recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jūras hidrometeoroloģiskā krasta stacija «Marresaļa»** (krievu: *Морская гидрометеорологическая береговая станция «Марресаля»*) ir Krievijas vissezonas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jamalas pussalas rietumu krastā pie Karas jūras Baidaratas līča 12 km uz ziemeļiem no Marresaļes zemesraga. Administratīvi ietilpst Jamalas Ņencu autonomā apvidus Jamalas rajonā. Līdz 2010. gadam tika uzskatīta par apdzīvotu vietu **Morrasaļe** (*Моррасале*; no ņencu valodas — ‘smilšu strēle’).

Vēsture
-------

Stacija sākta būvēt 1912. gada vasarā kā viena no trim pirmajām meteostacijām Karas jūras krastos (pārējās divas bija Jugorskijšara un Vaigača). Ekspluatācijā nodota 1914. gada 14. septembrī, kad sākās regulārie meteoroloģiskie novērojumi.

Stacija izvietojusies jūras navigācijai sarežģītā vietā, kādēļ laika periodā no 1918. līdz 1927. gadam bija problēmas ar tās apgādi un tā tika dēvēta par «Nāves staciju». Stacijai bieži tika piegādāti nepilnīgi pārtikas krājumi, kā arī apkalpe komplektēta nepārdomāti. 1924.—1925. gada ziemā no pieciem apkalpes locekļiem četri mira ar cingu, pie kam trīs no tiem ceļā uz Obdorsku, patvaļīgi pametot staciju. Nākamajai triju cilvēku apkalpei nācās mitināties izdemolētā mājā bez radiosakariem un daudziem nepieciešamajiem sadzīves priekšmetiem, ko iepriekšējā apkalpe bija atdevusi vietējiem briežkopjiem kā samaksu par to transportēšanu pajūgos uz Obdorsku.

Stacija nestrādāja no 1918. gada augusta līdz 1920. gada septembrim, no 1925. gada aprīļa līdz oktobrim un no 1926. gada septembra līdz 1927. gada oktobrim.

1952. gadā stacija krasta abrāzijas dēļ tika pārcelta tālāk iekšzemē par 250—300 m. 1958. gadā divas 1912. gadā celtās ēkas iegāzās jūrā. Pēc Otrā Pasaules kara līdz 1990. gadiem līdzās polārstacijai atradās karaspēka daļa, kas pēc sevis atstāja ievērojamu piesārņojumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. Марресаля, МГ-2
2. ↑  ПОЛЯРНАЯ СТАНЦИЯ "МАРРЕСАЛЯ МГ-2"

Ārējās saites
-------------

* Как и сто лет назад: одна из первых в Арктике, гидрометеорологическая береговая станция на мысе Марресале работает и сегодня
* МетеОрологИ. полярная станция Марресаля
* О жизни и работе на полярной метеостанции «Марресаля»[novecojusi saite]
* Марресаля
**Georgfonneimaijere** (vācu: *Georg-von-Neumayer-Station*) bija Vācijas vissezonas polārstacija Antarktīdā. Ierīkota uz Ēkstrema šelfa ledāja Princeses Martas krastā Karalienes Modas Zemē. Stacija izbūvēta 1980./1981. gada sezonā šelfa ledāja ziemeļaustrumu daļā 7 km no Atkas līča krasta, oficiāli atklāta 1981. gada 24. februārī un nosaukta par godu vācu ģeofiziķim un polārpētniekam Georgam fon Neimaijeram.

Stacijas pamatstruktūru veidoja divas 50 m garas, 6,7 m augstas un 7,7 m platas tērauda caurules. Caurulēs tika novietoti savstarpēji ar pārejām savienoti standarta konteineri (5,81x2, 19x2,28), kurās tika izvietotas stacijas dzīvojamās, saimniecības un laboratoriju telpas. Enerģiju nodrošināja divi 75 kW dīzeļģeneratori. Kopējā stacijas platība bija 1160 m², no kuriem apdzīvojami (ar apkuri un gaisa kondicionēšanu) bija 416 m².

Stacijā tika veikta plaša novērojumu un pētījumu programma ģeofizikā, meteoroloģijā un citās nozarēs, kā arī tā kalpoja par bāzi iekškontinentālajām vasaras ekspedīcijām.[1] Gadu gaitā dažādu faktoru ietekmē (sniega akumulācija, stacijas pašas siltuma izdalīšana) stacija iegrima dziļi zem sniega. 9 gadu laikā virs tās bija izveidojies 9 m biezs sniega un firna slānis un stacija kopā ar ledāju bija pārvietojusies ziemeļu virzienā par 1500 m. 1993. gadā 4 km uz dienvidaustrumiem tika izbūvēta jauna stacija Neimaijere II.

Gadu pēc jaunās stacijas atklāšanas Georgfonneimaijeres aprīkojums tika aizvākts un izvests no kontinenta, ledū atstājot tikai tērauda cauruļu karkasu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Neumayer-Station. Geschichte». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 18. februārī. Skatīts: 2012. gada 18. februārī.

Ārējās saites
-------------

* 1981-2006: 25 Jahre Antarktisforschung an der Neumayer-Station
* Georg von Neumayer Station (GvN) and Neumayer Station II (NM-II). German Research Stations on Ekström Ice Shelf, Antarctica[novecojusi saite]

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vācijas polārstacijas  |
| --- |
|  |
| Antarktiskās stacijas | 
* Dalmana
* Drešere
* *Filhnere*
* *Georgfonneimaijere*
* *Georgforstere*
* Gondvana
* Konene
* Kotasa
* *Lillīmarlēna*
* *Neimaijere II*
* **Neimaijere III**

 |
|  |
| Arktiskās stacijas | 
* **AWIPEV**  /
* *Ebeltofthāfene*
* **Koldeveja**

 |
|  |
| Stacijas: **vissezonas** / vasaras stacijas un nometnes / *slēgtās un iznīcinātās* |

 |
**Boriss Morukovs** (*Борис Владимирович Моруков*; dzimis 1950. gada 1. oktobrī, miris 2015. gada 1. janvārī) bija Krievijas kosmonauts, ārsts, zinātnieks.

Biogrāfija
----------

Boriss Morukovs dzimis Maskavā. 1973. gadā pabeidza Pirogova 2. Maskavas medicīnas institūtu (tagad Maskavas medicīnas universitāte). 1979. gadā viņš ieguva medicīnas zinātņu doktora grādu kosmiskās, aviācijas un jūras medicīnas specialitātē.

1978. gadā Morukovs sāka darbu Krievijas Zinātņu akadēmijas Medicīnas bioloģisko zinātņu institūtā (IMBP) kā zinātniskais darbinieks. No 1984. gada — vecākais zinātniskais darbinieks.

1989. gada 25. janvārī Boriss Morukovs apstiprināts par kosmonauta pētnieka kandidātu. Paralēli kosmonauta sagatavošanas kursiem viņš bija arī IMBP metabolisma un imunitātes laboratorijas vadītājs. 1995. gadā viņš kļuva par IMBP homeostatisko regulāciju fizioloģijas nodaļas vadītājs. Gatavojoties kosmiskajiem lidojumiem kā ārsts Morukovs papildus apguva kardioloģiju, gastroentroloģiju, otorinolaringoloģiju, stomatoloģiju, oftalmoloģiju un pneimokardiālu reanimāciju. 1995. gadā viņš padziļināti apguva pirmās medicīniskās palīdzības kursu. 1996. gadā padziļināti apguva endokrinoloģiju un hematoloģija hematoloģiju.

1999. gadā Morukovs Kenedija kosmosa centrā ASV izgāja astronautu sagatavošanas kursu.

Borisa Morukova vienīgais kosmiskais lidojums notika 2000. gada septembrī kā misijas speciālistam kosmoplāna *Atlantis* lidojumā *STS-106* uz Starptautisko kosmosa staciju.

