recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Staiceles pamatskola** ir vispārējās izglītības iestāde Staicelē, Limbažu novadā.

Vēsture
-------

1904. gadā skolotāja Veronika Zenka nodibināja latviešu privātskolu Staiceles papīrfabrikas strādnieku bērniem. 1910. gadā skolas vadību pārņēma Staiceles fabrikas valde un to nosauca par Staiceles fabrikas skolu. Fabrikas valde noteica, ka skolu var apmeklēt tikai fabrikas strādnieku bērni, kas noveda pie tā, ka 1915. gadā skolu savā pārvaldībā pārņēma Rozēnu pagasts, pārsaucot to par **Rozēnu pagasta Staiceles I pakāpes pamatskolu**. Lai gan skolas apgāde pārgāja pagasta rokās, fabrikas valde turpināja palīdzē un skolā uzturēja divas klases. Fabrikas valde atteicās no skolas apgādes, 1923. gadā, pēc nesaskaņām ar pašvaldību, kas lika meklēt līdzekļus jaunas skolas ēkas celtniecībai. Pēc gadā pašvaldība saņēma no valsts pabalstu un vēl pēc gada tika uzsākta jaunās skolas celtniecība, ko pabeidza 1928. gada vasarā. 1926. gadā saistībā ar skolas paplašināšanos to pārsauca par **Rozēnu pagasta Staiceles sešklašu pamatskolu**.

1966. gadā skola vēlreiz pārcēlās uz jaunu ēku. 2002. gadā skolai tika piebūvēta bibliotēka un divas mācību telpas. No 2006./2007. mācību gada Staiceles pamatskola kļūst par **Staiceles vidusskolu** ar 10. klasi.

No 2018./2019. mācību gada skola reorganizēta par pamatskolu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Reorganizētās, slēgtās un dibinātās izglītības iestādes 2018. gadā» (lv-lv). LR Izglītības un Zinātnes ministrija. Skatīts: 2018-11-23.

Ārējās saites
-------------

* Pamatskolas mājaslapa

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Limbažu novada skolas |
| --- |
|  |
| Ģimnāzijas un vidusskolas | 
* Alojas Ausekļa vidusskola
* Limbažu Valsts ģimnāzija
* Limbažu vidusskola
* Salacgrīvas vidusskola

 |
|  |
| Sākumskolas un pamatskolas | 
* Krišjāņa Valdemāra Ainažu pamatskola
* Lādezera pamatskola
* Liepupes pamatskola
* Limbažu sākumskola
* Limbažu novada speciālā pamatskola
* Pāles pamatskola
* Staiceles pamatskola
* Umurgas pamatskola
* Vidrižu pamatskola
* Baumaņu Kārļa Viļķenes pamatskola

 |

 |
Orantas Dievmāte, 11.gs. Sv. Sofijas katedrāle, Kijeva

  

**Oranta** ir Dievmātes ikonogrāfiskais tips, kurā viņa lūdzās ar augsti paceltām rokām. Dievmātes tips "Zīme" atklāj Iemiesošanās svētnoslēpumu un saistās ar Jesajas pravietojumu: "…Kungs pats dos jums zīmi, redzi, jaunava taps grūta, dzemdēs dēlu un dos viņam vārdu Immānū-Ēls" (Jes.7:14). Pastāv viedoklis, ka "Zīmes" ikonogrāfija veidojusies uz divu Dievmātes ikonu pamata — "Oranta", kas atrodas Agia Soros kapelā, iespējams marmora reljefa veidā, virs avota ar svēto ūdeni — agiasmosa, kura priekšā imperatori apmazgājās, pirms tuvoties šķirstam ar Nikopejas Dievmātes relikvijām. Šāda ikona tika atrasta Vlahernas baznīcā restaurācijas darbu laikā, 1031. gadā, kuros atklājās sienā iemūrēts Dievmātes tēls, tur paslēpts ikonu grautiņu laikā. Divu ikonogrāfisko tipu savienošana atklāja jaunā tēla Dievmāte "Zīme" aizsardzības kontekstu. Ne velti to saista ar epitetu "Episkepsis" — aizstāve. Tēla "Zīme" aizsardzības simbolika atklājas tajā, ka Dievmāte lūdzoties iemieso Baznīcu, kas ir visu kristiešu patvērums un aizstāve, nesagraujamais pilsētas mūris. Šādā nozīmē Dievmāte "Zīme" tika godināta Bizantijā, un šis tēls redzams Kijivas Sofijas katedrāles apsīdā ("Nesagraujamais mūris"), bet Novgorodā ikona "Zīme" kļuva par pilsētas pallādiumu.

* **Nosaukums**: Dievmāte "Zīme", "Platitera" ("Plašāka par debesīm"), Lielā Panagija, Vlahernitissa
* **Svētku dienas**: Novgorodas Dievmātes ikona "Zīme" 27.novembrī
* **Avoti**: "…Kungs pats dos jums zīmi, redzi, jaunava taps grūta, dzemdēs dēlu un dos viņam vārdu Immānū-Ēls" (Jes.7:14)
* **Ikonogrāfija**: Kristus Bērns tiek attēlots frontāli uz Dievmātes krūtīm, Dievmāte attēlota kā pusfigūra (variants "Lielā Panagija"), "Platitera" ar Bērnu Dievmātei klēpī, uz ceļiem, "Panagija" ar eņģeļiem vai serafiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Alfredo Tradigo ; translated by Stephen Sartarelli. *Icons and saints of the Eastern Orthodox Church*. Los Angeles : J.P. Getty Museum, 2006. 172. lpp. ISBN 978-0-89236-845-7.
2. ↑  Galina Kolpakova; Irina Jazykova. *Ikona : atlas pravoslavnoj ikony*. Moskva : Feorija, 2013. 486. lpp. ISBN 978-5-91796-022-7.
3. ↑  pod obŝej redakciej Patriarha Moskovskogo i vseâ Rusi Aleksiâ II. *Pravoslavnaâ ènciklopediâ*. Moskva : Cerkovno-naučnyj centr "Pravoslavnaâ ènciklopediâ, 2001. 271–272. lpp. ISBN 5-89572-007-2.
Aptuvenais jazīdu izplatības areāls
Lāliša
**Jazīdi**, zināmi arī kā **jezīdi**, ir kurdu etnoreliģiska grupa Irākā, Nīnavas reģionā. Jazīdi dzīvo arī Sīrijas ziemeļos, Turcijas dienvidos, Armēnijā un Gruzijā. Jazīdu kopskaits ir no 250 000 līdz 500 000. Pēdējos gados viņus smagi ietekmējis Sīrijas pilsoņu karš un ISIL asiņainās represijas, kas īpaši vērtas pret jazīdiem. Tāpēc vairākus tūkstošus liela jazīdu kopiena sastopama arī Vācijā.

Jazīdisms
---------

Jazīdismam nav nekā kopēja ar islāma teoloģiju un rituāliem, un tas vairāk atgādina pirmsislāma persiešu zoroastrismu ar jūdaisma un kristietības elementiem. Jazīdi tic vienam Dievam, kurš pēc pasaules radīšanas uzticējis to septiņiem erceņģeļiem, varenākais no kuriem ir pāvu eņģelis. Arī Jēzus un Muhameds figurē jazīdu svētajos rakstos. Jazīdu svētos rakstus veido divas grāmatas *Mashaf-s Rash* un *Kitab-i Jilwa*. Sektas pretinieki parasti apvaino jazīdus sātana pielūgšanā, jo pāvs Tuvajos Austrumos bieži tiek saistīts ar Ibisu jeb Sātanu.

Jazīdu galvenais templis atrodas Šajkanas ciematā Irākā, kur atrodas Lālišas templis, kurā atrodas svētā šeiha Adī kapa vieta. Ticīgajiem jazīdiem vismaz vienreiz dzīvē jāveic svētceļojums uz šo templi.

