recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Bohēmijas un Morāvijas protektorāts 1942. gadā
**Bohēmijas un Morāvijas protektorāts** (vācu: *Protektorat Böhmen und Mähren*; čehu: *Protektorát Čechy a Morava*) bija nacistiskās Vācijas 1939. gada 16. martā okupēta un anektēta teritorija ar ierobežotas autonomijas tiesībām mūsdienu Čehijas Republikas teritorijā.

Vācijas valdība savu intervenci pamatoja ar apgalvojumu, ka Čehoslovākijā valda haoss, jo valsts sadalās pēc etniskā principa, un Vācijas bruņotie spēki cenšas atjaunot kārtību reģionā. Čehoslovākija prezidenta Emila Hāhas vadībā īstenoja provācu ārpolitiku. Pēc tikšanās ar Vācijas fīreru Ādolfu Hitleru 1939. gada 15. martā, Hāha nāca klajā ar paziņojumu, ka, ņemot vērā notikumus, viņš piekrīt, ka Vācija izlems čehu tautas likteni. Vēlāk Hitlers apgalvoja, ka Vācija piešķirs čehu tautai autonomu protektorātu, kurā valdīs etniskie čehi. Tajā pašā dienā Hāha tika iecelts par protektorāta prezidentu. 

Protektorāts tika likvidēts līdz ar Lielvācijas kapitulāciju 1945. gada 8. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 147193021
* ISNI: 0000 0001 2294 2865
* GND: 4076390-0
* NKC: ge137396

 |

 |
**Čārlzs Borhards** (*Charles Borchardt*, 1834—1892), īstajā vārdā **Kārlis Amands Borhards** (*Carl Amandus Borchardt*) bija vācbaltiešu fotogrāfs. Arī viņa brāļi Roberts Mihaels Borhards (1830–1910) un Gothards Ferdinands Borhards (1836–1885) bija fotogrāfi.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1834. gada 30. (18.) martā Cēsīs mūrniekmeistara Mihaela Benedikta Borharda un viņa trešās sievas Luīzes Juliānas, dzimušas Knohas, ģimenē. Līdz 1842. gadam dzīvoja tēva namā Rīgas ielā Cēsīs.
Brāļi Borhardi 1855. gadā atvēra pirmās fotodarbnīcas Rīgā, Tērbatā un Tallinā. 1858. gadā Čārlzs Borhards Valmierā apprecējās ar Olgu Eleanoru Erdmani un darbojās Tallinā, bet viņa brāļu 1860. gadā dibinātā Rīgas fotodarbnīca atradās Dzirnavu ielā 25 (tagad Dzirnavu ielā 65).

1861. gadā viņš atvēra savu fotosalonu pretī Olevistes baznīcai Tallinā. Viņa pzīstamākie darbi ir Tallinas skatu albums un Igaunijas iedzīvotāju portretu sērija.
Miris 1892. gada 3. maijā (21. aprīlī) Tallinā.

Fotogrāfijas
------------

* Hermana fon Benkendorfa portretsHermana fon Benkendorfa portrets
* Vilhelma Greifenhagēna portretsVilhelma Greifenhagēna portrets
* Tallinas Olava baznīcaTallinas Olava baznīca
* Tallinas vecpilsētas Grosse Strandpforte Tallinas vecpilsētas *Grosse Strandpforte*
* Piritas klostera drupasPiritas klostera drupas
* Eduarda Ārensa portretsEduarda Ārensa portrets
* Oto Taubes portretsOto Taubes portrets
* Igauņu zemnieka portrets (1866)Igauņu zemnieka portrets (1866)
* fon Baggo portretsfon Baggo portrets

Atsauces
--------

1. ↑  Buclera lasījumi Viesītē[novecojusi saite] Tālis Pumpuriņš, 2016
2. ↑  Fotogrāfija un Jānis Cimze[novecojusi saite] Tālis Pumpuriņš (2014)

Ārējās saites
-------------

* EE 14: Borchardt, Charles (igauniski)
**Kuršu joma** (lietuviešu: *Kuršių marios*, krievu: *Kуршский залив*) ir saldūdens piekrastes lagūna Baltijas jūras austrumu piekrastē. No Baltijas jūras to atdala Kuršu kāpas. Šaurums, kurš savieno jomu ar jūru, atrodas pie Klaipēdas. Šeit atrodas arī Klaipēdas osta. Jomas akvatorija ir sadalīta starp Lietuvas Republiku un Krievijas Federācijas Kaļiņingradas apgabalu.

Ģeogrāfija
----------

Kopējā Kuršu jomas platība ir 1584 km2, no kuriem mazākā daļa, jeb 415 km2 pieder Lietuvai. Kopējais jomas tilpums ir ap 6,2 km3. Jomas vidējais dziļums ir 3,8 m, dziļākajā vietā tas sasniedz 5,8 m.
Kuršu jomā ietek Nemūna. Gada laikā tā jomā iepludina 21 km3 ūdens, bet kopā ar visām pārējām upēm līcī gada laikā ieplūst 25 km3 ūdens, kas ir četras reizes vairāk, nekā pašas jomas ūdens tilpums. Tas ir iemesls, kāpēc tās ūdens ir ar ļoti mazu sāls saturu un pašas jomas ūdenslīmenis ir par 12 - 15 cm augstāks nekā Baltijas jūras ūdenslīmenis. Liekais ūdens caur nelielu šaurumu ieplūst jūrā. Bez upēm joma gūst ūdeni arī no nokrišņiem (katru gadu 1 km3 ūdens), bet 0,5 km3 ūdens iztvaiko. 
No ekoloģiskā viedokļa, jomas lielākā problēma ir eitrofikācija, kuru rada organiskās un biogēnās vielas, kuras jomā no apkārtnes apdzīvotajām vietām ienes Nemūna. Jomas krasti ir lēzeni, izņemot Kuršu kāpu krastus. Kaļiņingradas apgabala Slavskoja rajonā jomas krasti atrodas zemāk par jomas ūdenslīmeni, tāpēc tur tie ir atdalīti ar dambjiem.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 401. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kuršu joma***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 248115542
* LCCN: sh87007153
* GND: 4110424-9

 |

 |
**Rava-Ruska** (ukraiņu: *Рава-Руська*) ir rajona nozīmes pilsēta Ukrainas rietumos, Ļvivas apgabalā Žovkvas rajonā. Netālu no pilsētas — robežpunkts ar Poliju.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1455. gadā. Ietilpa Žečpospolitā. 1698. gada augustā šeit tikās Krievijas cars Pēteris I un Polijas karalis Augusts II Stiprais, lai vienotos par sadarbību pret Zviedriju. Tikšanās noveda pie Preobraženskas līguma parakstīšanas 1699. gadā, un Ziemeļu kara sākuma. Savukārt 1704. gadā šeit tikās Zviedrijas karalis Kārlis XII un Polijas karalis Staņislavs Leščiņskis, lai koordinētu cīņu pret Krieviju. Pēc Polijas pirmās dalīšanas 1772. gadā pilsēta iekļāvās Austrijas impērijā.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, no 1914. gada 3. septembra līdz 11. septembrim ap pilsētu notika Ravas-Ruskas kauja, kurā Krievijas karaspēks sakāva Austroungārijas spēkus. Pēc Pirmā pasaules kara Ravu-Rusku iekļāva jaunizveidotajā Polijas valstī. Šeit darbojās robežsargu skola (*Centralna Szkola Straży Granicznej*). Sākoties Otrajam pasaules karam, pamatojoties uz Molotova—Ribentropa paktu, pilsētā ienāca padomju karaspēks. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Ravu-Rusku ieņēma vācieši. Pilsētas ebreju iedzīvotājus iznīcināja holokaustā.