No 2009. līdz 2011. gadam Morukovs bija Marsa ekspedīcijas simulācijas eksperimenta *Mars-500* direktors.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Boriss Morukovs***.
* Biogrāfiskie dati cosmoworld.ru (krieviski)
**Aleksandru George Plagino** (rumāņu: *Alexandru Gheorghe Plagino*; dzimis 1876. gada 16. novembrī, miris 1949. gada 3. maijā) bija rumāņu sporta šāvējs, startējis 1900. gada vasaras olimpiskajās spēlēs. Pirmais sportists no Rumānijas, kas startējis mūsdienu olimpiskajās spēlēs.

1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs Plagino startēja tranšejas šaušanā, pārstāvot Franciju. Šajā disciplīnā viņš ieguva 11 punktus, izcīnot dalīto 13. vietu.

Rumānijā Plagino bija atbildīgs par šaušanas sporta organizēšanu. 1927. un 1928. gadā viņš izcīnīja Rumānijas titulu tranšejas šaušanā, kā arī bija Rumānijas šaušanas federācijas prezidents. 1904. gadā nodibināja Rumānijas Automobiļu klubu, bija Rumānijas Olimpiskās komitejas viceprezidents, un, kad 1930. gadā tika dibināta Rumānijas sporta federāciju savienība, Plagino tika ievēlēts par pirmo prezidentu. Viņš arī bija senators Rumānijas parlamentā.

Atsauces
--------

1. ↑  «George Plagino». Olympedia. Skatīts: 2021. gada 11. novembris.
2. ↑  «Paris 1900 Shooting: Shooting trap 125 targets men Results». Starptautiskā Olimpiska komiteja. Skatīts: 2021. gada 8. augusts.

Ārējās saites
-------------

* George Plagino (Olympics profils) (angliski)
* George Plagino (Olympedia profils) (angliski)
* George Plagino (Sports Reference profils) (angliski)
**Latvijas Televīzijas un radio estrādes orķestris** jeb **Latvijas Radio bigbends** bija Latvijas estrādes un vieglās mūzikas orķestris, kas pastāvēja no 1966. līdz 1995. gadam.

Vēsture
-------

Orķestri 1966. gadā dibināja agrākais Rīgas estrādes orķestra (REO) mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents Ringolds Ore, kas to izveidoja par aktīvu koncertkolektīvu arī ar džeza repertuāru. 

Pēc Ringolda Ores nāves 1968. gadā orķestra vadību pārņēma Alnis Zaķis, kas pats komponēja, spēlēja vijoli, saksofonu un klarneti. Kopš 1978. gada orķestrī bija štata dziedātāji Žoržs Siksna, Nora Bumbiere, Olga Pīrāgs, Aija Kukule, Rita Trence, Viktors Lapčenoks un Andris Daņiļenko. Kad tika likvidēta stīgu grupa, orķestri sāka dēvēt par radio bigbendu. 1982. gadā par orķestra diriģentu, 1991. gadā par vadītāju kļuva Gunārs Rozenbergs. 

Latvijas Radio vieglās mūzikas orķestris tika likvidēts 1995. gada decembrī. Kopš 2012. gada Radio bigbenda sastāvs sapulcējas uz atsevišķiem projektiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Televīzijas un radio estrādes orķestris LNB Digitālā bibliotēka
2. ↑  Pirms 50 gadiem dibināts Latvijas Radio un TV estrādes orķestris Daiga Mazvērsīte, 2016. gada 31. oktobrī
Vizuālās programmēšanas piemērs
Datorzinātnē **vizuālā programmēšanas valoda** (VPV) ir programmēšanas valoda, kas ļauj lietotājiem veidot datorprogrammas, manipulējot ar grafiskajiem elementiem tā vietā, lai izmantotu tekstveida izteiksmes līdzekļus.

Izmantojums
-----------

Vizuālā programmēšanas valoda ļauj programmēt, izmantojot vizuālos izteiksmes līdzekļus, telpiskus izkārtojumus tekstam un grafiskajiem simboliem, kurus izmanto vai nu kā daļu no sintakses vai arī kā sekundāros papildinājumus. Piemēram, daudzas vizuālās programmēšanas valodas (pazīstamas arī kā datu plūsmas vai diagrammu programmēšana) balstās uz „kastes un bultas" idejas, kur kastes vai citi ekrāna objekti tiek uzskatīti par entītijām, kas ir saistītas ar bultiņām, līnijām vai lokiem, kas reprezentē relācijas.

Iedalījums
----------

Vizuālās programmēšanas valodas var iedalīt atkarībā no to veida un izmantotās vizuālās izteiksmes pakāpes:

* ikonu-bāzēta;
* formas-bāzēta;
* diagrammas.

Attīstība
---------

Pašreizējā attīstības posmā tiek mēģināts integrēt vizuālās programmēšanas pieeju ar datu plūsmas programmēšanas valodām, lai nekavējoties iegūtu pieeju programmas rezultāta stāvoklim tiešsaistes validācijas laikā, kad tiek meklētas un labotas kļūdas programmā, vai arī automātiska programmas veidošana un dokumentēšana. Datu plūsmas valodas atļauj arī automātisko sastatīšanu, kas var kļūt par vienu no lielākajiem programmēšanas izaicinājumiem nākotnē.

Piemēri
-------

Uzskatāms pretpiemērs vizuālai programmēšanas valodai ir *Microsoft Visual Studio*. Bieži vien kļūdas pēc par vizuālās programmēšanas valodām tiek uzskatītas *Visual Basic*, *Visual C#*, *Visual J#*, u.c. Visas minētās valodas ir tekstuālas nevis grafiskas.

Vizuālās programmēšanas valodas piemēri:

* Lily — uz pārlūkprogrammas bāzēta vizuālā programmēšanas valoda
* AgentSheets — vienkārši izmantojams spēļu autorēšanas rīks
* Scratch — Masačūsetsas Tehnoloģiju institūta veidots produkts bērniem pēc skolas programmas

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. ↑  "Visual Programming" — A.A. Puntambekar, Technical Publications Pune, First Edition — 2009
2. ↑  «PWCT Environment Reference». Doublesvsoop.sourceforge.net. Skatīts: 2015-11-02.
3. ↑  «Dataflow Programming Languages». Stack Overflow. Skatīts: 2015-11-02.
4. ↑  «[Bryan] Lunduke.com » The Future of Computing: Visual Software Creation». Lunduke.com. 2010-08-24. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-03-17. Skatīts: 2015-11-02.
5. ↑  «Akadēmiskā terminu datubāze - [valoda] BASIC - programmēšanas valoda Visual Basic». Termini.lza.lv. Skatīts: 2015-11-02.
6. ↑  «セックステクニック～本当にして欲しいのは？女性が語る本音». Lilyapp.org. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015-09-10. Skatīts: 2015-11-02.
7. ↑  «Coding for Kids | Computer Programming». AgentSheets. 2014-04-02. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015-11-13. Skatīts: 2015-11-02.
8. ↑  «Scratch - Imagine, Program, Share». Scratch.mit.edu. Skatīts: 2015-11-02.
**Valters Roberts Dornbergers** (*Walter Robert Dornberger*; dzimis 1895. gada 6. septembrī, miris 1980. gada 27. jūnijā) bija Vācijas armijas virsnieks Pirmajā un Otrajā pasaules karā. Viņš bija ģenerālmajors vācu Vērmahtā. 1930. un 1940. gados vadīja Vācijas raķešu programmas, kuru kuliminācija bija V-2 izstrāde.

Dornbergers dzimis Gīsenē, Vācijā. Viņš iestājās artilērijas pulkā neilgi pirms kara sākšanās 1914. gadā. Mēnesi pirms karadarbības izbeigšanas Valters krita franču gūstā. Viņš tika repatriēts uz Vāciju 1920. gadā, kad arī atgriezās armijā.

