recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Psammolepis alata*** ir psammolepju dzimtas bezžokļaiņu suga, kas dzīvoja devona periodā Baltijā. Sugu pirmo reizi aprakstīja Elga Mark-Kurika 1965. gadā. *P. alata* holotips ir labā branhiālā plātne, kas tika atrasta Gaujas upes krastā starp Siguldu un Inčukalnu, augšdevona gaujas svītas nogulumos. Nosaukums *Psammolepis alata* nozīmē spārnainais (*alatus*) psammolepis.

Morfoloģija
-----------

Neliela izmēra suga. Branhiālā plātne ir samērā plata, priekšējā daļā šaura. Plātnes iekšējā mala ieliekta. Ventrālā plātne ir ļoti šaura. Dorsālās plātnes priekšējā daļa ir pilnīgi klāta ar tesērām, un arī ir salīdzinoši šaura. Plātnes priekšējā mala ir taisna. Tesēras ir sīkas (3-7 mm diametrā), ar neskaidrām robežām. Ādas zobi vienā centimetrā ir 16 līdz 25. To forma ir dažāda, taču pārsvarā apaļa, gluda ar samērā īsiem zobiņiem.

Salīdzinājums
-------------

*P. alata* no *P. paradoxa* un *P. venyukovi*, kas arī ir sastopami Gaujas svītas nogulumos, atšķiras ar mazākiem izmēriem un plātņu formu. Tā branhiālā plātne pēc izmēriem ir līdzīga *P. heteraster* branhiālajai plātnei, taču tā ir biezāka, un leņķis starp laterālo un aizmugurējo malu ir lielāks, bet starp aizmugurējo malu un gludās daļas robežu - mazāks. Bez to plātnes priekšējā daļa ir šaurāka. Šī īpašība *P. alata* atšķir arī no *P. paradoxa* un *P. venyukovi*. Ventrālā plātne ir būtiski šaurāka, nekā *P. paradoxa*. Arī dorsālās plātnes priekšēja daļa ir daudz šaurāka, nekā *P. paradoxa* un *P. venyukovi*. Arī izgriezuma nav priekšējā malā. Pēc formas dorsālā plātne ir līdzīga *P. paradoxa* dorsālajai plātnei, taču tā ir būtiski mazāka un pilnībā klāta ar tesērām, kas, salīdzinājumā ar *P. paradoxa* un *P. venyukovi* tesērām, ir sīkākas un ar mazāk izteiktām robežām. Ādas zobi nedaudz atgādina *P. undulata* un *P. paradoxa* ādas zobus, taču tiem ir mazāki izmēri, gludāka augšpuse un īsāki zobiņi. Un tie nav tik plakani, kā *P. undulata*.

Izplatība
---------

Suga ir izplatīta Latvijas un Igaunijas augšdevona gaujas svītas augšdaļā. Bez tipveida atradnes ir sastopami Gaujas krastos pie Inčukalna, Braslas krastos pie elektrostacijas, Lodes māla karjerā, Piuzas upes krastos pie Jiksi, kā arī urbumos Lietuvā pie Šiaušupja.
***Pseudogalathea*** ir *Pygocephalomorpha* kārtas un *Tylocarididae* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1883. gadā izveidoja angļu paleontologs Benjamins Pīčs pamatojoties uz Skotu Bordersā (Skotija) ievākto materiālu. Tās ir sīku (ap 2-3 cm garu) vēžveidīgo formas, kas dzīvoja Skotijā paleozojā, apakškarbonā. *Pseudogalathea* ģintī ir trīs sugas. Tipveida suga ir *Pseudogalathea macconochei*.

Apraksts
--------

Karapaksa priekšējie sānu stūri ar īsiem noapaļotiem izaugumiem. Aizmugurējie sānu stūri ir nosmailināti. Karapakss ir ar mediālo un sānu valnīšiem, un tā aizmugurējās un sānu malas ir stipri sabiezinātas. Abdomens ir mazs. Ķermenis ir horizontāli saplacināts.