Pēc Otrā pasaules kara Rava-Ruska iekļāvās PSRS, un ietilpa tajā līdz Ukrainas valsts neatkarības nodibināšanai 1991. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Чисельність наявного населення України на 1 січня 2021». *Q107450340*. Q7603543. Arhivēts no oriģināla, laiks: Kopā ar `|archiveurl=` jālieto `|archivedate=`.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rava-Ruska***.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ļvivas apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Belza
* Bibrka
* Borislava
* Brodi
* Buska
* Červonohrada
* Dobromiļa
* Drohobiča
* Dubļani
* Hiriva
* Hliņani
* Hodoriva
* Horodoka
* Javoriva
* Kamjanka-Buzka
* Komarno
* **Ļviva**
* Mikolajiva
* Mostiska
* Moršina
* Novijkaliņiva
* Novijrozdila
* Novojavorivska
* Peremišļani
* Pustomiti
* Radehiva
* Rava-Ruska
* Rudki
* Sambira
* Skole
* Sokaļa
* Sosņivka
* Starijsambira
* Stebnika
* Strija
* Sudova Višņa
* Truskaveca
* Turka
* Uhņiva
* Veliki Mosti
* Vinniki
* Zoločiva
* Židačiva
* Žovkva

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 150287347
* LCCN: n2001096559
* GND: 4351298-7
* SUDOC: 176032886
* NKC: ge1133299

 |

 |
Šis raksts ir par Vijas pieteku. Par dzelzceļa staciju skatīt rakstu Kamalda (stacija).
Šis raksts ir par Vijas pieteku. Par citām jēdziena **Kamaldiņa** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kamalda** (arī **Kamaldiņa**, **Kamaldiņš**, **Spiciera upe**) ir Vijas kreisā krasta pieteka Smiltenes un Valmieras novados.

Iztece — no Niedrāja ezera,[*nepieciešama atsauce*] pēc citiem avotiem no Spiciera ezera.[*nepieciešama atsauce*] Iesākumā tek uz rietumiem, pirms Smiltenes pagriežas uz ziemeļiem. Ietek Vijā lejpus Sūbriem. Lielākās pietekas — Kurmīšupīte, Rustupīte. Kamaldu šķērso valsts autoceļi P24 (Smiltene—Valka), V243 (Blome—Birzuļi—Palsmane), V242 (Raudiņa—Višķi), tās krastos atrodas Kamaldiņa un Jaunbilska.

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Kamalda». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2017. gada 27. janvārī.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vijas pietekas |
| --- |
|  |
| Kreisā krasta pietekas | 
* Kamalda
* Mēmupīte
* Pubuļupe
* Vilkpura upīte

 |
|  |
| Labā krasta pietekas | 
* Bācupīte
* Daudzupīte
* Gružupīte
* Laužu kanāls
* Melderupīte
* Pirkuļupe
* Sarkaņupe
* Stampupe
* Vārnupe
* Vēžnieku upīte

 |

 |
**Asinssarkanā pasāre** (latīņu: *Digitaria sanguinalis*) ir mainīga izskata graudzāļu dzimtas suga, kas sastopama Āzijas centrālajā un austrumu daļā. Eiropā, tostarp Latvijā, tā ir reti sastopama, adventīva suga.

Latvijā atsevišķi eksemplāri un grupas aug smilšainās nezālienēs un gar dzelzceļiem.

Apraksts
--------

Asinssarkanā pasāre ir viengadīgs, 20—50 cm garš lakstaugs ar stāvu, pazilu un zarojošu stiebru. Auga lapas ir īsas, lineāras vai šauri lancetiskas, 0,3—0,8 cm platas, plātne un maksts apmatota ar gariem matiņiem. Lapas mēlīte ir strupa, aptuveni 0,2 cm gara. Ziedkopa ir 4—16 tievi zari, kuri starveidīgi salikta stiebra, uz kuriem atšķirīga garuma kātiņos 2 rindās novietotas saplacinātas vārpiņas grupās pa 2. Ziedkopa ir brūnsarkana. Katrā vārpiņā ir divi aptuveni 0,3 cm gari ziedi, no kuriem apakšējais ir neauglīgs. Vārpiņas plēksnes ir nevienādas: ārējā vārpiņas plēksne ir zvīņveidīga, gandrīz vārpiņas garumā, iekšējā 2—3 reizes īsāka. Zieda plēksnes dzīslainas. Akota nav. Auglis ir sīks grauds. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «asinssarkanā pasāre - Digitaria sanguinalis (L.) Scop. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-11-27.
**Ennio Arlandi** (itāļu: *Ennio Arlandi*; dzimis 1966. gada 21. janvārī Alesandrijā) ir Itālijas starptautiskais meistars šahā (1987).

Biogrāfija
----------

No 1980. līdz 1985. gadam pārstāvējis Itāliju vairākos Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. Lielāko panākumu guvis 1981. gadā, kad Pasaules junioru šaha čempionāta U16 vecuma grupā izcīnījis sudraba medaļu. Daudzkārtējais Itālijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis uzvaru 2000. gadā un bijis otrais 2005. gadā pēc zaudējuma papildu mačā par čempiona nosaukumu.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā dalījis 1.-2. vietu Nuoro (1984), dalījis 2.-3. vietu Redžo Emīlijā (1991), izcīnījis 3. vietu Redžo Emīlijā (1992), dalījis 2.-4. vietu Asti (1995), divas reizes dalījis 1.-3. vietu Itālijas pilsētā Impēriā (1995, 2005).

Pārstāvējis Itālijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 11 reizes (1982, 1988-2006). Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1988, 1994) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 6 reizes (1989-2003).

Par panākumiem turnīros FIDE 1987. gadā Arlandi piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Albo d'oro Campionato Italiano Assoluto
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Ennio Arlandi
3. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Ennio Arlandi

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Kārlis Bērenss** (vācu: *Carl Berens*, 1725—1789) bija Rīgas tirgotājs un filantrops, Melngalvju brālības loceklis (1751), Lielās ģildes vecākais (1767). Kopā ar saviem vispusīgi izglītotajiem un daudz ceļojušajiem brāļiem Johanu Kristofu un Reinholdu veidoja Rīgas brīmūrnieku "Zobena ložas" ("*Zum Schwerdt*") kodolu, kas vēsturē pazīstams kā "Bērensu aprindas".

