**Saules svētki** ir Jāzepa Vītola kora dziesma ar Friča Bārdas dzejoļa vārdiem, kas atskaņota Septītajos latvju vispārējos dziesmu svētkos 1931. gadā.

Dziesmas raksturojums
---------------------

Dziesma komponēta 1925. gadā un pārsteidz ar spilgto intimitāti, kālab tā ieskanēja klausītāju sirdīs jau ar pirmajiem atskaņojumiem un it sevišķi pārsteidza tos, kam Vītola mūzika gan šķita klasiski skaista, bet reizē arī ar klasicismam piedēvēto dzestrumu.
"Saules svētkos" šī starpsiena it kā kritusi, kaut pati dziesmas koncepcija tālab nav mazāk klasiska. Šīs kompozīcijas burvību ir mēģinājuši aprakstīt vairāki mūziķi, un varbūt viszīmīgākos vārdus par "Saules svētkiem" ir pateicis Jēkabs Graubiņš, raksturodams tos kā dziesmu, kurā meistars dabas ainavas un parādības nevien dziļi izjūt un viņu skaistumu ar mīlētāja skatu bauda, bet uztver arī kā jaunu spēku, gaiša dzīves prieka avotu.
Tātad Vītols ir konģeniāli mūzikā izteicis un ne tikai izteicis, bet vēl kāpinājis tās domas un noskaņas, kādas jau ietvertas pašā dzejolī, taču, kā tas sasniegts, nedz Graubiņš, nedz citi Vītola darbu apcerētāji nav riskējuši pateikt. Skaistu, īsteni pārdzīvotu dzeju jau nevar vairs citādi aprakstīt, un kā lai
apraksta mūziķu, kas šo pārdzīvojumu vēl kāpina!

Vienīgais ceļš paliek tīri formāla pieeja, kas vismaz ļauj ieskatīties atsevišķos izteiksmes līdzekļos. Un tā ir atkal Vītola formas virtuozitāte, kas "Saules svētkos" parādās vēl jaunos veidos, jaunā gaismā un kāpinājumā. Mēs redzam, kā autors visu skaņdarba saturu koncentrē ap vienu pašu motīvu, vienu vārdu, kas vijas cauri visai dziesmai, un tas ir — *pavasars*!
Parādīts vienkāršākajā izteiksmes līdzeklī, gaišajā mažora trijskanī, šis vārds te ieguvis tik suģestīvu spēku, ka viens pats izteic turpat visu galveno domu, un reti mūzikā būs tādi gadījumi, kad parasts trijskanis izskanētu tik pilnīgi, kā "Saules svētkos". Bet lai tā triumfu izceltu, tas bija jāsagatavo. Cik meistarīgi
tas panākts, rāda jau dziesmas ievaddaļa, kurā, meklējot pirmo spilgtāko kontrastu, izvēlētā stāstītāja tēma veidota pavisam vienkāršā unisona gājienā, kas sākumā pat it kā neved nekur tālāk un tikai otrā, melodiski tālāk attīstītajā atkārtojumā parāda savu iekšējo spēku, kam tad nu seko dziesmas pirmā galotne, gavilējošo akordu virkne — *pavasars, pavasars, pavasars*!

