recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Pisi** (igauņu: *Püssi*) ir stacija Igaunijā, Austrumviru apriņķa Pisi pilsētā, dzelzceļa iecirknī Tapa—Narva un atrodas 66 km attālumā no Tapas, 66,3 km attālumā no Narvas un 143,6 km attālumā no Tallinas. Pisi stacija apkalpo starppilsētu pasažieru vilcienu satiksmi, kā arī veic dzelzceļa kravu operācijas. Pisi pietur Tapas (Tallinas) un Narvas virzienā kursējošie pasažieru dīzeļvilcieni (2012. gadā 1 vilciena sastāva pāris dienā).

Stacija
-------

Pisi dzelzceļa stacija izveidota līdz ar Baltijas dzelzceļa izbūvi 1870. gadā. IV kategorijas Pisi stacijas ēka tika celta pēc tipveida dzelzceļa projekta un tā bija vairāku apjomu koka celtne (1 līdz 2 stāvi) ar lēzenu divslīpju jumtu. Līdzīgas staciju ēkas šajā būvperiodā tika uzbūvētas arī stacijās Baltijas osta un Šarlotenhofa. Pisi stacijas ēkas arhitektoniskās kompozīcijas centrālo, divstāvu apjomu noslēdza neliels, bet izteiksmīgs koka frontons. Ēkā tika izbūvētas plašas logailas, stiklotas pildiņu durvis, bet fasādēs, atbilstoši laikmetam, tika izmantots plašs koka aplikatīvo dekoru klāsts - dzegas, karnīzes, sandriki, spāru galu dekoratīvie griezumi, jumta savilces, stūra pilastri, konsoles.

Otrā pasaules kara laikā, padomju karaspēkam virzoties Igaunijas teritorijā, Pisi stacijas ēka 1944. gadā tika iznīcināta. 20. gs. otrajā pusē uzbūvēta jauna funkcionālisma stila vienstāva silikātķieģeļu stacijas ēka.

No sākotnējām Pisi stacijas dzelzceļa infrastruktūras būvēm saglabājies 1870. gadā celtais ūdenstornis.

Pisi stacija savienota ar Pisi rūpniecības uzņēmumu dzelzceļa pievedceļiem. 

Pirmā Pisi dzelzceļa stacija

Skatīt arī
----------

* Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (austrumu virziens)

Atsauces
--------

1. ↑  AS EVR Infra raudteerajatistel võimaldatavad operatsioonid 2011/2012
2. ↑  Avaleht | Edelaraudtee

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tapu** |  | **Uz Narvu** |
|  Kivieli |  **Pisi** | Kohtla  |
***DuckDuckGo*** ir interneta meklētājprogramma, kuru izveidoja Gabriels Veinbergs un laida klajā 2008. gada 25. septembrī. 2014. gada 21. maijā *DuckDuckGo* ieviesa jauno mājaslapas dizainu, kas fokusējās uz labāk formulētām atbildēm un labāku izskatu. Jaunajā dizainā tika iekļautas tādas pieprasītas funkcijas kā attēlu meklēšana.

2014. gada 18. septembrī *Apple* iekļāva *DuckDuckGo* kā vienu no piedāvātajām meklētājprogrammām *Safari* interneta pārlūkā. 2014. gada 10. novembrī *Mozilla* iekļāva *DuckDuckGo* kā vienu no piedāvātajām meklētājprogrammām *Firefox* interneta pārlūkā, *DuckDuckGo* tika iekļauta kā viena no piedāvātajām meklētājprogrammām, sākot no interneta pārlūka *Firefox 33.1* versijas.

2012. gadā *DuckDuckGo* sasniedza 1 miljonu meklējumu dienā. 2015. gadā *DuckDuckGo* sasniedza 10 miljonus meklējumu dienā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Big Win For DuckDuckGo: Apple Adding To Safari As Private Search Option». *Search Engine Land*. 2014. gada 2. jūn.
2. ↑  «Firefox 33.1, See All New Features, Updates and Fixes». *Mozilla*.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 13. janvārī. Skatīts: 2016. gada 18. jūnijā.
**Bračāno ezers** (itāļu: *Lago di Bracciano*, latīņu: *Lacus Sabatinus*) ir krāterezers Itālijā, Lacio reģionā, 32 km ziemeļrietumos no Romas.

Ezeram apaļa forma. Veidojies pirms 600 000—40 000 gadiem, iebrūkot vulkāna kalderai. Ezera apkaimē saglabājušies vairāki nelieli vulkānu krāteri, kas liecina par agrāk aktīvo vulkānismu novadā. Ezera krastā joprojām izplūst karsti, mineralizēti avoti.

Nozīmīgs tūrisma objekts Romas tuvumā. Kalpo par Romas dzeramā ūdens rezervuāru, tāpēc kopš 1986. gada ezers tiek rūpīgi sargāts no piesārņojuma. Stingri aizliegts braukt ar motorlaivām, ezera apkaimes ciemati un pilsētiņas pievienoti vienotai kanalizācijas sistēmai. Rezultātā viens no tīrākajiem ezeriem Itālijā. Tā kā atpūtniekus neapdraud motorizēti ūdenstransporta līdzekļi, ezerā populāra burāšana un kanoe sports.

Ezers apgādā ar ūdeni arī Vatikānu pa 16. gadsimta sākumā būvēto Paula akveduktu (*Acquedotto Paulo*).

Nesen izveidota dabas aizsargājamā teritorija (*Parco Regionale del complesso lacuale di Bracciano Martignano*).

La Marmota
----------

Ezera krastā atrodas izcils arheoloģijas piemineklis — agrā neolīta apmetne La Marmota (*La Marmotta*). Ezera nogulumos ap divus metrus dziļi atrodas ozola pāļu atliekas. Ar dendrohronoloģijas palīdzību ciemata vecums noteikts ļoti precīzi — vecākais ozola pālis ezera gultnē iedzīts 5690. gadā p.m.ē. taču tālāki pētījumi var atklāt vēl vecākas atliekas. Kopš šīs apmetnes pastāvēšanas laika klimats kļuvis mitrāks un ezera līmenis cēlies, kā rezultātā neolīta apmetne atrodas ap 400 metrus no krasta. Šī apmetne ir vienīgā attīstītākas kultūras apmetne reģionā. La Marmotas iedzīvotāji bija pieradinājuši mājdzīvniekus, audzēja kultūraugus, izgatavoja keramiku, pulēja akmens rīkus, izgatavoja linu audumus, pat audzēja opija magones. Ir atrasta arī viena šīs kultūras laiva.

Ārējās saites
-------------

* Bračāno ezera parks - mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 236551182
* LCCN: sh2011004633

 |

 |
**Roņu salas bāka** (igauņu: *Ruhnu tuletorn*, zviedru: *Runö fyr*) atrodas uz Roņu salas Rīgas līcī, Baltijas jūrā. Bāka atrodas salas augstākajā vietā uz Haubjeres kalna.

### Vēsture

Pirmo bāku šeit uzbūvēja zviedri 1621. gadā. Par oficiālo bākas atklāšanas gadu tiek uzskatīts 1646. gads. Pašreizējā bāka ir izgatavota Francijas ostas pilsētā Havrā, 1875. gadā. Bāku izgatavoja kompānija *Forges et Chantiers de la Mediterranee* it kā pēc Gustava Eifeļa projekta. Izjauktā veidā bāka pārvesta uz Roņu salu un šeit uzcelta 1877. gadā. Bāka stipri cieta Pirmajā pasaules karā (1918.g.). 1937. gadā pabeigta bākas atjaunošana.

### Raksturojums

Roņu salas bākas augstums ir 40 m. Bāku veido čuguna tornis uz četrām kājām, ar laternu un galeriju. Bākas tornis un laterna ir brūni, laternas jumts sarkans. Bākas gaismas elements atrodas 65 m virs jūras līmeņa. Gaisma balta (1 s deg, 3 s pārtraukums). Gaisma redzama 11 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.
1997. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku ar Roņu salas bāku.