Dzīvesgājums
------------

Kārlis Bērenss dzimis 1725. gadā bagāta Rīgas tirgotāja Arenda Bērensa (1687—1747) un Johannas Sofijas, dzimušas Būmgardas (*Boomgard*), ģimenē.
Pēc Rīgas Domskolas beigšanas viņš pavadīja tēvu tirgošanās braucienos uz Krievijas impēriju un Poliju—Lietuvu. Pēc tēva nāves kopā ar vecāko brāli Arendu mantoja tēva tirdzniecības uzņēmumu.
1751. gadā uzņemts Melngalvju brālībā, kopš 1767. gada Lielās ģildes vecākais.
Viņa ārpilsētas muižiņā *Schoongezicht* ("Skaistais skats") tagadējā Daugavgrīvas ielā 25 (vēlāk dēvētā par Heija muižiņu) mitinājās filozofi Johans Georgs Hāmanis (1753—1759) un Johans Gotfrīds Herders (1764—1769).

Miris 1789. gada 15. martā Rīgā.

Raksti par K. Bērensu
---------------------

Grāmata par Bērensu dzimtas vēsturi (1812).
* Reinhold Berens. *Geschichte der seit hundert und funzig Jahren in Riga einheimischen Familie Berens aus Rostock*. Riga 1812.

Ārējās saites
-------------

* Grāmata par Bērensu dzimtu (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 6580155566442813380006
* GND: 1183724462

 |

 |
*World Aquatics* logo
***World Aquatics***, agrāk **Starptautiskā Peldēšanas federācija** (franču: *Fédération Internationale de Natation*, **FINA**), ir organizācija, kas apvieno lielāko daļu nacionālo peldēšanas federāciju un nosaka galvenos attīstības virzienus dažos (populārākajos) ūdens sporta veidos, pašlaik: peldēšana, daiļlēkšana, sinhronā peldēšana, ūdenspolo un peldēšana atklātā ūdenī. FINA ir oficiāli atzīta Starptautiskajā Olimpiskajā komitejā, un tā ir viens no tās partneriem olimpisko spēļu peldēšanas sacensību rīkošanā. Pašlaik organizācijas biedri ir 207 valstu peldēšanas federācijas.

*World Aquatics* galvenā mītne atrodas Šveices pilsētā Lozannā.

Atsauces
--------

1. ↑  «FINA becomes World Aquatics as new brand launched». *World Aquatics* (angļu). 2022-12-12. Skatīts: 2023-08-11.[novecojusi saite]
2. ↑  No Author. «Global swimming federation FINA rebrands as World Aquatics». *The Japan Times* (angļu), 2022-12-13. Skatīts: 2023-08-11.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***World Aquatics***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 130554130
* LCCN: no2006035746
* ISNI: 0000 0001 1456 7014
* SUDOC: 078874890
* NKC: ko2011626655

 |

 |
Koordinātas: 40°29′17″N 121°30′18″W﻿ / ﻿40.48806°N 121.50500°W﻿ / 40.48806; -121.50500

**Lasena smaile** (angļu: *Lassen Peak*) ir aktīvs vulkāns ASV, Kalifornijā. Atrodas Kaskāžu kalnu dienviddaļā, daļa no Kaskāžu vulkāniskā loka. Kalna lavas kupola tilpums ir ap 2,5 km³ — viens no lielākajiem lavas kupoliem pasaulē. Kupols izveidojies pirms aptuveni 27 000 gadu vairāku gadu ilgā izvirdumā. Kopš tā laika ievērojami erodējis apledojuma ietekmē; mūsdienās klāts ar nobirumiežiem. Kalna apkārtnē 1916. gadā izveidots Lasena vulkāna nacionālais parks 430 km² platībā. Kalna nosaukums cēlies no dāņu kalēja Petera Lasena, kurš 19. gadsimta vidū gar kalnu veda ieceļotājus uz Sakramento ieleju.

Izvirdumi
---------

Vulkāniskās aktivitātes novērotas visā aprakstītās vēstures laikā. Pēdējie izvirdumi sākušies 1914. gadā. 1915. gada 22. maijā notika eksplozīvs izvirdums, kura rezultātā šķembas tika izsviestas 32 km tālu, bet pelni izplatījās līdz pat 450 km uz austrumiem. Vulkāniskās aktivitātes (tvaika sprādzieni) turpinājās līdz 1921. gadam. Mūsdienās par kalna vulkānisko aktivitāti liecina fumarolas, karstie avoti un dubļu vulkāni.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 414. lpp.
2. ↑  The NGS Data Sheet. Lassen

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lasena smaile***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 247814460
* LCCN: sh85074822
* GND: 4408247-2

 |

 |
**Juris Stabiņš** (1940—2023) bija latviešu pedagogs, Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolas rektors, zinātņu doktors (*Dr.sc.ing. Dr.paed.*).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1940. gada novembrī Rēzeknē, skolotājas Veronikas Stabiņas, dzimušas Makužas (1916—2011), ģimenē. 1990. gadā J. Stabiņš kļuva par Rīgas Komercģimnāzijas (RKĢ) direktoru. Kad 1994. gadā apvienoja Rīgas Skolotāju institūtu un Imantas Skolotāju institūtu, izveidojot Rīgas Pedagoģijas augstskolu, Juri Stabiņu iecēla augstskolas rektora amatā. 1995. gadā to pārdēvēja par Rīgas Pedagoģijas un izglītības vadības augstskolu.

2004. gada septembrī Korupcijas novēršanas un apkarošanas birojs aizturēja Juri Stabiņu un Igoru Zabirko aizdomās par kukuļņemšanu kā atlīdzību par skolēnu uzņemšanu Rīgas Komercskolā. Kukuļa izspiešanu viņš maskējis ar nepieciešamību ziedot naudu komercskolas telpu remontam. Viņš pats savu vainu noziedzīgajos nodarījumos neatzina. 2008. gadā Rīgas apgabaltiesa viņu notiesāja, piemērojot brīvības atņemšanu uz astoņiem gadiem un mantas konfiskāciju. Apelācijas sūdzību Augstākās tiesas Krimināllietu tiesu palāta izskatīja 2009. gada sākumā un atstāja nemainītu pirmās instances lēmumu. 2009. gada 8. septembrī Augstākās tiesas Senāta Krimināllietu departaments atstāja negrozītu tiesas nolēmumu.

13. septembrī Rēzeknes novada Rikavas pagastā Maltas upes krastā tika atrastas viņa drēbes. Kopš 2009. gada septembra vidus viņš atradās starptautiskajā meklēšanā.

Jura Stabiņa meklēšanas lietu izbeidza 2023. gada 17. augustā, jo bija saņemta oficiāla informācija par viņa nāvi Itālijā 2023. gada jūlijā.

Darbi
-----

* Stabiņš J. Izglītības iestādes vadītāja un skolotāja misija. Rīga: Vārti, 1998
* Stabiņš J. Skolotāja misija. Rīga: RaKa, 2001
* Juris Stabiņš, Mihails Pupiņš. Ieteikumi karjeras veidošanai. Rīga: RaKa izdevniecība, 2008. — 188 lpp.