Sistemātika
-----------

Ģintī ir zināmas 3 sugas. 

* ģints: † Pseudogalathea  Peach, 1883

* suga: † *Pseudogalathea macconochei*  (Etheridge, 1879)
* suga: † *Pseudogalathea ornatissima*  (Peach, 1882)
* suga: † *Pseudogalathea rotunda*  Peach, 1883

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Schram, Frederick R. British Carboniferous Malacostraca / Fieldiana. Geology ; v. 40, Field Museum of Natural History, 1979. 80.lpp
**Krīnijas** (*Crinum*) ir daudzgadīgu lakstaugu ģints, kas pieder amariļļu dzimtai.

Nosaukums *Crinum* atvasināts no grieķu vārda *krinon* ("baltā lilija").

Izplatība
---------

Krīnijas izplatītas tropu un subtropu apgabalos Amerikā, Āfrikā, Āzijas dienvidos un Austrālijas ziemeļos.

Apraksts
--------

Daudzgadīgi lakstaugi ar sulīgām saknēm — sīpoliem. Lapas garas, šauras. To novietojums pamatā blīvās piezemes rozetēs. Ziedi parasti balti, sārti vai liegā aveņkrāsā. Vainaglapas lielas, putekšņlapas garas, izvirzītas ārpus vainaglapām.

Āzijas krīnija, kas plaši izplatīta dienvidaustrumu Āzijā, ir viena no lielākajām sīpolpuķu sugām, kas sasniedz līdz 2 metru augstumu. *Crinum jagus* aug ekvatoriālās Āfrikas lietus mežos, un tās ziedu aromāts atgādina vaniļa smaržu. Tā ir iecienīta suga starp dārzkopjiem, jo nav pakļauta sēnīšu slimībām, no kurām bieži cieš citas krīnijas.

*Crinum baumii* sastopama Namībijā un Zimbabvē. Tas ir neliels augs, kurš, saskaņā ar ģenētiskās analīzes datiem, ir tuvāks *Ammocharis* un *Cybistetes* ģintīm. Suga dabā reti sastopama, un to apdraud rūpnieciska vākšana ārstniecības augu tirdzniecības vajadzībām. Visapdraudētākā ģints suga ir Maurīcijas krīnija.

Veģetācija
----------

Ģints aptver dažādus biotopus, sākot no lietus sezonā applūstošiem līdz tuksnešiem.

Vairākas Āfrikas krīnijas (*vleis lilies*), kā Kāpzemes zvaniņu krīnija (*Crinum campanulatum*), Namībijas *Crinum paludosum* un citas aug sezonālo peļķveida dīķu ieplakās. Tās masveidā uzzied tikai pēc lietus sezonas, kad izplaukst tūkstošiem ziedu. Savukārt sauso sezonu sīpols pavada miera stāvoklī izžuvušajā smilšaini duļķainajā gultnē.

Sugas
-----

*Crinum penunculatum*.
*Crinum bulbispermum*.
Saskaņā ar 2014. gada klasifikāciju, krīniju ģintij pieder 105 sugas. Dažas no tām:

* *Crinum acaule*
* *Crinum americanum*
* *Crinum asiaticum* — Āzijas krīnija
* *Crinum bulbispermum* — Oranžas krīnija
* *Crinum campanulatum*
* *Crinum graminicola*
* *Crinum jagus*
* *Crinum latifolium*
* *Crinum lugardiae*
* *Crinum macowanii*
* *Crinum mauritianum* — Maurīcijas krīnija
* *Crinum moorei*
* *Crinum paludosum*
* *Crinum pedunculatum*
* *Crinum paludosum*
* *Crinum thaianum*