### Ārējās saites

* Estonian Maritime Navigation
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Roņu salas bāka***.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pastmarka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 16. novembrī. Skatīts: 2008. gada 5. martā.
**IPA Ķīles konvencija** bija Starptautiskās fonētiskās asociācijas 1989. gadā Ķīlē, Vācijā rīkots pasākums. Tā bija pirmā būtiskā Starptautiskā fonētiskā alfabēta reorganizācija pēdējo 50 gadu laikā.

Uzlabojumi
----------

Šobrīd par pamatnostādnēm jau uzskatītie IPA uzlabojumi pirmoreiz tika ieviesti 1993.gadā un mazliet pielaboti 1996.gada revīzijā..

Suprasegmentāļu iztirzāšana
---------------------------

"Suprasegmentāļi" ir termins, kas attiecināms uz citādā veidā grūti dokumentējamām dabiskām runas intonācijām, pauzēm un izmaiņām. Asociācija mēģināja atrast šīs problēmas labāku risinājumu, bet šis jautājums nav joprojām īsti atrisināts. IPA 1993.gada versija tomēr ieguva stipri paplašinātu suprasegmentāļu sadaļu.

CRIL
----

*CRIL* nozīmē Individuālo valodu datorattēlošana (*Computer Representation of Individual Languages*). Sekojot šajā konvencijā pieņemtajām vadlīnijām, *CRIL* ir jānodrošina: digitāls runas signāls, smalkā un rupjā fonētiskā transkripcija, kā arī fonēmiskā citēšana. Šīs vadlīnijas nekavējoties tika ieviestas valodu programmproduktos.
Šis raksts ir par putnu ģinti. Par citām jēdziena **Rubeņi** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Rubeņi, rubeņu ģints** (*Lyrurus*) ir viena no fazānu dzimtas (*Phasianidae*) ģintīm, kas apvieno divas sugas. Tās izplatītas Eiropas un Āzijas skujkoku mežu joslā.

Latvijā
-------

Ķermeņa apspalvojums abām rubeņu sugām metāliski melns, attēlā rubenis (*Lyrurus tetrix*)
Latvijā dzīvo viena rubeņu ģints suga — rubenis (*Lyrurus tetrix*). Tas sastopams visā Latvijas teritorijā, piemērotos biotopos samēra parasts ligzdotājs un nometnieks. Pēdējo trīsdesmit gadu laikā skaits samazinājies.

Kopīgās iezīmes
---------------

Rubeņi ir liela auguma putni. Tiem piemīt izteikts dzimumdimorfisms: tēviņi ir lielāki un košāki nekā mātītes. No abām sugām lielākais ir rubenis, kura tēviņa ķermeņa garums var sasniegt 60 cm, svars 2100 g. Kaukāza rubeņa (*Lyrurus mlokosiewiczi*) tēviņš var sasniegt 53 cm garumu, 1005 g svaru.

Kā jau ģints nosaukums norāda, abām sugām aste sakļautā veidā atgādina liru. Kad to paceļ augšā un izpleš vēdeklī, kļūst redzamas astes baltās spalvas. Ķermeņa apspalvojums metāliski melns, sejā izceļas koši sarkanās uzacis, uz spārniem baltas pazīmes, spārnu apakšas melnbaltas. Mātītes apspalvojums pelēkbrūni raibumots, tādējādi tās dabā ir ļoti grūti pamanāmas.

Klasifikācija
-------------

* **Rubeņu ģints** (*Lyrurus*)
	+ Kaukāza rubenis (*Lyrurus mlokosiewiczi*)
	+ Rubenis (*Lyrurus tetrix*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Pheasants, partridges, francolins, 2018
2. 1 2  «Ornitofaunistika: Rubenis Lyrurus tetrix». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 26. februārī. Skatīts: 2018. gada 2. februārī.
3. ↑  Alive: Black Grouse (Lyrurus tetrix)
4. ↑  Alive: Caucasian Grouse (Lyrurus mlokosiewiczi)
5. ↑  The Birds of Turkey[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Ja nav pēcnācēju, nav arī uzticības
* Xeno\_Canto: Genus Lyrurus
**Suldziri** (*Sphyrapicus*) ir dzilnu dzimtas (*Picidae*) ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Tās visas mājo Ziemeļamerikā un ir gājputni.

Kopīgās īpašības
----------------

Šīs ģints dzeņi ir slaidi putni ar stīvu asti un relatīvi gariem spārniem. Lidojuma raksturs viļņveidīgs, mijoties mirkļiem, kad putns lido, ātri sitot spārnus, un mirkļiem, kad spārni tiek piekļauti cieši pie ķermeņa. 

Kā jau putnu nosaukums norāda, suldziri barojas galvenokārt ar koku sulu, dažādās sezonās mainot kokus un krūmus, no kuriem tiek sūkta sula. Mazuļi tiek baroti ar kukaiņiem, kas ierodas, lai arī dzertu koku sulu no suldziru izurbtajiem caurumiņiem koku mizā. Viens no suldziru iecienītākajiem kokiem ligzdošanas sezonas laikā ir bērzs. Tā kā suldziri urbj caurumus veselos kokos, tie tiek uzskatīti par koku kaitēkļiem. Dažas koku sugas suldziri ietekmē vairāk, citas mazāk. Ir koki, kas suldziru savainoti, drīz pēc tam mirst, piemēram, Amerikas pelēkais bērzs (*Betula populifolia*), papīra bērzs (*Betula papyrifera*), sarkanā kļava (*Acer rubrum*), sarkanā egle (*Picea rubens*) un Kanādas hemlokegle (*Tsuga canadensis*).

Sistemātika
-----------

**Suldziru ģints** (*Sphyrapicus*)

* Dzeltenvēdera suldziris (*Sphyrapicus varius*)
* Melngalvas suldziris (*Sphyrapicus thyroideus*)
* Sarkankrūšu suldziris (*Sphyrapicus ruber*)
* Sarkanskausta suldziris (*Sphyrapicus nuchalis*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Putni Dabā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 29. maijā. Skatīts: 2017. gada 15. maijā.
2. 1 2 3  World Bird List: Woodpeckers, 2020
3. 1 2  Genus: Sphyrapicus
4. ↑  TATE, J. 1973. Methods and annual sequence of foraging by the sapsucker. Auk 90:840-856.
5. ↑  Sapsucker: Damage Varies with Tree Species and Seasons

Ārējās saites
-------------

* Xeno-Canto: Genus Sphyrapicus
"**Dadzis**" bija latviešu humora un satīras žurnāls, kas tika izdots Latvijas PSR, vēlāk neatkarīgajā Latvijā no 1957. gada janvāra. Žurnāls turpināja iznākt arī pēc neatkarības atjaunošanas līdz pat 1995. gadam. Pēc desmit gadu pārtraukuma žurnāla izdošana tika atjaunota 2005. gada 5. oktobrī, tas turpināja iznākt līdz 2009. gada 9. februārim.

Žurnāls tika izdots krāsainā formātā, tā apjoms bija 16 lappuses, tas iznāca divas reizes mēnesī. Žurnāls ātri kļuva populārs, 1963. gadā žurnāla tirāža sasniedza 65 000 eksemplāru un vēlāk tika palielināta līdz pat 128 000. Žurnālā tika publicēti humoristiski un satīriski raksti un karikatūras. Pazīstamais dāņu karikatūrists Herlufs Bidstrups atzinīgi izteicies, ka "Dadzis" tolaik bijis vislabāk ilustrētais humora žurnāls Eiropā. Tajā parādījās daudzu latviešu mākslinieku zīmētās karikatūras, savus darbus publicēja tādi mākslinieki kā Romāns Tilbergs, Gunārs Vīndedzis, Gunārs Bērziņš, Uģis Mežavilks, Edgars Ozoliņš, Gunārs Cilītis, Ēriks Ošs, Imants Melgailis, Agris Liepiņš, Ludmila un Jūlija Bulikinas. 2008. gadā, jau vairākus gadus pēc žurnāla darbības izbeigšanas, šo autoru darbi tika parādīti izstādē Rīgas Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejā.

