recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Dzīvnieku saudzētavā "Farm Sanctuary", ASV, kas atrodas Ņujorkas štatā, mājvietu ir atradušas simtiem izglābtu kazu, aitu, govju, cūku, vistu, tītaru un citu lauksaimniecībā izmantoto dzīvnieku.
**Dzīvnieku saudzētava** ir vieta, kur izglābti dzīvnieki var mierīgi pavadīt savu atlikušo mūžu. Atšķirībā no dzīvnieku patversmēm saudzētavu dzīvniekiem netiek meklēti saimnieki – tā vietā dzīvnieki saudzētavās tiek turēti līdz to dabīgajai nāvei. Izņēmuma kārtā saudzētavas var nodrošināt jaunas mājvietas atrašanu. Noteiktos gadījumos kādai organizācijai var būt gan saudzētavas, gan patversmes iezīmes, piemēram, daži dzīvnieki šajā pagaidu mājvietā var dzīvot, līdz tiek atrasta jauna, laba mājvieta, savukārt citi tajā var būt pastāvīgi iemītnieki. Saudzētavu misija pamatā ir būt par drošu patvērumu, kuros dzīvnieki saņem vislabāko aprūpi, kādu saudzētavas var piedāvāt. Dzīvnieki šeit netiek pirkti, pārdoti, tirgoti un izmantoti izmēģinājumos. Saudzētavu iemītniekiem ir iespēja paust dabisko uzvedību aizsargātā vidē.

Pārskats
--------

Saudzētavas atšķiras no citām organizācijām ar savu filozofiju – dzīvnieki ir būtiskākais. Saudzētavās tiek rūpīgi pārraudzīts, vai uz dzīvnieku rēķina netiek gūts kāds labums cilvēkiem, tās darbojas dzīvnieku labā, un to aprūpētāji strādā, ievērojot principu, ka visi dzīvnieki saudzētavā ir vienlīdz svarīgi.
Saudzētavas nav publiski pieejamas kā zooloģiskie dārzi – sabiedrībai nav atļauts bez uzraudzības atrasties nevienā to teritorijas daļā, un tajās cenšas nepieļaut jebkādas darbības, kas pakļautu dzīvniekus nevajadzīgam stresam.
Viens no būtiskākajiem saudzētavu uzdevumiem blakus rūpēm par dzīvniekiem ir sabiedrības izglītošana. Daudzām saudzētavām galvenais mērķis ir mainīt cilvēku domāšanas un izturēšanās veidu pret dzīvniekiem.

Skatīt arī
----------

* Dzīvnieku patversme
* Dzīvnieku tiesības

Atsauces
--------

1. ↑  Tom Regan. *Jaulas Vacías. El Desafío de los Derechos de los Animales* (Spanish). Barcelona : Fundación Altarriba, 2006. 111. lpp. ISBN 978-84-611-0672-1.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dzīvnieku saudzētava***.
* Intervija ar Lietuvas dzīvnieku saudzētavas "Trys Paršeliai" vadītāju.
**"MĒS.KOMANDA"** ir divu Latvijas Televīzijas sporta žurnālistu Armanda Tripāna un Dāvida Ērnštreita kopīgi radītā dokumentālā / sporta filma par Latvijas hokeja kluba Rīgas "Dinamo" 2012. gada izbraukuma mačiem plašajā Krievijā.

Sižets
------

Dokumentālā filma *MĒS.KOMANDA* stāsta par Latvijas Kontinentālā Hokeja Līgas (KHL) kluba Rīgas "Dinamo" hokejistu un tehniskās komandas ikdienas dzīvi 2012. gada sezonas izbraukuma mačos Gagarina kausā Krievijas pilsētās — Omskā, Magņitogorskā un Hantimansijskā. Filma ļauj ielūkoties spēles gaitā no hokejistu un tehniskās komandas skatu punkta, sākot ar pirmsspēles notikumiem, spēles gaitu un beidzot ar hokeja spēles uzvarām vai zaudējumiem, filma sevī iekļauj visas tās emocijas ko piedzīvo spēlētāji un tas ir redzams "dzīvajos" komentāros, gan uz soliņu, spēlēs un ģērbtuvēs.

Filmas pirmizrāde notika 2012. gada 2. maijā kinoteātrī Citadele. Jau pirmajā filmas izdošanas mēnesī to noskatījās vairāk nekā 2000 skatītāju.[*nepieciešama atsauce*]

Atbalsta: DSV Transport, Sanistal, Dinamo Rīga

Lomās
-----

Rīgas "Dinamo" hokejisti, personāls, fani, Edgars Masaļskis, Oļegs Znaroks

Atsauces
--------

* Autori stāsta par filmu Archived 2016. gada 13. martā, *Wayback Machine* vietnē.
* filmas treileris
* Filma izdota DVD formātā

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Kontinentālā Hokeja Līga (KHL)
* Dinamo Rīga
**Morningtona salas** (angļu: *Mornington Island*) vai **Kunanā** (lardilu: *Kunhanhaa*) ir sala Austrālijas ziemeļos, Karpentārija līcī, Velzlija salu grupas lielākā sala. Administratīvi ietilpst Kvīnslendas pavalstī, kur ietilpst Morningtonširas pašvaldībā. Vienīgā apdzīvotā vieta ir Gununas pilsētiņa salas dienvidos. Lielākā daļa salas iedzīvotāju pieder aborigēnu lardilu tautai. Visa salas teritorija un apkārtējā akvatorija ietilps Tuvitu/Budžimullas iezemiešu aizsargājamā teritorijā.

Vēsture
-------

Salu 1802. gadā nokartēja britu jūrasbraucējs un kartogrāfs Metjū Flinderss un nodēvēja to, tāpat, kā visu salu grupu, par godu Madrasas gubernatoram Ričardam Velzlijam, jaunībā zināmam kā grāfam Morningtonam (*Richard Wellesley, 1st Marquess Wellesley, Earl of Mornington*).

Atsauces
--------

1. 1 2  Thuwathu/Bujimulla Indigenous Protected Area Management Plan

Ārējās saites
-------------


  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315137981
* LCCN: sh98002283

 |

 |
**Džons Vašingtons Bērds** (angļu: *John Washington Baird*; 1852. gada 22. februāris — 1923. gads) bija ASV šahists.

Biogrāfija
----------

19. gadsimta beigās bijis viens no vadošajiem Ņujorkas šahistiem. No 1880. līdz 1906. gadam regulāri piedalījies Ņujorkas šaha turnīros. Manhatanas šaha kluba čempionātos labāko rezultātu sasniedzis 1883. gadā, kad izcīnījis 3. vietu 8. šaha kluba čempionātā. 1889. gadā Ņujorkā 6. ASV šaha kongresā ieņēmis 19. vietu (uzvarējuši Makss Veiss un Mihails Čigorins). 1893. gadā Ņujorkas pilsētas šaha kluba 1. čempionātā dalījis 5.-6. vietu (uzvarējis Harijs Pilsberijs). 1894. gadā Leipcigā piedalījies 9. Vācijas šaha savienības kongresā, kurā ierindojies 12. vietā (uzvarējis Zīgberts Tarrašs). Piedalījies vēl starptautiskos šaha turnīros Drēzdenē (1892), Barmenā (1905) un Nirnbergā (1906).

Arī viņa brālis Davids Greiems Bērds ir bijis šahists.

Atsauces
--------

1. ↑  «The Sixth American Chess Congress». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 8. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 18. janvārī.
2. ↑  1st City Chess Club Tournament (1893)
3. ↑  9th DSB Kongress, Leipzig (1894)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Fotoefekta jeb fotoelektriskā efekta robeža** ir katram materiālam raksturīgs pastāvīgs maksimālais elektromagnētiskā viļņa garums jeb pastāvīga minimālā elektromagnētiskā viļņa frekvence, ar kuru var tikt izraisīts fotoefekts. 