Atsauces
--------

1. ↑  Prof. Juris Stabiņš: Esmu lielākais privātais ziedotājs RKĢ[novecojusi saite] Mārtiņš Panke, elap.lv 2009. gada 5. februārī
2. ↑  Igoru Zabirko atzina par vainīgu viltus liecības organizēšanā kopā ar Stabiņu un citām personām, piespriežot divu gadu nosacītu brīvības atņemšanu un divu gadu pārbaudes laiku
3. ↑  Pazudis notiesātais bijušais RPIVA rektors Stabiņš diena.lv 2009. gada 2. oktobrī
4. ↑  Par kukuļa izspiešanu notiesāto Stabiņu ārvalstīs nemeklē kļūdaina personas koda dēļ LETA 2009. gada 16. decembrī
5. ↑  «Itālijas policija apstiprina par kukuļa izspiešanu notiesātā un meklēšanā izsludinātā Stabiņa nāvi». *Kriminālziņas* (latviešu). 2023-09-06. Skatīts: 2023-09-06.
***Love Isn't Easy (But It Sure Is Hard Enough)*** ir Zviedrijas popmūzikas grupas ABBA dziesma no viņu 1973. gadā izdotā debijas albuma *Ring Ring*. Dziesmas autori ir Bjērns Ulveuss un Benni Andešons, bet vokālo sniegumu veido visu ABBA dalībnieku balsis. Dziesmā tiek aprakstītas ķildas starp vīrieti un sievieti.

*Love Isn't Easy (But It Sure Is Hard Enough)* bija viena no pēdējām dziesmām, kas tika ierakstītas albumam. Ierakstu kompānija jau 1973. gada februārī bija paziņojusi, ka martā tiks izdots grupas debijas albums, lai gan albumam pietrūka 3 dziesmu līdz pabeigtībai. *Ring Ring* veidošanas laikā Bjērns un Benni darbojās kā producenti citu ierakstu kompānijas *Polar* mākslinieku albumiem, tādēļ nebija daudz laika līdz martam veidot vajadzīgās dziesmas. Lai pabeigtu albumu, ABBA dalībniece Angnēta Feltskūga sarakstīja dziesmu *Disillusion*, Bjērns un Benni izmainīja iepriekš izdotas melodijas, sarakstot *I Saw It In The Mirror*, kā arī sakomponēja *Love Isn't Easy (But It Sure Is Hard Enough)*.

Dziesma bija ceturtais un pēdējais singls no albuma. Singla B-pusē atradās dziesma *I Am Just a Girl*. Šis singls bija pirmais un pēdējais, kas tika izdots ar grupas nosaukumu *Björn & Benny, Agnetha & Frida* caur *Polar* ierakstu kompāniju. Dziesma netika izdota kā singls Zviedrijā, grupas izcelsmes valstī, bet tika izdota pārējās Skandināvijas valstīs. *Love Isn't Easy* sasniedza 3. vietu Zviedrijas dziesmu topā *Tio i topp*. Singla popularizēšanai 1973. gada 20. jūnijā dziesma tika izpildīta Dānijas raidījumā *Sommerlørdag*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Love Isn't Easy (But It Sure Is Hard Enough) : Who, What, Where, When». *Servinghistory.com*. 2016-09-10. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-09-21. Skatīts: 2016-10-08.
2. ↑  Scott, Robert (2002) 'ABBA: Thank You for the Music — The Stories Behind Every Song', Carlton Books Limited: Great Britain, p. 31
3. ↑  Karls Magnuss Palms. *ABBA: The Complete Recording Sessions*. Stokholma : Verulam Publishing Ltd. 1994. 33. lpp. ISBN 0-907938-10-8. Kopā ar `|accessdate=` jālieto `|url=`
4. ↑  «Ring Ring — ABBA’s journey towards Eurovision». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 3. maijā. Skatīts: 2016. gada 31. oktobrī.
5. ↑  «ABBA panākumi Zviedrijas singlu topos». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 5. aprīlī. Skatīts: 2012. gada 5. maijā.
6. ↑  «Dziesmas izpildījuma Dānijā informācija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 23. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 31. oktobrī.
**Valtaiķi** ir ciems Kuldīgas novada Laidu pagastā. Izvietojies pagasta dienvidos Vaipas upes krastā pie autoceļa P117 12 km no pagasta centra Laidiem, 40 km no novada centra Kuldīgas un 165 km no Rīgas. Valtaiķos atrodas luterāņu baznīca.

Vēsture
-------

Sena apdzīvotā vieta, rakstu avotos pirmoreiz minēta 1338. gadā, kad šeit uzcelta Livonijas ordeņa Valtaiķu pils (nopostīta 1583. gadā). Mūsdienu apdzīvotā vieta veidojusies ap bijušās Valtaiķu muižas *(Neuhausen)* centru. 

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 129 | —     |
| 1979 | 107 | −17.1% |
| 1989 | 80 | −25.2% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 55 | −31.2% |
| 2011 | 71 | +29.1% |
| 2021 | 51 | −28.2% |

 |
|  |

### Arheoloģijas un mākslas pieminekļi

Valtaiķu viduslaiku pils paliekas ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, Valtaiķu baznīcas altāris, kancele, baznīcēnu soli, durvju komplekts, ērģeļu prospekts, luktas, ērģeles un 15 vitrāžas ir valsts nozīmes mākslas pieminekļi.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Valtaiķiem». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  OSP
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 540. lpp. ISBN 9984-00-412-0.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Laidu pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* **Laidi**
* Rude
* Sermīte
* Valtaiķi
* Vanga

 |

 |
**Neputns** ir grāmatu izdevniecība, kas publicē mākslas albumus, humanitāro zinātņu pētījumus un daiļliteratūru.

Vēsture
-------

Izdevniecība dibināta 1997. gadā, pirmais tās projekts bija vizuālo mākslu žurnāla "Studija" (1997-2017) izdošana. Tai sekoja arī mākslas grāmatu izdošana — katalogi, albumi, kā arī zinātniski pētījumi par mākslu, arhitektūru, kino un mūziku. 2001. gadā tika uzsākta arī dzejas grāmatu veidošana. Dažus gadus tika izdots arī žurnāls "Dizaina Studija". Izdevniecība veido izglītojošas sērijas — "Materiāli Latvijas mākslas vēsturei", "Studijas bibliotēka" un "Latvijas mākslas klasika". Izdevniecības galvenā redaktore ir mākslas zinātniece Laima Slava.

Vairākas "Neputna" grāmatas apbalvotas grāmatu mākslas konkursā "Zelta ābele", kā arī ieguvušas Literatūras gada balvas apbalvojumus. 2007. gada starptautiskajā grāmatu mākslas konkursā "Pasaules skaistākās grāmatas" (Leipcigā) skaistāko grāmatu vidū tika nosaukta arī R.M. Rilkes "Stundu grāmata. Gleznu un tēlu grāmata". 2002. gadā "Neputns" saņēma Latvijas Republikas Kultūras ministrijas balvu par ieguldījumu vērtīgu izdevumu tapšanā.

Rīgā, Tērbatas ielā 49/51 atrodas "Neputna" galerija.

Atsauces
--------

1. ↑  Par "Neputnu".