Žurnālā darbojušies tādi literāti kā Valdis Artavs, Dagnija Zigmonte, Laimonis Kamara, Andris Kolbergs, Vladimirs Mihailovs, Zigmunds Skujiņš un daudzi citi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Žurnāls "Dadzis"». .
2. ↑  «Par ko cilvēki smējās, lasot žurnālu «Dadzis»?». lsm.lv.
3. ↑  ««Как репей в глазу» - выставка карикатур в Музее декоративного искусства и дизайна». reitingi.lv.
Viduslaiku Luksemburgas teritorija Nīderlandes ("Zemo zemju") sastāvā.
**Luksemburgas vēsture** ir Eiropas vēstures daļa, kas vēstī par notikumiem mūsdienu Luksemburgas lielhercogistes teritorijā.

Vēsture
-------

53. gadā pirms mūsu ēras Jūlijs Cēzars pakļāva ķeltu treveru cilti, kas apdzīvoja mūsdienu Luksemburgas teritoriju, un pievienoja šo teritoriju Romas impērijas provincei *Gallia Belgica*.

5. gadsimtā, Lielās tautu staigāšanas laikā, Luksemburgas teritorijā ienāca ģermāņu cilts franki, un tā nonāca Merovingu karaļu pakļautībā. Līdz 8. gadsimtam vara pakāpeniski pārgāja Karolingu rokās, un Luksemburga tika iekļauta Karolingu impērijas sastāvā.

1059. gadā izveidojās Svētās Romas impērijas grāfiste ar centru "Mazajā cietoksnī" (*Lucilinburhuc*), no kā cēlies Luksemburgas nosaukums. 1353. gadā ķeizars Kārlis IV Luksemburgs izveidoja Luksemburgas hercogisti. 1443. gadā to pakļāva Burgundija, bet 1482. gadā Austrijas erchercogiste.

Pēc Vestfālenes miera līguma Luksemburga ietilpa Spānijas Nīderlandes sastāvā, tās dienviddaļu 1659. gadā pievienoja Francijai.

Pēc franču okupācijas Napoleona karu laikā Vīnes kongress nolēma 1815. gadā Luksemburgu sadalīt starp Prūsijas Karalisti un Apvienoto Nīderlanes karalisti.

Pēc Beļģijas revolūcijas 1839. gada Londonas konferencē Luksemburga tika sadalīta Beļģijas Luksemburgā un tagadējā Luksemburgas Lielhercogistē, kas līdz 1890. gadam atradās personālūnijā ar Nīderlandes karalisti.

1948. gadā Beļģija, Nīderlande un Luksemburga izveidoja ekonomisku savienību, kuru nosauca par Beniluksu. 1949. gada 4. aprīlī Luksemburga kļuva par vienu no NATO dibinātājvalstīm. 1951. gadā Luksemburga kopā ar Beļģiju, Itāliju, Nīderlandi, Franciju un Rietumvāciju kļuva par Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dibinātājām. 1957. gadā to pārveidoja par Eiropas Ekonomikas kopienu (EEK), kas izveidoja muitas savienību un Eiropas Atomenerģijas kopienu atomenerģijas attīstībai.

1967. gadā Luksemburga bija viena no Eiropas Kopienas dibinātājvalstīm, kas 1993. gadā pārtapa par Eiropas Savienību, kopš 1999. gada valsts ir eirozonā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Eiropas valstu vēsture |
| --- |
|  |
| Ziemeļeiropa | 
* Apvienotā Karaliste
* Dānija
* Igaunija
* Īrija
* Islande
* Latvija
* Lietuva
* Norvēģija
* Somija
* Zviedrija

 |
|  |
| Rietumeiropa | 
* Austrija
* Beļģija
* Francija
* Lihtenšteina
* Luksemburga
* Nīderlande
* Šveice
* Vācija

 |
|  |
| Austrumeiropa | 
* Baltkrievija
* Čehija
* Kazahstāna†
* Krievija†
* Moldova
* Polija
* Rumānija
* Slovākija
* Ukraina
* Ungārija

 |
|  |
| Dienvideiropa | 
* Albānija
* Andora
* Bosnija un Hercegovina
* Bulgārija
* Grieķija
* Horvātija
* Itālija
* Kipra†
* Kosova
* Malta
* Melnkalne
* Monako
* Portugāle
* Sanmarīno
* Serbija
* Slovēnija
* Spānija
* Turcija†
* Vatikāns
* Ziemeļmaķedonija

 |
|  |
| Kaukāzs | 
* Armēnija†
* Azerbaidžāna†
* Gruzija†

 |
|  |
| 
* † Eirāzijas valstis, kas ģeopolitiski daļēji vai pilnīgi tiek pieskaitītas Eiropai

 |

 |
**Divputekšņu grīslis** (latīņu: *Carex diandra*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama ziemeļu apvidos, tostarp visā Latvijas teritorijā, purvainās pļavās, purvos un slīkšņainās ieplakās mežos.

Apraksts
--------

Divputekšņu grīslis ir daudzgadīgs, 40-80 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu augšdaļā.

Augs veido skraju ceru. Tā stublājs ir tievs, raupjš, apakšdaļā apaļš un augšdaļā trīsšķautņains. Lapas ir pelēkzaļas, īsākas nekā stublājs un 0,1-0,2 cm šauras. Ziedkopa ir īsa, blīva un vārpiņas ir strupas. Seglapas ir īsas un plēkšņveidīgas. Augļa pūslītis ir tumšbrūns, apakšdaļā ieapaļš, augšdaļā pēkšņi sašaurināts garā un šaurā knābītī ar sīkiem zobiņiem galā. Segplēksne ir bāli plēvjaina, olveidīga, galā īsi smaila, īsāka nekā pūslītis. Zied maija beigās, jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «divputekšņlapu grīslis - Carex diandra Schrank - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-08.
**Divrindu grīslis** (latīņu: *Carex disticha*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā. Latvijā diezgan bieži visā teritorijā, īpaši piejūras pļavās.

Apraksts
--------

Divrindu grīslis ir daudzgadīgs, 30-110 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai. Augs veido skrajas saaudzes. Stublājs ir trīsšķautņains un apakšdaļā lapains. Lapas ir 0,3-0,5 cm platas, gari nosmailotas un īsākas nekā stublājs. Ziedkopas augšdaļā un apakšdaļā ir novietotas sievišķo ziedu vārpiņas, bet vidusdaļā — vīrišķo ziedu vārpiņas. Ziedkopa ir aptuveni 3—6 cm gara un tajā parasti ir 15-25 vārpiņas. Ziedkopas seglapa pie pamata īsa. Sievišķo ziedu plēksnes olveidīgas, aptuveni augļa pūslīša garumā, brūnas, vidus šķautne gaiša, plēksnes gals pakāpeniski smails. Pūslītis ir brūns, šauri spārnains, tā šķautne ir asa. Sašaurinājums divzobainā knābītī pakāpenisks. Zied maijā, jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «divrindu grīslis - Carex disticha Huds. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-10.
***Dow Jones* ilgtspējības rādītāji** (angļu: *Dow Jones Sustainability Indices*, *DJSI*) ir biržas rādītāji, ko kopēji uztur *S&P Dow Jones Indices* un *RobecoSAM*. Tie rāda pasaules ilgtspējīgāko uzņēmumu veiktspēju. Uzņēmumi šiem rādītājiem atlasīti, balstoties uz visaptverošu ilgtermiņā ekonomisko, vides un sociālo kritēriju novērtējumu. Indeksus aprēķina pēc Laspeiresa formulas.