Ar šo meistarīgo ekspozīciju skaisti kontrastē liriskā dziesmas vidus daļa, kas veidota rotaļīgās imitācijās un savukārt sagatavo klausītāju nākamajai, vēl varenākai kulminācijai. Ja pirmoreiz galvenais motīvs *pavasars* tika parādīts tikai statiski, tad tagad tas jau ir izvērsts spožā sešbalsīgā kadencā, kuras vareno iespaidu vēl izceļ tai sekojošie nonakordi. Tālāk sagaidāmā *da capo* vietā Vītols atkal sniedz jaunu mūziku, kā to arī prasa citā noskaņā veidotais turpmākais teksts ("Sēd sirmgalvis gultā un klusi sāk raudāt..."), un tikai pašās beigās ar dziestošo *diminuendo* klausītājs tiek atgriezts atpakaļ pie dziesmas galvenā motīva — vārda *pavasars*, kas šoreiz parādās atkal statiskajā sākuma veidā — vispirms tercas melodiskajā stāvoklī sieviešu balsīs un tad kā tāla atbalss *ppp* tai pašā stāvoklī vīru balsīs. Ar šiem skaistajiem noslēguma akordiem visa dziesma ieguvusi ļoti vienotu gredzena formu, lai gan atsevišķos posmos tās materiāls bija dažāds. Tāpat apbrīnojams "Saules svētku" lielo līniju līdzsvars: lai novērstu neizbēgamo skaņdarba īsumu, ko vēl izceļ tematikas dažādība, autors dziesmas vidus daļu liek pilnīgi atkārtot, kas jaunlaiku mūzikā ir reta parādība. Vītola audzēkņi zina stāstīt, ka meistars koncentrētības dēļ ne vienu vien viņu „sirds asinīm" rakstīto lappusi dažkārt apcirpis līdz nežēlībai, taču "Saules svētki" ir zīmīgs pretējs piemērs, un pieminētā reprīze šoreiz patiešām nav nevietā.

Dziesmas vārdi
--------------

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Nu saulītei ataugt
sāk zelta ragi!
Nu badīties ies tā
ar kupeni sētā!
Nu badīties ies tā
ar šķūnīti pļavā,
ar eglīti sarmā salīkušo.
Pavasars! Pavasars! |  | Tas paņem sauli
pie zelta ragiem
un paved viņu
zem paša jumta,
zem paša jumta,
pie paša loga,
ar zirnekļu pinumiem
aizēnota.
Un iemet pa logu
tā istabā tumšā
ek, veselu klēpi
dzeltaina prieka!
Pavasars! Pavasars! |  | Sēd sirmgalvis gultā
un klusi sāk raudāt:
silts prieks līst uz galvu,
silts prieks līst uz rokām,
uz krūtīm silts prieks guļ —
guļ saritinājies,
kā dzeltenais vaska
ritenīts
Pavasars! Pavasars! |

Atsauces
--------

1. ↑  Valentīns Bērzkalns (1965), Latviešu dziesmu svētku vēsture: 1864–1940, Bruklina: Grāmatu draugs, 393-394 lpp.
2. ↑  dzejolis.lv

Ārējās saites
-------------

* "Saules svētku" melodija no muzikasstunda.weebly.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu dziesmu svētku repertuāra dziesmas |
| --- |
|  |
| Jāņa Cimzes
un Dāvida Cimzes | 
* Rīga dimd (1873)
* Saules meita (1873)
* Kas tie tādi, kas dziedāja (1873)
* Jāņa dziesma (1873)
* Maza biju, neredzēju (1873)
* Kur mājo (1873)
* Karavīri bēdājās (1873)
* Līgo, laiva, uz ūdeņa (1873)
* Nu ar Dievu, Vidzemīte (1873)
* Ozolīti, zemzarīti (1880)
* Div' dūjiņas gaisā skrēja (1880)
* Krauklīts sēž ozolā (1888)
* Saulīt tecēj' tecēdama (1888)
* Meitiņ' sēdēj' aiz ūdeņa (1888)
* Ej, bāliņi, lūkoties (1895)
* Kas tie tādi sijātāji (1926)
* Pūtin pūta melnais mednis (1926)

 |
|  |
| Baumaņu Kārļa | 
* Tēvijas dziesma (1873)
* Daugavas zvejnieku dziesma (1873)
* Latviski lai atskan dziesmas (1880)
* Trimpula (Kā Daugava vaida) (1880)
* Mūsu Tēvs debesīs (1880)
* Dievs, svētī Latviju (1895)

