, 1949) dzimtā pilsēta.

Pirms sporta karjeras sākuma Batjas rūpnīcā strādāja vieglatlēts Emils Zātopeks (*Emil Zátopek*, 1922-2000). Zlīnā strādājis animators Zdeneks Milers (*Zdeněk Miler*, 1921-2011).

Atsauces
--------

1. ↑  Iedzīvotāju skaits kopienās 2022. gada 1. janvārī; pārbaudes datums: 2 maijs 2022.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zlīna***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 137348695
* LCCN: n92070274
* GND: 4269986-1
* NKC: ge128609

 |

 |
Ģenētiskā algoritma evolūcionārā loģika attēlota
**Ģenētiskais algoritms** ir pie evolucionārās skaitļošanas metodēm pieskaitāms optimizēšanas algoritms. Tas ir heiristiskas dabas algoritms un tiek pielietots gan precīzu, gan tuvinātu risinājumu meklēšanai.

Algoritma pamatā ir esošā risinājuma iteratīva uzlabošana, taču viena risinājuma vietā tiek izmantota risinājumu kopa, kuru, iedvesmojoties no bioloģijas, sauc par populāciju. Populācijas locekļus nereti sauc par risinājuma kandidātiem un par indivīdiem. Risinājumu kopa iteratīvi tiek uzlabota, izpildot ar šo populāciju dabiskajai evolūcijai līdzīgas darbības: indivīdu pārošanās, mutēšana un cīņa par izdzīvošanu.

Algoritma pseidokods
--------------------

1. Sākotnējās populācijas izveidošana.
2. Kamēr neizpildās beigšanas nosacījumi:
	1. Atlasa indivīdus pārošanai.
	2. Sapāro indivīdus un rada jaunus pēcnācējus.
	3. Atlasa indivīdus atmešanai no populācijas.
3. Atgriež labāko vai vairākus labākos indivīdus no populācijas.

Algoritma 2. soļa katra izpilde tiek saukta par vienu paaudzi. Algoritmu beidz izpildīt vai nu tad, kad iegūts indivīds, kas atbilst pieņemama risinājuma nosacījumiem, vai, kad algoritms izpildīts noteiktu paaudžu skaitu.

Sākotnējo populāciju var veidot gan no nejauši ģenerētiem indivīdiem, gan no mērķtiecīgi ģenerētiem indivīdiem.

Noteikumus, kas nosaka indivīdu atlasi pārošanai un atmešanai sauc par atlases operatoriem (angļu: *selection operators*), bet noteikumus, kā pārot indivīdus un, iespējams, piemērot tiem mainību, sauc par mainības operatoriem (angļu: *variation operators*).

Svarīgs algoritma atribūts ir indivīdu reprezentācija. Vēsturiski pirmā pielietotā reprezentācija bija binārā virkne, taču tagad tiek izmantoti arī veselo skaitļu un reālo skaitļu masīvi.

Literatūra
----------

* Eiben, A. E. Smith, J. E. *Introduction to Evolutionary Computing*. Springer, 2003.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh92002377
* GND: 4265092-6
* BNF: cb12418734h (data)
* NDL: 00918134

 |

 |
Jēkabpils Goda pilsoņa krūšu nozīme
**Jēkabpils Goda pilsonis** ir augstākais Jēkabpils pilsētas pašvaldības apbalvojums, ko piešķir fiziskām personām, izceļot personu īpašus sasniegumus un sevišķi nozīmīgu ieguldījumu Jēkabpils pilsētas attīstībā.

Nolikums
--------

Apbalvojuma nodibināšanas mērķi, apbalvojumam izvirzīto kandidātu ieteikšanas un izvērtēšanas kārtību, apbalvojumu piešķiršanas un pasniegšanas nosacījumus, kā arī kārtību, kādā pieņem lēmumu par apbalvošanu un paraksta lēmumu par apbalvojuma piešķiršanu nosaka Jēkabpils pilsētas pašvaldības apbalvojumu dibināšanas nolikums, kas apstiprināts ar Jēkabpils pilsētas domes 2012. gada 21. jūnija lēmumu Nr.237.