*DJSI* saimē ietilpst galvenais globālais indekss (*DJSI World*) un dažādi reģionālie indeksi: Eiropas, ziemeļvalstu, Ziemeļamerikas un Āzijas Klusā okeāna. *Dow Jones* ilgtspējības rādītājos izveidoti arī nozaru specifiski indeksi. Pēc *DJSI* metodoloģijas var tikt sastādīti pēc individuāliem kritērijiem pielāgoti indeksi.

*Dow Jones* ilgtspējības rādītājus 1999. gadā izveidoja *Dow Jones Indexes*, sadarbojoties ar *RobecoSAM*, kas bija īpaši specializējies uz ilgtspējības investīcijām. Rādītājos tika iekļauti 10 % labākie, ilgtspējīgākie uzņēmumi no *Dow Jones* indeksos aplūkotajiem 2500 uzņēmumiem.

2001. gadā *DJSI* sāka sadarbību ar indeksu sabiedrību *STOXX*. 2010. gadā pārtraukta sadarbība ar *STOXX*.
2012. gadā *Dow Jones Indexes* apvienojās ar *S&P Indices*, izveidojot *S&P Dow Jones Indices*.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne (angliski)
***IGOR*** ir amerikāņu repera un producenta Tyler, The Creator piektais studijas albums. Tas tika izdots 2019. gada 17. maijā, izmantojot Columbia Records. Albumu pilnībā producējis pats Tailers, un tajā ir viesizrādes no Playboi Carti, Lil Uzi Vert, Solange, Kanye West un Jerrod Carmichael. Pēc albuma *Flower Boy* (2017) izdošanas albums galvenokārt tika ierakstīts Kalifornijā, un ierakstu sesijas notika arī Komo ezerā, Itālijā un Atlantā no 2017. līdz 2019. gadam.

Mūzikas žurnālisti atzīmējuši, ka *IGOR* turpina balstīties uz *Flower Boy* iedibināto hip-hop un neo soul skanējumu, vienlaikus iekļaujot arī R&B un fanka ietekmi. Kritiķi atzīmējuši, ka albumā ir izmantoti sintezatori un vāji sajaukts vokāls. Tematiski, *IGOR* seko stāstam par mīlas trīsstūri starp titulēto varoni un viņa vīrieša mīlestības interesi. Albums izmanto "Igora" literāro arhetipu, lai izpētītu tēmas, kas saistītas ar mīlestību, piemēram, sirds sāpes, zaudējumi un greizsirdība.

Lai palīdzētu pārdot albumu, Tyler, The Creator izdeva singlu "Earfquake", kas sasniedza 13. vietu ASV *Billboard* Hot 100, kļūstot par viņa visaugstāko singlu. Pirmajā izdošanas nedēļā *IGOR* debitēja ASV *Billboard* 200 pirmajā vietā, pārvietojot 165 000 albumiem līdzvērtīgu vienību un kļūstot par Tyler, The Creator pirmo ASV albumu pirmajā vietā. Tas guva plašus panākumus, jo tas tika nosaukts starp 2019. gada labākajiem albumiem daudzu publikāciju gada beigu sarakstos un ieguva 2020. gada Grammy balvu kategorijā Labākais repa albums.

Fons un ierakstīšana
--------------------

Darbs pie albuma sākās 2017. gadā, Taileram sākotnēji sarakstot dziesmu "Earfquake" kanādiešu dziedātājam Džastinam Bīberam un Barbadosas dziedātājai Riannai, kuri abi noraidīja šo dziesmu. Dziesma "I Think" tika ierakstīta Komo ezerā, Itālijā ar amerikāņu dziedātājas Solanžas palīdzību. Tailers uzrakstīja "Running Out of Time", atpūšoties ierakstu sesijā ar amerikāņu reperi ASAP Ferg, jutoties pārliecināts pēc tam, kad Kendriks Lamārs teica Taileram, ka novērtē viņa dziedāšanu. Tailers producēja bītu dziesmai "Gone, Gone" 2013. gadā, dodoties turnejā savam otrajam studijas albumam *Wolf*, izvēloties dzēst dziesmu gan no Cherry Bomb, gan no *Flower Boy*, jo viņš neuzskatīja, ka tā būtu piemērota nevienam no šiem albumiem.

Intervijā izdevumam *Fantastic Man*, viņu 2018. gada rudens un ziemas izdevumam Taileram jautāja, vai viņš kādreiz ir bijis iemīlējies, uz ko viņš atbildēja: "Es nevēlos par to runāt. Hm, tas ir nākamais ieraksts." 2018. gada oktobrī Tailers priekšskatīja dziesmu "Running Out of Time" intervijai ar *Fast Company*.
**Divkāršais ieraksts** (arī **dubultais ieraksts**) ir itāļu matemātiķa Luka Pačiolo pirmoreiz aprakstīta un precizēta grāmatvedības pieeja, kas uzskatāma par mūsdienu grāmatvedības pamatprincipu. Divkāršā ieraksta pamatā ir saimnieciskā darījuma summas ierakstīšana divos savstarpēji saistītos kontos: viena konta kreisajā pusē — debetā, otra konta labajā pusē — kredītā. Nosaukuma dēļ divkāršo ierakstu mēdz nepamatoti jaukt ar nelikumīgu paralēlu grāmatvedību, sauktu arī par dubulto grāmatvedību, ko veido ar mērķi slēpt patieso ieņēmumu un izdevumu stāvokli.

Atsauces
--------

1. ↑  «Grāmatvedības vēsture». Integrāls Plus. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-06-10. Skatīts: 2016-06-12.
2. ↑  «Par grāmatvedību un nodokļiem administratīvajās lietās». *Komersanta Vēstnesis*. Latvijas Vēstnesis. 2007-11-28. Skatīts: 2016-06-12.[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4113337-7

 |

 |
**Olga Zimina** (krievu: *Ольга Анатольевна Зимина*; dzimusi 1982. gada 14. maijā Vladimirā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2003), kas kopš 2006. gada pārstāv Itāliju.

Biogrāfija
----------

Trīskārtēja Krievijas junioru šaha čempionātu uzvarētāja (1992, 1997, 1998). 1992. gadā Dīsburgā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma kategorijā. 2000. gadā Erevānā Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā izcīnījusi sudraba medaļu. 2001. gadā uzvarējusi Krievijas sieviešu šaha čempionātā. 2002. gadā Elistā kopā ar Jekaterinu Polovņikovu un Svetlanu Matvejevu dalījusi 2.-4. vietu Krievijas sieviešu šaha čempionātā (uzvarējusi Tatjana Kosinceva). 2002. gadā dalījusi 2.-3. vietu Krievijas šaha kausa izcīņā (uzvarējusi Tatjana Šumjakina). 2004. gadā dalījusi 1. vietu starptautiskā šaha turnīrā Loredžiā (Itālija) un ieņēmusi 13. vietu Eiropas sieviešu šaha čempionātā Drēzdenē.

2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā uzvarējusi Belu Hotenašvili, bet 2. kārtā zaudējusi citai Gruzijas šahistei Nanai Dzagnidzei.

Pārstāvējusi Itālijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 6 reizes (2006-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 4 reizes (2009-2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Ziminai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2003. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2008. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2006
2. ↑  5th European Individual Women's Chess Championship 2004
3. ↑  «FIDE Women's World Chess Championship 2017». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. februārī. Skatīts: 2017. gada 15. februārī.
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Olga Zimina
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Olga Zimina
6. ↑  Title Applications (WGM): Zimina, Olga

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Grimšova tēma** ir tēma šaha kompozīcijā. Tās būtība — melno tālšāvēja figūra izdara kritisko gājienu un pēc tam tiek aizsegta ar savu figūru.