Lai notiktu fotoefekts, {\displaystyle E\geq A\_{0}}

{\displaystyle \nu \_{min}={E\_{min} \over h}} ; {\displaystyle \lambda \_{max}={\frac {c}{\nu \_{min}}}={\displaystyle {\frac {hc}{A\_{0}}}}}

{\displaystyle \nu \_{min}} ir minimālā viļņa frekvence (Hz), {\displaystyle E\_{min}} ir minimālā kvanta (fotona) enerģija (J), h ir Planka konstante (J/s), {\displaystyle \lambda \_{max}} ir maksimālais viļņa garums (m), {\displaystyle c} ir gaismas (jebkura EMV) ātrums (m/s), {\displaystyle A\_{0}} ir izejdarbs (J) 

Sarkanā robeža vielām | Viela | {\displaystyle \lambda }max ,nm | Viela | {\displaystyle \lambda }max ,nm |
| --- | --- | --- | --- |
| Bārijs | 484 | Alumīnijs | 450 |
| Cinks | 290 | Bismuts | 330 |
| Germānijs | 272 | Dzelzs | 287 |
| Sudrabs | 260 | Kadmijs | 320 |
| Litijs | 500 | Magnijs | 330 |
| Kālijs | 550 | Nātrijs | 540 |
| Cēzijs | 620 | Vara(I) oksīds | 239 |
| Platīns | 230 | Svins | 310 |
| Rubīdijs | 573 | Selēns | 220 |
| Dzīvsudrabs | 260 | Sērs | 230 |
| Kalcijs | 370 | Antimons | 310 |
| Niķelis | 276 | Volframs | 272 |
| Zelts | 262 | Parafīns | 215 |
| Ūdens | 200 | Bārija oksīds | 1235 |
| Cēzija superoksīds | 1400 |  |  |

Atsauces
--------

1. ↑  Edvīns Šilters, Vilnis Reguts, Austris Cābelis, Ilgonis Vilks. *Fizika 12. klasei*. Lielvārds, 2008. 183. lpp. ISBN 978-9984-11-264-0.
2. ↑  V. Fļorovs, I. Kolangs, P. Puķītis, E. Šilters, E. Vainovskis. *Fizikas rokasgrāmata*. Zvaigzne, 1985. 369. — 370. lpp.
3. ↑  «Красная граница фотоэффекта». Skatīts: 16.03.2021.
**Foto Kvartāls** (*šobrīd zināms kā FK*) ir mākslas žurnāls (iznāca līdz 2010. gadam) un portāls/interneta žurnāls (kopš 2011. gada), kurā tiek apkopotas ziņas un jaunumi par fotogrāfiju, vizuālo kultūru un ar to saistītie temati Latvijā, Baltijas valstīs, Austrumeiropā un pasaulē.
Foto Kvartāls no 2006. līdz 2010.gadam iznāca izdevniecībā SIA Neputns, tā redaktore bija Alise Tīfentāle. 2010. gada beigās žurnāla izdošana tiek nodota biedrības KultKom pārziņā un par galveno redaktoru kļūst Arnis Balčus, kurš 2011. gada janvārī Foto Kvartālu sāk veidot internetā. Reizi gadā FK izdod arī Latvijas fotogrāfijas gadagrāmatu.

Žurnāls "Foto Kvartāls" (2006. — 2010. gads)
--------------------------------------------

Žurnāls "Foto Kvartāls" iznāca 5 gadus, kopš 2006. līdz 2010.gadam izdevniecībā SIA Neputns. 2006. un 2007. gadā žurnāls iznāk reizi trīs mēnešos:
martā, jūnijā, septembrī, decembrī jeb četras reizes gadā.
No 2008. līdz 2010. gadam žurnāls iznāk reizi divos mēnešos: februārī, aprīlī, jūnijā, augustā, oktobrī, decembrī jeb sešas reizes gadā. Kopumā iznākuši 26 žurnāla numuri. 2010. gadā, finansējuma trūkuma dēļ, tiek pārtraukta žurnāla izdošana. No 2011. gada interneta žurnāls www.fotokvartals.lv jeb FK turpina vienreiz gadā izdot fotogrāfijas un vizuālās mākslas žurnālu — gadagrāmatu ar nosaukumu "FK".

Interneta žurnāls "Foto Kvartāls"
---------------------------------

2010. gada nogalē un 2011. gada sākumā, pārņemot zīmolu *Foto Kvartāls*, tiek izveidots interneta žurnāls fotokvartāls.lv un zīmola nosaukums tiek saīsināts un pārsaukts par FK. Interneta žurnāla galvenais redaktors ir Arnis Balčus. Portāls informē par aktualitātēm un skar tematus, kas saistīti ar fotogrāfiju un vizuālo mākslu Latvijā un pasaulē. Reizi gadā tiek izdota fotogrāfijas gadagrāmata ar nosaukumu *FK*. Portāls apmeklētājiem piedāvā dažādas sadaļas, t.i. blogu sadaļu, mākslinieku portfolio, intervijas, recenzijas, foto stāstus, lasīt aktuālākās ziņas un iegādāties *FK* gada izdevumu, kā arī piedalīties konkursos.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Par FK».
2. 1 2 3  «Foto Kvartals». *fotokvartals.lv*.
3. ↑  «Darbu sācis jaunais interneta žurnāls "Foto Kvartāls"». *TVNET* (latviešu). Skatīts: 2018-10-24.
4. ↑  «Gada izdevums».
5. ↑  «FK».
**Šešupe** (lietuviešu: *Šešupė*, poļu: *Szeszupa*, krievu: *Шешупе*; vācu: *Scheschup(p)e*) ir upe Polijā, Lietuvā un Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabals. Upes izteka atrodas uz dienvidaustrumiem no Suvalkiem Polijā, tālāk upe tek caur Marijampoles apriņķim Lietuvā, tad Kaļiņingradas apgabalā, kur arī uz austrumiem no Nemanas (Ragaines) ietek Nemunas upē.

Upes kopējais garums ir 298 km, no kuriem 27 km ir Polijā, 158 km Lietuvā, 51 km pa Lietuvas un Krievijas robežu un 62 km Krievijas Federācijā.
Pilsētas pie upes: Kalvarija, Marijampole.

Vēsture
-------

Pēc 1422. gada Melnas līguma noslēgšanas Šešupe ar savu pieteku Širvintu un Lieponu veidoja stabilu robežu starp Vācu ordeni un Lietuvas Dižkunigaitiju, tad starp Prūsiju un Polijas-Lietuvas kopvalsti, vēlāk starp Vācijas impēriju un Krievijas Impēriju, kopš 1990. gada starp Lietuvu un Krievijas Federāciju.

Vāciski upe pazīstama kā *Scheschupe*, bet poliski — *Szeszupa*, taču nacisti upes nosaukumu, tāpat kā pārējos baltu cilmes vietvārdus, 1938. gadā nomainīja uz *Ostfluss*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šešupe***.


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315527846
* LCCN: sh93007986

 |

 |
**Israel Weapon Industries** (ivritā: תעשיות נשק לישראל) ir Izraēlas privātā kompānija, kura specializējas šaujamieroču izstrādē, ražošanā un pārdošanā. Kompānija tika izveidota 2005. gadā pēc rūpnīcas "Magen", kura piederēja valsts militārajam koncernam "Israel Military Industries", privatizācijas. Rūpnīca tika pārdota privātajam uzņēmējam Sami Kacavu 2005. gada februārī.

Lietotāji
---------

Galvenie produkcijas lietotāji ir Izraēlas specdienesti un Izraēlas Aizsardzības armija.

Produkcija
----------

Mašīnpistole Mini-UZI
Plaši pazīstami šādi kompānijas produkti:

* Uzi — mašīnpistole,
* Galil — triecienšautene,
* TAR-21 — triecienšautene,
* Negev — vieglais rokas ložmetējs,
* Jericho-941 — automātiskā pistole,
* SP-21 Barak — pistole,
* Desert Eagle — automātiskā lielkalibra pistole,
* MAPATS — prettanku vadāmā raķete.