Ārējās saites
-------------

* Izdevniecības "Neputns" mājaslapa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Latvija Grāmatu izdevniecības Latvijā |
| --- |
|  |
| Grāmatu izdevniecības Latvijā | 
* Annele
* Avots
* Dienas Grāmata
* Egmont
* Jāņa Rozes apgāds
* Jāņa sēta
* Jumava
* Kontinents
* Liels un mazs
* LU Akadēmiskais apgāds
* Madris
* Mansards
* Neputns
* Pētergailis
* RaKa
* Valters Dakša
* Valters un Rapa
* Zinātne
* Zvaigzne ABC

 |
|  |
| Bijušās grāmatu izdevniecības Latvijā | 
* Anša Gulbja apgāds
* Galvenā enciklopēdiju redakcija
* Grāmatu draugs
* Liesma
* Zelta ābele

 |

 |
**Džakomo Antonio Domeniko Kvarengi** (itāļu: *Giacomo Antonio Domenico Quarenghi*, krievu: *Джа́комо Анто́нио Доме́нико Кваре́нги*; dzimis 1744. gada 20. septembrī, miris 1817. gada 2. martā) bija itāļu klasicisma arhitekts, kurš 1780. gadā pārcēlās uz dzīvi Pēterburgā, kur pēc viņa projektiem uzceltas daudzas sabiedriskās ēkas *Paladio* stilā. Pēc viņa meta Johans Georgs Ādams Berlics uzcēla Mežotnes pili (1797—1801).

Dzīvesgājums
------------

Pēterburgas Zinātņu akadēmijas celtne (1783—1789)
Dzimis 1744. gada 20. septembrī Bergamo tuvumā toreizējās Venēcijas Republikas teritorijā. Mācījās Romā, projektēja ēkas Monako un Vīnē.

1780. gadā Kvarengi kļuva par ķeizarienes Katrīnas II galma arhitektu Pēterburgā. Pēc viņa projektiem uzcēla Angļu pili Pēterhofā (1780—1787), Ermitāžas teātra (1783—1787) un Pēterburgas Zinātņu akadēmijas (1783—1785) ēkas Pēterburgā, Aleksandra pili Carskoje Selo (1792—1796), Augstdzimušo jaunavu Katrīnas institūtu (1804—1807) un Smoļnija institūtu (1806—1808).

Viņa pēdējais projekts bija Uzvaras kolonna iepretī Rīgas pilij par godu uzvarai karā ar Napoleonu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džakomo Kvarengi***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 68947570
* LCCN: n82123649
* ISNI: 0000 0000 6630 2002
* GND: 118793799
* SUDOC: 028645774
* BNF: cb14973536t (data)
* ULAN: 500018583
* SBN identifikators CFIV047528 nav derīgs.
* BNE: XX996019
* KulturNav: id

 |

 |
**Tasas Stesimbrots** (sengrieķu: *Στησίμβροτος*) bija sengrieķu vēsturnieks-logogrāfs, sofists un dzejnieks, Kimona un Perikla laikabiedrs un, dzīvojot Atēnās, bija dedzīgs Perikla pretinieks.

Tasas Stesimbrots dzima 470 gadā pr.Kr. Tasas salā, Egejas jūras ziemeļdaļā, un, kā parasti mēdza būt antīkajos laikos, viņa vārdam tika pievienota arī dzimšanas vieta "Tasa". Plutarhs stāsta, ka Kimons, karojot pret palikušajām persiešu varas struktūrām Trāķijā, militāri vērsās arī pret Tasu, kas 465. gadā pr.Kr. atšķēlās no Atēnām. Sakaujot tasiešus jūras kaujā, viņš piespieda pilsētu padoties. Pēc Kimona veiktajām represijām pret Tasas opozīcijas grupām salā arī Stesimbrots bija padzīts no dzimtās pilsētas un pārcēlās uz Atēnām.

Stesimbrots ir pazīstams, pirmkārt, kā literārā pētījuma par Homēru autors. Sengrieķu drāmas specialists, profesors Viktors Jarho atzīmē mitoloģiju kā tradīciju, kura sākas ar Homēra komentētājiem Lampsakas Metrodoru un Tasas Stesimbrotu. Viņš arī uzrakstīja darbu par mistērijām, kurš, kā runāja, atšķīrās no līdzīgiem darbiem ar savu polemisko toni.

Vēl viņš bija uzrakstījis politisku pamfletu par Temistoklu, Tukidīdu un Periklu, turklāt, nevis lai novērtētu šo vīru nopelnus, bet lai izplatītu visāda veida anekdotes un tenkas. Tā par Periklu viņš uzrakstīja, ka viņa vēsās attiecības ar dēlu ir tādēļ, ka tas pavedināja savu paša vedeklu. Ulrihs fon Vilamovics-Mellendorfs asi kritizēja Stesimbrotu un raksturoja to kā senatnes "žurnālistu", kas uzrakstījis tendenciozus tenku tekstus pret viņam netīkamajiem atēniešu politiķiem mūsdienu "revolveru preses" garā. Plutarhs savos "Dzīves aprakstos", kuros viņš atstāsta un salīdzina grieķu un romiešu valstsvīru un oratoru biogrāfijas, vienpadsmit reizes atsaucās uz Stesimbrotu, vairākkārtīgi atzīmējot neprecizitātes viņa sniegtajās ziņās. Bet vācu akadēmiķis Valters Burkerts atpazina Tasas Stesimbrotā tā saucāmā "Papirusa no laukiem" autoru.

Savukārt, Ksenofonta "Dzīrēs" Sokrāts par Stesimbrotu izsakās pozitīvi, vērtējot to kā Homēra eksagētu, kurš spēj viņa darbos izskaidrot dziļāku jēgu asprātīgu, lielākoties alegorisku interpretāciju veidā. Literatūras vēsturnieks Kārlis Rozenkrancs par Stesimbrota skolnieku uzskatīja zinātnieku un dzejnieku Kolofonas Antimahu, kurš viens no pirmajiem publicēja kritiskus komentārus attiecība uz Homēra poēziju.

Tasas Stasimbrota darbu fragmentus publicēja Kārlis Vilhelms Millers savā «*Fragmenta Historicorum Graecorum*» 2. sējumā.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Indrānu pagastā. Par citām jēdziena **Meirāni** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Meirāni** ir ciems Madonas novada Indrānu pagastā. Tas atrodas Aiviekstes labajā krastā. Cauri ciemam iet reģionālais autoceļš P82 (Jaunkalsnava—Lubāna).

Meirānos atrodas veikali, pasta nodaļa, skola, bibliotēka, ambulance un kultūras nams.

Meirānu muižas pils 2001. gadā

Vēsture
-------

1935. gadā Meirānos uzcēla dzelzceļa staciju, kas atradās uz dzelzceļa līnijas Madona — Lubāna. Agrāk ciems bija Meirānu pagasta centrs. Otrā pasaules kara laikā 1944. gada augustā Meirānu apkaimē risinājās sīvas kaujas, tika uzspridzināts tilts pār Aivieksti.