Piešķiršanas nosacījumi
-----------------------

Apbalvojumu jeb goda nosaukumu "Jēkabpils Goda pilsonis" kā augstāko Jēkabpils pilsētas pašvaldības apbalvojumu piešķir fiziskām personām par sevišķiem nopelniem Jēkabpils pilsētas labā, kas var izpausties valsts, pašvaldības, sabiedriskajā, kultūras, izglītības, zinātnes vai saimnieciskajā, vai citā darbā. Apbalvojumu var piešķirt arī personām, kuras ilggadīgi un ar lieliem panākumiem darbojušās Jēkabpils pilsētā, sniegušas sevišķi nozīmīgu ieguldījumu pilsētas attīstībā, tās izpētē un kultūras mantojuma apzināšanā, veicinājušas pilsētas izaugsmi kopumā un veicinājušas iedzīvotāju labklājību, kuru darbu var novērtēt kā "mūža ieguldījumu". Tāpat šo apbalvojumu var piešķirt personām, kuras Jēkabpilī nodarbojušās ar labdarību.

Piešķiršanas kārtība
--------------------

Lēmumu par apbalvojuma "Jēkabpils Goda pilsonis" piešķiršanu pieņem Apbalvojumu piešķiršanas komisija, kuru izveido Jēkabpils pilsētas dome no sabiedrībā pazīstamiem cilvēkiem 7 cilvēku sastāvā, kas izvērtē apbalvošanas pamatojumu un pieņem lēmumu par apbalvošanu. Apbalvojumu "Jēkabpils Goda pilsonis" piešķir vienu reizi gadā ne vairāk kā 2 personām. Apbalvojamo par apbalvojuma pasniegšanas laiku un vietu informē nedēļu pirms apbalvojuma pasniegšanas. Informāciju par apbalvojumu piešķiršanu publicē Jēkabpils pilsētas pašvaldības informatīvajā izdevumā "Jēkabpils Vēstis" un ievieto Jēkabpils pilsētas pašvaldības mājas lapā. Apbalvojuma pasniegšanu nodrošina Apbalvojumu piešķiršanas komisija. Apbalvojumu "Jēkabpils Goda pilsonis" pasniedz 18.novembra svētkos svinīgos apstākļos Jēkabpils pilsētas domes priekšsēdētājs vai viņa norīkota persona, pasniedzot krūšu zīmi un piešķirot naudas summu 250 Ls apmērā. Apbalvojums "Jēkabpils Goda pilsonis" tiek iereģistrēts Goda grāmatā, kuru veido un uztur Apbalvojumu piešķiršanas komisija. Goda grāmatā tiek ievietotas apbalvojumu saņēmušo personu fotogrāfijas un apraksts, norādot apbalvotās fiziskās personas vārdu, uzvārdu, kolektīva vai juridiskas personas nosaukumu, reģistrācijas numuru, juridisko adresi, apbalvojuma veidu, apbalvojuma saņemšanas pamatojumu un datumu.

Atsauces
--------

1. 1 2  Jēkabpils pilsētas pašvaldības apbalvojumu dibināšanas nolikums

Ārējās saites
-------------

* Aicinājums pieteikt apbalvošanai Archived 2011. gada 10. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
Bijusī Marijas meiteņu skolas ēka, vēlāk Vladimira-Marijas zēnu skola. 2010. gads.
Bijusī Marijas skolas ēka. 2010. gads.
**Jēkabpils Marijas skola** jeb, kā tolaik sauca, **Jēkabmiesta Marijas skola** bija viena no Jēkabpils skolām.

Vēsture
-------

Skolas vajadzībām tika uzcelta sarkana ķieģeļu ēka Daugavas malā blakus klosterim. Skola tika atvērta 1834. gadā. Tā bija skola meitenēm ar divām klasēm.

Vēlākos gados netālu no šīs ēkas uzcēla jaunu skolas ēku (tagad Brīvības iela 213), uz kuru pārcēla meitenes, bet vecajā ēkā tika izveidota Vladimira — Marijas zēnu skola ar divām klasēm.