Atsauces
--------

1. ↑  Integrated Taxonomic Information System *Crinum* L.
2. ↑  «National Tropical Botanical Garden: Crinum mauritianum». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 24. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 26. augustā.
3. 1 2  «PlantZAfrica. South African National Biodiversity Institute: Crinum». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. septembrī. Skatīts: 2016. gada 26. augustā.
4. ↑  Kew Royal Botanic Gardens. World Checklist of Selected Plant Species: *Crinum*

Literatūra
----------

* Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. 2008. ISBN 978-9934-0-0829-0
* Растения. Самая полная энциклопедия. Луиза Эббот, Анна-Лиза Эванс. 2004 Dorling Kindsley Limited; A Penguin Company. "Издательства Астрель", перев. с англ. 2006. ISBN 5-17-035343-X
Šis raksts ir par sauszemes bruņotajiem spēkiem. Par bruņotajiem spēkiem, kuros ietilpst arī flote un gaisa spēki, skatīt rakstu karaspēks.
**Sauszemes bruņotie spēki**, arī **armija** (no latīņu: *armare* — 'apbruņot'), ir kādas valsts bruņoto spēku daļa, kas paredzēta karadarbībai uz sauszemes, pārsvarā pret ārēju pretinieku. Lielākajā daļā bruņoto spēku vēsturiski izveidojusies sauszemes bruņoto spēku strikta nodalīšana no kara flotes un gaisa spēkiem, parasti uzturot trīs neatkarīgas organizācijas.

Ar jēdzienu armija dažreiz mēdz apzīmēt visu kādas valsts bruņoto spēku kopumu, ar to apzīmējot jebkāda veida karaspēku.

Formācijas
----------

Daudzu valstu bruņotajos spēkos armija ir arī liela formācija, kas sastāv no diviem vai vairāk korpusiem. Atsevišķai armijai tiek dots vārds vai numurs, lai atšķirtu to no bruņotajiem spēkiem kopumā. Piemēram, ASV Pirmā armija, Ziemeļvirdžīnijas armija.

Armijas ir lielas formācijas, kas var stipri atšķirties lieluma, sastāva un atbildības atkarībā no valsts, bruņoto spēku atzara un izveidošanas mērķa. Piemēram, Padomju Savienībā Otrā pasaules kara laikā armijas bija korpusa lieluma formācijas, kas bija pakļautas armijas lieluma frontēm. Miera laikā PSRS armija parasti bija pakļauta kara apgabalam.

Skatīt arī
----------

* Karš
* Zemessardze
* Latvijas Nacionālie bruņotie spēki

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85007309
* GND: 4132034-7
* BNF: cb11976646q (data)
* NDL: 00569469
* BNE: XX4576552

 |

 |
**Pērnavas Preču stacija** (igauņu: *Pärnu Kaubajaam*) ir dzelzceļa stacija Igaunijā, Pērnavas pilsētas teritorijā, dzelzceļa iecirknī Lelle—Pērnava. Pērnavas Preču stacija atrodas 5,3 km attālumā no Pērnavas pasažieru stacijas, 65,1 km attālumā no Lelles mezgla stacijas un 136,1 km attālumā no Baltijas stacijas Tallinā. Līdz 2018. gada beigām Pērnavas Preču stacija veica dzelzceļa kravu loģistiku un apkalpoja vietējo pasažieru vilcienu satiksmi.

Vēsture
-------

Pērnavas Preču stacija izveidota 1971. gadā līdz ar šaursliežu dzelzceļa iecirkņa Lelle—Papinīdu rekonstrukciju, kuras laikā 750 mm sliežu ceļš tika pāršūts uz 1520 mm platuma sliežu ceļu.

Vienlaikus Pērnavas pilsētas teritorijā tika izmainīta šaursliežu dzelzceļa trase, likvidējot šaursliežu dzelzceļa vēsturisko šķērsojumu pāri Pernu upei un dzelzceļa trasi caur Sindi pilsētu. 1928. gada 13. februārī atklātais Sindi šķērsojums bija garākais (127 m) šaursliežu dzelzceļa tilts Igaunijas teritorijā. 1944. gadā tilts tika uzspridzināts, taču pēc kara tas tika atkal atjaunots. Mūsdienās bijušās dzelzceļa trases vietā atrodas *Raudtee* iela (Dzelzceļa iela).