No 1926. līdz 1931. gadam viņš Šarlotenburgas Tehniskajā augstskolā (tagad - Berlīnes Tehniskā universitāte) studēja fiziku. Armijai bija nepieciešami raķešu ieroči, un tās uzdevumā 1932. gadā viņš uzsāka sarunas ar Kosmisko lidojumu biedrību (*Verein für Raumschiffahrt - VfR*), raķešu amatieru grupu, kurai bija nepieciešama finansiāla palīdzība. Lai gan biedrība atteicās no sadarbības, tomēr Verners fon Brauns un vēl vairāki viņa biedri piekrita strādāt armijas labā.

Dornbergers un fon Brauns strādāja kopā pie jaudīgākām raķetēm Kumersdorfas artilērijas bāzē. Kad tur eksperimentiem palika par šauru, 1937. gadā, pētnieciskā stacija tika pārcelta uz Pēnemindi. Tur arī tika palaista pirmā V-2 raķete 1942. gadā.

Dornbergers bija V-2 projekta vadītājs līdz 1944. gada augustam, kad programmu pārņēma SS, un viņu nomainīja Hans Kemmlers. Valters un viņa komanda tika nozīmēta pretgaisa aizsardzībā 1945. gada janvārī. Viņi adaptēja V-2 tehnoloģiju Wasserfall zeme-gaiss raķetē, bet šim projektam šķēršļus lika Kammlers, februārī pārceļot vairumu Dornbergera tehniķu atpakaļ uz V-2.

Dornbergers un viņa grupa padevās ASV armijai maijā, pēc kā viņš divus gadus pavadīja cietumā Apvienotajā Karalistē. Tā kā viņa vadības laikā V-2 netika raidīti uz civilajiem mērķiem, tad viņš netika tiesāts kā kara noziedznieks, un tika palaists brīvībā.

Drīz pēc atbrīvošanas Dornbergers emigrēja uz ASV. Tur viņš trīs gadus strādāja Gaisa spēkos pie vadāmajām raķetēm. No 1950. līdz 1965. gadam Valters darbojās Bell Aircraft Corporation, un bija galvenais konsultants X-20 Dyna-Soar projektā.

Pēc aiziešanas pensijā V. Dornbergers atgriezās Vācijā. Viņš nomira 1980. gadā Bādenē-Virtembergā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Valters Dornbergers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 57521913
* LCCN: n82013282
* ISNI: 0000 0000 8137 133X
* GND: 123489709
* SUDOC: 13531979X
* NDL: 00521258

 |

 |
**Valters Jons** (vācu: *Walter John*; 1879. gada janvāris Torna — 1940. gada decembris Berlīne) bija Vācijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis tagadējās Polijas teritorijā, bet jaunībā pārcēlies uz Berlīni, kur nodzīvojis lielāko daļu sava mūža. 20. gadsimta sākumā bijis viens no vadošajiem Berlīnes šahistiem. 1902. gadā bijis 2. vietā aiz Kurta fon Bardelebena Berlīnes kafejnīcas *Café Kerkau* turnīrā. 1902. gadā Hanoverā uzvarējis 13. Vācijas šaha savienības kongresa blakusturnīrā. 1904. gadā dalījis 11.-12. vietu 14. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējuši Kurts fon Bardelebens, Kārlis Šlehters un Rūdolfs Sviderskis). 1905. gadā Barmenas šaha turnīrā dalījis 7.-10. vietu (uzvarējuši Davids Janovskis un Gēza Maroci). 1907. gadā Ostendes (Beļģija) šaha turnīrā dalījis 10.-11. vietu (uzvarējuši Osips Bernšteins un Akiba Rubinšteins). 1908. gadā Diseldorfā izcīnījis 4. vietu 16. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Frenks Māršals). 1910. gadā Hamburgā palicis 16. vietā 17. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Kārlis Šlehters). 1914. gadā Manheimā Pirmā pasaules kara dēļ nepabeigtajā 17. Vācijas šaha savienības kongresā dalījis 10.-11. vietu (par uzvarētāju tika atzīts Aleksandrs Aļehins).

1917. gadā Leipcigā nospēlējis neizšķirti maču ar Žaku Mizesu (+1, –1, =3). 1917. gadā Berlīnes šaha turnīrā dalījis pirmo vietu ar Paulu Joneru. 1918. gadā uzvarējis Breslavas šaha turnīrā. 1921. gadā Hamburgā bijis 4. vietā 21. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Ērharts Posts). 1934. gadā ieņēmis 11. vietu 2. Vācijas šaha čempionātā (uzvarējis Kārlis Karlss). 1940. gada septembrī uzvarējis šaha turnīrā Dancigā. Miris 1940. gada decembrī Berlīnē.

Atsauces
--------

1. ↑  Das Internationale Turnier Coburg 1904 (14. DSB-Kongress)
2. ↑  Das Internationale Turnier Düsseldorf 1908 (16. DSB-Kongress)
3. ↑  Das Internationale Turnier Hamburg 1910 (17. DSB-Kongress)
4. ↑  Das Internationale Turnier Mannheim 1914 (19. DSB-Kongress)
5. ↑  19. Deutsche Schacheinzelmeisterschaft 1921 in Hamburg
6. ↑  27. Deutsche Schacheinzelmeisterschaft 1934 in Aachen

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Fobos-2** bija PSRS starpplanētu zonde, kas paredzēta Marsa pavadoņa Fobosa izpētei. Tas bija viens no diviem Fobos programmas kosmiskajiem aparātiem. Misija negaidīti beidzās priekšlaicīgi, nepabeidzot galveno pētījumu fāzi.

Aparāts startēja 1988. gada 12. jūlijā. Un 1989. gada martā iegāja orbītā ap Marsu. "Fobos-2" uzdevums bija pietuvoties Marsa pavadonim Fobosam un uz tā nomest īpašus pētnieciskos robotus. Brīdī, kad aparāts atradās 50 metru attālumā no pavadoņa, sakari pazuda un tos neizdevās atgūt, līdz 1989. gada 27. martā tika paziņots, ka aparāts ir zaudēts. Aparāts, visdrīzāk, tika zaudēts datorprogrammatūras kļūmes dēļ, taču dažādu NLO un citplanētiešu fanu aprindās ir populārs uzskats, ka "Fobos-2" tika "notriekts", jo pašā pēdējā, no "Fobos-2" saņemtajā attēlā esot redzams kaut kāds objekts, kurš, acīmredzot, vēlāk ir notriecis "Fobos-2". Eksperti, apskatot šīs aizdomīgās fotogrāfijas gan ir nonākuši pie secinājuma, ka "Fobos-2" ir uzņēmis paša pavadoņa Fobosa mesto ēnu uz Marsa, taču šāds paskaidrojums daudzus neapmierina un "Fobos-2" pazušana tā arī paliek kā viena no populārākajām citplanētiešu pasaciņām.
**Kaspars Rolšteins** (dzimis 1971. gada 2. jūnijā) ir latviešu mūziķis un dziesmu autors.

Biogrāfija
----------

K. Rolšteins bijis uzņēmuma "Creative Laboratory" rīkotājdirektors, 2010. gadā piedalījies "Pēdējās partijas" dibināšanā.

K. Rolšteins muzicē kopš 1986. gada, kad Sabilē spēlēja minimālistisku sintpopu grupā „Pavisam nezināma laboratorija" kopā ar Māri Žigatu. 80. gadu beigās sācis sadarboties ar Ingu Baušķenieku un no viņa iemācījies un montēt magnetafona lentes. Top „P.N.L." pirmais albums "Ziema. Miegs. Ledus.", kurā iekļautas dziesmas, kas ierakstītas periodā no 1986. līdz 1988. gadam. 1990. gadā tiek pabeigts vēl viens albums "Pavisam nezināma izlase".