Skola bija pilnīgā valsts apgādē. Jaunajā skolā mācības ilga 4 gadus. Skolnieces nāca no amatnieku, sīktirgotāju un strādnieku dzimtām.

Skola tika slēgta Pirmā pasaules kara laikā. Latvijas pirmās brīvvalsts laikā šo ēku nopirka ārsts Jānis Pusbarnieks, kurš tajā ierīkoja pēc jaunlaiku prasībām atbilstošu doktorātu. Padomju varas gados šajā ēkā atradās Plaušu dispansers.

Atsauces
--------

1. ↑  Brīvā Daugava
2. ↑  Jēkabpils ziņas - Jēkabpils Laiks - Jēkabpilī sākušies Pilsētas svētki
3. ↑  "Brīvā Daugava", 1990. 5 VI, Lonija Zobene. "Par senajām skolām Jēkabpilī.
4. ↑  Ķuzāne, L. Sens tik sens bij tas laiks.2011. ISBN 978-9984-49-174-5

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jēkabpils ģerbonis Jēkabpils un Krustpils pilsētu bijušās skolas Krustpils ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* Jēkabmiesta Marijas skola
* Jēkabmiesta apriņķa skola
* Jēkabmiesta sieviešu ģimnāzija
* Jēkabpils pilsētas ebreju pamatskola
* Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skola
* Luda Bērziņa sieviešu tirdzniecības skola
* Krustpils pilsētas ebreju pamatskola

 |

 |
**Nikoleta Lakoša** (ungāru: *Lakos Nikoletta*; dzimusi 1978. gada 14. decembrī Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2000).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējusi Ungāriju Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījusi piecas medaļas: 3 sudraba (1993. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā, 1994. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā un 1993. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 meiteņu vecuma grupā) un 2 bronzas (1990. gadā Pasaules jauniešu šaha čempionātā U12 meiteņu vecuma grupā un 1993. gadā Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte, tajā skaitā uzvarējusi Vīnē (1995), Budapeštā (1999), Krkā (2003). Trīskārtējā Ungārijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1997, 2002, 2005) un sudraba laureāte (2000, 2004). Piedalījusies 2000. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Ņūdelī, kurā 1. kārtā zaudējusi Pīa Kramlingai.

Pārstāvējusi Ungāriju lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 5 reizes (1996-2004);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 4 reizes (1997-1999, 2005, 2009). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (2005) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Campeonato de Hungría - femenino». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2018. gada 7. novembrī.
2. ↑  2000 FIDE Knockout Matches
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Nikoletta Lakos
4. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Nikoletta Lakos

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Kuldīgas pilsētas laukums** atklāts 1937. gada 26. septembrī kā Kuldīgas **Jaunais tirgus laukums**. Tā kopplatība ir 5610 m2 un tur bija paredzēta vieta 500 pajūgiem. Laukuma būve izmaksājusi 113 000 latus. Modernās kanalizācijas garums sasniedz 600 metru. Jaunā tirgus laukuma būvniecībā izmantota akmeņu drupinātāja mašīna, lielais veltnis un betona jaucamā mašīna. Būvējot Pilsētas laukumu, esot norakts arī liels kalns pie tagadējās Piltenes ielas.

Pirms Jaunā tirgus laukuma izbūves galvenā tirgus vieta bijusi pie rātsnama, malkas tirgus - 15. maija un Ventspils ielā, siena tirgus - Baznīcas ielā.

Apbūve
------

Vairākkārt aktualizēta ideja par Pilsētas laukuma apbūvi un labiekārtošanu, bet līdz šim tās nav īstenotas.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Kuldīgai jauns, moderns tirgus laukums». *www.periodika.lv*. Brīvā Zeme. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-04-06. Skatīts: 2018-02-28.
2. ↑  Kurzemnieks, Nr. 117, 2003, 9. okt. 6. lpp. «Savulaik viens no modernākajiem Latvijā.». Skatīts: 2018-02-28.[novecojusi saite]
3. ↑  Kurzemnieks. Nr.121, 2003, 18.okt. 4.lpp. «Par izmaiņām Pilsētas laukumā viedokli izsaka Kuldīgas uzņēmēji». Skatīts: 2018-02-28.[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

Kuldīgas Galvenās bibliotēkas datubāze "Kuldīga: Vēsture. Notikumi. Cilvēki" sadaļa "Laukumi"apakšsadaļa "Pilsētas laukums"
**Blāvā veronika** (*Veronica opaca*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā. Latvijā sastopama gandrīz visā teritorijā, tomēr pārsvarā valsts rietumu daļā un reti, dārzos, tīrumos, nezālienēs un ceļmalās. Virzienā uz ziemeļiem un ziemeļaustrumiem no Latvijas suga sastopama ļoti reti un sporādiski.