Jazīdisma izcelsme ir neskaidra. Lai arī reliģijas nosaukums dažreiz tiek saistīts ar Umajādu kalifu Jazīdu ibn Muāviju, kurš valdīja no 680. līdz 683. gadam, jazīdi par savas reliģijas dibinātāju uzskata 12. gadsimta sūfiju šeihu Adī ibn Musāfiru, kas bija uzticīgs musulmanis, tāpēc arī šī versija nešķiet ticama. Jazīdi uzskata, ka esot cēlušies Basrā un laika gaitā pārcēlušies uz Irākas ziemeļiem, kur kļuvuši par daļu no kurdiem. Iespējams, ka nosaukums nāk no persiešu vārda *ized* — eņģelis, dievība. Jazīdi paši sev sauc par *dāsin* vai *davasīn*.

Sabiedrība
----------

Tradicionālā jazīdu sabiedrība dalījās divās daļās: *murīdos* jeb parastajos cilvēkos un *rūhānos*, reliģiskajā kārtā, kas baudīja pārējo cieņu. *Rūhāniem* aizliegts griezt matus un bārdu. Laulības starp šīm divām grupām vai murīda pāriešana reliģiskajā kārtā nav atļauta.

Jazīdi vēsturiski dzīvojuši Šajkanas apgabalā uz ziemeļiem no Mosulas, Sindžāras kalnu reģionā uz rietumiem no Mosulas, Dijarbakiras apkaimē Turcijā, Halebas apgabalā Sīrijā, kā arī Armēnijā un Gruzijā. 1922.-1924. gada Irākas tautas skaitīšana uzrādīja 26 257 jazīdus, kamēr Turcijas 1923. gada tautas skaitīšana uzrādīja 18 000 jazīdus. 1926. gada PSRS tautas skaitīšana uzrādīja 14 522 jazīdus.

Atsauces
--------

1. ↑  Medieval Islamic Civilization: An Encyclopedia
2. ↑  Encyclopedia of the Ottoman Empire
3. ↑  Encyclopedia of the Peoples of Africa and the Middle East
4. ↑  First Encyclopaedia of Islam: 1913-1936
Kundas kultūrai raksturīgie darbarīki.
**Kundas kultūra** bija Baltijas pirmiedzīvotāju vidējā akmens laikmeta (mezolīta) kultūra (8.-5. gadu tk. p.m.ē.) Latvijā, Igaunijā, Lietuvā, Polijas ziemeļos, Somijas dienvidos un Krievijas ziemeļrietumu apgabalos. Domājams, ka tā attīstījās no paleolīta laikā Polijas un Lietuvas teritorijā radušās Svidru kultūras. Kundas kultūrai pieskaita Zvejnieku apmetnes un Zvidzes apmetnes mezolīta iedzīvotājus Latvijas teritorijā.

Nosaukums
---------

Nosaukums cēlies no Kundas pilsētas vārda Igaunijas ziemeļos, kur nelielos pakalnos (Hīemegi un Lamasmegi) jau sākot no 1870.gada atrastas šai kultūrai tipiskās senlietas. Tērbatas universitātes ģeoloģijas profesors Konstantīns Grēvinks 1882. gadā publicēja grāmatu par Kundas apmetnes ģeoloģiju un arheoloģiju.
Arheoloģiskie izrakumi izdarīti 1933.-1937. gadā R.Indreko vadībā un 1949. 1961. gadā L.Jānitsa vadībā.

Raksturojums
------------

Ancilus ezers Kundas kultūras laikā pārklāja prāvu Latvijas daļu (Zemgales līdzenums, Daugavas lejtece ar Rīgu un Piejūras zemiene bija zem ūdens).
Kundas kultūras periods sakrīt ar Ziemeļeiropas klimata pārmaiņu Boreālo periodu, kad agrākās ledāja klātās teritorijas Ancilus ezera krastos pārklājās ar mežu. Latvijas pirmiedzīvotāju saimniecība balstījās uz zvejniecību, medībām un vākšanu, par ko liecina daudzie kaula un raga šķēpu gali, harpūnas, bultas un dunči. Raksturīgi darbarīki ir akmens kalti un cirvji, nelieli krama un kvarca rīki. Apmetnes bija izvietotas galvenokārt lielu ezeru, upju, purvu krastos. No Kundas kultūras pakāpeniski izveidojās Narvas kultūra, kurā pazina māla trauku veidošanas tehnoloģiju.

Ģenētika
--------

Kundas kultūras laikmetā Baltijas iedzīvotāji ģenētiski piederēja Rietumu mednieku-vācēju grupai, kas nesajaucās ar zemkopju ieceļotājiem no Anatolijas.

Literatūra
----------

* Grewingk, C. Geologie und Archaeologie des Mergellagers von Kunda in Estland. Dorpat: Verlag der Dorpater Naturforscher-Gesellschaft, 1882. - 123 lpp.
* Bērziņš V. Mezolīta apmetne Užavas Vendzavās // Ventspils muzeja raksti. — Rīga, 2002. — 2. [sēj.] — 29.—43. lpp
* Davida E. Zagorska I. Zvejnieku mezolīta apmetne un kapulauks Eiropas kontekstā: kaula un raga industrijas tehniskās izpētes pirmie rezultāti // Latvijas Vēstures Institūta Žurnāls. — 2004. — Nr. 2. — 5.—26. lpp.
* Gerhards G. Mezolīta iedzīvotāju paleoekoloģiskās izpētes daži aspekti. Latvijas Vēstures Institūta Žurnāls. — 2001. — Nr. 3. — 38.—59. lpp.
* Sloka J. Zivis Zvidzes mezolīta un neolīta apmetnē (VI—III g.t. p.m.ē) // Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas Vēstis. — 1986. — Nr. 9. — 127.—130. lpp.
* Zagorska I. Jakubovska I. Veinbergs I. Mezolīta pieminekļi Usmas ezera baseinā // Arheoloģija un etnogrāfija. — Rīga, 2000. — 20. laid. — 107.—119. lpp.
* Zagorska I. Zvejas un medību rīki akmens laikmeta apmetnē un kapulaukā Zvejniekos // Latvijas PSR Zinātņu Akadēmijas Vēstis. — 1970. — Nr. 12. — 51.—64. lpp.


1. ↑  Mittnik, A. Wang, CC. Pfrengle, S. et al. The genetic prehistory of the Baltic Sea region. Nat Commun 9, 442 (2018).
**Sālsvirzas** (latīņu: *Honckenya*) ir monotipiska ģints neļķu dzimtā, kurā ietilpst tikai viena suga — **biezlapainā sālsvirza** (*Honckenya peploides*). Dabiskais izplatības areāls ir ziemeļu puslodes subarktiskajā joslā un mērenajā joslā, kur dažāda lieluma grupas aug kāpās un liedaga smiltājos.

Sālsvirzas ir bieži sastopamas Latvijā — jūras piekrastēs.

Apraksts
--------

Biezlapainā sālsvirza ir daudzgadīgs, 5-15 cm garš lakstaugs ar ložņājošu, sulīgu, kailu un zarainu stublāju. Augi parasti veido skrajas vai blīvas, klājeniskas audzes.

Lapas ir sulīgas, lancetiskas vai olveidīgas, tām nav pielapes. Plātnes mala gluda un gals smails. Lapas uz stublāja un zariem ir sēdošas un tās ir izvietotas pretēji. Augs ir divmājnieks — tā ziedi ir viendzimuma, nodalīti uz dažādiem augiem. Ziedi pa vienam lapas žāklē vai skrajās ziedkops stublāja un zaru augšdaļā. Kauslapas un vainaglapas pa 5. Kauslapas ir sulīgas, otrādi olveidīgas, zaļgandzeltenas. Vainaglapas parasti baltas, aptuveni 0,4 cm garas, veselas, šaurākas par kauslapām, vīrišķajos ziedos vismaz kausa garumā, sievišķajos — īsākas nekā kauslapas.