* Desert EagleDesert Eagle
* NegevNegev
* TAR-21TAR-21
* Jericho-941Jericho-941

Apmācība
--------

Nacionālās aizsardzības projekta ietvaros, IWI vada antiterorisma nodarbības Izraēlas iedzīvotāju sagatavošanai. Ārvalstu pasūtītājiem IWI piedāvā apmācību antiterorisma apkarošanā un īpaši ievainojamu objektu un augsta ranga amatpersonu aizsardzībā. Mēneša laikā klienti veic apmācības kursus Izraēlas teritorijā.

Atsauces
--------

1. ↑  The Marker: Valsts kontrolieris kritizē rūpnīcas pārdošanu uzņēmējam Sami Kacavu[novecojusi saite] (ivritā)
2. ↑  «Homeland Security». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 27. aprīlī. Skatīts: 2012. gada 28. aprīlī.
**Raimonds Rumšs** (lietuviešu: *Raimondas Rumšas*; dzimis 1972. gada 14. janvārī Šilutē, Lietuvā) ir bijušais Lietuvas šosejas riteņbraucējs. Viņš ierindojās trešajā vietā 2002. gada Tour de France, bet bija iesaistīts dopinga skandālā.

Dienā, kad Rumšs finišēja trešajā vietā 2002. gada *Tour de France*, policija pārmeklēja viņa sievas Editas Rumšienes automašīnu. Tajā tika atrasts kortikoīds, eritropoetīns, testosterons, augšanas hormons un anaboliskie steroīdi. Viņa sievai tika piespriests vairāku mēnešu cietumsods, lai arī viņa apgalvoja, ka medikamenti paredzēti viņas vīramātei.

2003. gada maijā Rumšs uzrādīja pozitīvu analīzi aizliegtajam izturības palielinātājam eritropoetīnam (EPO). Viņš tikko bija finišējis 2003. gada Giro d'Italia, kur ierindojās sestajā vietā. Rumšs saņēma viena gada diskvalifikāciju un uz īsu brīdi atgriezās riteņbraukšanā ar *Acqua & Sapone* komandu *Gran Premio Città di Camaiore* sacensībās.

2005. gada jūnijā Rumšu arestēja tiesas sēdes laikā Bonnevillas tiesā. 2006. gada janvārī viņš ar sievu saņēma četru mēnešu nosacītus sodus par aizliegtu vielu importu Francijā. Poļu ārstam Kšistofam Ficekam piesprieda 12 mēnešu nosacītu sodu par medikamentu parakstīšanu.

Atsauces
--------

1. ↑  Kieran Daley. «Cycling: Rumsas' wife charged over drugs haul». The Independent, 2002-07-31.[novecojusi saite]
2. ↑  «Cycling's rocky road». BBC. 2004-02-15.
3. ↑  Fabio. «55th GP Cittá di Camaiore (1.2): Updated». Daily Peloton, 2004-08-04. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-03-10. Skatīts: 2012-10-04.
4. 1 2  «Rumsas receives suspended sentence». CNN.com. 2006-01-26.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *The Sport.org* profils (angliski)
* *ProCyclingStats* profils (angliski)
* *Cycling Archives* profils (angliski)
* *Cycling Quotient* profils (angliski)
* *CycleDatabase* profils (angliski)
Āfrikas karte, kurā attēlotas galvenās mūsdienās izplatītās reliģijas
**Islāms Āfrikā** ir otra izplatītākā reliģija pēc kristietības. 

Āfrika bija pirmais kontinents, kurā islāms izplatījās no Dienvidrietumu Āzijas 7. gadsimta sākumā. Gandrīz trešdaļa pasaules musulmaņu dzīvo Āfrikā.

Islāma sarežģītību Āfrikā atklāj daudzās Āfrikas valstīs pastāvošās domas skolas, tradīcijas un viedokļi. Daudzas Āfrikas etniskās grupas, galvenokārt Ziemeļāfrikā, Rietumāfrikā un Austrumāfrikā, uzskata islāmu par savu tradicionālo reliģiju. Islāma praktizēšana kontinentā nav statiska, un to pastāvīgi pārveido dominējošie sociālie, ekonomiskie un politiskie apstākļi. Kopumā islāms Āfrikā bieži pielāgojās Āfrikas kultūras kontekstam.

Saskaņā ar aplēsēm 2002. gadā musulmaņi veidoja 40 % Āfrikas iedzīvotāju, un šis īpatsvars ir nedaudz samazinājies, jo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, kur pārsvarā dzīvo kristieši, ir augsts dzimstības līmenis. Islāms ir galvenā reliģija Ziemeļāfrikā, Āfrikas ragā, Sāhelā, Svahili piekrastē un Rietumāfrikā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Islāms Āfrikā***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* LNB: 000322684

 |

 |
**Lilija glečers** (angļu: *Lillie Glacier*) ir viens no lielākajiem Viktorijas Zemes ziemeļdaļas šļūdoņiem. Glečers ir ap 180 km garš un no 15 līdz 20 km plats. Lilija glečers sākas Viktorijas kalnos no Loida leduskrituma un plūst galvenokārt ziemeļrietumu virzienā. Glečera austrumu pusē paceļas Konkordas un ANARE kalnu grēdas, rietumos — Bauersa kalni. Lilija glečers uzņem vairāku citu glečeru ledus masas, lielākie no kuriem ir Eba, Grīnvela un Bleka glečeri. Ietek Obas līcī, veidojot izteiksmīgu ledus mēli.

Glečera mēli atklāja Roberta Skota ekspedīcija (1919-1913) un nosauca kuģa *Terra Nova* biologa Dinisa Lilija *(Dennis G. Lillie)* vārdā. Nosaukums vēlāk tika attiecināts uz visu ledāju, kas tika izpētīts 20. gadsimta 1940.-1960. gados.[1]

Pie Lilija glečera austrumu malas Dokerija kalna pakājē izvietojusies vācu polārstacija Lillīmarlēna, kuras vārds veidots no glečera un populārās vācu dziesmiņas *Lili Marleen* nosaukumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  USGS GNIS
|  |
| --- |
| 

 |

**Raimila krasts** (angļu: *Rymill Coast*) ir Antarktīdas piekrastes daļa Pālmera Zemes rietumos gar Džordža VI šaurumu. Stiepjas no Batresa nunatakiem dienvidos līdz Džeremija ragam ziemeļos. Dienvidos robežojas ar Ingliša krastu, ziemeļos — ar Greiema Zemes Faljēra krastu. Krasta kopējais garums ir ap 340 km. Lielāko daļu piekrastes aizņem Džordža VI šelfa ledājs, ziemeļdaļā — no ledus nosacīti brīvā Džordža VI šauruma ieeja, ko reizēm dēvē par Simonova līci. Iekšzemē paceļas vairākas nelielas kalnu grēdas, no kurām uz šelfa ledāju noplūst šļūdoņi.

Krastu 1935. gada 23. novembrī no lidmašīnas nofotografēja Linkolna Elsvērta ekspedīcija, vēlākos gados pētījušas Britu Greiema Zemes ekspedīcija (1936), Finna Ronnes ekspedīcija (1940) un citas. Nosaukts 1985. gadā par godu Greiema Zemes ekspedīcijas vadītājam austrālietim Džonam Raimilam.[1] Krasta ziemeļdaļā 1958. gadā tika ierīkots argentīniešu patvērums Nogala de Saldana, tagad pamests.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Raimila krasts
2. ↑  Asociación Polar Pingüinera Antártica Argentina. Gustavo Adolfo Giró Tapper[novecojusi saite]

Koordinātas: 71°0′S 67°30′W﻿ / ﻿71.000°S 67.500°W﻿ / -71.000; -67.500
**Aivars Brīze** (dzimis 1961. gada 25. decembrī Rīgā, miris 2013. gada 22. oktobrī Gdiņā, Polijā) bija latviešu rokmūziķis.