Tēma nosaukta amerikāņu problēmista V. Grimšova vārdā, kurš 1852. gadā publicēja šāda tipa uzdevumu.

Piemērs
-------

**H. Rems**  
 *Wiener Arbeiter Zeitung*, 1978**Mats 5 gājienos**
**Uzdevuma risinājums**

Mēģinājumā melnie sekmīgi novērš balto torņa manevru uz lauciņu "h8": 1. ♖c5? (draud 2. Ta5#) 1. ... ♖h5! 2. ♖xh5 e5 3. ♖h8? ♗xh8!
**1.♗d1!** (Drauds 2.♖c2 Kxb3 3. Tc5+ Ka3 4. Ta5# piespiež melno laidni izdarīt kritisko gājienu.) **1. ... ♗c3 2. ♖c5! ♖h5 3. ♖xh5 e5** (Tagad šīs gājiens aizsedz laidņa, kas izdarot kritisko gājienu nonācis uz "c3", iedarbību uz lauciņu "h8".) **4. ♖h8 ~ 5. ♖a8#**

Skatīt arī
----------

* Grimšova aizsegšanās
* Novotnija aizsegšanās
* Novotnija tēma

Piezīmes
--------

1. ↑  Daudzviet raksta arī Grimšava tēma

Atsauces
--------

1. ↑  *Словарь терминов шахматной композиции / Авт.-сост. Басистый М. Б*. Киев : Книга. 2004. 118. lpp. ISBN 966-96424-0-1 Jāpārbauda `|isbn=` vērtība. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Grimšova tēmas uzdevumu kolekcija vietnē *yacpdb*
**Staņislavs Novikovs** (krievu: *Станислав Юрьевич Новиков*; dzimis 1985. gada 6. jūlijā) ir Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2004).

Biogrāfija
----------

FIDE starptautiskais meistars šahā (2002) un starptautiskais lielmeistars (2004). Piedalījies starptautiskajā turnīrā "Rīga—2004", kas vienlaicīgi bija 2004. gada Latvijas atklātais šaha čempionāts, kur ieņēmis augsto 5. vietu. 2007. gadā izpelnījies ievērību ar skandālu Maskavas starptautiskajā šaha turnīrā «Aeroflot». Novikovs pēc 7 kārtām bija līderis ar 6 punktiem, kas izraisīja aizdomas par datora palīdzības lietošanu spēles laikā. Pēc tiešsaites translācijas atslēgšanas viņam finišā izdevās iegūt tikai puspunktu 3 partijās. Tomēr vēlākajos gados Novikova praksē šādi gadījumi netika novēroti, un viņš sekmīgi turpina savu šahista un trenera karjeru. Viņš ir beidzis Krievijas Valsts fiziskās kultūras universitātes šaha teorijas un metodoloģijas nodaļu, un strādā par treneri Maskavas šaha skolā «Chesstime».

Atsauces
--------

1. ↑  Moscow Aeroflot op-A 2007
2. ↑  «Гни свою линию, первую линию!». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 24. janvārī. Skatīts: 2013. gada 23. maijā.
3. ↑  «Тренеры по шахматам школы Chesstime». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 24. augustā. Skatīts: 2013. gada 23. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Staņislavs Novikovs šahista profils vietnē fide.com
* Staņislavs Novikovs šahista profils vietnē chessgames.com
* Staņislavs Novikovs šahista profils vietnē 365chess.com
* Staņislavs Novikovs šahista profils vietnē chesstempo.com
* Staņislavs Novikovs šahista profils vietnē olimpbase.org (Krievijas klubu komandu augstākās līgas čempionāti)
**Staņislavs Kostka Plāters-Zībergs** (poļu: *Stanisław Kostka Kazimierz Jan Jozef Michal Plater-Zyberk*, dzimis 1823. gada 6. decembrī, miris 1896. gada 29. septembrī) bija muižu īpašnieks, grāfs, Latgales sabiedriskais darbinieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1823. gada 6. decembrī (24. novembrī pēc vecā stila) tagadējā Pilskanes pagastā Šlosbergas muižas īpašnieka grāfa Miķeļa Plātera un viņa sievas Izabellas Helēnas Zībergas ģimenē. 
Kā militārais inženieris dienēja Krievijas impērijas armijā, pēc atvaļināšanās 1855. gadā apprecējās ar Mariju Terēzi Elizabeti Borhu (1834-1875). 
Saimniekoja Arendoles, Kalupes un Kaldabruņas muižās. Dzīvojot Kalupes muižā, 1860. gadā izveidojis parku, iekārtojis alus darītavu un 1861. gadā devis līdzekļus Kalupes baznīcas celšanai.

1858. gadā ievēlēts par Daugavpils apriņķa šļahtas maršalu. 1860. gadā viņš piedalījās Vitebskas guberņas juridiskajā komisijā, kas sagatavoja dokumentus dzimtbūšanas atcelšanai Latgalē 1861. gada 19. februārī, bija Daugavpils ģimnāzijas goda kurators. 
Janvāra sacelšanās laikā atbalstīja Polijas-Lietuvas kopvalsts atjaunošanu nevardarbīgā ceļā, 1862. un 1863. gadā piedalījās "balto" kongresos Varšavā. Pēc atgriešanās dzimtenē pēc 1863. gada uzturējās Malnavas muižā. 

Miris 1896. gada 29. septembrī Vīnē.

Bērni
-----

Viņa ģimenē piedzima 6 bērni. 

* Andrejs (*Andrzej-Maria-Michał-Józef Plater-Zyberk*, 1856-1928), Kazimirišķu muižas īpašnieks. Mantoja Kalupes muižu, 1914. gadā atbalstīja Kalupes baznīcas remontu, pēc Pirmā pasaules kara dzīvoja Austrijā.
* Marija (*Maria-Aniela*, 1857-1909), precējusies Veļopoļska (*Wielopolska*), dzīvoja Itālijā un Polijā.
* Jadviga (*Jadwiga*, 1859-1882), viņai ir uzstādīta epitāfija Kalupes baznīcā.
* Jozefats (*Józafat-Maria-Aleksander-Stanisław-Andrzej Plater-Zyberk*, 1859-1933), jurists, Bebrenes un Kaldabruņas muižu īpašnieks. Miris Vloščovas apriņķa Moskoževā Polijā.
* Emma (*Emma-Maria-Elżbieta-Ludwika*, dzimusi 1863), dzīvoja Itālijā un Polijā.
* Pēteris (*Piotr Plater-Zyberk*, dzimis 1869), pēc Pirmā pasaules kara dzīvoja Polijā.

Atsauces
--------

1. ↑  latgalesdati.du.lv
2. ↑  Plāteru dzimtas mājas lapa[novecojusi saite] (poliski)
Kurzemes un Sāmsalas bīskapija (brūnā krāsā) Dānijas kontrolē.
Kurzemes un Sāmsalas bīskapa ģerbonis (1554).
**Kurzemes un Sāmsalas bīskapija** bija īslaicīgi pastāvējusi Livonijas Konfederācijas valsts (1542—1560), kurā bīskapa Johana Minhauzena valdīšanas laikā apvienojās Kurzemes bīskapija un Sāmsalas-Vīkas bīskapija un viņš kļuva par šo zemju bīskapu (vācu: *Bischoff der Stiffte Osell, Wieck vnd Churlandt*).

Vēsture
-------

1540. gadā Johanu Minhauzenu ievēlēja par Kurzemes bīskapu, bet 1542. gadā par Sāmsalas-Vīkas bīskapu. Viņa valdīšanas laikā Kurzemē sāka ieceļot ebreji.
1557. gadā viņš iecēla savu brāli Kristapu Minhauzenu par Sāmsalas-Vīkas fogtu. Pēc Livonijas kara sākuma 1558. gadā viņš nolēma pārdot savas bīskapijas Dānijas karalim.