Meirānos atrodas Meirānu (Lubānas) muižas teritorija un tās pils.

| Gads | Iedzīvotāji |
| --- | --- |
| 1989 | 121 |
| 2000 | 115 |

Attālums līdz dažām pilsētām
----------------------------

* Lubāna — 11 km;
* Madona — 29 km;
* Rīga — 195 km;
* Rēzekne — 82 km;
* Pļaviņas — 65 km;
* Varakļāni — 40 km.

Ārējās saites
-------------

* Meirānu tautas nams

* Meirānu Kalpaka pamatskola Archived 2019. gada 31. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Meirāniem». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  «Lubānas novads - Vēsture». *www.lubana.lv*. Skatīts: 2020-11-12.
**Bari** (itāļu: *Bari*) ir ostas pilsēta Itālijas dienvidaustrumos Adrijas jūras krastā. Apūlijas reģiona un Bari metropoles administratīvais centrs. Ievērojama osta un universitātes pilsēta.

Bari bazilikā atrodas ievērojamā kristiešu svētā, mūsdienu Santa Klausa prototipa, Svētā Nikolaja kaps. Svētā Nikolaja pīšļus no mūsdienu Turcijas teritorijas 11. gadsimtā nozaga itāliešu jūrnieki, izraisot starptautisku skandālu.

Vēsture
-------

Bari osta pirmoreiz minēta 181. gadā p. m. ē. Trajāna laikā 109. gadā caur Bari tika uzbūvēts ceļš (*Via Traiana*) no Benevento uz Brindizi kā papildinājums Apija ceļam. 347. gadā pirmoreiz pieminēts Bari bīskaps, kurš atradās Konstantinopoles partriarhāta paļautībā līdz par 10. gadsimtam. 852. gadā Bari ieņēma arābi un šeit atradās Bari emīra rezidence. 871. gadā pilsētu ieņēma Svētās Romas imperatora Luija II un bizantiešu apvienotie spēki un tā atgriezās Bizantijas kontrolē. 1071. gadā pilsētu ieņēma normāņi Roberta Giskāra vadībā. Pēc tam, kad 1087. gadā uz Bari tika pārvesti Svētā Nikolaja pīšļi, pilsēta kļuva par svētceļojumu vietu. 1089. gadā šeit bez rezultātiem notika Bari koncils, lai pārvarētu baznīcas shizmu. Vēlākos gados Neapoles karalistes sastāvā Bari panīka, bet pilsētas apkārtne kļuva par malārijas avotu.

1808. gadā Napoleona ģenerālis un Neapoles karalis Joahims Mirats lika izbūvēt jaunu pilsētas daļu ar regulāru plānojumu (mūsdienu *Murattiano* rajonu) un pilsēta kļuva par svarīgu jūras ostu.

1943. gada 2. decembrī vācu aviācija bombardēja pilsētu, jo tā bija svarīga sabiedroto osta. Ostā tajā laikā atradās arī ASV kara kuģis ar sinepju gāzes kravu. Tās izplūdes rezultātā gāja bojā nenoskaidrots skaits (no 100 līdz 2000) karavīru un civiliedzīvotāju. Tādejādi Bari ir vienīgā pilsēta Otrā pasaules kara laikā, kas piedzīvojusi ķīmisko ieroču uzbrukumu.

Cilvēki
-------

Bari dzimuši:

* Antonio Kasāno (*Antonio Cassano*, 1982) — futbolists
* Nikolo Pičini (*Niccolò Piccinni*, 1728—1800) — komponists

Attēlu galerija
---------------

* Normāņu pilsNormāņu pils
* Bari katedrāleBari katedrāle
* Bari katedrāles interjersBari katedrāles interjers
* Sv. Nikolaja baznīcaSv. Nikolaja baznīca
* Sv. Nikolaja baznīcas kriptaSv. Nikolaja baznīcas kripta
* Sv. Marijas Aizbildnes baznīcas drupasSv. Marijas Aizbildnes baznīcas drupas
* Vallisas baznīcas apsīdasVallisas baznīcas apsīdas
* Prefektūras pilsPrefektūras pils
* Provinces pilsProvinces pils
* Petrucelli teātrisPetrucelli teātris
* Margeritas teātrisMargeritas teātris
* Nikolo Pičini piemineklisNikolo Pičini piemineklis

Atsauces
--------

1. ↑  «Popolazione Residente al 1° Gennaio 2018». Istat. Skatīts: 16 marts 2019.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bari***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 245657609
* LCCN: n79054584
* GND: 4086384-0
* NKC: ge291108
* BNE: XX450775

 |

 |
**K vitamīni** ir strukturāli līdzīgu taukos šķīstošu vitamīnu grupa, kas nepieciešama asinsrecei un kalcija saistīšanai kaulos un citos audos. K vitamīns ietekmējot dažādu olbaltumvielu struktūru, ļauj tiem piesaistīt kalcija jonus, kas citādāk nebūtu iespējams. Bez K vitamīna asinsrece ir būtiski traucēta un var izraisīt nekontrolējamu asiņošanu. Vitamīna darbības pamatā ir stimulējoša ietekme uz tā dēvēto K vitamīna atkarīgo asins recēšanas faktoru sintēzi aknās.

Ķīmiski par K vitamīnu var uzskatīt 2-metil-1,4-naftohinona (3-) atvasinājumus. Pie K vitamīna pieder arī divi dabiski vitamēri: K2 vitamīns un K1 vitamīns. K2 vitamīns savukārt iedalās sīkāk apakšgrupās.

K1 vitamīns (**fitomenadions**, **fitonadions**, **fillohinons**) tiek sintezēts augos un visvairāk ir atrodams zaļo lapu dārzeņos, kur tas ir iesaistīts fotosintēzē. Resnajā zarnā baktēriju ietekmē K1 vitamīns pārveidojas par K2 vitamīnu.

Izšķir 3 sintētiskas K vitamīna grupas — K3, K4 un K5. K3 vitamīns pētījumos ir pierādīts toksisks.

Atsauces
--------

1. ↑  *Damm W. Bouquot A. Oral and maxillofacial pathology (second edition) 2002 (714).*
2. ↑  "Vitamin K". Linus Pauling Institute, Oregon State University.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***K vitamīns***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85143994
* BNF: cb12262847c (data)
* NDL: 00576745
* NKC: ph889902

 |

 |
Šis raksts ir par Svētupes pieteku. Par citām jēdziena **Arupīte** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Arupīte** (arī **Ārupīte**, **Arupe**, **Dzirnupīte**) ir Svētupes kreisā krasta pieteka Limbažu novadā. Sākas mežainā apvidū ziemeļos no Rustūžiem Viļķenes pagastā, plūst ziemeļu virzienā pa Metsepoles līdzenumu. Upes slīpums neliels, vidustece un augštece regulēta un padziļināta, pieguļošā teritorija meliorēta. Lejteces posmā, kas ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta ainavu aizsardzības zonā, upes kritums lielāks. Lielākā pieteka Dzirnupīte, kas novada uz Arupīti Viļķenes zivju dīķa un dzirnavezera ūdeņus. Arupīti šķērso valsts autoceļi V151 (Upītes–Vitrupe) un V141 (Radziņi–Viļķene–Ķirbiži). Tās krastos atrodas Rūkas un Lauva.