Auglis ir apaļa, sulīga trīsvāršņu pogaļa, kas pārsniedz kauslapas. Zied no jūnija vidus līdz augustam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Honckenya Ehrh. | Plants of the World Online | Kew Science». *Plants of the World Online* (angļu). Skatīts: 2023-04-21.
2. 1 2 3 4 5  «biezlapainā sālsvirza - Honckenya peploides (L.) Ehrh. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-04-21.
**Palu staipeknītis** (*Lycopodiella inundata*) ir staipekņu dzimtas (*Lycopodiaceae*) augs, kas pieder staipeknīšu ģintij (*Lycopodiella*).

Palu staipeknītis aug nepiesārņotu un barības vielām nabadzīgu ezeru krastos, zāļu purvos, purvainās pļavās pārsvarā smilšainās augsnēs. Tas ir izplatīts Eiropā, neiekļaujot kontinenta rietumu un dienvidu daļu. Pārsvarā tas sastpams Eiropas centrālajā daļā. Palu staipeknītim Latvija ir tuvu izplatības areāla austrumu robežai, tāpēc tas ir izplatīts reti un nevienmērīgi, galvenokārt rietumu daļā un Rīgas apkārtnes ezeru krastos. Nereti palu staipeknīša izplatība saistīta ar ezeriem, kuru piekrastes seklūdenī aug lobēliju (*Lobelia dortmanna*) un ezereņu (*Isoëtaceae*) audzes.

Apraksts
--------

Palu staipeknītis ir daudzgadīgs, retāk viengadīgs augs ar pacilu vai stāvu, īsu stublāju un daudzām sīkām saknītēm. Stublājs var būt 1 – 15 cm garš, kas cieši pieguļ substrātam. Stāvo zaru ir maz un tie ir 1 - 5 cm augsti. Lapas pamīšus, taisnas 3 - 5 mm garas. Palu staipeknītis ir līdzīgs gada staipeknim (*Lycopodium annotinum*). Tiem abiem zara galā ir tikai viens strobils, bet atšķirībā no gada staipekņa palu staipeknītim strobils ir platāks par zaru, uz kura tas atrodas, un tas nav krasi norobežots no zara. Sporofilu vārpiņas labi izceļas, jo ir dzeltenzaļā krāsā, kad nogatavojušās. Sporas nobriest laikā no jūlija līdz oktobrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  palu staipeknītis - Lycopodiella inundata (L.) Holub - Augi
2. 1 2 3  Staipekņu apraksts
3. 1 2 3 4  V.Baroniņa, I.Lodziņa "Populārzinātniskā Latvijas Sarkanā grāmata", 1992.g. ISBN 5-7966-0544-5
4. 1 2  Staipekņu nodalījums

Ārējās saites
-------------

* Palu staipeknīša foto (ARKive)
* Palu staipeknīša foto (priede.bf.lu.lv)
* Mikroliegumu sugas
* Bioloģiskās daudzveidības atjaunošana militārajā poligonā "Ādaži" Arhivēts 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē.
Šis raksts ir par pilsētu Lubušas vojevodistē. Par pilsētu Opoles vojevodistē skatīt rakstu Gožova Slonska.

**Gožova Velkopolska** (poļu: *Gorzów Wielkopolski*) ir pilsēta Polijas rietumos, Lubušas vojevodistes centrs Vartas upes krastos. Vēsturiski sena vācu pilsēta Brandenburgā — Landsberga pie Vartas (vācu: *Landsberg an der Warthe*).

Pilsētu 1257. gadā dibināja Brandenburgas markgrāfs. Pilsēta attīstījās kā viduslaiku tirdzniecības centrs uz galvenā ceļa starp Berlīni un Kēningsbergu. 1433. gadā piedzīvoja husītu uzbrukumu. Trīsdesmitgadu karā pilsētu izpostīja zviedri. No 19. gadsimta vidum līdz Otrajam pasaules karam Landsberga attīstās Prūsijas, pēc tam Vācijas sastāvā. Otrā pasaules kara beigās cieta no Sarkanās armijas uzbrukuma. Pamatojoties uz Jaltas un Potsdamas konferenču lēmumiem, pilsēta tika piešķirta Polijai un turpmāk nosaukta par Gožovu Velkopolsku, kaut arī, kā varētu liecināt nosaukums, neatrodas vēsturiskās Lielpolijas teritorijā. Sintētisko šķiedru un pārtikas rūpniecība. Pilsēta atrodas pie vienīgajām naftas atradnēm Polijā. Polijas čigānu mazākumtautības kultūras centrs — katru gadu pilsētā no Starptautiskais Čigānu salidojums (*Międzynarodowe Spotkanie Cygańskie*).

Vācu/ebreju filologa un rakstnieka Viktora Klemperera (*Victor Klemperer*, 1881—1960), poļu politiķa Kazimeža Marcinkeviča (*Kazimierz Marcinkiewicz*, 1959) un vācu rakstnieces Kristas Volfas (*Christa Wolf*, 1929) dzimtā pilsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 4 oktobris 2022.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gožova Velkopolska***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 131368942
* LCCN: n82047256
* GND: 4034340-6
* BNF: cb155346150 (data)
* NKC: ge191169

 |

 |
**Koņina** (poļu: *Konin*) ir pilsēta Polijas centrālajā daļā, Lielpolijas vojevodistē Vartas upes krastos. Koņinas apriņķa centrs.

Koņina ir Latvijas pilsētas Dobeles sadraudzības pilsēta.

Tajā atrodas liela alumīnija rūpnīca (*Aluminium Konin-Impexmetal SA*) un moderna ogļu termoelektrostacija (*Zespół Elektrowni Pątnów-Adamów-Konin SA*).

Vēsture
-------

Radusies lielu tirdzniecības ceļu krustojumā pie pārejas pār Vartas upi. 1331. gadā to nopostīja Vācu ordenis, bet pilsēta atjaunojās citā vietā. 1662. gadā pilsētā plosījās mēris, 1707. gadā pilsētu nopostīja zviedri.

No 1793. gada Koņina atradās Prūsijā, no 1815. gada Krievijas impērijā, bet no 1919. gada Polijā. 19. gadsimtā attīstījās tekstilrūpniecība un metalurģija.

Cilvēki
-------

Koņina ir komponista Jana Kačmareka (*Jan Kaczmarek*, 1953) un riteņbraucēja Marcina Sapas (*Marcin Sapa*, 1976) dzimtā pilsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 6 oktobris 2022.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Koņina***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Ebreju enciklopēdijas Austrumeiropā raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4125555-0
* NKC: ge339127

 |

 |
**Voldemārs** (**Vladimirs**) **Stirne** (1897—1937) bija latviešu padomju valsts drošības iestāžu darbinieks.

Dzimis 1897. gadā Mītavā, tēvs bija par iesaukšanu Krievijas Impērijas armijā atbildīgās iestādes (*Воинское присутствие*) ierēdnis. 1911. gadā ar māti pārcēlās uz Maskavu, tur mācījās 1. klasiskajā ģimnāzijā un Maskavas Universitātē, Fizikas un matemātikas fakultātē.