1559. gadā Dānijas karalis Frederiks II no Kurzemes un Sāmsalas-Vīkas bīskapa Johana IV nopirka viņa tiesības uz Sāmsalu un tagadējo Lēnes apriņķi, bet pēc tam 1560. gada maijā no koadjutora Ulriha Bēra, kuram saskaņā ar kanoniskajām tiesībām pēc bīskapa nāves vai atteikšanās būtu jākļūst par jauno Kurzemes bīskapu, atpirka arī Kurzemes bīskapa tiesības par labu savam jaunākajam brālim Magnusam (*Magnus Herzog von Holstein*). 1559. gada septembrī Kristaps Minhauzens noslēdza vienošanos ar dāņu karali Frederiku II par viņa brāļa Johana atteikšanos bīskapa amata par labu Dānijai.
Kurzemes un Zemgales hercogistes ģerbonis ar Piltenes apgabala (jērs un krusts) simboliem vidū.
**Kurzemes, Zemgales un Piltenes hercogiste** bija 1812. gadā īslaicīgi pastāvošs teritoriāls veidojums Napoleona armijas okupētās Kurzemes, Zemgales un Sēlijas teritorijā.

Izveidošanas apstākļi
---------------------

Pēc Lietuvas lielkņazistes teritorijas ieņemšanas 1812. gada 19. jūnijā tika nodibināta Lietuvas Lielkņazistes pagaidu valdība (poļu: *Komisja Rządu Tymczasowego Wielkiego Księstwa Litewskiego*), bet pati lielkņaziste atjaunota netika. Francijas imperators Napoleons 1812. gada 9. jūlijā Viļņā paziņoja, ka vēlas atjaunot Kurzemes hercogisti un Livonijas hercogisti. 18. jūlijā maršala Žaka Makdonalda komandētais franču armijas 10. korpuss ieņēma Bauskas pilsētu, 19. jūlijā krievu karaspēku sakāva kaujā pie Iecavas. 20. jūlijā Kurzemes guberņas gubernatora Frīdriha fon Zīversa administrācija atstāja Jelgavu. Par spīti latviešu zemnieku cerībām, dzimtbūšana tomēr netika atcelta un viņiem tika paziņots, "ka visa būšana šinī zemē paliek kā bijusi, kamēr cita augsta pavēlēšana taps dota".

Civilpārvaldes organizēšana
---------------------------

1. augustā Kurzeme un Zemgale tika atdalītas no Krievijas. Bijušajai Kurzemes un Zemgales hercogistes teritorijai tika pievienots Piltenes apgabals. Par Jelgavas un Sēlpils apgabala intendantu tika iecelts Žils de Šamboduēns (*de Chambaudoin*), bet par Kuldīgas, Tukuma un Piltenes intendantu — Šarls de Montiņī (*de Montigni*). 1. augustā tika izdoti pagaidu noteikumi par veidojamās Kurzemes, Zemgales un Piltenes hercogistes iekārtu. Hercogistes valdības priekšgalā bija grāfs Kārlis Johans Frīdrihs fon Mēdems, kuram bija divi padomnieki (Šepings un Rīdigers), asesors Holtejs, sekretārs Šulcs. Hercogistes prokurors bija G. fon Engelharts. 26. augustā ar hercoga Basano rīkojuma nodibināja franču konsulātus Jelgavā un Liepājā. 8. oktobrī par Kurzemes ģenerālgubernatoru tika iecelts ģenerālis Kampredons (*Campredon*).

Pastāvēšanas beigas
-------------------

29. novembrī maršals Makdonalds saņēma ziņu par Napoleona galveno spēku atkāpšanos un pavēlēja karaspēkam atkāpties no Kurzemes. Makdonalda štābs tolaik atradās Staļģenē, viņš pats prom devās 5. decembrī. 7. decembrī Jelgavu pameta franču iecelti ierēdņi. 1812. gada 20. decembrī Napoleona armija atstāja Kurzemi.

Atsauces
--------

* Kurzemes franču okupācija. Latviešu konversācijas vārdnīcas X. sējums, 19127-19131 sleja. Rīga, 1933.-34.
* Arveds Švābe. Latvijas vēsture. Upsāla, 1958.
**Bēla Bergers** (ungāru: *Berger Béla*; 1931. gada 12. augusts, Sombathēja - 2005. gada decembris, Sidneja) bija Ungārijas un Austrālijas šahists, FIDE starptautiskais meistars (IM, 1963).

Biogrāfija
----------

Pēc Otrā pasaules kara bijis viens no vadošajiem Ungārijas jaunajiem šahistiem. 1953. gada Ungārijas šaha čempionātā izcīnījis 5. vietu. 1954. gadā pārstāvējis Ungārijas izlasi starptautiskajā komandu turnīrā Budapeštā
Emigrējis pēc 1956. gada Ungārijas revolūcijas sakāves un pārcēlies uz dzīvi Austrālijā.
1957. un 1961. gadā uzvarējis Jaundienvidvelsas šaha čempionātos. 1959. gadā bijis otrais Austrālijas šaha čempionātā. Izcīnījis tiesības pārstāvēt Austrāliju 1963. gada zonālajā turnīrā Džakartā, kur pēc papildrādītājiem kļuvis par uzvarētāju un ieguvis tiesības spēlēt starpzonu turnīrā. 1964. gadā piedalījies starpzonu turnīrā Amsterdamā, kur nospēlējis neveiksmīgi paliekot 23. vietā. Vēlākajos gados piedalījies galvenokārt vietēja mēroga un korespondencšaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: 1st Triennial Cup, Budapest 1954
2. ↑  Zonals 1963-1966 (C06)
3. ↑  Amsterdam Interzonal (1964)

Ārējās saites
-------------

* Bēla Bergers šahista profils vietnē chessgames.com
* Bēla Bergers šahista profils vietnē 365chess.com
* Bēla Bergers šahista profils vietnē chesstempo.com
* Bēla Bergers šahista profils vietnē olimpbase.org
Šis raksts ir par mūzikas albumu. Par citām jēdziena **Kurzeme** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kurzeme** (oriģināli izdots ar nosaukumu "**Raimonds Pauls**") ir 1972. gadā izdots Raimonda Paula estrādes dziesmu albums, kuru izpildīja ansamblis "Studija" (solisti Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks).

Tapšana
-------

Pēc aiziešanas no Rīgas estrādes orķestra vadības 1971. gadā Raimonds Pauls nodibināja ansambli, kas sākotnēji saucās "Studija" un bija iecerēts kā studijas ansamblis dziesmu ierakstiem. Šajā ansamblī līdzās R. Paulam darbojās arī grupas "Katedrāle" dalībnieki — ģitārists Gunārs Šimkus un bundzinieks Vladimirs Smirnovs, kā arī basists Ivars Galenieks. Vēlāk sastāvs mainījās un ansambļa nosaukums tika mainīts uz "Modo".

Šajā albumā ieskaņots gan ārtroka un psihedēliskā roka cikls ar Dainas Avotiņas vārdiem, gan čigānu dziesmu cikls ar Jāņa Petera vārdiem.

1973. gadā ASV latviešu ierakstu izdevniecība *Daiga Records* izdeva šo albumu skaņuplatē ar nosaukumu "Lana".

Albums atkārtoti izdots 2003. gadā ar nosaukumu "Kurzeme" (oriģinālā albuma populārākās dziesmas vārdā) un papildināts ar trīs dziesmām no mazās skaņuplates "Manai dzimtenei" (1973).

Dziesma "Ērģeles naktī" bija arī Čeļabinskas ansambļa "Ariel" repertuārā, tās versija krievu valodā Ludmilas Azarovas atdzejojumā iekļauta viņu pirmajā albumā, kas izdots 1975. gadā.