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA vietvārdu datubāze
2. ↑  «Ārupīte». *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 70. lpp.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Arupīte (Svētupes pieteka)*** |
Kurzemes un Zemgales hercogistes baznīcas likumi (1570)
**Aleksandrs Einhorns** (vācu: *Alexander Einhorn*, miris 1575. gadā Lemgo) bija Kurzemes un Zemgales hercogistes luterāņu mācītājs, Kurzemes hercoga Gotharda Ketlera galma mācītājs un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendents. Izstrādāja hercogistes baznīcas likumus (1570), kas palika spēkā līdz pat 1832. gadam.

Dzīvesgājums
------------

Studēja Rostokas Universitātē.

Pēc Kurzemes un Zemgales hercogistes izveides veiktās baznīcas revīzijas ziņojumā bija minēts, ka "ļaudis dzīvojot tumsībā un māņos, daudzi no viņiem nomirstot nekristīti". Pēc hercoga Gotharda priekšlikuma 1567. gadā Kurzemes landtāgs nolēma celt 70 jaunas luterāņu baznīcas un pie astoņām no tām ierīkot skolas un nabagu mājas.

Iecelts par Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendentu, Aleksandrs Einhorns kopā ar hercoga padomnieku Zalomonu Henningu un Kurzemes hercogistes kancleru M. fon Brunovu izstrādāja Kurzemes un Zemgales hercogistes baznīcas likumus, izmantojot gan sava laika ievērojamāko teologu rakstus, gan arī Rīgas baznīcu nolikumus. Likumi noteica mācītāju iecelšanas un baznīcu vizitācijas kārtību, dievkalpojumu saturu, baznīcas ceremonijas utt. Īpaša uzmanība tika pievērsta darbam nevācu (latviešu) draudzēs. 1570. gadā tika apstiprināta A. Einhorna izstrādātā baznīcas kārtība. Hercogs uzdeva superintendentam un sevišķam baznīcu pārlūkam, mazākais, ik pa diviem gadiem reizi apceļot draudzes, pārklaušināt zemniekus, pārlūkot mācītājus un skolotājus viņu darbībā. "Kurzemes hercogistes baznīcas likumus" pirmo reizi iespieda Rostokā 1572. gadā.

Miris 1575. gadā Lemgo, tagadējā Ziemeļreinas-Vestfālenes zemē.

Viņa mazdēls Pauls Einhorns bija Kurzemes hercoga Gotharda Ketlera galma mācītājs un Kurzemes un Zemgales hercogistu superintendents, kas 1649. gadā Tērbatā publicēja pirmo pamatīgo latviešu vēstures grāmatu "*Historia Lettica*".

Darbi
-----

* Kurzemes un Zemgales hercogistes baznīcas reformācija (kopā ar hercoga kancleru Miķeli Brunavu, 1570)
* Kurzemes hercogistes baznīcas likumi (*Kirchen Ordnung*, 1570)

Atsauces
--------

1. ↑  
*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.
2. ↑  NO HERCOGA GOTHARDA LĪDZ HERCOGAM JĒKABAM virtuālā iztāde
3. ↑  Dmitrijs Smirnovs. «КЕТЛЕР/Ketlers». *www.pravenc.ru* (krievu). Skatīts: 2021-09-05.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 34849061
* ISNI: 0000 0000 0326 0992
* GND: 10261878X

 |

 |
**Gabriels Bengtsons Uksenšerna** (zviedru: *Gabriel Bengtsson Oxenstierna af Korsholm och Wasa*, 1586—1656) bija zviedru valstsvīrs. Zviedru Igaunijas gubernators (1611—1617), Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators (1645—1647), rezidēja Rīgas pilī.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1586. gada 18. martā Lindholmas muižā (*Lindholmens gård*) brīvkunga Bengta Gabrielssona Uksenšernas un viņa pirmās sievas Zigrīdas ģimenē. Viņa jaunākais pusbrālis bija Bengts Bengtsons Uksenšerna (1591—1643), bet brālēns Zviedrijas kanclers grāfs Aksels Uksenšerna (1583—1654).

Studēja ārvalstu universitātēs, pēc atgriešanās dzimtenē 1606. gadā stājās karaļa Kārļa IX dienestā. 1610. gadā Stokholmā apprecējās ar Annu Banēri (*Banér*, 1585—1656). 1611. gadā jaunais Zviedrijas karalis Gustavs II Ādolfs viņu iecēla par Zviedru Igaunijas gubernatoru.
No 1617. gada viņš darbojās Zviedrijas valdībā, piedalījās Poļu—zviedru kara apgādes organizēšanā un sekojošajās miera sarunās.

1625. gadā karalis Gustavs II Ādolfs iekarotās Vidzemes teritorijā Gabrielam Uksenšernam piešķīra Krimuldas pili un tai blakus esošo Englārtes muižu, bet 1626. gadā Ahjas muižu (*Aya*) un Alterturnas muižu (*Altenturn, Vana-Kastre*) Tērbatas apriņķī, Vennu muižu (*Wenden, Võnnu*) Lēnes apriņķī.
No 1631. līdz 1633. gadam viņš bija Somijas gubernators.

Karalienes Kristīnes valdīšanas laikā 1634. gadā tika iecelts par valsts mantzini, tajā pašā gadā viņš nopirka Aumeisteru muižu Vidzemē.
1645. gadā viņu iecēla par Zviedru Vidzemes ģenerālgubernatoru. 1647. gadā gubernators Uksenšerna slimības dēļ lūdza sevi atcelt no šī amata.
1651. gadā viņam piešķīra Koršolmas un Vāsas grāfa titulu un plašus zemes īpašumus Somijā, bet 1652. gadā paaugstināja par valsts admirāli.

Miris 1656. gada 12. decembrī Edsbergas pilī, apglabāts Fasternas baznīcā (*Fasterna kyrka*). Aumeisteru muižu mantoja viņa dēls grāfs Bengts Uksenšerna.

Atsauces
--------



|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gabriels Bengtsons Uksenšerna*** |

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Ēriks Rinings**  |  **Zviedru Vidzemes ģenerālgubernators** 1645—1647 | Pēctecis: **Magnuss Gabriels Delagardijs**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 212855906
* ISNI: 0000 0001 4018 4818
* GND: 101753540X
* KulturNav: id

 |

 |
Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms
**Georgs Frīdrihs fon Felkerzāms** (vācu: *Georg Friedrich von Fölkersahm*; 1766—1848) bija vācbaltiešu muižnieks, Kurzemes bruņniecības sekretārs (1795), delegācijas sastāvā parakstījis Kurzemes hercogistes pievienošanas aktu Krievijas Impērijai. Vidzemes ģenerālgubernatora marķīza Pauluči kancelejas vadītājs (1813). Vidzemes guberņas civilais gubernators (1829—1847).