Pēc Februāra revolūcijas strādāja Maskavas pilsētas padomes Statistikas nodaļā, pēc tā — Hamovņiku (Maskavas pilsētas rajons) iedzīvotāju padomē. 1918. gada jūlijā Sarkanās gvardes Hamovņiku vienībā piedalījās Kreiso eseru dumpja apspiešanā. 1919. gada aprīlī — septembrī bija Sarkanās armijas Austrumu frontes Dienvidu karaspēka grupas Kirgīzijas politiskās nodaļas instruktors. 1919. gada oktobrī — 1920. gada aprīlī vadīja Kirgīzijas Revolucionārās padomes tautas izglītības apakšnodaļu Orenburgā. 1920. gada maijā — decembrī bija Kirgīzijas Revolucionārās padomes pārstavja VCIKā vietnieks Maskavā. 1920. gada decembrī — 1921. gada martā KPFSR Tautību lietu Tautas komisariāta Organizēšanas nodaļas vadītāja vietnieks.

Krievijas Pasta izdotā pastmarka ar V. Stirnes portretu (2002. gads, pastmarku sērija "Pretizlūkošanas vienību izveides astoņdesmitgade. Izcili pretizlūki")
1921. gada 11. aprīlī kļuvis par Viskrievijas Ārkārtas komisijas (*ВЧК*) 24. nodaļas priekšnieka palīgu, strādāja dažādās komisijas (vēlāk Apvienotā valsts politiskā pārvalde, *ОГПУ*, pēc tam PSRS Iekšlietu Tautas komisariāts (IeTK), *НКВД*) nodaļās par priekšnieka palīgu un priekšnieku. 1937. gadā bija IeTK Ivanovas apgabala pārvaldes priekšnieks, NKVD troikas sastāvā aktīvi pieadalījās Lielajā terorā. Tā paša gada 22. oktobrī pašam tiekot arestētam, bija Ukrainas PSR IeTK Valsts drošības pārvaldes 3. nodaļas priekšnieks.

1937. gada 15. novembrī PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija piesprieda Stirnem nāvessodu, kas tika izpildīts tajā pašā dienā. 1967. gadā PSRS AT Kara kolēģija Stirni reabilitēja.

V. Stirne attēlots 1968. gada padomju filmā "Operācija "Trests"" (*«Операция "Трест"»*), kā arī 2002. gada Krievijas pastmarkās.
**Staipekņu dzimtas** (latīņu: *Lycopodiaceae*) augi ietilpst staipekņu nodalījumā (*Lycopodiophyta*), kas evolucionāri ir viens no vecākajiem un primitīvākajiem augu valstī (*Plantae*).
Pasaulē ir 350 - 400 staipekņu sugas, kas apvienotas 10 - 15 ģintīs. Lielākā daļa staipekņu sugu ir sastopamas tropos. Daudzas no ģintīm ir mazpazīstamas un par tām nav veikti padziļināti pētījumi.

Latvijā aug 6 staipekņu dzimtas sugas: vālīšu staipeknis (*Lycopodium clavatum*), gada staipeknis (*Lycopodium annotinum*), palu staipeknītis (*Lycopodiella inundata*), parastais plakanstaipeknis (*Diphasiastrum complanatum*), trejvārpu plakanstaipeknis (*Diphasiastrum tristachyum*) un mainīgais staipeknis (*Lycopodium dubium*).

Apdzira (*Huperzia selago*), kas arī aug Latvijā, kādreiz tika klasificēta kā staipekņu dzimtas augs, tomēr mūsdienās ir izdalīta jauna dzimta staipekņiem - apdziru dzimta (*Huperziaceae*).

Vairošanās
----------

Latvijā gandrīz visi staipekņi ir mūžzaļi augi ar sīkām lapām un guļošu vai pacilu, ložņājošu stublāju. Staipekņi vairojas ar sporām, kuras attīstās sporu vācelītēs - sporangijos. Sporai dīgstot, izveidojas maza, zaļa plātnīte jeb protallijs, kas ir apmēram 1 cm diametrā. Protallijs pēc tam var attīstīties gan uz augsnes, gan augsnē. Virszemes protalliji ir primitīvāki. Tāds, piemēram, ir palu staipeknītim (*Lycopodiella inundata*). Tā sporas uzdīgst dažās dienās, un protallijs nobriest vienā sezonā. Pazemes protallijs ir, piemēram, vālīšu staipeknim (*Lycopodium clavatum*) un gada staipeknim (*Lycopodium annotinum*). Šīm sugām sporas dīgst pēc izsēšanās zemē pēc 3 - 8 gadiem. Kad izveidojas protallijs, tā tālākai attīstībai ir nepieciešama mikorizo sēņu klātbūtne, kas nodrošina protallija barošanos. Uz protallija virsmas attīstās dzimumorgāni. Pēc apaugļošanās izveidojas dīglis, kurš 6 - 15 gadu laikā nobriest par pieaugušu augu. Kad auga vertikālie dzinumi sasniedz 6 - 7 gadu vecumu, tie sāk nobriedināt sporas. Nākamajā gadā šie dzinumi iet bojā. Kopumā paiet apmēram 30 gadi no sporas līdz nākamajai sporai. Tieši tādēļ, ka šie augi tik lēni aug, visi Latvijā augošie staipekņi ir iekļauti Latvijas Sarkanajā grāmatā.

Klasifikācija Latvijā augošiem staipekņiem
------------------------------------------

* **Staipekņu dzimta** (*Lycopodiaceae*)
	+ Plakanstaipekņu ģints (*Diphasiastrum*)
	+ Staipeknīšu ģints (*Lycopodiella*)
	+ Staipekņu ģints (*Lycopodium*)

Atsauces
--------

1. ↑  Lycopodiaceae in Flora of North America @ efloras.org
2. 1 2 3 4  V.Baroniņa, I.Lodziņa "Populārzinātniskā Latvijas Sarkanā grāmata", 1992.g. ISBN 5-7966-0544-5
3. ↑

Ārējās saites
-------------

* Club Mosses

* Family Lycopodiaceae

* Staipekņu dzimta

* Staipekņi

* staipekni| Medicīnas termins (latviski)

* Staipekņu nodalījums

* Latvijas augi un sēnes
**Indriķis Lēmanis** (1904-1960) bija latviešu rakstnieks un žurnālists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1904. gada 21. februārī Zvārdes pagasta Ķērkliņu muižas kalpu ģimenē.

Pirmā pasaules kara laikā mācījās Blīdenes pagastskolā (1915–1919), tad Auces Vītiņu skolā (1919–1922). Darbojās Auces komjaunatnes pagrīdes pulciņā "Sarkanā ausma". 1922. gadā nelegālais laikraksts "Jaunais Komunārs" iespieda viņa dzejoli "Kārlim Lībknehtam".
1924. gadā viņu apcietināja par piederību Latvijas Revolucionāro rakstnieku, žurnālistu un mākslinieku nelegālajai apvienībai.

Pēc Latvijas okupācijas 1940.-1941. gadā Lēmanis bija Radiofona direktors un "Literatūras avīzes" atbildīgais redaktors. Pēc Vācijas iebrukuma bija latviešu strēlnieku divīzijas politdarbinieks, laikraksta "Latviešu Strēlnieks" atbildīgais sekretārs (1942) un laikraksta "Par Padomju Latviju" atbildīgais redaktors.

Pēc kara beigām bija Latvijas PSR Ministru Padomes Radioraidījumu un televīzijas komitejas priekšēdētājs (1946-1960), esot licis iznīcināt Latvijas skaņuplašu kolekciju.

Miris 1960. gada 13. februārī.

Atsauces
--------

1. ↑  literatura.lv
**Krustu kauls** (latīņu: *os sacrum*) ir liels, trīsstūra formas, nepāra kauls, kas atrodas mugurkaula lejasdaļā virs astes kaula, starp gūžas kauliem. Tā pamats savienojas ar 5. jostas skriemeli, bet virsotne ar astes kaulu. Krustu kauls veidojas pēc 15 — 16 gadu vecuma, kad krustu skriemeļi un starpskriemeļu diski pārkaulojas. 25 gadu vecumā pārkaulojas arī saites un izaugumi, izveidojot vienu kaulu, kas ir izliekts un veido nelielu kifozi.