Dziesmas
--------

1. Dziesmu cikls Ar Dainas Avotiņas vārdiem:

* I. Vientulība
* II. Nenopūt sveci
* III. Ērģeles naktī
* IV. Zvani
* V. Ne jau es...

2. Dzejnieka mīlas vārdi (Jāņa Petera vārdi)

3. Varbūt (Alfrēda Krūkļa vārdi)

4. Dziesmu cikls "Trīs seni Latvijas čigānu motīvi" (J. Petera vārdi):

* I. Dāvā man lakatu sarkanu
* II. Mana balss
* III. Precē mani, čigānzēn!

5. Lana (J. Petera vārdi)

6. Kurzeme (J. Petera vārdi)

### Dziesmas no EP "Manai dzimtenei" (J. Petera vārdi)

7. Dzel manī sauli (Veltījums Emīlam Dārziņam)

8. Vēju stundā

9. Manai dzimtenei (Veltījums latviešu Dziesmu svētku simtgadei)

Izpildītāji
-----------

* Balss — N. Bumbiere (1. 4. 7.—9.)
* Balss — V. Lapčenoks

Ansamblis "Studija":

* Klavieres, elektriskās ērģeles — R. Pauls
* Ģitāra — G. Šimkus
* Basģitāra — I. Galenieks
* Sitaminstrumenti — V. Smirnovs
* Flauta — Ivars Birkāns (1.)

Latvijas Televīzijas un radio estrādes orķestris A. Zaķa vadībā. Vijole — Alnis Zaķis (4.)

Kamerkoris "Ave sol" Imanta Kokara vadībā (7.)

Radio koris Edgara Račevska vadībā (9.)

Atsauces
--------

1. ↑  Raimonds Pauls - Lana. Discogs.com.
2. ↑  Uldis Rudaks. «#4/100 Raimonds Pauls "Raimonds Pauls" (1972)». *naba.lsm.lv*. Skatīts: 2022-01-24.
3. ↑  Ариэль ‎– Ариэль
**Gunārs Lūsis-Grīnbergs** (dzimis 1932. gada 13. oktobrī Rīgā, miris 2015. gada 26. maijā) bija latviešu modernisma pilsētbūvniecības arhitekts.

Mācījies Rīgas 1. vidusskolā un pēc tās beigšana iestājies Latvijas Valsts Universitātes Inženierceltniecības fakultātes Arhitektūras nodaļā, kuru pabeidzis 1957. gadā.

Radošais darbs
--------------

Pēc arhitekta kvalifikācijas iegūšanas viņa darba vieta teju visu darba mūžu bija institūts «Pilsētprojekts» (1958—1992). Kopš 1960. gada G. Lūsis-Grīnbergs ir Latvijas Arhitektu savienības biedrs.

Nozīmīgs pavērsiens G. Lūša-Grīnberga darbā bija saskarsme ar arhitektu N. Rendelu, kurš jauno kolēģi ieinteresēja par pilsētbūvniecības problēmām. Arhitekts ir vairāk nekā 30 Latvijas mazpilsētu ģenerālplānu un to vēsturisko centru detālplānojumu autors, turklāt daudzām tie ir izstrādāti vairākkārt — Tukumam (1973, 1991), Siguldai (1972, 1991), Cēsīm (1967, 1988), Ogrei (1970, 1989). Autors Aizkraukles (1971), Alūksnes (1974) , Kuldīgas (1973), Aizputes (1980), Līgatnes (1985), Rēzeknes (1985), Jelgavas (1987) u.c. pilsētu ģenerālplāniem, vadījis arī arhitekta Silvja Grīnberga diplomdarbu «Aizputes viduslaiku pilsētas reģenerācija».

G. Lūsis-Grīnbergs ir arī līdzautors vairākiem monumentāliem mākslas darbiem — Latviešu strēlnieku muzejam — piemineklim Rīgā (1966—1971, par kuru 1972. gadā viņam piešķīra PSRS Valsts prēmiju), piemineklim Eduardam Veidenbaumam (1967, tēlniece L. Kamara), piemineklim 1905. gada revolucionāriem Rīgā, Grīziņkalnā (1975, tēlnieks V. Albergs, arhitekte L. Kraukle).

Līdztekus projektēšanai darbojies arī kultūras pieminekļu aizsardzības jomā.

2001. gada Gunārs Lūsis-Grīnbergs par personīgiem līdzekļiem sāka Latviešu strēlnieku pieminekļa sakārtošanu sabiedriskā kārtā, jo Rīgas domei līdz tam nebija atradušies līdzekļi pieminekļa sakopšanai. G.Lūsis-Grīnbergs plānoja sakārtot pieminekli tā sākotnējā izskatā — demontēt postamentu ar uzrakstu Latviešu sarkanajiem strēlniekiem, ko sešus gadus pēc pieminekļa atklāšanas lika pierīkot okupācijas komunistiskās partijas komiteja, kā arī notīrīt notecējums.

Ģimene
------

Arhitekta tēvs bija Rūdolfs Lūsis-Grīnbergs, dēls ir arhitekts Gints Lūsis-Grīnbergs, meita — Māra Lūse-Grīnberga.

Atsauces
--------

1. ↑  Lejnieks, Jānis. «Manevri beigušies, laiks sākt...» Padomju Jaunatne. Rīga, 1980. gada 27. jūlijs.
**Hermanis Klemencs** (vācu: *Hermann Karl Eduard Clemenz*; dzimis 1846. gada 23. janvārī (v. s.) Tērbatā, miris 1908. gada 28. martā (v. s.)) bija vācbaltiešu šahists un žurnālists.

Dzīve
-----

Klemencs mācijās Tērbatas ģimnāzijā un pēc tam jurisprudenci turienes universitātē. No 1860. gada līdz 1880. gadam viņš bija viens no spēcīgākajiem Krievijas šahistiem. Kopā ar A. Ašarinu un F. Amelungu Klemencs nodibināja Tērbatas Šaha savienību. 1869. gada beigās viņš aizbrauca uz Pēterburgu, kur sekmīgi spēlēja ar daudziem turienes šahistiem. No 1879. gada līdz 1882. gadam un no 1884. gada līdz 1890. gadam Klemencs bija Pēterburgas šaha klubu loceklis. 1881. gada sākumā Pēterburgas turnīrā viņš izcīnīja trešo vietu aiz Čigorina un Alapina. Kopš 1881. gada viņš vadīja šaha nodaļu laikrakstā „Revaler Beobachter". Pēc tam viņš bija viens no laikraksta „St. Petersburger Herold" redaktoriem un tā šaha nodaļas vadītājs. Atklātne, kas sākas ar gājienu 1. h2 — h3 nosaukta Klemenca vārdā un saucas par Klemenca atklātni.

Klemenca šaha partija
---------------------

**H. Klemencs** — **F. Eizenšteins****Pozīcija pēc 22. ... Zd8**  

Sekoja: **23. Df7+ Zxf7 24. Ze6#**

Sekojošā partija, kas noslēdzas ar skaistu mata kombināciju, spēlēta Tērbatā 1862. gada 20. maijā.