90. gadu sākumā K. Rolšteins uzsāka sadarbību ar „Dzelteno Pastnieku" dalībnieku Viesturu Slavu. Abi kopā radījuši albumus „Šūpoles" (1996) un „Opening Night" (2008).

K. Rolšteins ilgstoši sadarbojies ar Hardiju Lediņu. Režisors Regnārs Vaivars 1997. gadā iestudēja abu kopīgi sacerēto operu "Rolstein on the Beach", kas vēlāk tika izdota CD un DVD formātā. Abu nākamais projekts „Ideal Standard" 2003. gadā izdeva albumu ar kopīgi sacerētām dziesmām „Genādijs klauvē pie durvīm". Vairāku skaņdarbu pamatā bija jau 90. gados sarakstītas un operā neizmantotas kompozīcijas.

2011. gadā Rīgā, Andrejsalā notika K. Rolšteina un R. Vaivara absurda operas „Stokholmas sindroms" pirmizrāde. Abi arī piedalās muzikālā pavadījuma atskaņošanā ansambļa „Orchestral Magnetophons in the Dark" sastāvā kopā ar Viesturu Slavu, Jēkabu Voļatovski un Gunu Paulu. Operas ieraksts tika publiskots digitālā formātā 2018. gadā.

Pēc tam K. Rolšteins publiskoja izlasi „Pamestie ieraksti 2001-2011".

Atsauces
--------

1. ↑  Absolūtais minors - Ciemos: Kaspars Rolšteins
2. ↑  Stokholmas Sindroms by Kaspars Rolšteins. Bandcamp.com.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 308249776
* ISNI: 0000 0004 0682 2945

 |

 |
***Malaysian Airline System Berhad***, darbojas ar zīmolu ***Malaysia Airlines*** (malajiešu: *Penerbangan Malaysia*) ir Malaizijas lidsabiedrība. 
Galvenās lidostas ir Kualalumpuras starptautiskā lidosta un Kota Kinabalu starptautiskā lidosta. Galvenais birojs atrodas Sultana Abdula Aziza Saha lidostā, Subanā, Selanorā. Lidsabiedrība ir *Oneworld* alianses biedrs.

*Malaysian Airline System* akcijas tiek kotētas Malaizijas biržā. Lielākais akcionārs ir valsts investīciju fonds *Khazanah Nasional*, kuram pieder 69,37 % kapitāldaļu.

*Malaysian Airline System* pieder divas meitas lidsabiedrības: *Firefly* un *MASwings*. Ar kravas pārvadājumiem nodarbojas nodaļa *MASkargo*.

Vēsture
-------

1946. gadā Singapūrā dibināta lidsabiedrība ***Malayan Airways***. Pirmais lidojums veikts 1947. gada 1. maijā.

1963. gadā, nodibinoties Malaizijas Federācijai, lidsabiedrības nosaukums mainīts uz ***Malaysian Airways***. 1965. gadā tai pievienojās *Borneo Airways*.
Pēc Singapūras atdalīšanās no Malaizijas 1966. gadā lidsabiedrība pārdēvēta par ***Malaysia–Singapore Airlines***. Singapūras mērķis bija lidsabiedrību orientēt uz starptautisko tirgu, bet Malaizijas valdība vēlējās pirmkārt attīstīt reģionālo tīklu un tikai pēc tam tālos lidojumus. Domstarpības noveda pie tā, ka 1972. gadā *Malaysia–Singapore Airlines* sadalīta divās lidsabiedrībās: ***Malaysian Airline System*** (*MAS*) un *Singapore Airlines*.

Sākotnēji *Malaysian Airline System* galvenais birojs atradās Singapūrā, tam bija 34 reģionālās līnijas un seši starptautiskās līnijas. Drīz tā sāka lidojumus uz Eiropu.
1980. gados pieauga lidojumu galamērķi, tai skaitā uz ASV. 1993. gadā saņemts pirmais *Boeing 747* un sākti lidojumi uz Dienvidameriku.

2014. gadā *Malaysia Airlines* piedzīvoja divas traģiskas lidmašīnu katastrofas. 
2014. gada 8. martā *Boeing 777* ar 227 pasažieriem un 12 apkalpes locekļiem reisā 370 no Kualalumpuras uz Pekinu pazuda no radaru ekrāniem, kad tā bija virs Siāmas līča. Netika atrastas ne lidmašīnas ne cilvēku atliekas.

Otra katastrofa notika 2014. gada 17. jūlijā, kad *Boeing 777* ar 283 pasažieriem un 15 apkalpes locekļiem reisā 17 no Amsterdamas uz Kualalumpuru uzsprāga virs Ukrainas dienvidaustrumu daļas, kur notika karadarbība. Izmeklēšāna vēl nav pabeigta, bet visticamākā versija ir, ka lidmašīnu notrieca raķete.

2014. gada augustā lielākais akcionārs *Khazanah Nasional* publiskoja *Malaysian Airline System* restrukturizācijas plānu. Tas piedāvāja pārējiem kapitāldaļu turētājiem atpirkt akcijas. Plānots pārtraukt akciju kotēšanu Malaizijas biržā. Nolemts vairāk koncentrēties uz reģionālajiem lidojumiem nevis uz zaudējumus nesošajiem tāllidojumiem.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Malaysia Airlines*** |

* *Malaysia Airlines* vietne
**Malgožata Basa-Roguska** (poļu: *Małgorzata Bassa-Roguska*; dzimusi 1975. gada 23. novembrī) ir bijusī poļu džudiste un brīvā stila cīkstone, Pasaules čempionāta bronzas medaļniece, trīskārtējā Eiropas čempione.

Biogrāfija
----------

Malgožata Basa izcīnīja bronzas medaļu 1997. gada pasaules čempionātā Klermonferānā (svara kategorijā līdz 62 kg). Viņa uzvarēja trijos Eiropas čempionātos — 1996. gadā Oslo (svara kategorijā līdz 65 kg), 2001. gadā Budapeštā (svara kategorijā līdz 62 kg) un 2002. gadā Seinejoki (svara kategorijā līdz 63 kg), bet 1999. gada Eiropas čempionātā Gēcisā viņa ieguva sudraba medaļu (svara kategorijā līdz 62 kg). 2002. gada pasaules studentu čempionātā Edmontonā viņa ieguva zelta medaļu (svara kategorijā līdz 63 kg).

Citos startos pasaules čempionātos viņa ieņēma šādas vietas: 1994. gadā — 11. vieta (svara kategorijā līdz 65 kg); 1995. gadā — 4. vieta (svara kategorijā līdz 65 kg); 1998. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 56 kg); 1999. gadā — 11. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2000. gadā — 4. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2001. gadā — 6. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2002. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 63 kg) un 2003. gadā — 17. vieta (svara kategorijā līdz 63 kg). Atlikušajos startos Eiropas čempionātos viņa ieņēma šādas vietas: 1997. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 1998. gadā — 6. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2000. gadā — 11. vieta (svara kategorijā līdz 62 kg); 2003. gadā — 4. vieta (svara kategorijā līdz 63 kg); 2004. gadā — 5. vieta (svara kategorijā līdz 59 kg).

Viņa bija Polijas čempione 1994. gadā (svara kategorijā līdz 70 kg), 1995. un 1996. gadā (svara kategorijā līdz 65 kg), 1997. 1998. 1999. un 2000. gadā (svara kategorijā līdz 62 kg), 2002. gadā svarā (svara kategorijā līdz 63 kg) un 2004. gadā (svara kategorijā līdz 59 kg) un 2003. gadā vicečempione (svara kategorijā līdz 63 kg)[3].

Nodarbojās arī ar džudo. Viņa bija 1995. gada vicečempione atklātajā kategorijā un bronzas medaļniece kategorijā (svara kategorijā līdz 72 kg).