Biogrāfija
----------

Divarpus gadu vecumā palicis bez vecākiem, audzis Talsu rajona Strazdes bērnunamā Kāķīšos. No turienes aizsūtīts uz Saldus rajona Rubas internātskolu, pamatskolā gājis Alūksnes rajona Liepnā. Pēc tam dzīvojis Rīgā, gājis Rīgas 3. mūzikas internātskolā. Pēc tās beigšanas mācījies Kultūras un izglītības darbinieku tehnikumā. Dziedājis Salacgrīvas kolhoza "Brīvais vilnis" estrādes ansamblī "Barometrs". Liepājā ieprecējies un dzīvojis no 1983. līdz 1997. gadam. Mācījies spēlēt trombonu Liepājas Mūzikas vidusskolā.

1980. gadu vidū dziedājis grupā "Neptūns". 1986. gadā, kad pēc Ērika Ķiģeļa nāves par grupas "Līvi" vadītāju kļuvis Ainars Virga, par jaunā sastāva solistu kļuva A. Brīze. Viņš dziedāja daudzus no "Līvu" lielākajiem hitiem, piemēram, "Dzelzsgriezējs", "Metāla sirds", "Kādā brīnišķā dienā", "Bize". A. Brīze darbojās grupā līdz 1997. gadam, kad personisku nesaskaņu dēļ grupu pameta. Lai gan ar grupu kopīgā turnejā vēl apvienojās 2003. gadā.

Vēlāk dziedājis arī grupā "Leģions". 2010. gadā kopā ar Andru Strausu piedalījās televīzijas šovā "Dziedi ar zvaigzni". A. Brīzes dzīvesbiedrene bija Elita Veidemane, ar kuru ir ierakstījis dziesmas "Nesaki nevienam", "Apsoli vēlreiz neko".

A. Brīze miris slimnīcā Polijas pilsētā Gdiņā no plaušu karsoņa.

Diskogrāfija
------------

### Ar grupu Neptūns

Studijas albums
* *Neptūns* (1985)

### Ar grupu Līvi

Studijas albumi
* *Līvi* (1988)
* *K.M.K.V.P.* (1996)

Koncertieraksti
* *Līvi dzīvi* (1994)
* *Spoku koks* (1994)

Izlases
* *Karogi* (1994)
* *20 gadu jubilejas izdevums* (box set) (1996)
* *Bailes par ziņģēm* (1997)

### Ar grupu Leģions

Studijas albums
* *Nekad nesaki nekad* (2008)

Atsauces
--------

1. ↑  «In memoriam. Aivars Brīze: „Nākamajā dzīvē gribu būt diriģents"». Kasjauns.lv. 2013. gada 22. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 22. oktobrī.
2. ↑  «Miris mūziķis Aivars Brīze». Diena.lv. 2013. gada 22. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 22. oktobrī.
3. ↑  «Aivars Brīze bija spēcīgs un iedvesmojošs. Laikabiedri par mūziķi». Delfi.lv. 2013. gada 22. oktobrī. Skatīts: 2013. gada 22. oktobrī.
4. ↑  Aivaru Brīzi vēl tagad nepamet bada sajūta
5. ↑  «Zināms Aivara Brīzes nāves cēlonis». Tvnet.lv. Skatīts: 2013. gada 26. oktobrī.

* ***Cilvēku portāls***
* ***Latvijas portāls***
* ***Mūzikas portāls***


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305098885
* ISNI: 0000 0003 7260 472X
* GND: 1267371560

 |

 |
**Aioras, aioru ģints** (*Aegithina*) ir vienīgā **aioru dzimtas** (*Aegithinidae*) ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Izplatītas Dienvidāzijā un Dienvidaustrumāzijā. Nesenā pagātnē tās tika klasificētas irēnu dzimtā (*Irenidae*) kopā ar lapuputniem un irēnām.

Izskats
-------

Baltastes aiora (*Aegithina nigrolutea*)
Aioras ir mazi vai vidēji lieli dziedātājputni. Ķermeņa garums 10—15,5 cm. Tēviņi ir nedaudz lielāki par mātītēm.

Apspalvojumam koši zaļš vai dzeltens. Spārni melni vai tumši pelēki ar baltām svītrām. Raksturīgs dzimumu dimorfisms, tēviņi košāki nekā mātītes. Kājas tievas, knābji proporcionāli gari. Tēviņu pavasara dziesmas cilvēka ausij patīkamas un muzikālas.

Uzvedība
--------

Aioras ir nometnieki, mājo akāciju mežos un krūmājos, krūmos gar lauksaimniecības zemēm un dārzos. Uzturas lapotnes vaiņagos un ļoti reti nolaižas uz zemes. Barojas ar dažādiem augļiem, ogas ieskaitot, kukaiņiem un zirnekļiem. Barību meklē kokos. Kopumā aioras ir zemieņu putni, lai arī sastopamas kalnu pakājēs.

Ligzdai raksturīga kompakta, kausveida forma. Dējumā 2—3 gaišas olas ar rozīgiem raibumiem. Inkubācijas periods ilgst apmēram 14 dienas. Perē un par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Naktī perē mātīte, dienā tēviņš.

Sistemātika
-----------

Zaļā aiora (*Aegithina viridissima*)
**Aioru dzimta** (*Aegithinidae*)

* **Aioru ģints** (*Aegithina*)
	+ Baltastes aiora (*Aegithina nigrolutea*)
	+ Lielā aiora (*Aegithina lafresnayei*)
	+ Parastā aiora (*Aegithina tiphia*)
	+ Zaļā aiora (*Aegithina viridissima*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  World Bird Names: Bristlehead, butcherbirds, woodswallows, ioras, cuckooshrikes, 2018
2. 1 2 3 4 5  Aegithinidae - Ioras
3. 1 2  Alive: Family Aegithinidae
4. 1 2 3  Wells, David (2005). *Family Aegithinidae (Ioras)*. in del Hoyo, Josep; Elliott, Andrew; Christie, David, Handbook of the Birds of the World. Volume 10, Cuckoo-shrikes to Thrushes, Barcelona: Lynx Edicions, pp. 278–290, ISBN 84-87334-72-5
5. 1 2 3  Mead, Christopher J.; Wells, D. R. (2003). "Ioras". In Perrins, Christopher. The Firefly Encyclopedia of Birds. Firefly Books. p. 507. ISBN 1-55297-777-3.

Ārējās saites
-------------

* IBC: Family Ioras (Aegithinidae) | the Internet Bird Collection
**Pjērs Lūks Dibuā** (franču: *Pierre-Luc Dubois*, dzimis 1998. gada 24. jūnijā) ir Kanādas hokejists, spēlē centra uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Dibuā pārstāv NHL komandu Losandželosas "Kings".

Spēlētāja karjera
-----------------

2016. gada NHL draftā Dibuā ar kopēju trešo numuru draftēja Kolumbusas "Blue Jackets". 2021. gada janvāra sākumā Dibuā pieprasīja tikt aizmainīts no komandas, un janvāra otrajā pusē uzbrucējs nonāca Vinipegas "Jets".

2023. gada 27. jūnijā Dibuā "Jets" aizmainīja uz Losandželosas Kings apmaiņā pret Aleksu Jafallo, Rasmusu Kupari un Gabrielu Vilardi un 2024. gada drafta 2. kārtas izvēli. Pēc maiņas darījuma, Dibuā parakstīja astoņu gadu līgumu ar Losandželosas klubu (8,5 miljoni USD gadā).

Kanādas hokeja izlasi Dibuā ir pārstāvējis trijos 2018. un 2019. gada Pasaules čempionāta, 2022. gada Pasaules čempionāta turnīros. 2019. un 2022. gadā izcīnījis otro vietu, finālā zaudējot Somijas hokeja izlasei, 2019. gada turnīru pabeidzot ar septiņiem rezultativitātes punktiem astoņās spēlēs.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

Atsauces
--------




1. ↑
2. ↑
**Anti Oskari Tokoi** (*Antti Oskari Tokoi*, agrākais uzvārds **Hirvi**; dzimis 1873. gada 15. maijā, miris 1963. gada 4. aprīlī) bija somu politiķis no Somijas sociāldemokrātiskās partijas. Viņš ir bijis Eduskuntas priekšsēdētājs, Somijas Senāta vadītājs.