Uzbūve
------

Krustu kauls veidojas, saaugot 5 krustu skriemeļiem, tam ir trīsstūra forma ar virsotni uz leju. Kaulam izšķir pamatu (*basis ossis sacri*) un krustu kaula virsotni (*apex ossis sacri*). Kaula sānu daļās atrodas aussveida virsmas (*facies auricularis*), kas ir locītavas virsma savienojumam ar gūžas kaulu. Kaulam ir divas virsmas:

* iegurņa virsma (*facies pelvina*), kas ir ieliekta, gluda un vērsta uz priekšu, veido iegurņa mugurējo sienu. Uz iegurņa virsmas var redzēt 4 šķērslīnijas (*lineae transversae*), kas veidojas krustu skriemeļu ķermeņu saauguma vietās.
* mugurējā virsma (facies dorsalis), kas ir izliekta, ar 5 šķautnēm. Vidusšķautne (*crista sacralis mediana*) veidojas, saaugot krusta skriemeļu smailajiem izaugumiem.

Krustu kaulam abās virsmās ir 4 pāri atveru (*foramina sacralis*). Pa šīm atverēm iznāk muguras smadzeņu nervu šķiedras.
Krustu kaulā atrodas krustu kaula kanāls (*canalis sacralis*), kas uz augšu turpinās mugurkaula kanālā, bet lejas daļā beidzas ar atveri (*hiatus sacralis*).

Dzimumatšķirības
----------------

Krustu kaula uzbūvē ir novērojamas dzimumatšķirības.
Sievietēm krustu kauls ir īsāks un platāks kā vīriešiem; apakšējā daļa veido lielāku leņķi ar augšējo daļu; augšējā daļa ir gandrīz taisna, lejasdaļa veido lielāku izliekumu. Kauls ir vērsts vairāk uz mugurpusi, lai palielinātu iegurņa ietilpību.

Vīriešiem krustu kauls visos izmēros ir lielāks kā sievietei, tā izliekums veidojas visa kaula garumā.

Papildus attēli
---------------

* vīrieša iegurnisvīrieša iegurnis
* sievietes iegurnissievietes iegurnis
* 
* krustu kaula pamatne.krustu kaula pamatne.
**Jūrmalas sālsastere** jeb **jūrmalas miķelīte** (*Tripolium pannonicum*) ir kurvjziežu dzimtas lakstaugs ar 30—100 cm augstu stublāju, uz stublāja sēdošas lancetiskas lapas. Ziedu veids — nelieli kurvīši, sakārtoti vairogveida ziedkopās zaru un stublāju galos. Malās ziedu veido gaiši violeti mēlziedi, centrā dzelteni stobrziedi. Vienmāju augs. Auglis ir iegarens, saplacināts sēklenis ar kausmatiņiem, kas palīdz izplatīt sēklas. Jūrmalas sālsastere zied no jūlija vidus līdz septembrim.

Izplatība
---------

Jūrmalas astere kāpās
Eirāzijā galvenokārt izplatīta jūru un okeānu piekrastēs, bet atsevišķās vietās sastopama arī kontinenta iekšienē sāļainās augsnēs. Latvijā sastopama ļoti reti, noturīga populācija ir tikai pie Liepājas ezera. Ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas 1. kategorijā.

Biotopi
-------

Augs sastopams jūras piekrastes smiltājos, ezera palieņu pļavās un jūrā ietekošu upju grīvas pļavās. Latvijā lielākā daļa atradņu ir Rīgas līča centrālajā piekrastē, bet tās nav noturīgas un tiek noskalotas. Latvijā nozīmīgākās atradnes atrodas Liepājas ezera piekrastē, aizsardzībai izveidotajā liegumā. Tur jūrmalas sālsastere sastopama gan atsevišķos eksemplāros, gan lielās audzēs.

Nozīme tautsaimniecībā
----------------------

Jūrmalas sālsasteres lapas un stublājs ir ēdams. Bada laikos Nīderlandē tas bija nozīmīgs pārtikas augs. Mūsdienās vēl joprojām dažviet Nīderlandē un ārzemēs to audzē kā delikatesi. Jūrmalas sālsasteres ekstrakts nomierina un aizsargā ādu, tam piemīt matus kondicionējošas īpašības. Ekstraktā ir vielas, kas kavē ādas apsārtumu izraisošo neiropeptīdu atbrīvošanos, tādējādi samazinot ādas apsārtumu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Jūrmalas sālsastere». Sugu enciklopēdija "Latvijas daba". Skatīts 3.01.2017.
2. ↑  «Bercu R. et al. Anatomical features of Aster tripolium L. to saline enviroments. (2012)». Skatīts 3.01.2017.
3. ↑  «Jūrmalas sālsasteres ekstrakta raksturojums». Skatīts 3.01.2017. Skatīts: 2017. gada 3. janvārī.
4. ↑  «"Pai" skin care». Skatīts 3.01.2017. Skatīts: 2017. gada 3. janvārī.
Īslandes zirga krēpēm pēc šķirnes standartiem ir jābūt biezām un garām
Jēdziens **"šķirne"** tiek lietots, lai apzīmētu cilvēku selekcionētu grupu, kas var būt gan mājdzīvnieki, gan kultūraugi.

Mājdzīvnieku šķirnei ir līdzīgs izskats, fiziskās īpašības un raksturs, šīs kopīgās īpašības izceļ grupu starp pārējiem tās pašas sugas vai pasugas dzīvniekiem. Ja vienas un tās pašas šķirnes dzīvniekus savstarpēji krusto, to pēcnācēji manto noteiktas un zināmas īpašības, to fiziskais izskats un raksturs ir noteikts un paredzams. Ja savstarpēji sakrusto dažādu šķirņu dzīvniekus, tad tādus dzīvniekus sauc par jaukteņiem, un to izskats un raksturs var iedzimt vai nu vienā, vai otrā šķirnē, vai iemantot kādas jauktas īpašības, tas iepriekš nav paredzams.

Jauktu šķirņu augus mēdz saukt par hibrīdiem. Par hibrīdiem sauc arī jauktus dzīvniekus, gadījumos, ja tiek sajauktas dažādas sugas, piemēram, zirgs ar ēzeli.

Cilvēki, kas veido kādu šķirni, izstrādā īpašību kopumu, ko vēlas izveidot, nostiprināt vai attīstīt. No kopējās grupas vaislai selekcionē individuālus dzīvniekus, kuriem piemīt izvēlētās īpašības. Katrai šķirnei ir apraksts un noteikti standarti, pēc kuriem tiek atlasīti atbilstošie vaislas dzīvnieki. Jo šķirne ir vecāka un "tīrāka", jo raksturīgās īpašības ir izteiktākas un vienotākas visai grupai, tās ir ģenētiski noteiktas.

Šķirnes parasti variē starp dažādām valstīm un tautām. Šķirnes, kas raksturīgas tikai kādam konkrētam reģionam, sauc par vietējām šķirnēm.

Atsauces
--------

1. ↑  Hybrid Cultivar Development By Surinder S. Banga pg 119, published by Springer, (November 25, 1998, ISBN 3540635238

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh86002391
* GND: 4252836-7
* NKC: ph134966

 |

 |
Krāsainie zīmuļi
**Zīmulis** ir rakstāmrīks, kas veidots no apvalka koka caurulītes veidā un grafīta serdeņa (grifeles). Rakstot grafīta serdenis izlietojas, un zīmuli ir regulāri jāuzasina. Mūsdienās ir automātiskie zīmuļi ar metāla vai plastmasas apvalku un maināmiem grafīta serdeņiem.