Atsauces
--------

1. 1 2  Andrzej Głaz, Jerzy Lipski, Jan Żurawski, Jerzy Chełmecki, Janusz Tracewski. *Historia polskich zapasów 1922–2012* (poļu). Warszawa : Polski Związek Zapaśniczy, 2012. 252. lpp. ISBN 978-83-62045-13-6. Skatīts: 2020-04-29.
2. ↑  Andrzej Głaz, Jerzy Lipski, Jan Żurawski, Jerzy Chełmecki, Janusz Tracewski. *Historia polskich zapasów 1922–2012* (poļu). Warszawa : Polski Związek Zapaśniczy, 2012. 236–240 un 242–243. lpp. ISBN 978-83-62045-13-6. Skatīts: 2020-04-29.
3. ↑  «KARTA ZAWODÓW: MISTRZOSTWA POLSKI SENIOREK» (poļu). mistrzjudo.pl. Skatīts: 2020-04-29.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
**Madam Broškina** (krievu: *Мадам Брошкина*) ir folkloristisks tēls, kurš ir zināms pēc Allas Pugačovas dziesmas.

Dziesma
-------

Allas Pugačovas komiskā dziesma *Мадам Брошкина* dienas gaismu ierauga 2000. gadā izlaistā singla diskā ar tādu pašu nosaukumu. Diskā ir 7 dziesmas — *Мадам Брошкина*, 5 šīs dziesmas remiksa versijas un krievu romance *"Свеча горела на столе...".* *Мадам Брошкина* teksta un mūzikas autors ir A. Ružickis.

Izteiciena nozīme
-----------------

Madam Broškina kā izteiciens folklorizējies, pateicoties dziesmas tekstam, kas galveno varoni atklāj kā ekstravagantu, rotas un rotāšanos mīlošu, inteliģentu, lepnu, pašapziņas pilnu un līdz ar to vīrieti apgrūtinošu, taču vientuļu pusmūža dāmu, kas par spīti tam, ka palikusi viena, nezaudē dzīves optimismu. Skaņdarba popularitāte Krievijas interneta vidē šo izteicienu ir pārvērtusi par urbānās folkloras sastāvdaļu, tāpat kā latviešu valodā vārdu "antiņš" u.c. Dziesmas ironiskais paradokss slēpjas refrēnā 

> 
> Она такая никакая, никакая.
> Ну, шо он в ней нашёл?
> 
> 
> 

kam kontrastē pašvērtējums:

> 
> А я такая, блин, такая, растакая,
> Но мой поезд ушёл.
> 
> 
> 

Krievu valodā papildus aspektu šim izteicienam piedod Broškinas vārda saknē iešifrētais krievu vārds "бросать" — pamest. Savukārt latviešu valodā Broškina fonētiski sasaucas ar brošu, šī izteiciena nozīmi saistot ar dzīves apnikumu (viss līdz brošai).

Atsauces
--------

1. ↑   (krieviski) Пугачева Алла «Мадам Брошкина» — текст и слова песни
2. ↑  (krieviski) Мадам Брошкина. Стилистика ваших украшений[novecojusi saite]
3. ↑  (krieviski) Variācija par Madam Broškinas tēmu dzejā

Fanu māksla
-----------

* (krieviski) Vizuāla interpretācija (foto) par Madam Broškinas tēmu Archived 2008. gada 31. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* (krieviski) Vizuāla interpretācija (foto) par Madam Broškinas tēmu

Ārējās saites
-------------

* (krieviski) Алла Пугачёва — Мадам Брошкина (Mix 'Disco'80)
AMD izvietojums (iekrāsots ar sarkanu).
**Priekšējais vidējais muguras kauls** (*Anterior medio-dorsale*) saīsinājumā (**AMD**) ir bruņu plātne, kas klāj antiarhu rumpja muguras puses priekšējo vidus daļu, un kopā ar citiem rumpja kauliem veido rumpja bruņu kārbu. AMD priekšējā daļa sānos robežojas ar ADL, bet aizmugurējā daļa sānos robežojas ar MxL vai PDL un galā ar PMD plātnēm. Plātne parasti ir izstiepta zivs garenass virzienā un garums pārsniedz platumu. Augstums dažādām antiarhu grupām ir atšķirīgs, atkarībā no zivs ķermeņa formas. Uz AMD centrālas ass var būt dzelkšņveida vai ķīļveida izaugumi.

Ārējās virsmas ornamentējums var būt tuberkulārs vai šūnveidīgs, pie tam tuberkulas reizēm var veidot radiālas rindas un pat saplūst radiālos valnīšos. No AMD centra var atiet priekšējās (dlg1) vai aizmugurējās (dlg2) slīpās bedrīšu vagas, kas tālāk var turpināties uz MxL plātnēm. Kaula iekšējā virsma ir gluda. Priekšējā daļā atrodas pacēlājmuskuļa trīsstūrveida iedobe (f.lev.), kuru no divām pusēm norobežo postlevatora valnīši (cr.pl.), kuri savienojuma vietā atduras pret priekšējo ventrālo piltuvi (pt1). No piltuves tālāk pa AMD garenasi uz aizmuguri iet ventrālā mediālā riba (mvr), kas savukārt atduras pret ventrālo mediālo vagu (grm), kura tālāk turpinās līdz AMD aizmugurējai malai. Atsevišķām antiarhu grupām šie AMD iekšējās virsmas elementi var neizpausties.

Plātnes saaugšanas šuve ar citiem rumpja kauliem ir samērā plata un gluda. Priekšējās daļas sānu malas šuves vietā parasti uzguļ ADL plātnei. Aizmugurējā galā PMD plātnes šuve uzguļ AMD plātnei. AMD aizmugurējās sānu malas šuve var būt gan virs, gan zem MxL plātnes šuves. Atsevišķām grupām AMD plātnes šuve tikai daļēji var uzgult MxL plātnes šuvei. Ja AMD priekšējā daļā lielākoties uzguļ citiem sānu kauliem, tad ķermeņa sadalīšanās rezultātā pēc antiarha nāves šis kauls pats pirmais atdalās no pūstošā ķermeņa.

Atsauces
--------

1. ↑  E.Lukševičs, Mugurkaulnieku paleontoloģija, LU, Rīga, 1999.g. 24. lpp. ISBN 9984-516-54-7
**Francs Heinrihs Ernsts Krīgers** (vācu: *Franz Heinrich Ernst Krieger*; dzimis 1867. gada 8. jūnijā, miris 1943. gada 22. aprīlī) bija vācu šaha problēmists.

Ernsts Krīgers bija vienīgais dēls ģimenē. Bērnību viņš pavadīja Kirhheimbolandenē. No 1886. gada viņš mācījās Cveibrikenes vidusskolā. Viņa inteliģences dēļ klasesbiedri viņu sauca par *Plato minor* (mazais Platons). No šīs iesaukas viņš vēlāk kā anagrammu izveidoja pseidonīmu *P. A. Orlimont*, kuru izmantoja, publicējot savas šaha kompozīcijas. Pēc vidusskolas beigšanas Ernsts Krīgers studēja jurisprudenci Minhenē un Heidelbergā. Pēc studijām viņš 1895. gadā sāka strādāt par advokātu Frankentālē. 1897.gadā viņš apprecējās. Pēc vairākkārtīgas ar profesiju saistītas dzīves vietas maiņas 1923. gadā Krīgers ieradās Cveibrikenē, kas turpmākos gadus kļuva par viņa dzīves vietu. Šeit viņš bija aktīvs šaha kluba biedrs. Krīgers nomira Landavas pansionātā 1943. gadā.

Šaha kompozīcija
----------------

Savu pirmo uzdevumu Krīgers publicēja 1886. gadā laikrakstā *Leipziger Tageblatt*. No 1900. līdz 1914. gadam viņš izmantoja pseidonīmu *R. Frieder*, pēc tam *P. A. Orlimont*. Krīgers bija jaunvācu skolas pārstāvis. Kopumā viņš publicējis vairāk nekā 500 šaha uzdevumus, galvenokārt trīsvilčus.