Dzīvesgājums
------------

Oskari Tokoi dzimis kā Oskari Hirvi Ilivīres pagastā, Kannusā zemnieka ģimenē.
1891. gadā Oskari emigrēja uz Ameriku, kur strādāja šahtās Vaiomingā. Tur viņš iesaistījās radikālā strādnieku arodbiedrībā *Western Federation of Miners*. Tokoi Somijā atgriezās 1900. gadā.

1901. gadā Oskari Tokoi iesaistījās pretpārkrievošanas kustībā Somijā. Šo aktivitāšu iespaidā viņš tika ievēlēts par Kannusas strādnieku arodbiedrības priekšsēdētāju. 1907. gadā Tokoi ievēlēja Eduskuntā no Somijas sociāldemokrātiskās partijas. 1913. gadā viņu ievēlēja par Eduskuntas priekšsēdētāju. 1917. gadā, kad parlamentā vairākumu ieguva sociāldemokrāti, Oskararu Tokoi ievēlēja par Somijas Senāta vadītāju.

Somijas pilsoņu kara laikā Tokoi pieslējās Sarkanajiem un bija Somijas tautas pilnvaroto padomes pārtikas nodaļas pilnvarotais.
1. martā starp Somijas Sociālistisko Strādnieku Republiku un Padomju Krieviju noslēgts miera līgums, ko no Krievijas puses parakstīja Ļeņins un Staļins, bet no Somijas puses — Edvards Jillins un Oskari Tokoi.
Kad Sarkanie karu zaudēja, Tokoi aizbēga uz Padomju Krieviju.

1919. un 1920. gadā Tokoi bija politiskais padomdevējs Murmanskas leģionā, kurā briti savervēja bijušos somu sarkangvardus, lai aizsargātu Krievijas ziemeļus pret iespējamu vācu iebrukumu. Pēc britu aiziešanas no Murmanskas Oskari Tokoi devās līdzi uz Angliju un vēlāk uz Kanādu.

1921. gadā Tokoi ieradās ASV. Ziemas kara laikā viņš aktīvi aģitēja par labu Somijai.
1944. gadā Somijas parlaments reabilitēja Oskari Tokoi. Pēc Otrā pasaules kara Tokoi organizēja palīdzības sniegšanu Somijai. Viņš apmeklēja dzimteni 1957. gadā sakarā ar Eduskuntas 50. gadadienas svinībām.

Oskari Tokoi mira 1963. gada 4. aprīlī

Atsauces
--------

1. ↑  David Kirby, "Antti Oskari Tokoi," in A. Thomas Lane (ed.), *Biographical Dictionary of European Labor Leaders: M-Z.* Westport, CT: Greenwood Press, 1995; pp. 968-969.

Skatīt arī
----------

* Tokoi senāts

Ārējās saites
-------------

* Oskari Tokoi Eduskuntas vietnē

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:Pērs Ēvinds Svīnhūvuds | **Somijas parlamenta priekšsēdētājs**1913. gads | Pēctecis:**Kārlo Juho Stolbergs** |
| Priekštecis:jauns amats | **Senāta priekšsēdētājs**1917. gads | Pēctecis:**Ēmils Nestors Setele** |
Eiropas Savienības un NATO dalībvalstis (2015):
  Vienīgi ES dalībvalstis
  Vienīgi NATO dalībvalstis
  Gan ES, gan NATO dalībvalstis
**Eiropas Savienības bruņotie spēki** jeb **Eiropas armija** ir kopš Eiropas Savienības pirmsākumiem apspriesta kopīga militāra struktūra, kas pakļauta kopīgai ES aizsardzības virspavēlniecībai.

Vēsture
-------

ES BS štāba emblēma
Aukstā kara periodā Francijas premjerministrs Renē Plevēns (*René Pleven*) 1950. gada oktobrī iesniedza plānu kopīgas Eiropas armijas veidošanai, kas būtu kopīgas Eiropas Aizsardzības ministrijas pakļautībā. 1951. — 1954. gadā notika Eiropas Ogļu un tērauda kopienas dalībvalstu sarunas par Eiropas Aizsardzības kopienas izveidi, ko tomēr noraidīja Francijas parlaments.

2003. gada aprīlī atsākās sarunas par Kopīgas Drošības un Aizsardzības Politikas veidošanu, kā rezultātā izveidoja Eirokorpusu, kas piedalījās Kosovas krīzes militārajās akcijās.
Donbasa kara iespaidā atsākās ES dalībvalstu konsultācijas par kopēju bruņoto spēku izveidi. 2015. gada 8. martā Eiropas Komisijas prezidents Žans Klods Junkers paziņoja par savu atbalstu kopīgas Eiropas armijas izveidošanai.

Atsauces
--------

1. ↑  Otto Ozols: Vēsturisks notikums — pirmdien gaisā izkūpēja Krievijas impērijas ilūzija delfi.lv, 2015. gada 19. marts
**Lārisa**| Lārisa, Voyager 2 attēls |
| Divi «Voyager-2» attēli |
| Orbitālie parametri |
| Apocentrs | 73 574 km. |
| Pericentrs | 73 427 km. |
| Ekscentrisms(izstiepums) | 0,001 (ļoti tuva riņķa līnijai) |
| Orbitālais periods | 0,555 dienas |
| Orbītas slīpums | 0.25° (pret ekvatoru) |
| Fiziskie parametri |
| Izmēri | 216×204×164 km. |
| Masa | ~4.2 18 kg. |
| Blīvums | ~1.2 g/cm3 |
| Brīvās krišanaspaātrinājums | 0,0355 м/sek.2 |
| Rotācijas periods | sinhronizēts (ar vienu pusi vienmērpagriezts pret planētu) |
| Griešanās assslīpums | 0° |
| Albedo(virsmasatstarošanas koef.) | 0.09 |
| Virsmas temperatūra | ~51 К (−223°С) |
| Atmosfēra | nav. |

**Lārisa** (grieķu: *Λάρισσα*) ir piektais tuvākais Neptūna pavadonis. Pavadonis nosaukts Lārisas, sengrieķu mitoloģiskas būtnes, Poseidona (Neptūna) mīļākās vārdā.

Atklāšana
---------

Lārisas atklāšana tiek piedēvēta Haraldam Reitsemam (Harold J. Reitsema) 1981. gada 24 maijā novērojot zvaigžņu pārklāšanos. Tam tika dots pagaidu nosaukums S/1981 N 1. Starpplanētu zondei „Voyager-2", pārlidojot Neptūna orbītu 1989. gadā, Lārisa tika vēlreiz atklāta, un tai tika dots jauns nosaukums S/1989 N 2. Tika nosūtīti arī pavadoņa attēli.

Fiziskais raksturojums
----------------------

Lārisa ir neregulāras formas pavadonis (216×204×168 km.), iespējams, ar triecienkrāteriem pārklātu virsmu bez ģeoloģiskās aktivitātes pazīmēm. Attēlos novērojami vairāki 30-50 km. lieli krāteri. Pagaidām par šo pavadoni ir pārāk maz informācijas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lārisa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Jūlijs fon Ekards** (vācu: *Julius Albert Wilhelm von Eckardt*, 1836—1908) bija vācbaltiešu žurnālists un diplomāts. Pazīstams ar saviem rakstiem pret Krievijas impērijas politiku Baltijas provincēs un par latviešu pārvācošanu.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1836. gada 1. augustā Valmierā advokāta un titulārpadomnieka Jūlija Kristapa Ernesta fon Ekarda un viņa sievas Elizabetes Eleonoras, dzimušas fon Lencas, ģimenē. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē, Tērbatas Universitātē un Berlīnes Universitātē. Pēc studiju beigšanas atgriezās dzimtenē, bija evaņģeliski luteriskās baznīcas konsistorijas notārs un strādāja Rīgas avīzē *Rigasche Zeitung* (1860—1867).