Zīmuļa vēsture
--------------

Zīmuļa vēsture ir sākusies Anglijā, XVI gadsimta vidū, kad tika atrasta nezināma minerālu atradne, kuru nosauca par grafītu. No šiem minerāliem gatavoja zīmuļa serdeņus, kurus aptina ar lenti. Kad serdenis bija nodilis, lentu attina un turpināja to lietot tālāk. Toreiz labs grafīts maksāja lielu naudu un nācās izgudrot jaunu grafīta serdeņu izgatavošanas veidu, lai tas būtu lētāks. Nirnbergā (Vācijā) tika radītas līmes, sēra un grafīta sajaukšanas tehnoloģija. Šādi zīmuļi bija lētāki, nekvalitatīvāki un bija grūtāk rakstāmi, bet bija pielietojami. Tā Nirnberga spēra lielu soli masveida zīmuļu ražošanā.

Zinātnieks un izgudrotājs Nikola Žaks Kontē pēc Konventa pasūtījuma izgudroja serdeņa izgatavošanas metodi - grafīta, māla cietes, kvēpu un ūdens maisījuma apdedzināšanu, kura ir saglabājusies arī līdz mūsdienām. Par svarīgāko tiek uzskatīta maisījuma proporciju mainīšana. Tā deva iespēju iegūt dažādas cietības serdeņus. XIX gadsimta vidū pastāvēja 17 melngrafīta serdeņu receptes, mūsdienās to ir 21.

Zīmuļu klasifikācija
--------------------

Zīmuļus klasificē ar latīņu burtiem:

* H-ciets
* HB-vidēji ciets
* B-mīksts

Cipari pirms burtiem apzīmē cietības/mīkstuma pakāpi.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| 9H | 8H | 7H | 6H | 5H | 4H | 3H | 2H | H | F | HB | B | 2B | 3B | 4B | 5B | 6B | 7B | 8B | 9B |
| Viscietākais | → | Vidēji ciets | → | Vismīkstākais |

Interesanti fakti
-----------------

Visgarāko zīmuli pasaulē izgatavoja kompānija *Cumberland Pencil* (Lielbritānija) 2001. gada maijā. Tā garums ir 7 metri, 91 centimetrs un tas sver 446 kilogramus un 36 gramus.

Skatīt arī
----------

* Tintes pildspalva

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4121035-9
* NDL: 00577172

 |

 |
**Dīters Bahs** (vācu: *Dieter Bach*; dzimis 1963. gada 9. decembrī Ķelnē) ir vācu aktieris un dziedātājs.

Biogrāfija
----------

Bahs no 1986. līdz 1988. gadam studēja un pabeidza aktiermākslas un dziedāšanas studijas Zārbrikenes Valsts drāmas skolā. 1996. gadā viņš saņēma stipendiju no Ziemeļreinas-Vestfālenes filmu fonda. Strādājis arī par ārštata žurnālistu *Westdeutscher Rundfunk Köln* (WDR) Ķelnē.

Strādājis *Renaissance-Theater* (Berlīnē), *Schauspielhaus* (Vīnē), *Schauspiel Köln* (Ķelnē), *Hamburger Kammerspiele* (Hamburgā) un *Theater am Goetheplatz* (Brēmenē) kā arī *Staatstheater Kassel* (Kaselē).

Kļuva pazīstams ar lomu seriālā *St Angela*, kurā atainota slimnīcas dzīve, un ar telenoveli *Verliebt in Berlin*. Spēlējis daudzas epizodiskas un otrā plāna lomas. 2015./2016. gadā viņš bija Dr. Frederiks Rīflins RTL seriālā *Gute Zeiten, schlechte Zeiten*.

Kopš 2017. gada jūlija (2729. sērijas) viņš ARD telenovelē "Mīlas viesulis" atveido Kristofu Zālfeldu.

2019. gada 4. oktobrī Bahs izdeva savu pirmo singlu ar nosaukumu *Wo sind die Jahre hin*.

Atsauces
--------

1. ↑  Dieter Bach GZSZ-Neuling
2. ↑

Ārējās saites
-------------

* Dīters Bahs oficiālā mājaslapa
* Dīters Bahs aģentūras profils
* Dieter Bach — Wo sind die Jahre hin video vietnē *YouTube*
**Džuzepe Madzīni** (itāļu: *Giuseppe Mazzini*, dzimis 1805. gada 22. jūnijā, miris 1872. gada 10. martā) bija itāļu žurnālists, politiķis un revolucionārs, viens no Itālijas apvienošanās (risordžimento) teorētiķiem. 1831. gadā nodibināja slepenu republikānisku un nacionālistisku biedrību "Jaunā Itālija" (*La Giovane Italia*). Būdams pārliecināts republikānis, pēc Itālijas apvienošanās 1861. gadā atteicās piedalīties monarhijas parlamentā. Ietekmējis vēlāko politikas teorētiķu uzskatus republikānismu, vienoto Eiropu, nacionālo valsti un feminismu. Kritizējis Marksu un marksismu.

Dzimis 1805. gadā Dženovā. 14 gadu vecumā iestājās universitātē, kuru pabeidza 1827. gadā, kļūdams par juristu. Iesaistījās slepenajā karbonāru kustībā, tāpēc 1827. gada 31. oktobrī tika arestēts un ieslodzīts Savonā. 1831. gadā atbrīvots no ieslodzījuma, emigrēja un lielāko daļu no dzīves pavadīja ārpus Itālijas, Tomēr, mainoties politiskajai situācijai, regulāri atgriezās dzimtenē, kur aktīvi iekļāvās politiskajā dzīvē un republikas piekritēju sazvērestībās. Emigrācijā vispirms dzīvoja Šveicē, bet tad pārcēlās uz Marseļu, kur kļuva par vienu no itāļu emigrācijas darbinieku līderiem. Pēc tam, kad Madzīni ar piekritējiem neveiksmīgi centās izraisīt sacelšanos Itālijas ziemeļos, 1837. gadā pārcēlās uz Londonu. 1848. gada revolūciju laikā ieradās Neapolē, vēlāk kļuva par kādu laiku eksistējošās Romas republikas triumvirāta locekli. Pēdējais no Madzīni organizētajiem sacelšanās mēģinājumiem notika 1870. gadā, kad tā, Madzīni par nožēlu, jau bija vienotās Itālijas karalistes sastāvdaļa.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džuzepe Madzīni***.
* *Encyclopædia Britannica* ieraksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 2498020
* LNB: 000059157
* LCCN: n79003282
* ISNI: 0000 0001 2098 4420
* GND: 118579754
* SELIBR: 206582
* SUDOC: 029231779
* BNF: cb120900996 (data)
* BIBSYS: 90818067
* ULAN: 500342226
* HDS: 024168
* NLA: 35337414
* NDL: 00524299
* NKC: skuk0000848
* SBN identifikators CFIV024847 nav derīgs.
* BNE: XX1283193
* CiNii: DA00999643

 |

 |
**Dace Bula** (dzimusi 1960. gada 18. aprīlī Liepājas rajona Apriķu ciemā) ir latviešu folkloriste, LU Literatūras, folkloras un mākslas institūta vadošā pētniece un direktore.

Biogrāfija
----------

D. Bula beigusi Rīgas 6. vidusskolu (1978) un Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Latviešu valodas un literatūras nodaļu (1984). 1998. gadā aizstāvējusi filoloģijas doktores grādu ar pētījumu par tautasdziesmu tradīcijas nozīmi latviešu nacionālās identitātes diskursā.

Kopš 1984. gada strādā LU Literatūras, folkloras un mākslas institūtā (toreizējā Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūtā), ir tā vadošā pētniece, no 2011. līdz 2021. gadam institūta direktore. No 2000. līdz 2013. gadam institūta Latviešu folkloras krātuves vadītāja. Lasījusi lekcijas Latvijas Universitātē, Latvijas Kultūras akadēmijā un Biznesa augstskolā "Turība".