### Piemērs

**P. A. Orlimont**  
 *Deutsches Wochenschach*, 1904**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. Dc5-f5 Tc4xc6 2. Df5-c5 Tc6xc5** (pēc citiem torņa gājieniem sekotu 3. Dc5-c2#, pēc laidņa gājieniem 3. Dc5-a5#) **3. Za6xc5#**

Atsauces
--------

1. 1 2  Hermann Weißauer: *Das Pfälzer Dreigestirn* Archived 2015. gada 26. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.. Klubzeitung des Schachklubs SV Fischbach 1994

Papildu literatūra
------------------

* Erich Zepler (Hrsg.): *Edelsteine der Problemkunst aus P. A. Orlimonts Schatzkästlein*. P. A. Orlimont Verlag, Kaiserslautern 1965.
* Hermann Weißauer: *P. A. Orlimont und seine Schachaufgaben. Leben, Werk und Wirkung des P. A. Orlimont*. Herausgegeben von Winfried E. Kuhn und Godehard Murkisch. 2. verbesserte und stark erweiterte Auflage. Nightrider Unlimited, Treuenhagen 1999, ISBN 3-9806906-0-1.

Ārējās saites
-------------

* E. Krīgera šaha kompozīcijas vietnē PDB
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 34957252
* GND: 106893246

 |

 |
**Priežu baravika** (*Boletus pinophilus*, agrāk *Boletus pinicola*) ir izplatīta beku dzimtas sēne, kuras augļķermeņus lieto pārtikā kā ēdamās sēnes. Agrāk uzskatīta par egļu baravikas formu *Boletus edulis f. pinicola*, pašreizējo nosaukumu guvusi 1973. gadā.

Sēnes apraksts
--------------

*Jaunas priežu baravikas Rietumsibīrijā*
* Cepurīte: krāsa no sarkanbrūnas līdz ķiršu brūnai, dažkārt ar violetu nokrāsu. Diametrs līdz 25 cm. Sausa, sākumā pusapaļa, vēlāk polsterveida. Mīkstums balts, vēlāk krējuma krāsā ar gaiši dzeltenīgu nokrāsu, zem virsmiziņas sarkanbrūns, blīvs, maigs, ar patīkamu garšu un garšvielu smaržu, griezuma vietā krāsu nemaina, vārot kļūst viegli zaļgandzeltens.
* Stobriņi: sākumā balti, vēlāk iedzelteni, tad zaļganbrūni, viegli atdalāmi no cepurītes mīkstuma. Atveres ieapaļas.
* Kātiņš: sākumā gandrīz lodveida/bumbuļveida, vēlāk mucveida vai vālesveida. Sākumā balts, vēlāk dzeltens vai sarkanbrūns, ar vīnsarkanu vai sarkanbrūnu izcilnētu zīmējumu. Garums līdz 10 cm, resnums līdz 5 cm.
* Sporas: elipsoīdas-vārpstveida, zaļgandzeltenas, 12-20/4-6 µm.
* Bazīdijas: 20-37/11-13 µm.
* Cistīdas: 47/15 µm, vārpstveida.

Augšanas apstākļi
-----------------

Aug parasti no jūnija līdz oktobrim, veido mikorizu ar priedēm, reti ar eglēm. Aug skujkoku mežos, īpaši priežu retinātās jaunaudzēs, smilšainās un skābās augsnēs.

Līdzīgas sugas
--------------

Priežu baravika ir līdzīga egļu baravikai, bērzu baravikai un ozolu baravikai. Priežu baravikai cepurīte vistumšākā no šīm sugām un sākotnēji baltie stobriņi augot kļūst iedzelteni, tad zaļganbrūni, egļu baravikas stobriņi augot kļūst zaļgandzelteni, bērzu baravikai zaļgani un pati cepurīte krietni gaišāka kā priežu un egļu baravikām, ozolu baravikai arī cepurīte gaiši brūngana, stobriņi gaiši dzeltenbrūngani un mīkstums nedaudz irdens salīdzinājumā ar citām baravikām. Visas šīs sugas sadzīvē bieži apvieno un sauc vienkārši par baravikām.

Sēņotājiem baraviku sugas sajaukt nav jābaidās, visas tās ir ar vienādām praktiskajām īpašībām. Ļoti nevēlami ir sajaukt baravikas ar parasto žultsbeku, kuras rūgtums tiek uzskatīts par nepanesamu. Žultsbekas stobriņu slānis iesārts, uz vecumu uzpūties un tīklveida zīmējums uz kātiņa tumšāks un stipri izcilnēts. Šaubu gadījumā sēne turpat mežā pagaršojama.

Barības vērtība
---------------

Visas baravikas ir augstvērtīgas ēdamās sēnes, lietojamas dažādos veidos. Pirms cepšanas nav jānovāra. Īpaši iesaka konservēšanai un žāvēšanai.

Skatīt arī
----------

* Sēņošana
* Sēnes kulinārijā
* Sēņu tirdzniecība

Atsauces
--------

1. ↑  Pilát A (1973). "*Boletus pinophilus* nomen novum pro *Boletum pinicolam* (Vittadini 1835) Venturi 1836.". *Česká Mykologie* 27: 6–8.
2. ↑  V. Lūkins, Bekas, 51. lpp. Rīga, "Liesma", 1978.
3. ↑  Priežu baravikas apraksts
4. ↑  Priežu baravika fungi.lv
5. ↑  A. Balodis, Rokasgrāmata sēņotājiem, 96. lpp. Rīga, "Liesma", 1974.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Priežu baravika*** |

* Baraviku apstrāde
* Sēņotāja ceļvedis
Baumaņa skvēra iela.
**Baumaņa skvērs** ir skvērs Rīgā, Centra rajonā, Centra apkaimē pie Brīvības bulvāra un Tērbatas ielas krustojuma. Tagadējo nosaukumu skvēram piešķīra 1990. gadā, par godu latviešu arhitektam Jānim Frīdriham Baumanim.

Vēsture
-------

Sākotnēji skvēra vietā atradās Ravelīna laukums. 1874. gadā šajā vietā uzcelts pirmais Rīgas cirks, koka ēka, kas pastāvēja apmēram piecus gadus.

1902. gadā Rīgas pilsētas dome izskatīja valdes locekļa Blūmentāla un Rīgas pilsētas dārzu un parku direktora Kūfalta sastādīto tāmi un nolēma izbūvēt skvēru Aleksandra (tagadējā Brīvības) bulvāra un Tērbatas ielas stūrī, pretī Rīgas apgabaltiesas ēkai. Zeme pirms tam tika īrēta minerālūdens kioska īpašniekam.

Pirmā pasaules kara vācu okupācijas laikā, skvērā atradās koka vācu karavīra skulptūra "Dzelzs zemessargs", tautā saukta par "Koka Frici". Par ziedojumu varēja skulptūrā iesist naglu. Skulptūru demontēja 1919. gadā, kad Rīgā ienāca lielinieki. Par godu 1919. gada 1. maija svinībām skvērā tika uzstādīts tēlnieka Burkarda Dzeņa veidots Kārļa Marksa krūšutēls, kas tā paša gada 22. maijā, kad no Rīgas tika padzīti lielinieki, tika iznīcināts. Otrā pasaules kara vācu okupācijas laikā skvērā tika novietots vācu karavīra piemineklis, kura postaments bija rotāts ar dzelzs krusta zīmi.

2022. gada 20. janvārī skvērā atklāja tēlnieka Gļeba Panteļejeva veidoto Gunāra Astras pieminekli.