Morfoloģija
-----------

Blāvā veronika ir viengadīgs, 5—25 cm garš lakstaugs ar bagātīgi zarojošu, apmatotu, gulošu vai pacilu stublāju. Lapas uz stublāja ir izvietotas pretēji, tās ir apmatotas, nespodri zaļas, olveidīgas, aptuveni 1—2 cm garas un 0,8—1,5 cm platas. Lapu kāts ir īss, mala attāli un strupi zobaina, lai gan dažreiz zobiņu ir pavisam maz, tie ir sekli un tikko manāmi. Lapas plātnes gals ir strups, retāk smails un tā pamats ir ieapaļš.

Ziedi pa vienam ir izvietoti garos ziedkātos augšējo lapu žāklēs. Augļu laikā ziedkāts pagarinās un nolīkst. Ziedu kauss ir apmatots, četrdaļīgs un tā daļas ir vienādas. Vainags ir zils un mazliet garāks nekā kauss. Auglis ir otrādi sirdsveidīga, apmatota pogaļa ar 10—12 sēklām. Pogaļas joma sekla, irbuļa palieka īsa, apmēram jomas augstumā. Zied no maija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. ↑  "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II". *Botanical Journal of the Linnean Society* 141 (4): 399–436. 2003-04. doi:10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x. ISSN 0024-4074.
2. 1 2  «blāvā veronika - Veronica opaca Fr. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-26.
**Blīvie spalvmākoņi** *Cirrus spissatus* (Ci sp) ir spalvmākoņi ar daudziem baltiem nevienādas formas sablīvējumiem. Atšķirībā no parastajiem spalvmākoņiem, tiem nav diegiem līdzīgu formu, tie ir biezāki un var aizsegt Sauli. Parasti sastāv no ledus kristāliņiem, kuri rodas no sasaluša ūdens pilieniem. Atšķiras ar lielo garumu un to, ka neaizsedz visas debesis. Augstums mērenajos platumos ir 7—10 km, bet tropos — 17—18 km. Mākoņu biezums var būt no dažiem simtiem metru līdz dažiem kilometriem. Cauri Ci sp bieži spīd Saule, dažreiz arī Mēness. Dienā tie reti samazina apgaismojumu. Šajos mākoņos apkārt Saulei novērojami apļi ar rādiusu 22 vai 46 grādi vai šo apļu daļas. Nokrišņi ir mazi ledus kristāliņi, no kuriem sastāv blīvie spalvmākoņi, tie var lēni krist un gandrīz vienmēr iztvaiko jau lielā augstumā virs zemes. Mākoņi veidojas gaisa atdzišanas dēļ augšupejošas gaisa kustības laikā atmosfēras frontes zonā. Atdziestošajā gaisā notiek ūdens tvaiku sublimācija un ledus kristāliņu veidošanās. Vakarā pēc saulrieta Ci sp vēl ilgi paliek apgaismoti un sākumā tie izskatās sudrabaini, vēlāk zeltaini, pēc tam sarkani, vēlāk tie paliek violeti un tad nemanāmi kļūst pelēki. 