1867. gadā viņš pārcēlās uz dzīvi Vācijā un strādāja Leipcigas laikrakstā *Die Grenzboten*, 1869. gadā publicēja kritisku apcerējumu pret Samarina uzskatiem. 1870. gadā kļuva par avīzes *Hamburgischer Correspondent* galveno redaktoru. No 1874. gada viņš bija Hamburgas senāta sekretārs, līdztekus publicēja grāmatas par krievu politiku Baltijas provincēs.
1882. gadā savu uzskatu dēļ viņš bija spiests atstāt darbu Hamburgas senātā, tomēr pēc Vācijas kanclera Oto fon Bismarka uzaicinājuma viņš dabūja darbu dažādās Berlīnes ministrijās, bet 1885. gadā viņu iecēla par Vācijas konsulu Tunisā, 1889. gadā Marseļā, bet 1892. gadā par ģenerālkonsulu Stokholmā, 1897. gadā Bāzelē, 1900. gadā Cīrihē.

1907. gadā viņš atvaļinājās no diplomātiskā dienesta un apmetās uz dzīvi Veimārā, kur mira 1908. gada 20. janvārī. Apglabāts Trāvemindes kapsētā Lībekā.

Darbi
-----

* *Juri Samarins Anklage gegen die Ostseeprovinzen Russlands*, 1869
* *Aus der Petersburger Gesellschaft*, 1875
* *Von Nicolaus I. zu Alexander III.*, 1881
* *Livland im achtzehnten Jahrhundert: Umrisse zu einer livländischen Geschichte* Anfänge bis 1766, 1876
* *Ferdinand David und die Familie Mendelssohn-Bartholdy : aus hinterlassenen Briefschaften*, 1888
* *Berlin-Wien-Rom : Betrachtungen über den neuen Kurs und die neue europäische Lage*, 1892
* *Lebenserinnerungen*, 1910

Ārējās saites
-------------

* Album academicum der Kaiserlichen Universität Dorpat, Dorpat 1889, Seite 478

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 22492623
* LNB: 000022660
* LCCN: no95035529
* ISNI: 0000 0001 0959 6275
* GND: 100833357
* SELIBR: 50562
* SUDOC: 094633851
* BNF: cb16228343s (data)
* BIBSYS: 90936788
* NKC: mzk2009510802

 |

 |
**Didzis Sedlenieks** (dzimis 1963. gada 16. martā, miris 2020. gada 6. augustā) bija Latvijas žurnālists un rakstnieks. Viņš publicējis zinātniskās fantastikas stāstus un romānus.

Didzis Sedlenieks vidusskolā sāka rakstīt prozas darbus. Viņš ir beidzis Latvijas Valsts Universitātes Filoloģijas fakultātes žurnālistikas nodaļu. Pēc tam strādāja par žurnālistu, tai skaitā izdevumos "Latvijas avīze" un "Auto".

2011. gadā izdots Didža Sedlenieka stāstu krājums "Bohēmijas zaglis".
2013. gadā latviešu fantastikas autoru stāstu krājumā "Purpura karaļa galmā" publicēti vairāki Sedlenieka stāsti.
2015. gadā publicēts Didža Sedlenieka pirmais romāns "X Ralphi Indrae. Neparastā ekspedīcija". Tas ieguva prēmiju apgāda *Zvaigzne ABC* bērnu un jauniešu oriģinālliteratūras konkursā "Zvaigznes grāmata 2013".

Darbi
-----

* "Bohēmijas zaglis" (*Zvaigzne ABC*, 2011), zinātniskās fantastikas stāstu krājums
* *X RALPHI INDRAE. Neparastā ekspedīcija* (*Zvaigzne ABC*, 2015), zinātniskās fantastikas romāns

Atsauces
--------

1. ↑  Gauja XXL, kontakti: D. Sedlenieka dzīves gadi

Ārējās saites
-------------

* Bohēmijas zaglis Zvaigzne ABC
**Jūhans Šells Garpenlēvs** (zviedru: *Johan Kjell Garpenlöv*; dzimis 1968. gada 21. martā Stokholmā) ir zviedru hokeja treneris un bijušais hokejists. Spēlējis malējā uzbrucēja pozīcijā, pārstāvējis vairākus Nacionālās hokeja līgas klubus, bijis Zviedrijas hokeja izlases dalībnieks. Kopš 2019. gada ir Zviedrijas izlases galvenais treneris.

Karjera
-------

Hokejista karjeru uzsāka dzimtās pilsētas Stokholmas klubā *Nacka HK*. 1986. gada NHL draftā viņu ar 85. kārtas numuru piektajā kārtā izvēlējās Detroitas "Red Wings". No 1986. līdz 1990. gadam pārstāvēja klubu *Djurgårdens IF*, trīs reizes izcīnot Zviedrijas čempiontitulu.

Nacionālajā hokeja līgā debitēja 1990.—1991. gada sezonā Detroitas "Red Wings" sastāvā. Pirmajā sezonā guva 40 rezultativitātes punktus. 1992. gadā tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks". 1993.—1994. gada sezonā spēlēja vienā maiņā ar Sergeju Makarovu un Igoru Larionovu. 1995. gada martā nonāca Floridas "Panthers". 1995.—1996. gada sezonā ar šo komandu iekļuva Stenlija kausa finālā, kur piekāpās Kolorādo "Avalanche". Nākamās trīs sezonās cieta no traumām, un viņam nekad vairs neizdevās atgriezties iepriekšējā līmenī. 1999. gadā NHL paplašināšanas draftā viņš kļuva par vienu no 26 hokejistiem, kurš pievienojās Atlantas "Thrashers". 2000. gadā atgriezās Zviedrijā, kur *Djurgårdens IF* rindās noslēdza profesionālā spēlētāja karjeru. 

Zviedrijas U-20 izlases sastāvā divreiz (1987, 1988) piedalījies Pasaules čempionātā junioriem. 1987. gadā izcīnīja bronzas medaļu. Trīs reizes pārstāvējis Zviedrijas izlasi Pasaules čempionātā. 1990. gadā izcīnīja sudraba medaļu, bet 1991. un 1992. gadā kļuva par pasaules čempionu. Izlases sastavā piedalījies arī 1991. gada Kanādas kausā un 1996. gada Pasaules kausa izcīņā hokejā.

No 2002. līdz 2005. gadam bija *Djurgårdens IF* galvenā trenera asistents. Viņš bija arī Zviedrijas valstsvienības trenera palīgs 2004. gada Pasaules kausa izcīņā hokejā. No 2008. līdz 2010. gadam strādāja par Dalasas "Stars" skautu. 2011. un 2012. gada pasaules čempionātos bija Zviedrijas izlases ģenerālmenedžeris. 2016. gadā viņš kļuva par Zviedrijas izlases trenera asistentu. 2019. gadā tika iecelts par Zviedrijas izlases galveno treneri.

Atsauces
--------

1. ↑  «1986 NHL Entry Draft». *hockeydb.com*. Skatīts: 2021. gada 22. maijā.
2. ↑  «Here are your Atlanta Thrashers». *hockeynut.com*. Skatīts: 2021. gada 22. maijā.
3. ↑  «Par Zviedrijas treneri apstiprināts bijušais Ozoliņa komandas biedrs Garpenlēvs». *sportacentrs.com*. 2019. gada 29. maijs. Skatīts: 2021. gada 22. maijā.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
2015. gada 18. novembra lāpu gājiens
**Lāpa** ir mākslīgi izveidots gaismas un uguns avots, kas parasti sastāv no stieņveida koka gabala, kam viens gals aptīts ar degtspējīgu šķidrumu piesūcinātu audumu, bet otrs gals paredzēts turēšanai.

Lāpu lietojums
--------------

Lāpas ir tikušas un tiek lietotas dažādos nolūkos.
Senie cilvēki lāpas izmantoja kā gaismas avotus, piemēram, lai varētu pārvietoties alās, kā arī dzīvnieku atbaidīšanai.

Reizēm lāpas tiek ievietotas turētājos, kas nostiprināti augstu pie sienas, lai izgaismotu ejas, piemēram, pilīs.

Lāpas tiek lietotas arī dažādos svētkos un gājienos.