Ielu savienojumi
----------------

Baumaņa skvērs savienojas ar šādām ielām:

* Brīvības bulvāris
* Tērbatas iela

Skatīt arī
----------

* Centra rajons
* Centrs

Atsauces
--------

1. ↑  Enciklopēdija "Rīgas ielas" 2. sējums, 2008. gads ISBN 978-9984-798-39-4

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu B |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| B | 
* *Babītes*
* Baibas
* Bajāru
* Bākas
* Bākūžu
* Balasta dambis
* Baldones
* Baložu
* Baltā
* Baltāsbaznīcas
* Baltezera
* Baltinavas
* Balvu
* *Bangotnes*
* Bangu
* Baņutas
* Baraviku
* Bārbeles
* Bārddziņu
* Bāriņu
* Barkavas
* Bārtas
* Baseina
* Basu
* Bātas
* *Baterijas*
* Baumaņa skvērs
* Bauskas
* Baznīcas
* Beberbeķu 5. līnija
* Beberbeķu 6. līnija
* Beberbeķu 7. līnija
* Beberbeķu 9. līnija
* Beberbeķu
* Bebrenes
* Bebru
* Bēnes
* Bergenas
* Berģu
* Bernātu
* Bērzaunes
* Bērzkalnes
* Bērzlapu
* Bērzpils
* Bērzupes
* Beverīnas
* Bezdelīgu
* Biatlona
* Bieķensalas
* Biešu
* Biksēres
* Bikstu
* Biķernieku
* Birutas Baumanes aleja
* Birzes
* Birztalu
* Bīskapa gāte
* Bišu
* Bitera
* Blaumaņa
* Blāzmas
* Blīdenes
* Bobsleja
* Bolderājas
* Bonaventuras
* Boļeslava Sloskāna
* Bramberģes
* Braila
* Brāļu Kaudzīšu
* Braslas
* Brekšu
* Brēmenes
* Briežu
* Brigādes
* Briges
* Briņģu
* Brīvdabas
* Brīvības
* Brīvības bulvāris
* Brīvības gatve
* Brīvības laukums
* Brīzes
* Brucenes
* Brūkleņu
* Bruknas
* Brunavas
* Bruņinieku
* Brūžu
* Bukaišu
* Bukas
* Bukultu
* Buldurpungas
* Bultu
* Buļļu
* Bumbieru
* Bungu
* Buršu
* Burtnieku
* Buru

 |

 |
**Baunti salas** (angļu: *Bounty Islands*) ir Jaunzēlandei piederošs neapdzīvotu vulkānisku salu arhipelāgs Klusā okeāna dienvidos Subantarktikā, administratīvi daļa no Jaunzēlandes Ārējām salām. Izvietojies ap 670 km uz dienvidaustrumiem no Jaunzēlandes Dienvidsalas un 530 km uz dienvidrietumiem no Četema salām. Arhipelāgs veidojas no trijām salu grupām, kas izretojušās dienvidaustrumu—ziemeļrietumu virzienā 4 km garumā. Kopš 1998. gada kopā ar pārējām Jaunzēlandes Subantarktikas salām pasludinātas par UNESCO Pasaules mantojuma vietu.

Salas 1788. gadā atklāja britu kuģis *Bounty* kapteiņa Viljama Blaja *(William Bligh)* vadībā, kurš tās nosauca par godu savam kuģim. Tas notika tikai dažus mēnešus pirms slavenā dumpja uz kuģa, kā rezultātā izveidojās Pitkērnas salas kolonija. 19. gadsimta sākumā salās intensīvi tika medīti roņi, pirmajos divos gados nogalinot ap 50 000 dzīvnieku. 1830. gadā salās palika tikai ap duci roņu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Department of Conservation. Offshore islands and conservation, Bounty Islands». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 6. decembrī. Skatīts: 2014. gada 2. februārī.
2. ↑  New Zealand Sub-Antarctic Islands

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 246542528
* SUDOC: 103824510

 |

 |
**Bauskas Centrālā bibliotēka** ir Bauskas novada kultūras, izglītības un informācijas patstāvīgā iestāde, kuras darbības mērķis ir iedzīvotāju bibliotekārā, bibliogrāfiskā un informacionālā apkalpošana. Bauskas CB veic reģiona galvenās bibliotēkas funkcijas Bauskas novada pašvaldību bibliotēkām saskaņā ar Bauskas rajona Padomes 2001.gada 15.novembra lēmumu „Par rajona Centrālo bibliotēku (prot. N1.12 2.p.), Bauskas pilsētas Domes 2001.gada 22.novembra lēmumu „Par Bauskas rajona pašvaldības iestādes „Rajona Centrālā bibliotēka" pārņemšanu" un Latvijas Bibliotēku padomes apstiprināto akreditācijas atzinumu (2007. gada 18. janvāra sēdes lēmums).

Direktori
---------

* 1922. - 1945. Jānis Rūsis
* 1951. - 1958. Ausma Saulinska
* 1958. - 1975. Lauma Kastiņa
* 1975. - 1998. Leontīne Zariņa
* 1998. - 2018. Baiba Tormane

Vēsture
-------

Bauskas pilsētas bibliotēka tika nodibināta 1922.gadā. Bibliotēka atradās Pils (tagad Plūdoņa) ielā 19, pilsētas Domes ēkā. Kaut arī 1925.gadā Bauskā bija tikai nedaudz vairāk par 5 tūkstošiem iedzīvotāju, pilsētā darbojās 5 bibliotēkas. Kara laikā pilsētas bibliotēkas ēka tika sagrauta, un vēlāk izvietota uz pilsētas Kultūras nama (tagad Tautas nama) telpās. Arī šobrīd Bauskas Centrālā bibliotēka atrodas Bauskas Tautas nama telpās.

Struktūra
---------

Bibliotēkas struktūru veido:

* Abonements
* Specializētā lasītava
* Interneta un periodikas lasītava
* Informācijas resursu attīstības nodaļa

Krājums
-------

Krājumi latviešu, krievu, angļu, vācu, lietuviešu valodās. 
Anšlava Eglīša un Veronikas Janelsiņas personīgā bibliotēka no ASV (nosūtītājs - testamenta izpildītājs Gvido Augusts). 
Rakstnieka Nikolaja Kalniņa kolekcija no 2005.gada aprīļa - sūtītājs Mirdza Kalniņa (ASV).

Datubāzes
---------

Bauskas Centrālā bibliotēka piedāvā dažādas datubāzes, kas izmantojamas bez maksas:

* Letonika
* NAIS
* EBSCO
* LURSOFT

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Bauskas centrālā bibliotēka
Akadēmijas ēka mūsdienās
**Ķeizariskā Romas katoļu garīgā akadēmija** (krievu: *Императорская Римско-Католическая Духовная Академия*) bija augstākā mācību iestāde Sanktpēterburgā, kas sagatavoja Romas Katoļu baznīcas darbiniekus Krievijas impērijas teritorijā. 

Akadēmijas pirmsākumi meklējami Viļņā 1570. gadā jezuītu dibinātajā kolēģijā. 1579. gadā karalis Stefans Batorijs uz kolēģijas bāzes nodibināja Viļņas universitāti. 1832. gadā, pēc 1831. gada Novembra sacelšanās, Viļņas universitāte tika slēgta. No universitātes teoloģijas nodaļām tika nodibināta atsevišķa Garīgā akadēmija, kura 1842. gadā tika pārcelta uz Sanktpēterburgu. Pēc 1917. gada Oktobra revolūcijas akadēmija "uz laiku" tika pārcelta uz Ļubļinu, likdama pamatu Ļubļinas Katoļu universitātei.

Akadēmijā mācījušies daudzi Latvijas, Lietuvas, Polijas un citu valstu redzami katoļu darbinieki, to starpā Antans Baranausks, Zigmunts Loziņskis, Maironis, Jāzeps Rancāns, Nikodems Rancāns, Kazimirs Skrinda, Boļeslavs Sloskāns, Antonijs Springovičs, Pēteris Strods, Francis Trasuns.