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mākoņu veidi |
| --- |
|  |
| Ļoti augstie | 
* Perlamutra mākoņi (PSCs)
* Sudrabainie mākoņi

 |
|  |
| Augstie | 
* Spalvmākoņi (Ci)
* Spalvu gubumākoņi (Cc)
* Spalvu slāņmākoņi (Cs)

 |
|  |
| Vidējie | 
* Augstie gubumākoņi (Ac)
* Augstie slāņmākoņi (As)

 |
|  |
| Zemie | 
* Migla
* Slāņmākoņi (St)
* Gubumākoņi (Cu)
* Plakanie gubumākoņi (Cu hum)
* Slāņu gubumākoņi (Sc)
* Lietus slāņmākoņi (Ns)

 |
|  |
| Vertikālās attīstības | 
* Gubumākoņi (Cu)
* Gubu lietusmākoņi (Cb)
* Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi

 |

 |
Korejiešu antīka pasaules karte ar Meru kalnu centrā
Džainistu templis ar simbolisku Meru kalnu centrā
**Meru** (sanskritā: मेरु), arī **Sineru** (tibetiešu: ཪི་རྒྱལ་པོ་རི་རབ་), **Sjumišaņs** (ķīniešu: 須彌山, *Xūmí shān*), **Sumisans** (korejiešu: 수미산, *Sumisan*), **Šumisens** (japāņu: 須弥山, *Shumisen*), ir svētais kalns ar piecām virsotnēm budisma, hinduisma un džainisma kosmoloģijā, kur tas tiek uzskatīts par visu materiālo un garīgo visumu centru. Tiek uzskatīts par Brahmas un citu dievību mājokli.

Senindiešu kanoniskajos tekstos purānās teikts, ka Meru kalns atrodas uz viena no Zemes kontinentiem Džambudvīpas, un tā augstums ir 80 000 jodžanu (640 000—1 106 000 km, vairāk, kā attālums līdz Mēnesim). Daudzi hinduistu tempļi, tajā skaitā Ankorvats, būvēti kā simbolisks Meru attēlojums.

Ģeogrāfiskais novietojums neskaidrs, bet lielākajā daļā purānu aprakstīts, ka tas atrodas «tālu ziemeļos» un visbiežāk tiek asociēts ar Pamira kalniem.

Atsauces
--------

1. ↑  The Geopolitics of South Asia: From Early Empires to the Nuclear Age, 2003, p 16

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Meru***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Глава 16. Описание Джамбудвипы
* The Devi Bhagavatam. THE EIGHTH BOOK Chapter XV On the motion of the Sun
**Natālija Podoļska** (baltkrievu: *Наталля Юр’еўна Падольская*, krievu: *Наталья Юрьевна Подольская*; dzimusi 1982. gada 20. maijā Mogiļevā, Baltkrievijā) ir Baltkrievijā dzimusi Krievijas dziedātāja, kas pārstāvēja Krieviju 2005. gada Eirovīzijā un ieguva 15. vietu. 2008. gadā ieguvusi Krievijas pilsonību.

Biogrāfija
----------

### Agrie karjeras gadi

Natālija ir dzimusi 1982. gadā Mogiļevā, Baltkrievijā. Deviņu gadu vecumā viņa mācījās mūzikas skolā un apguva klavierspēli un sāka dziedāt vietējās mūzikas skolas grupā Studio W. Ar grupu bija dažādās koncerttūrēs Beļģijā, Vācijā un Polijā. Vēl būdama jauniete viņa uzvarēja dažādos mūzikas festivālos Baltkrievijā un Polijā.

Laikposmā no 1999. līdz 2004. gadam viņa studēja tieslietas mazā, privātā Baltkrievijas tieslietu skolā un turpināja savu solistes karjeru. Natālija bija regulāra viese Baltkerivijas radio un televīzijas šovos. 2002. gadā viņa pārvācās uz Maskavu un sāka studēt Maskavas modernās mākslas institūtā.

### Solokarjera

2003. gada sākumā Rajans Lobshers un Maikls Džejs sacerēja speciālu dziesmu Natālijai "Unstoppable" un uzaicināja piedalīties Lielbritānijas atlasē 2004. gada Eirovīzijai. Taču Natālija atraidīja šo piedāvājumu un paziņoja, ka pārstāvēs vienīgi Baltkrieviju.

