|  |
| --- |
|  |
| Jūdaisms |
| 
Ebreji |
| * Ebreji
* Rabīniskais jūdaisms
* Ortodoksālais jūdaisms
* Reformētie ebreji
* Hasīdi
* Karaīti
* Samarieši
* Falaši
 |
| 
Pamatprincipi |
| * Jūdaisma pamatprincipi
* Minjans
* Mesija jūdaismā
* Izredzētā tauta
* Halaha
* Kašruts
* Cedaka
 |
| 
Reliģiskie teksti |
| * Tora
* Tanahs
* Talmūds
* Midraš
* Tosefta
* Mišna
* Šulhan aruh
* Sidurs
* Zohars
* Kabala
 |
| 
Pravieši |
| * Jesaja
* Jeremija
* Ecehiēls
 |
| Svētās pilsētas |
| * Jeruzaleme
* Safeda
* Hebrona
* Tiberija
 |
| 
Reliģiskās brīvdienas |
| * Sabats
* Salīdzināšanas diena
* Roš Hašana
* Sukots
* Hanuka
* Purims
* Pesahs
* 9 Av
 |
| 
Ievērojami tēli |
| * Ābrams
* Zāra
* Īzāks
* Rebeka
* Jēkabs
* Divpadsmit ciltis
* Mozus
* Sauls
* Dāvids
* Zālamans
* Elija
 |
| 
Ievērojami rabīni |
| * Hillēls
* Šammajs
* Rabīns Akiva
* Jūda haNasi
* Maimonids
* Nahmanids
* Raši
* Viļņas gaons
* Ābrams Īzaks Kūks
 |
| 
Dzīves cikls |
| * Apgraizīšana
* Bar Micva
* Sērošana
 |
| 
Reliģiskie amati |
| * Rabīns
* Rebbe
* Mohels
 |
| 
Kulta vietas |
| * Saiešanas telts
* Sinagoga
* Mikve
* Jeruzalemes templis
 |
| 
Kulta priekšmeti |
| * Talits
* Tefilins
* Jarmulka
* Sefer Tora
* Mezuza
* Menora
* Šofars
* Četras garšviels
* Jads
 |
| 
Lūgšanas un dievkalpojums |
| * Šma
* Amida
* Aleinu
* Kol Nidre
* Kadiš
* Ma Tovu
* Havdala
 |
| 
Kustības |
| * Farizeji
* Antisemītisms
* Bunds
* Cionisms
* Haskala
* Musar
 |
| * s
* d
* l
 |

**Rabīniskais jūdaisms** (ivritā: "*Yahadut Rabanit*" - יהדות רבנית) ir jūdaisma veids, kas radās pēc Jeruzalemes tempļa pilnīgās iznīcināšanas 1. gadsimta 70. gados. Faktiski, visi mūsdienu reliģiskie ebreji, neskatoties uz atšķirībām, ir rabīniskā jūdaisma sekotāji. Vienīgi, savulaik spēcīgais, taču mūsdienās gandrīz izzudušais karaītisms, noliedz rabīnu uzsvaru uz orālo Toru, kā tā definēta Mišnā un Talmūdā, un seko tikai rakstītajai Torai.

Izcelsme
--------

Babilonas Talmūds
Ņemot vērā, ka upurēšana Jeruzalemes templī, un citi tradicionālie rituāli, pēc 70. gada vairs nebija iespējami, laika posmā starp otro un sesto gadsimtu rabīni romiešu Palestīnas provincē un sasanīdu Babilonijā radīja Mišnu un Talmūdu, kas izveidoja tādu jūdaisma formu, kas ebreju diasporā var pastāvēt arī bez Tempļa.

Rabīniskais jūdaisms uzsver mutvārdu Toras nozīmi. Paralēli rakstītajai Torai, ko Mozus saņēma no Dieva Sinajā, viņš esot saņēmis arī mutvārdu Toru, kas gadsimtiem ilgi tika nodota nākamajām paaudzēm, taču netika pierakstīta. Mutvārdu Tora ir saturējusi ikdienas uzvedības noteikumus, kā arī sīkāk izskaidrojusi rakstīto Toru. Mozus esot šīs zināšanas nodevis citiem ebreju cilšu vadoņiem. Atsauces uz šādu kārtību rodamas Otrās Mozus grāmatas 18. nodaļā  un Ceturtās Mozus grāmatas 11. nodaļā.

Pēc tempļa nopostīšanas un represijām, kam tika pakļauti ebreji un viņu ticība, radās briesmas, ka šīs mutvārdu zinības varētu izzust, tāpēc mūsu ēras pirmajos gadsimtos tās tika pierakstītas, kodificētas un izskaidrotas. Tāpēc Talmūds ir tikpat svēts un obligāts, kā Tora.

Atsauces
--------

1. ↑  «OTRĀ MOZUS GRĀMATA 18.nod». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 15. maijā. Skatīts: 2009. gada 27. decembrī.
2. ↑  «CETURTĀ MOZUS GRĀMATA (SAUKTA NUMERI) 11 Bet notika». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 15. maijā. Skatīts: 2009. gada 27. decembrī.