Sabiedriskā darbība
-------------------

Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājs (1815). Jelgavas brīvmūrnieku Jāņa ložas „Zu den drey Gekrönten Schwerdtern" brālis (1818). 1836. gadā viņu par savu goda biedru ievēlējusi arī Rīgas vēstures un senatnes pētītāju biedrība.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1766. gada 10. novembrī Kurzemes un Zemgales hercogistē Felkerzāmu dzimtas muižā (Stelles muižā, mūsdienās Šēderes pagastā, vācu: *Steinensee*).
1781.—1785. gadā mācījās Jelgavas akadēmiskajā ģimnāzijā.
1786.—1789. gadā studēja Getingenes Universitātē.
1793. gadā hercogs Pēteris viņu iecēla par ģenerālkomisāru, viņa uzdevums bija nodrošināt Kurzemes hercogistē izvietotā Krievijas karaspēka apgādi Kostjuško sacelšanās laikā.
1795. gadā kļuva par Kurzemes bruņniecības sekretāru, bijis viens no sešiem Kurzemes bruņniecības deputātiem, kas Pēterburgā parakstīja Kurzemes hercogistes pakļaušanās aktu.
1803. gadā Kurzemes bruņniecības deputāts Pēterburgā.
1809. gadā Kurzemes gubernatora padomnieks.
1812. gada kara laikā pēc Napoleona karaspēka iebrukuma Kurzemē pārcēlās uz Pēterburgu, pēc tam uz Rīgu, kur strādāja militārā gubernatora marķīza Pauluči kancelejā.
1812. gadā bija krievu ieņemtās Klaipēdas (vācu: *Memel*) ģenerālintendants.
Vidzemes ģenerālgubernatora marķīza Pauluči kancelejas vadītājs (1813).
1815. gadā bija viens no Kurzemes literatūras un mākslas biedrības dibinātājiem.
1829.—1847. gadā Vidzemes civilais gubernators, slepenpadomnieks (1835).

Miris 1848. gada 18. novembrī Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  Baltische Historische Kommission

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 80420005
* LNB: 000199328
* ISNI: 0000 0000 5651 487X
* GND: 136001491

 |

 |
**Jūliuss Dērings** (vācu: *Julius Döring*; 1818. gada 31. augusts — 1898. gada 26. septembris) bija ievērojams vācbaltu gleznotājs un kultūras darbinieks, kas apvienoja vēlīnā romantisma tradīciju ar 19.gs. dokumentējošo reālismu. Kurzemes Provinces muzeja bibliotekārs (1860—1893), nodarbojies ar Kurzemes mākslas vēstures materiālu vākšanu un apzināšanu.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1818. gada 31. augustā Drēzdenē, Vācijā. Studēja Drēzdenes mākslas akadēmijā pie E. Bendemaņa (1838), studiju gados sāka darināt portretus. 1844. gadā viņš ceļoja pa Dienvidvāciju un Ziemeļitāliju, zīmējot tautastērpus zīmējumus dzejnieka E. Dullera izdevumam "Vācu tautas vēsture" (*Geschichte des deutschen Volks*).
1845. gadā viņu uzaicināja strādāt par zīmēšanas skolotāju Jelgavas ģimnāzijā, līdztekus viņš pasniedza arī privātstundas, aktīvi nodarbojās ar portretu darināšanu un baznīcu altārgleznu gleznošanu. 1852. gadā apceļoja Vāciju, Itāliju un Franciju.

Dērings ilgstoši bija Kurzemes literatūras un mākslas biedrības biedrs, no 1860. gada darbojās kā bibliotekārs Kurzemes Provinces muzejā, kur apzināja kultūrvēsturiskos materiālus. Interesējās par jaunāko literatūru un pārvaldīja franču un itāļu valodas. 

1863. gadā arheologiski izpētīja Bīlavu un Birznieku Velna laivas.
1885. un 1889. gadā devās ceļojumā uz Grieķiju un Palestīnu, miris 1898. gada 26. septembrī.

Māksla
------

Jūliusa Dēringa galvenais mākslas žanrs bija portreti. Viņa darināto portretu kopskaits sasniedz tūkstoti no kuriem gan saglabājušies tikai nedaudzi. Portretu pasūtījumi nāca visbiežāk no muižnieku un pilsoniskajām aprindām. 

Otrs plašākais Dēringa žanrs bija altārgleznas, kuru vairums ir saglabājušās. Tēmu risinājums ir konvencionāls un tradicionāls. Dērings tiešāk vai netiešāk seko aprobētiem un arī slaveniem paraugiem. Vairāki gandrīz identiski kompozīciju atkārtojumi (Iecavas, Jelgavas, Salas, Saukas, Bauskas baznīcās) liecina par tipveida produkciju.

Pazīstamākās gleznas
--------------------

* Brāļu Groševsku dubultportrets (1848)Brāļu Groševsku dubultportrets (1848)
* Johana Frīdriha Vilhelma fon Hāna portrets (1849)Johana Frīdriha Vilhelma fon Hāna portrets (1849)
* Firsta Johana Līvena portrets (1849)Firsta Johana Līvena portrets (1849)
* Adelaidas fon Hānas, dzimušas Grothusas, portrets (1849)Adelaidas fon Hānas, dzimušas Grothusas, portrets (1849)
* Frīdriha fon Kleina portrets (1859)Frīdriha fon Kleina portrets (1859)
* Konradīna fon Hoenštaufena sodīšana ar nāvi (1859–1871)Konradīna fon Hoenštaufena sodīšana ar nāvi (1859–1871)
* Kurzemes hercoga Gotharda Ketlera portrets (1888)Kurzemes hercoga Gotharda Ketlera portrets (1888)

Atsauces
--------

1. ↑  salasdraudze.lv

Ārējās saites
-------------

* 

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 311247952
* LNB: 000232725
* LCCN: nb2019011359
* ISNI: 0000 0004 7789 4700
* GND: 103141987
* SUDOC: 158881400
* ULAN: 500357959

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Šķēdes pagastā. Par apdzīvotu vietu Rudbāržu pagastā skatīt rakstu Pelči (Rudbāržu pagasts).

**Pelči** ir ciems Kuldīgas novada Pelču pagastā, pagasta centrs. Izvietojušies pagasta vidusdaļā 6 km no novada centra Kuldīgas un 152 km no Rīgas.

Vēstures avotos Pelči pirmoreiz minēti 1441. gadā, kad Livonijas ordeņa mestrs Heinrihs Finke fon Oferbergs izlēņo Pelču ciemu, kas aptver 6 arklus zemes, Heinriham Knorrem. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Pelču muižas (*Pelzen*) centra. Par lielāku apdzīvoto vietu Pelči izauguši pēckara gados, kad tur veidoja kolhoza «Komunārs» un Ievukalnu ciema centru. Pelčos atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, bērnudārzs, speciālā internātpamatskola—attīstības centrs, tautas nams, bibliotēka, pasts.

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 288 | —     |
| 1979 | 330 | +14.6% |
| 1989 | 584 | +77.0% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 509 | −12.8% |
| 2011 | 436 | −14.3% |
| 2021 | 410 | −6.0% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubže: Informācija par Pelčiem». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pelču pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Ābele
* Kaltiķi
* **Pelči**
* Raidstacija
* Rimzātciems
* Skrundenieku ciems
* Slipiņciems

 |

 |