Lāpas Olimpiskajās spēlēs
-------------------------

Plašs lāpu lietojums ir Olimpiskajās spēlēs. Sākumā koncentrējot saules gaismu, tiek aizdegta kāda lāpa. Ar šo un citām lāpām olimpiskā uguns tiek nogādāta līdz lielai olimpiskai lāpai spēļu norises vietā. Lielajā lāpā uguns bez pārtraukuma deg līdz spēļu beigām.

Lāpas cirkā
-----------

Reizēm lāpas tiek izmantotas arī cirkus priekšnesumos. Ar degošām lāpām var žonglēt, tās izmanto uguns rīšanai, pūšanai un citos trikos.

Skatīt arī
----------

* Eļļas lampa
* Svece
* Uguns
**Tekla Valentinoviča**, pēc laulībām **Zubova** un **Šuvalova** (krievu: *Текла Игнатьевна Валентинович*, poļu: *Thekla Walentynowicz*); dzimusi 1801. gada 24. septembrī, mirusi 1873. gada 25. oktobrī), bija lietuviešu izcelsmes grāfiene, pēdējā Katrīnas II favorīta Platona Zubova sieva, pēc Zubova nāves kļuva par Rundāles pils īpašnieci.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1801. gadā nabadzīga Lietuvas šļahtiča Ignāta Valentinoviča ģimenē. 1821. gada rudenī viņā iemīlējās Jonišķu muižas īpašnieks kņazs Platons Zubovs, pēc kāzām viņi apmetās uz dzīvi Rundāles pilī, taču 1822. gada 7. aprīlī viņas vīrs nomira. 1824. gada 27. februārī nomira arī viņu meita Aleksandra un jaunā kņaziene Zubova pārcēlās uz dzīvi Vīnē. Tur viņa iepazinās ar Krievijas impērijas vēstniecības sekretāru grāfu Andreju Šuvalovu, kas viņas dēļ pameta darbu un devās uz Florenci, kur viņi kopā nodzīvoja gadu, 1826. gada novembrī Leipcigā apprecējās un apmetās uz dzīvi Pēterburgā.

Pēterburgā dzima viņas bērni Pēteris (1827—1889), Sofija (1829—1912), Pāvils (1830—1908) un Olga (1833—1859). 
1834. gadā Šuvalovi nopirka namu Moikas krastmalā 90/1 Pēterburgā, kur bieži pulcējās augstākā sabiedrība, to skaitā dzejnieks Puškins. 
1848. gadā viņu apbalvoja ar Sv. Katrīnas ordeni, taču viņu neiecēla par galma dāmu. 

Mūža nogali grāfiene Tekla Šuvalova pavadīja Rundāles pilī, kur mira 1873. gada 25. oktobrī, apglabāta Šuvalovu kapenēs Vartemegi ciemā uz ziemeļiem no Pēterburgas.
Izpletņlēcējs virs Venecuēlas ar izpletni uz muguras
**Izpletņlēkšana** ir veids, kā nolaisties no augsta punkta uz zemes, regulējot un samazinot ātrumu nolaišanās laikā, izmantojot izpletni vai izpletņus. Tas var ietvert ilgāku vai īsāku brīvā kritiena brīdi - periodu, kad izpletnis vēl nav atvērts un ķermenis pakāpeniski paātrinās līdz gala ātrumam.

Vēsture
-------

Pirmo izpletņa lēcienu vēsturē 1797. gada 22. oktobrī veica izpletņa izgudrotājs Andrē-Žaks Garnerēns. Tomēr Garnerēna izpletnim bija maz līdzību ar mūsdienu izpletņiem, jo ​​tas nebija ievietots nekādā konteinerā un tam nebija izpletņa atvēršanas roktura. Pirmo apzināto brīvā kritiena lēcienu ar rokturi darbināmu iekārtu 1919. gadā veica Leslijs Ērvins, vairāk nekā gadsimtu pēc Garnerēna.

Izpletņlēkšanas metožu un aprīkojuma attīstību nozīmīgi ir ietekmējis militārais pielietojums. Izpletņi tiek izmantoti, lai evakuētu pilotus no lidojošiem baloniem, lidmašīnām un helikopteriem, kā arī dod iespēju nogādāt karavīrus kaujas laukā vai pretinieka teritorijā.

Pirmās izpletņlēkšanas sacensības tika organizētas 1930. gados, savukārt 1952. gadā tā kļuva par starptautisku sporta veidu.

Izpletņlēkšana Latvijā
----------------------

Latvijā ar izpletņlēkšanas sportu var nodarboties dažādos klubos un vietās:

* Dropzone.lv Daugavpilī
* Skydive.lv Limbažos
* Aerodium.lv Siguldas vēja tunelī

Atsauces
--------

1. ↑  History com Editors. «The first parachutist». *HISTORY* (angļu). Skatīts: 2019-07-25.
2. ↑  Jimmy Stamp. «An Early History of the Parachute». *Smithsonian* (angļu). Skatīts: 2019-07-25.
Deja ir viens no izpildītājmākslas veidiem
**Izpildītājmāksla** jeb **skatuves māksla** ir mākslas veidu grupa, kurā ietilpst deja, mūzika, teātris, iluzionisms, performances māksla un citi mākslas veidi, kuros mākslinieki parasti uzstājas skatītāju priekšā. Tā no tēlotāja mākslas atšķiras tādā ziņā, ka izpildītājmākslā tiek izmantots paša mākslinieka ķermenis un galvenais ir izpildījums jeb performance, bet tēlotāja mākslā tiek radīts mākslas darbs, izmantojot materiālus, piemēram, mālu, metālu, akmeni vai krāsas.

Teātris, mūzika, deja un cita veida performances ir sastopamas visās pasaules kultūrās. Mūzikas un dejas vēsture aizsākās aizvēsturiskajos laikos, savukārt cirka pirmsākumi ir identificēti Senajā Ēģiptē. Ar izpildītājmākslu ir saistītas daudzas profesijas, kā arī izpildītājmāksla ir uzskatāma par izklaidi, it sevišķi kopš audio un video ierakstu attīstība ir radījusi iespēju izpildītājmākslu patērēt privāti. Izpildītājmāksas mērķis bieži vien ir izteikt savas emocijas un jūtas.

Atsauces
--------

1. ↑  «izpildītājmāksla | Tēzaurs». *tezaurs.lv*. Skatīts: 2022-12-04.
2. ↑  Oliver, Sophie Anne (2010-02-01). "Trauma, bodies, and performance art: Towards an embodied ethics of seeing". *Continuum* 24 (1): 119–129. doi:10.1080/10304310903362775. ISSN 1030-4312.
Hinkali uz šķīvja
**Hinkali** (gruzīnu: ხინკალი) ir gruzīnu virtuvei raksturīgi mīklas sainīši. Ēdiena paveidi ir izplatīti vairākās Kaukāza kalnu daļās. Hinkali pildījumi atšķiras atkarībā no teritorijas. Sākotnējā recepte, tā sauktā *khevsuruli*, sastāvēja tikai no maltās gaļas (jēra vai liellopu un cūkgaļas), sīpoliem, čili pipariem, sāls un kumīna. Mūsdienu recepte, kuru galvenokārt gatavo Gruzijas pilsētās, tā sauktie *kalakuri*, izmanto tādus garšaugus kā, piemēram, pētersīļus un koriandru. Musulmaņu apdzīvotajos apgabalos liellopu un jēra gaļas izmantošana ir mazāk izplatīta, tās vietā izmanto sēnes, kartupeļus vai sieru.