2004. gadā Natalija Podoļska izturēja lielo konkurenci un piedalījās Zvaigžņu Fabrikas 5. sezonā, kur viņu mācija profesionāli mūziķi, aktieri un dejotāji. Lai arī viņa paziņoja, ka Eirovīzijā pārstāvēšot tikai Baltkrieviju, viņa nepildīja šo solījumu, jo piedalījās Krievijas atlasē 2005. gada Eirovīzijai. 2005. gada februārī viņa uzvarēja Krievijas nacionālajā atlasē ar dziesmu "Nobody Hurt No One". Lielajā konkursa finālā Kijevā, Ukrainā viņa finālā ieguva 15. vietu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Natālija Podoļska***.
* Oficiālā mājaslapa (angliski)
* *IMDb* profils (angliski)
**Marks Ļiburkins** (krievu: *Марк Савельевич Либуркин*; 1910. gada 31. augusts, Vitebska — 1953. gada 5. marts, Maskava) bija PSRS meistars šaha kompozīcijā un šaha teorētiķis.

Biogrāfija
----------

1933. gadā beidzis grāmatvedības kursus, pēc tam strādājis par grāmatvedi Maskavā. Šaha etīdes sācis sastādīt 1927. gadā. Sastādījis un publicējis vairāk nekā 110 etīdes. Ieguvis 33 balvas dažādos šaha kompozīciju sastādīšanas konkursos, tajā skaitā 12 balvas par 1. vietām. Visvairāk izcēlies ar savām miniatūrām, daudzas no kurām bijušas nozīmīgas arī galotņu teorijā. Trīs reizes uzvarējis PSRS čempionātos šaha kompozīcijā (1947, 1948, 1952). No 1945. gada līdz mūža beigām bijis PSRS lielākā šaha žurnāla *Шахматы в СССР* etīžu nodaļas redaktors. Miris pēc smagas slimības. Pēc nāves 23 Ļiburkina kompozīcijas tikušas publicētas almanahā "FIDE Albums".

Etīdes
------

 Uzbekijas sporta komitejas konkurss (1947),   
 1. godalga
 Neizšķirts
**1.Kc1 Lg4** (spēcīgākais gājiens)   

**2.Lg6 Kg7**   

**3.d4! L:a3+**   

**4.Kc2 Le6**   

**5.Lf7! Lf5+** (5…L:f7 6.Z:f7 K:f7 7.Kb3 Lс1 8.Kc2 — neizšķirts)   

**6.Kb3 Lc1**   

**7.Lg6! Le6+**  

**8.Kc2 La3**  

**9.Lf7!** — pozicionāls neizšķirts.

 PSRS sporta komitejas konkurss (1950),   
 1. godalga
 Uzvara
**1.Zg5+! Kf4 2.g7**  

**2…Zg6 3.Kb3 K:g5 4.Ka2**  

(iespējams arī 4.Kc2 a2 5.Kb2 b3 6.Ka1 Kf4 7.Zf6 Ze7 8.Zd5+ Z:d5 9.g8D Ze3 10.D:b3 ar uzvaru)  

**4...Kf4 5.Zf6 Ze7 6.Zd5+**   

**vai 4…Kh4 5.Zh6 Ze7 6.Zf5+**  

**2…Zf7 3.Ze6+ Ke5 4.Kb3 K:e6 5.Ka2**  

(šeit nevar 5.Kc2? a2 6.Kb2 b3 7.Ka1 Kd6! 8.Ze7 Zh6 9.Zf5+ Z:f5 10.g8D Zd4 un sakarā ar melno draudu Zс2+ izveidojas pozicionāls neizšķirts)
**5…Kd6 6.Ze7 Zh6 7.Zf5+**   

**vai 5…Ke5 6.Zf6 Zh6 7.Zg4+** ar uzvaru.

Atsauces
--------

1. ↑  Что ни судьба, то трагедия. Ч. 2

Papildu literatūra
------------------

Р. М. Кофман. *Избранные этюды С. Каминера и М. Либуркина* (krievu). Москва : Физкультура и спорт, 1981.

Ārējās saites
-------------

* Marks Ļiburkins šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
* Marks Ļiburkins šahista kompozīcijas vietnē 64chess.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 53137720
* LCCN: n85249011
* ISNI: 0000 0000 2520 9127
* BNF: cb178103058 (data)

 |

 |