**H. Klemencs — F. Eizenšteins**.
1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Lc5 4. b4 Lxb4 5. c3 Lc5 6. d4 exd4 7. cxd4 Lb6 8. 0-0 d6 9. Zc3 Ld7 10. e5 dxe5 11. Te1 Zge7 12. Zg5 Le6 13. Lxe6 fxe6 14. Zxe6 Dd6 15. Zxg7+ Kf8 16. Dg4 Lxd4 17. Ze4 Db4 18. Ze6+ Ke8 19. Zf6+ Kf7 20. Zg5+ Kf8 21. La3 Dxa3 22. De6 Zd8 23. Df7+ Zxf7 24. Ze6# 1:0

Atsauces
--------

1. ↑  Длуголенский Я. Н. Зак В. Г. "Люди и шахматы: Страницы шахматной истории Петербурга — Петрограда — Ленинграда."- Лениздат, 1988.- 61. lpp. (krievu val.) -
2. ↑  David Hooper und Ken Whyld: *The Oxford Companion to Chess*, Oxford University Press, 2. Auflage 1992, ISBN 0198661649, S. 81.
3. ↑  *Baltische Schachbläiter*. Heft 7, 1900 — (vācu val.) 325. — 326. lpp.
**Hermanis Kristofs Finks fon Finkenšteins** (*Fink von Finkenstein*, 1693-1758) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes politiķis. Dobeles pilskungs, Kurzemes un Zemgales hercogistes kanclers Jelgavā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1693. gada 20. jūlijā Ālavas muižā (*Alauen*) Bauskas pilskunga Ernesta Vilhelma Finka fon Finkenšteina un viņa sievas Luīzes ģimenē. 
Studēja Jēnas universitātē Vācijā (1712-1715), vēlāk bija Lietuvas gvardes leitnants Grodņā (1717), Kurzemes landtāga deputāts Polijā-Lietuvā (1726-1732). 

Dobeles pilskungs (1733-1736), Kurzemes un Zemgales hercogistes kanclers Jelgavā (1736-1758). Pirmās Jelgavas ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern" dibinātājs un tās krēsla meistars.

Miris 1758. gada 14. februārī Jelgavā.

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  Johann Bernoulli's Reisen durch Brandenburg, Pommern, Preussen, Kurland, Russland und Polen in den Jahren 1777 und 1778: Band VI. Rückreise von St. Petersburg über Mitau und Warschau nach Berlin. Caspar Fritsch, Leipzig: 1780
**Cjijui Džou** (angļu: *Qiyu Zhou*; dzimusi 2000. gada 6. janvārī Hubei) ir Ķīnā dzimusi Kanādas starptautiskā lielmeistare šahā (2017), kas līdz 2011. gadam pārstāvēja Somiju.

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt četru gadu vecumā, kad viņas ģimene atradusies Francijā. 2004. gadā pārcēlusies uz Somiju. Somijas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā uzvarējusi 5 reizes (2005, 2007, 2008, 2009, 2010). 2008. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionātā U8 vecuma grupā. 2010. gadā uzvarējusi Ziemeļu valstu junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā.

2011. gadā pārcēlusies uz Kanādu, kur apmetusies Otavā. Uzvarējusi Kanādas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā (2012) un U14 vecuma grupā (2013). 2014. gadā Durbanā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2015. gadā Meksikā uzvarējusi Ziemeļamerikas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2016. gada septembrī uzvarējusi Kanādas sieviešu šaha čempionātā un kvalificējusies Pasaules sieviešu šaha čempionātam.

2017. gadā Teherānā Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas 1. kārtā zaudējusi Natālijai Pogoņinai.

Pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (2014-2016).

Par panākumiem turnīros FIDE 2015. gadā Cjijui Džou piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2017. gadā — starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2011
2. ↑  World Youth Chess Championships 2008 - Girls 08
3. ↑  Ottawa girl wins International chess competition
4. ↑  World Youth Chess Championships 2014 – Winners
5. ↑  North American Youth Chess Festival 2015 U18 Female
6. ↑  Qiyu Zhou wins Canadian Women's Championship
7. ↑  «FIDE Women's World Chess Championship 2017». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. februārī. Skatīts: 2017. gada 16. februārī.
8. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Qiyu Zhou
9. ↑  Title Applications (WGM): Zhou, Qiyu

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ciānūdeņradis** (HCN) tīrā veidā ir bezkrāsains, ļoti viegli gaistošs, toksisks šķidrums, kas labi šķīst ūdenī. Ciānūdeņradis raksturīgi smaržo pēc rūgtajām mandelēm. Tā ūdens šķīdumu sauc par **ciānūdeņražskābi** jeb **zilskābi**, kas ir vāja skābe (vājāka pat par ogļskābi), tāpēc tās sāļi (cianīdi) gaisā ir nestabili. HCN reaģē ar aldehīdiem un ketoniem, veidojot ciānhidrīnus (sk. acetonciānhidrīns). Tos lieto par aminoskābju un polimēru izejvielām. HCN reaģē ar alkēniem, veidojot nitrilus, ko lieto galvenokārt par monomēriem.

Iegūšana
--------

No metāna un amonjaka gaisa skābekļa klātienē, ar Pt katalizatoru paaugstinātā temperatūrā:

2NH3 + 2СН4 + 3О2 → 2HCN + 6Н2О
Vēlāk tika atklāta efektīvāka metode, kur nav nepieciešams gaisa skābeklis:

NH3 + СН4 → HCN + 3Н2
Ciānūdeņradi var iegūt arī, sadalot cianīdus ar skābi. Dabā zilskābe ir sastopama ķiršu, plūmju un citu rožu dzimtas augļu kauliņos kā amigdalīna sadalīšanās produkts. Ciānūdeņradis veidojas, degot dažiem polimēriem (poliuretāniem).

Izmantošana
-----------

Ciānūdeņradi galvenokārt lieto par ķīmisko izejvielu. Tā kā ciānūdeņradis ir visai toksisks, to dažreiz lieto ķīmiskajiem ieročiem. HCN lieto arī metalurģijā, tērauda virsmas piesātināšanai ar oglekli.

Atsauces
--------

1. ↑  N. Gļinka. Vispārīgā ķīmija. R:, Zvaigzne, 1981, 422. lpp

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ciānūdeņradis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85063385
* GND: 4127486-6
* BNF: cb122825291 (data)
* NKC: ph269131

 |

 |
**Jānis Jēgermanis** (1895—1968) bija latviešu ķirurgs, Rīgas pilsētas 1. slimnīcas ķirurgiskās nodaļas vadītājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1895. gada 15. martā Rīgā dārznieka Jēkaba Bleses ģimenē, kļuva par Jāni Jēgermani, kad viņu formāli adoptēja tēvamāsas ģimene. Bērnību pavadīja Lielezeres muižā Lietuvas pierobežā. Mācījās Rīgas Aleksandra ģimnāzijā, 1914.-1919. gadā studēja Petrogradas Kara medicīnas akadēmijā, pēc tam bija sarkano latviešu strēlnieku ārsts. Pēc Latvijas brīvības cīņu beigām atgriezās Latvijā, 1921. gadā strādāja par Daugavpils kara ārstu. 

1923. gadā nokārtoja Latvijas Universitātes Medicīnas fakultātes ārsta eksāmenu, bija Propedeitiskās ķirurģijas klīnikas asistents. 
1928. gadā Latvijas ārstu 2. kongresā viņš nolasīja referātu par iegurņa un kaulu lūzumiem.
No 1936. gada vadīja Rīgas pilsētas 1. slimnīcas ķirurgisko nodaļu. 
Bija precējies ar Sarkanā Krusta slimnīcas ķirurģi Annu Ūdri.

Pēc Otrā pasaules kara bija PSRS Augstākās padomes deputāts (1954-1962).
Miris 1968. gada 14. jūnijā Rīgā.
Apglabāts Rīgas Meža kapos, uz kapa pieminekļa ir uzraksts "Ķirurgi Jānis Jēgermanis un Anna Ūdre".

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Latvijas PSR Nopelniem bagātais ārsts (1947)
* Ļeņina ordenis (1966)

Atsauces
--------

1. ↑  Šefs. Atmiņu stāsts par Rīgas 1. slimnīcas ķirurgu dr. Jāni Jēgermani Archived 2019. gada 9. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. D. Ričika, doctus.lv, 2008. gada novembrī
2. ↑  Populārā Medicīnas enciklopēdija. Rīga: 1984. gads
3. ↑  «timenote.info». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 9. decembrī. Skatīts: 2019. gada 9. decembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 13146284333915331021
* LNB: 000226644

 |

 |