Zinātniskas publikācijas kopš 1985. gada. Pētījusi folkloras izmantojumu nacionālajā ideoloģijā un tautas nacionālās identitātes izpratnes tapšanā un attīstībā, folkloristikas metodiku un teorētiskos virzienus, Mangaļsalas zvejnieku kopienas dzīvi.

2021. gada novembrī D. Bula kļūst par Triju Zvaigžņu ordeņa virsnieci.

Bibliogrāfija
-------------

* Bula, Dace. *Dziedātājtauta: folklora un nacionālā ideoloģija*. Rīga: Zinātne, 2000.
* Bula, Dace & Rieuwerts, Sigrid (sast.). *Singing the nations: Herder’s legacy*. Trier: WVT-Wissenschaftlicher Verlag Trier, 2008.
* Bula, Dace. *Mūsdienu fokloristika: paradigmas maiņa*. Rīga: Zinātne, 2011.
* Bula, Dace (sast.). *Latviešu fokloristika starpkaru periodā*. Rīga: Zinātne, 2014.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu rakstniecība biogrāfijās* (otrais izd.). LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts. 2003. 113. lpp. ISBN 9984-698-48-3.
2. ↑  Jaunākie piešķirtie apbalvojumi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 50438174
* LNB: 000026369
* LCCN: nb2008010128
* ISNI: 0000 0000 5335 3708
* SUDOC: 19149478X
* BNF: cb16529494q (data)

 |

 |
Anglijas pilsoņu kara pirmais poms
**Anglijas pilsoņu karš**, arī **Anglijas revolūcija** (angļu: *English Civil War*) bija pilsoņu karš Anglijas Karalistē (1641—1651) starp parlamentāristiem (*Roundheads* — "apaļgalvjiem") un rojālistiem (*Cavaliers* — "kavalieriem"). To iedala trijos posmos: pirmajā (1642—1646), otrajā (1648—1649) un trešajā (1649—1651) pilsoņu karā.

Kara sākums
-----------

Kad karalis pieprasīja parlamentam naudu cīņai pret nemieriem Skotijā , tas atteicās ieviest jaunus nodokļus, un 1642. gadā karalis pieteica parlamentam karu. Anglijā sākās pilsoņu karš starp rojālistiem, kas atbalstīja Anglijas karali Čārlzu I, un parlamenta piekritējiem. Čārlzs I bija slikts karavadonis, bet parlamenta piekritējus atbalstīja flote un vadīja divi izcili ģenerāļi- lords Fērfakss un Olivers Kromvels.

* Anglijas karalis Čārlzs I (Antonija van Deika glezna, 1636)Anglijas karalis Čārlzs I (Antonija van Deika glezna, 1636)
* Olivers Kromvels (Semjuela Kūpera glezna)Olivers Kromvels (Semjuela Kūpera glezna)

Kara gaita
----------

1645. gada 14. jūnija kaujā pie Neizbijas (*Naseby*) smagi apbruņotie un labi organizētie Kromvela "jaunā tipa" armijas pīķneši un musketieri sagrāva rojālistus.
1649. gadā Kromvels sakāva rojālistus un pasludināja Angliju par republiku.
1649. gadā Anglijas karali Čārlzu I tiesāja par nodevību un sodīja ar nāvi. Viņa nāve bija Anglijas pilsoņu kara kulminācija. Karš beidzās ar parlamentāristu uzvaru kaujā pie Vūsteras (*Worcester*) 1651. gada 3. septembrī.

Sekas
-----

Pēc Anglijas pilsoņu kara beigām no Čārlza I sasauktā parlamenta bija palikuši tikai nedaudzi deputāti- t.s. "rumpja parlaments", kas tomēr pretendēja uz varu. 1653. gadā Kromvels, kurš enerģiski centās atbrīvoties no visām karaļa valdīšanas paliekām, atlaida "rumpja parlamentu". Ieradies parlamentā, viņš norādīja uz parlamenta priekšsēdētāja amata simbolu un smiedamies nosauca to par āksta zizli.

Lai gan Kromvels veica vairākas reformas, viņa vara nebija populāra. Pēc Kromvela nāves 1660. gadā armija lūdza Čārlza I dēlu Čārlzu II ieņemt troni. Ar to monarhija bija atjaunota.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anglijas pilsoņu karš***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85056792
* GND: 4134026-7
* BNF: cb119435928 (data)
* NKC: ph311280

 |

 |

Atsauces
--------


1. 1 2  Micheal Clodfelter. *Warfare and Armed Conflicts: A Statistical Reference to Casualty and Other Figures 1500-1999*. McFarland & Co. 2002. 52. lpp. ISBN 978-0-7864-1204-4.
Kenija 1952. gadā
**Britu Kenija**, oficiāli **Kenijas kolonija un protektorāts** (angļu: *Colony and Protectorate of Kenya*) bija Britu impērijas koloniālais īpašums, kas pastāvēja Austrumāfrikā no 1920. līdz 1963. gadam.

Vēsture
-------

Berlīnes konferencē, kas noslēdzās 1885. gadā, tika panākta vienošanās, ka Lielbritānijas ietekmes sfēra Austrumāfrikā stiepsies no Džubas upes līdz Vācijas Austrumāfrikai. Formāli šī teritorija piederēja Zanzibāras sultonātam, un 1888. gadā Lielbritānija no sultāna saņēma piekrastes joslas nomu, un tās attīstīšanai tika nodibināta Britu impērijas Austrumāfrikas kompānija. Tomēr 1894. gadā kompānija bankrotēja, un Lielbritānijas valdība pasludināja teritoriju par protektorātu. Šeit sāka ierasties kolonisti gan no Eiropas, gan Indijas, un pēc Pirmā pasaules kara sākās kustība par kolonijas izveidi, kurā kolonisti varētu ietekmēt pārvaldi. 1920. gadā Kenija kļuva par kroņa koloniju. Formāli tikai teritorijas iekšzemes daļa bija kolonija, bet piekrastes josla — protektorāts, taču faktiski visu teritoriju pārvaldīja vienota administrācija, kuras galvenais birojs atradās Nairobi.

Starpkaru periodā sākās afrikāņu pašapziņas izaugsme. Jurists Harijs Tuku 1921. gadā izveidoja Austrumāfrikas asociāciju, kas sāka aizstāvēt afrikāņu tiesības. Tuku 1922. gadā tika arestēts un izsūtīts uz Somāliju, bet 1931. gadā tika atbrīvots un kļuva par Centrālās kikuju tautas asociācijas vadītāju.

Otrā pasaules kara laikā Kenija kļuva par vienu no britu bāzēm Austrumāfrikas kampaņā. Karš kolonijai atnesa naudu, un armijā iestājās 98 000 cilvēku. Tā rezultātā turpināja pieaugt afrikāņu pašapziņa. 1942. gadā tika izveidota Kenijas Āfrikas apmācības savienība, kas 1947. gadā pārtapa par Kenijas Āfrikas savienības partiju, kas cīnījās par Kenijas neatkarību. Partija tika aizliegta 1952. gadā, bet valstī sākās sacelšanās. Ar 1958. gada konstitūciju tika palielināta afrikāņu pārstāvniecība Likumdošanas asamblejā, taču afrikāņu politiskie līderi pieprasīja, lai tiktu ievērots princips "viens cilvēks — viena balss". Jauna konstitūcija tika pieņemta 1962. gadā, un 1963. gada 12. decembrī kolonija tika pārveidota par Sadraudzības karalisti.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Britu Kenija***.
**aPēdājs** ir 1996. gadā izveidota smagā roka grupa no Latvijas. Grupas dziesmas ir dažādos stilos, taču izdotajos albumos dziesmas ir roka, smagā metāla un alternatīvā roka stilos.