Hinkali tiek ēsts bez papildu garšvielām vai ar melnajiem pipariem. Gaļas pildījums ir termiski neapstrādāts, tāpēc, kad hinkali tiek izvārīts, gaļas šķidrumi paliek iekšā mīklas sainītī. Lai padarītu šķidrumu biezāku, maltajai gaļai pievieno siltu ūdeni vai buljonu. Ēdot hinkali, ar pirmo kodienu parasti izsūc gaļas šķidrumu. Mīklas sainīša augšējo daļu nav paredzēts ēst, bet to atstāj uz šķīvja, lai zinātu apēsto hinkali skaitu. Gruzīnu valodā šo ēdiena daļu sauc par *kudi* (gruzīnu: ქუდი — 'cepure') vai *k'uch'i* (gruzīnu: ხკუჭი — 'kuņģis'). Tautas kultūrā ir pieņemts hinkali ēst ar rokām, galda piederumu, piemēram, dakšiņas, izmantošana tiek uzskatīta par nepieklājīgu.

Pilsētas Dusheti, Pasanauri un Mcheta ir īpaši slavenas savu hinkali dēļ.

Skatīt arī
----------

* Pelmeņi

Atsauces
--------

1. ↑  «Hinkali pret hinkaļi». *skrivanek.lv*. Skrivanek Baltic. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 23. martā. Skatīts: 2019. gada 23. martā.
2. ↑  Irina Petrosiana, Deivids Andervuds. *Armenian Food: Fact, Fiction & Folklore*. lulu.com. 101. lpp. ISBN 1411698657, 9781411698659 Jāpārbauda `|isbn=` vērtība. Skatīts: 2019. gada 23. martā.[novecojusi saite]
3. ↑  Dara Goldstaina. *The Georgian Feast: The Vibrant Culture and Savory Food of the Republic of Georgia*. University of California Press. 12. lpp. ISBN 0520275918, 9780520275911 Jāpārbauda `|isbn=` vērtība. Skatīts: 2019. gada 23. martā.[novecojusi saite]

Ārejas saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Khinkali*** |

* Hinkali recepte (ar fotogrāfijām) (krieviski)
* Hinkali recepte (angliski)
**Markuss Šmits** - grupas **Texas Lightning** (*Teksasas zibens*) mūziķis, dzīvo un strādā Vācijā.

Izglītība
---------

No 1986. gada līdz 1987. gadam mācījies "Kontakstudiengang Popularmusik" Hamburgā, un no 1989. līdz 1993. gadam klasiskās ģitāras spēli Hamburgas Konservatorijā.

Karjera
-------

Instrumentāli pavadījis tādus māksliniekus kā *Rio Reiser*, *Joachim Witt*, *George Baker Selection*, *Hot Chocolat!*

Pašlaik spēlē bandžo un ģitāru grupā *Texas Lightning*. Grupa 2005. gadā izdeva singlu *Like a Virgin* (Madonnas populārās dziesmas kantrī versija) un albumu *Meanwhile, Back at The Ranch*, kas galvenokārt satur daudzas kantrī stilā pārveidotas, pazīstamas popa un roka dziesmas.

2006. gadā Texas Lightning kopā ar Vikiju Leandrosu un Tomasu Andersu tika nominēti Vācijas reģionālā TV kanāla NDR Vorentscheid 2006 (Vācija Eirovīzijas dziesmu konkursā 2006), kurā izvēlas gada dziesmu, kas dodas pārstāvēt Vāciju lielajā Eirovīzijas dziesmu konkursā. *Texas Lightning* uzstājās ar dziesmu *No no never* ("Nē, nē, nekad"), kurai vārdus sarakstīja un mūziku sakomponēja Džeina Komerforda. Dziesma kļuva par skatītāju favorīti un grupa devās uz Atēnām, lai pārstāvētu konkursā Vāciju. Finālā *Texas Lightning* ar 36 punktiem ieguva 15.vietu ar 36 punktiem, bet dziesma *No no never* jau bija sasniegusi 1. vietu Vācijas mūzikas topos.

2006. gada vasarā Markuss ar grupu apceļoja Vāciju, popularizējot grupas albumu *Meanwhile, Back at The Ranch* "No No Never" tūrē.

Interesanta informācija
-----------------------

### Izskats

1,75 cm garš. Acis gaiši brūnā krāsā.

### Hobiji

Patīk spēlēt Pedal Steel Guitar - havajiešu ģitāru.

Jaunumi
-------

Kopā ar grupu Texas Lightning Markuss ieraksta jaunu albumu un grupas jaunā dziesma "Seven Ways/Septiņi Ceļi" būs iekļauta filmas "Winetoons - the legend of the treasure in Silversea" skaņuceliņā.
**Hiolīti** (*Hyolitha*) ir izmirušu organismu grupa, kuru dažādās klasifikācijās vai nu tiek uzskatīta par gliemju klasi, vai arī par patstāvīgu dzīvnieku tipu. Tiek vilkta arī hiolītu radniecība ar sipunkuliem. Hiolītu pārakmeņojumi ir zināmi nogulumos no kembrija līdz permam. Kembrija nogulumos hiolīti tiek lietoti kā vadfosilijas.

Fosilizētas hiolītu čaulas no Ziemeļigaunijas vidējā ordovika.

Uzbūve
------

Hiolīti ir bilaterāli simetriski dzīvnieki ar konisku vai piramidālu kaļķa čaulu, garumā no 1 mm līdz 15 cm (vidēji 10—40 mm). Dažu pārstāvju čaulu virsmu klāj garenisks un šķērsenisks ornamentējums gredzenu un valnīšu veidā. Lielākai hiolītu daļai vēdera un muguras ornamentējumi ir atšķirīgi. Čaulas var būt taisnas vai arī izliektas; šķērsgriezumā apaļas, ovālas, trīsstūrainas, četrstūrainas vai ieapaļi piecstūrainas. To priekšējais gals ir platāks un nobeidzas ar atveri, kuru hiolīti varēja nosegt ar vāciņu (operkulumu). Čaulas sieniņas ir veidotas no kalcīta un ir vien- vai divslāņainas, prizmatiskas. Čaulai ir izšķiramas 3 daļas: embrionālā daļa, gaisa kameru dobums, un dzīvojamā kamera. Embrionālo daļu veido koniskas, cilindriskas vai sfēriskas formas embrionālā kamera. Gaisa kameru dobums sastāv no atsevišķām kamerām, kuras viena no otras ir nodalītas ar plakanām vai ieliektām starpsieniņām. Starpsieniņas ir vienlaidus bez jebkādām atveru pēdām. Dažiem hiolītiem starpsieniņas nav konstatētas, kaut arī čaulas tievajā galā ir novērojams paresninājums, kas nenosedz visu čaulas iekšējo dobumu. Dzīvojamā kamera, kurā dzīves laikā atradās pats hiolīta ķermenis, aizņem lielāko čaulas daļu. Čaulas iekšpusē, tās vidējā daļā, vēderpusē vai sānos ir izvietoti muskuļu nospiedumi — vieta, kur pie čaulas stiprinājās muskuļi — retraktori. Čaulas atveri noslēdzošais vāciņš var būt vienkāršs vai arī divdaļīgs, un to var veidot divas savā starpā zem leņķa izvietotas pusītes (limbi). Vienkāršais vāciņš ir plāksnītes vai zema konusa veidā. Uz vāciņa iekšējās malas ir redzami 1—4 vai vairāki valnīši, kuriem ir būtiska taksonomiska nozīme.

Dažas fosilijas ļauj rekonstruēt garu un tievu antenveida piedevu pāri, kas lokveidīgi iziet no čaulas atveres. Šo piedevu funkcijas tiek traktētas dažādi. Tie varētu pildīt savdabīgas stabilizācijas vai mantijas balsta funkcijas, vai arī roku balstīšanai, kas paredzētas barības savākšanai.

Sistemātika
-----------

Pamatojoties uz hiolītu čaulu un vāciņu uzbūvi tika izdalītas divas apakšklases.

* tips: **†Hiolīti (Hyolitha)**

* apakšklase: †Orthothecimorpha

* kārta: †*Circothecida*
* kārta: †*Orthothecida*
* kārta: †*Exilithecida*

* apakšklase: †Hyolithomorpha

* kārta: †*Hyolithida*
* kārta: †*Diplothecida*
* kārta: †*Globorilida*
* kārta: †*Pterygothecida*
* kārta: †*Ceratothecida*

(†) — izmirušu organismu grupa.