Mūsdienās akadēmijas ēkā atrodas Romas katoļu baznīcas garīgais seminārs.

Ārējās saites
-------------

* Akadēmijas vēsture (krieviski)
**Konmāras ponijs** ir Īrijas poniju šķirne. Konmāras poniju izcelsme ir ļoti sena, ir uzskats, ka ķelti ponijus ieveda salā pirms 2500 gadiem, bet cita versija vēsta, ka ponijus ieveda vikingi. Tomēr vispopulārākajā leģendā ir teikts, ka 1588. gadā pie Īrijas krastiem vētrā uz klintīm uzskrēja spāņu armādas kuģis. Un daži Andalūzijas zirgi, kas atradās uz kuģa izpeldēja krastā. Spāņu zirgi sajaucās ar primitīvajiem salas zirgiem, un izveidojās Konmāras poniju šķirne.

1700.
gados šķirnei "piejauca" arābu zirga asinis, lai piedotu ponijam papildus spēku un izturību. Laika gaitā poniji ir tikuši krustoti arī ar Haknejas zirgiem un tīrasiņu zirgiem. Lai nosargātu šķirni no pārāk biežiem krustojumiem ar citām šķirnēm un lai saglabātu primitīvā, senā ponija iezīmes, 1923. gadā tika nodibināta Konmāras poniju asociācija un izveidota ciltsgrāmata. Asociācija rūpīgi atlasīja nelielu baru poniju un palaida savvaļā. Mērķis tika sasniegts, Konmāras savvaļas poniju bars ir kļuvis par izcilu vaislas materiālu poniju šķirnei mūsdienās, saglabājot senās un vērtīgās ponija iezīmes.

Mūsdienās Konmāras poniji tiek audzēti ne tikai Īrijā, bet daudzās valstīs pasaulē: Lielbritānijā, dažādās Eiropas valstīs kontinentā, ASV, Kanādā, Austrālijā, Jaunzēlandē un Dienvidāfrikā.

Izskats un raksturs
-------------------

Konmāras ponija ērzelis
Skarbā Konmāras reģiona daba ir izveidojusi atlētisku un spēcīgu poniju šķirni, ar ļoti līdzsvarotām gaitām. Kalnainajā un akmeņainajā apvidū viens kļūdains solis nozīmēja kritienu un nāvi. Bija laiks, kad zemnieki savvaļā ķēra ponijus, pieradināja un tos lietoja visiem saimniecības darbiem; akmeņu vešanai, lai attīrītu zemes pleķīti, smagās zemes aršanai, kūdras vešanai un svētdienās ģimenes vizināšanai uz baznīcu. Zemnieki bija nabadzīgi un varēja atļauties uzturēt tikai vienu poniju, tā parasti bija ķēve, jo kumeļu varēja pārdot, un tādā veidā nedaudz nopelnīt. Tas attīstīja Konmāras ķēvju spēku un izturību, ar miermīlīgu raksturu.

Ponijiem ir spēcīgas un īsas muguras, muskuļots un labi būvēts ķermenis. Konmāras ponijam ir jaudīgi un labi veidoti krusti, gari, ieslīpi pleci, spēcīgas kājas un nagi. Galva ir smalka un neliela, ar nedaudz ieliektu profilu. Ausis mazas, plati novietotas, kakls labi veidots - arkveidīgs. Poniju augums skautā ir 128 - 148 cm.
Tā temperaments ir dedzīgs, un ponijs ir inteliģents un viegli mācās. Konmāras ponijam ir daudzi talanti. Tos lieto konkūrā, dresāžā, izturības daudzdienu jāšanā un hobijam.

Konmāras poniji parasti ir sirmi, bēri, dūkanbēri, pāti, salni, reizēm melni, rudi vai palsi. Nav pieļaujami dārki poniji.

Atsauces
--------

1. 1 2  Nicola Jane Swinney "Horse Breeds of the world"
2. ↑  «Welcome to the American Connemara Pony Society Web Site». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 18. februārī. Skatīts: 2010. gada 4. decembrī.
3. ↑  «Welcome to the American Connemara Pony Society Web Site». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 18. februārī. Skatīts: 2010. gada 4. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* 
* 
*
**Mailzs Pārks Makkolums** (dzimis 1997. gada 23. augustā), profesionāli pazīstams kā **Lil Yachty**, ir amerikāņu reperis un dziedātājs. Pirmo reizi atpazīstamību internetā viņš ieguva 2015. gadā ar singliem "One Night" un "Minnesota" (kurā piedalās *Quavo, Skippa Da Flippa* un *Young Thug*) no debijas EP *Summer Songs*. Viņš izdeva savu debijas miksteipu *Lil Boat* 2016. gada martā. 2016. gada jūnijā *Lil Yachty* paziņoja, ka ir parakstījis ierakstu līgumu ar *Motown, Capitol Records* un *Quality Control Music*.

Lil Yachty ir izdevis četrus studijas albumus, sākot ar *Teenage Emotions* 2017. gadā. Viņa otrais un trešais studijas albums *Lil Boat 2* un *Nuthin' 2 Prove* tika izdots 2018. gadā, un viņa jaunākais albums *Lil Boat 3* tika izdots 2020. gadā. Visi četri viņa albumi ir iekļuvuši *Billboard 200* labāko divdesmitniekā, *Lil Boat 2* sasniedzot 2. vietu. Savas karjeras laikā *Yachty* ir izdevis arī vairākus miksteipus un EP. *Lil Yachty* ir pazīstams arī ar saviem tēliem 2016. gada *DRAM* daudzplatīna dziesmās "Broccoli" un *Kyle* dziesmā "ISpy", savu ekscentrisko frizūru un optimistisko tēlu. *Yachty* tika nominēts *Grammy* balvai par darbu pie "Broccoli".

Diskogrāfija
------------

###### Studijas albumi

* *Teenage Emotions* (2017)
* *Lil Boat 2* (2018)
* *Nuthin' 2 Prove* (2018)
* *Lil Boat 3* (2020)
* *Let's Start Here* (2023)
**Ķelnes/Bonnas Konrāda Adenauera lidosta** (vācu: *Flughafen Köln/Bonn „Konrad Adenauer"*) ir starptautiska lidosta Vācijā, Ķelnē. Izvietojusies pilsētas dienvidaustrumos Porcas piepilsētā, 15 km no pilsētas centra. Lidosta apkalpo arī 16 km attālo bijušo Rietumvācijas galvaspilsētu Bonnu. Nosaukta pirmā pēckara Vācijas federālā kaclera Konrāda Adenauera vārdā. Lidostai ir trīs skrejceļi, divi pasažieru un viens kravas terminālis. Pēc summārā pasažieru un kravas apgrozījuma piektā noslogotākā lidosta valstī. Ķelnes/Bonnas lidosta ir mezgla lidosta kompānijām Eurowings un Germanwings, kā arī FedEx un UPS Airlines reģionālā bāze.

Vēsture
-------

1938. gadā bijušajā Vānes pļavu armijas poligonā Luftwaffe izbūvēja Ķelnes-Vānes kara lidlauku (*Fliegerhorst Köln-Wahn*). Pēc otrā pasaules kara to pārņēma Lielbritānijas okupācijas karaspēks, kas lidlauku paplašināja. 1951. gadā lidlauku atvēra civilajai satiksmei, aizvietojot Bucveilerhofas lidostu. 1950. un 1960. gados izbūvēti divi jauni skrejceļi un jauns pasažieru terminālis. Pēc 2002. gada lidostā ienāca vairākas zemo cenu kompānijas, kas palielināja pasažieru plūsmu par vairāk kā 40 %. Lidosta 2015. gadā apkalpoja regulārus reisus uz 115 galamērķiem 35 valstīs.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ķelnes/Bonnas lidosta***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 143034158
* LCCN: n50006262
* GND: 4404908-0

 |

 |