Vēsture
-------

Grupa tika izveidota Mālpilī, 1996. gada 9. janvārī. aPēdājs sākotnējo sastāvu veidoja Artūrs Jakovļevs (ģitāra, balss, dziesmu vārdi), Armands Butkevičs (bungas) un Kaspars Grīnbergs (basģitāra). Kopš grupas izveidošanas 1996. gadā līdz 2007. gadam ir notikušas vairākas pārmaiņas grupas sastāvā. Laika posmā no 2004. līdz 2008. gadam aPēdājs ieturēja pauzi, ko pati grupa dēvē par savu teorētiskās pastāvēšanas periodu.

2007. gadā grupa piedzīvoja pārmaiņas, kad vienīgie aktīvie grupas biedri bija Artūrs Jakovļevs un Armands Butkevičs. Šajā laikā grupai pievienojās jauns bundzinieks Lauris Polinskis un iepriekšējais bundzinieks Armands Butkevičs pievērsās basģitāras spēlēšanai grupā. Ar jauno sastāvu grupa ir sniegusi lielāko daļu savu koncertu un izdevusi vairākus albumus. 2020. gadā grupu pameta ilggadējais grupas biedrs Armands Butkevičs un viņa pozīciju grupā pārņēma Edgars Špengelis. 2023. gada sākumā grupa izdeva savu ceturto studijas albumu "mAita".

Dziesmu vārdi
-------------

Grupas aPēdājs dziesmu vārdos populāras tēmas ir attiecības, nāve, sāpes, sekss, pašnāvība. Ar albumu „Sēras", grupa medijos ieguva slavu kā „pesimistiski drūma paģiru pornoroka grupa" un šim raksturojumam pati grupa pauž savu atbalstu.

Albumi
------

| Nosaukums | Izdošanas gads | Izdevējs |
| --- | --- | --- |
| mAita | 2023 | Pašizdots |
| Nāve pieskārās pārbaudīt pulsu | 2018 | Soundpark (Māris Brensons) |
| Sēras | 2016 | Pašizdots (Māris Brensons) |
| Mana vārna | 2012 | Pelican Partisans (Māris Brensons) |

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4
2. ↑

Ārējās saites
-------------

* Grupas mājaslapa (latviski)
* Draugiem.lv profils (latviski)
* Grupas Facebook lapa (latviski)
* Grupas bandcamp lapa
**Lielais Ķīnas ugunsmūris** ir cenzūras un uzraudzības projekts, ko izmanto Ķīnas valsts drošības iestādes. Projekts sākās 1998. gadā kā Zelta Vairoga projekts un aktīvu darbību uzsāka 2003. gada novembrī.

Vēsture
-------

1998. gadā Ķīnas Komunistiskā partija bažījās, ka Ķīnas Demokrātiskā partija (CDP) varētu radīt spēcīgu jaunu tīklu, ko tā nespētu kontrolēt. CDP nekavējoties aizliedza, sekoja aresti un ieslodzīšana. Tajā pašā gadā uzsākts Zelta Vairoga projekts. Pirmā projekta daļa ilga astoņus gadus un tika pabeigta 2006. gadā. Otrā daļa sākās 2006. gadā un tika pabeigta 2008. gadā. Saskaņā ar Ķīnas Centrālās televīzijas (CCTV) datiem uz 2002. gadu, Zelta Vairoga projekta priekšdarbu izmaksas sasniedza 800 miljonus ASV dolāru (līdzvērtīgs RMB 6,4 miljardi, vai € 650 miljoni). 2002. gada 6. decembrī 300 cilvēki no 31 provincēm un pilsētām visā Ķīnā, kas bija atbildīgi par Zelta vairoga projektu, piedalījās četru dienu atklāšanas izstādē. Šajā izstādē Ķīnas valdība nopirka daudzus rietumu augsto tehnoloģiju produktus, tai skaitā interneta drošības, video novērošanas un cilvēku sejas atpazīšanas iekārtas un programmatūru. Tiek lēsts, ka šajā milzīgajā projektā ir nodarbināti apmēram 30000 policistu.

Tas ir iesaukts par Lielo Ķīnas ugunsmūri atsaucoties uz tīkla ugunsmūri un Lielo Ķīnas mūri.

Atbloķēšana
-----------

Vairākas lapas ir atbloķētas, tai skaitā:

* 2008. gadā BBC vietne angļu valodā, (bet ne ķīniešu valodas vietne).
* 2017. gadā Ķīna cenzēja *Google* projektus, ieskaitot *Google Maps*. Ir pieejamas alternatīvas karšu lietotnes.

Sadarbība
---------

Reportieri bez robežām izteikuši aizdomas, ka citi režīmi, piemēram Kuba, Zimbabve un Baltkrievija ir saņēmuši novērošanas tehnoloģijas no Ķīnas.

Atsauces
--------

1. ↑  «How China’s Internet Police Control Speech on the Internet». *Radio Free Asia* (angļu). Skatīts: 2018-08-15.
2. ↑  «BBC website 'unblocked in China'». *BBC News*. 2008. gada 25. marts. Skatīts: 2011. gada 22. maijs.
3. ↑  «百度地图». *map.baidu.com*. Skatīts: 2019-02-07.
4. ↑  «Going online in Cuba: Internet under surveillance». Reporters Without Borders. 2006. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009-03-03.
**SIA *E Lats*** (darbojas ar zīmoliem ***E-Lats*** un ***E-kredīts***) ir Latvijas uzņēmums, kas darbojas finanšu un tirdzniecības jomā. Dibināts 2000. gadā. *E-Lats* ir Latvijas Lombardu asociācijas biedrs.

*E-Lats* nodarbojas ar lietotas sadzīves un sakaru tehnikas, juvelierizstrādājumu, zelta un sudraba pirkšanu un pārdošanu. Tas izsniedz aizdevumus pret ķīlu (lombards) vai bez nodrošinājuma. Pārdod Latvijas Bankas izdotās kolekcijas monētas. Tam ir 42 filiāles Rīgā un citās Latvijas filiālēs.

Vēsture
-------

Uzņēmums ar nosaukumu SIA ***A Lats*** dibināts 2000. gada 25. februārī. Tad arī atvērta lombarda pirmā filiāle. Līdz 2006. gadam atvērtas 8 filiāles.
2005. gada 19. oktobrī uzņēmums pārdēvēts par SIA ***Lombards A Lats***. 2005. gadā uzņēmums iestājās Latvijas Lombardu asociācijā.
2006. gada 26. aprīlī uzņēmums pārdēvēts par SIA ***E Lats***.
2006. gadā nopirkts interneta veikals *www.bestmarket.lv*, kurā varēja mainīt vai iegādāties jaunas preces.
2007. gadā izveidots lietotu preču interneta veikals *www.e-lats.lv*.
2008. gadā izveidots radio vadāmo preču interneta veikals *www.ehobby.lv*.

2010. gadā pārņemta bankrotējusī Ogres stādu audzētava *Meristēmas*.
2011. gadā iegādāts uzņēmums SIA *E-kredīts* un uzsākta bezķīlas kredītu izsniegšana. 2011. gadā *E Lats* iestājās Latvijas Ātro Kredītu Devēju Asociācijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «E LATS Ātrais Kredīts | Credit». *CREDIT* (lv-LV). Skatīts: 2018-04-30.
2. ↑  Kontakti
3. 1 2 3  E LATS, Sabiedrība ar ierobežotu atbildību Lursoft

Ārējās saites
-------------

* E-Lats
* E-kredits
* ehobby.lv — radio vadāmo preču internetveikals
* e-stadi.lv — augļukoku stādi un ziedi