 |
|  |
| Jurjānu Andreja | 
* Ej, saulīte, drīz pie Dieva (1880)
* Svētku himna (1888)
* Tēvijai (1888)
* Līgaviņa kā rozīte (1888)
* Kur tu skriesi, vanadziņi (1888)
* Ak Jeruzaleme, modies (1895)
* Gods Dievam augstībā (1895)
* Līgojat, līksmojat (1895)
* Latvijā (1895)
* Bandinieka rudzi auga (1895)
* Aiz upītes es uzaugu (1895)
* Dievs, dod mūsu tēvu zemei (1895)
* Mūsu Tēvs debesīs (1910)
* Nevis slinkojot un pūstot (1910)
* Stādīju ieviņu (1910)
* Tautiešam roku devu (1910)
* Pūt, vējiņi (1910)
* Latvji, brāļi (1910)
* Rindām auga ozoliņi (1926)
* Kur gāji, puisīti (1931)
* Toli dzeivoj (1931)
* Precēj' mani precinīki (1931)
* Lūk, roze zied (1933)
* Uz augšu (1933)

 |
|  |
| Jāzepa Vītola | 
* Bērzs tīrelī (1888)
* Lūgšana (1888)
* Beverīnas dziedonis (1895)
* Sniedziņš sniga, putināja (1895)
* Tu, kas mīti debesīs (1910)
* Dieva lūgums (1910)
* Kur, priedīte, tavas skujas (1910)
* Ceļinieks (1910)
* Gaismas pils (1910)
* Aun, meitiņa, baltas kājas (1910)
* Mana tēvija (1910)
* Trīs jaunas māsas (1926)
* Karogs (1926)
* No atzīšanas koka (1926)
* Gājēja dziesma naktī (1931)
* Karaļmeita (1931)
* Upe un cilvēka dzīve (1931)
* Saules svētki (1931)
* Svēti, Dievs, šo zemi dzimto (1938)
* Rīgā pirku sirmu zirgu (1938)
* Nakts (1938)

 |
|  |
| Vīgneru Ernesta | 
* Strauja upe (1888)
* Pūt, vējiņi (1895)
* Līgo dziesmas (1926)

 |
|  |
| Emīla Dārziņa | 
* Mēness starus stīgo (1910)
* Senatne (1926)
* Mūžam zili (1926)
* Sapņu tālumā (1926)

 |
|  |
| Emiļa Melngaiļa | 
* Ai, manu kumeļu (1910)
* Dzērāj' puisis bēdājās (1910)
* Mūsu Tēvs debesīs (1926)
* Daba un dvēsele (1926)
* Bārenītes slavināšana (1926)
* Rožu dārzs (1926)
* Vīrs, kam vara (1926)
* Bij man vienas rozes dēļ (1926)
* Man māmiņa piesacīja (1926)
* Dievs, dod Latvju zemītei (1931)
* Cekulaina zīle (1931)
* Kungi brauca Vāczemē (1931)
* Tautumeita mellacīte (1931)
* Jāņu vakars (1931)
* Pyuti, pyuti (1931)
* Ver vārtus, Mēnesi (1931)
* Prom pa ceļu (1931)
* Pirmo dziesmu svētku piemiņai (1933)
* Saki jel, Saulīte (1933)
* Svešā zemē (1938)
* Lokatiesi, mežu gali (1938)
* Karavīra līgaviņa (1938)
* Tautai (1938)
* Senatne (1938)
* Tumša nakte, zaļa zāle

 |
|  |
| Alfrēda Kalniņa | 
* Imanta (1910)
* Latvju himna (1926)
* Brīvība (1926)
* Dzimtenē (1926)
* Rāmavas ozols (1926)
* Līgsmošana (1926)
* Darbs un dziesma (1926)
* Dziedot dzimu (1938)
* Kas tie tādi spēka vīri (1938)

 |
|  |
| Jēkaba Graubiņa | 
* Laimiņai pavaicāju (1931)
* Trīcēj' kalni (1931)
* Līksmības dziesma (1938)
* Kūko, zelta dzeguzīte (1938)
* Taisām tiltu pār Daugavu (1938)

 |
|  |
| Pētera Barisona | 
* Dziesmas lielas (1933)
* Dzimtenei (1938)
* Dziesmai šodien liela diena (1948)

 |

 |