Laika posmā no 1971. līdz 1976. gadam Pērnavas Preču stacija bija Lelles—Pērnavas dzelzceļa iecirkņa galapunkts. Līdz ar autotransporta un dzelzceļa pārvada izbūvi pār Pernu upi 1976. gadā dzelzceļa trase tika pagarināta līdz pašreizējai Pērnavas pasažieru stacijai, tā atrodas aptuveni 1 km uz dienvidaustrumiem no vēsturiskās Papinīdu šaursliežu dzelzceļa mezgla stacijas.

Līdz 2018. gadam stacijā pieturēja visi Tallinas un Pērnavas virzienā kursējošie starppilsētu pasažieru dīzeļvilcieni (2013. gadā 2 vilcienu sastāvu pāri dienā).

Kopš 2018. gada 8. decembra pasažieru vilcieni posmā Pērnava—Lelle vairs nekursē un stacija netiek izmantota.

Skatīt arī
----------

* Igaunijas pasažieru dzelzceļa pārvadājumi (dienvidu virziens)
* Pērnavas pasažieru stacija

Atsauces
--------

1. ↑   Archived 2013. gada 6. novembrī, *Wayback Machine* vietnē. *Eesti entsüklopeedia*. Sindi pilsēta. (igauniski)
2. ↑   Archived 2012. gada 10. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Edelaraudtee 2011/2012. gada infrastruktūras pārskats (igauniski)
3. ↑   Edelaraudtee mājaslapa (igauniski)(angliski)(krieviski)
4. ↑  С 9 декабря на участке Лелле-Пярну поезда будут заменены на автобусы[novecojusi saite] (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Dzelzceļa un autotransporta pārvads pār Pernu upi. 2010. gads. (attēls)
* Pērnavas Preču stacijas pasažieru platforma. 2011. gads. (attēls)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Lelli** |  | **Uz Pērnavu** |
|  Pulli |  **Pērnavas Preču stacija** | Pērnava  |
**"Cilvēki bez dzimtenes"** (vācu: *Menschen ohne Vaterland*) ir 1937. gada vācu spiegu filma par 1919. gada pavasara notikumiem Brīvības cīņu laikā Liepājā. Filma parāda Liepāju kā piefrontes pilsētu, kuras kabarē "Glaspalast" un krievu restorānā "Sarafāns" uzdzīvo un šķetina sazvērestības cilvēki bez dzimtenes - vācu brīvprātīgo korpusu algotņi, baltiešu bēgļi un boļševiku spiegi. Latvisko elementu filmā pārstāv vienīgi Latvijas Tautas padome, kas ir pasūtījusi lielu ieroču kravu Zviedrijā un kas sazvērestības dēļ var nonākt komunistu rokās un kalpot par bruņojumu Sarkanās Armijas karagājienam uz Novembra revolūcijas pārņemto Vāciju. Filma uzņemta *Universum Film* (UFA) studijās un tās noskaņa nedaudz atgādina pāris gadus vēlāk uzņemto amerikāņu filmu "Kasablanka".
1942. gadā UFA studijā uzņēma spiegu filmu "GPU" par PSRS Valsts Drošības galvenās pārvaldes darbību Latvijā un citās Eiropas valstīs.

Sižets
------

Vācijas impērija ir zaudējusi Pirmo pasaules karu un Sarkanā Armija gatavojas no Baltijas iebrukt Vācijā. Pēdējais šķērslis ir vācu brīvprātīgo vienība (*Freikorps*), kas atrodas pozīcijās purvos pie Liepājas. Boļševiku spiedze Mila Ventosa bruņumašīnas aizsegā dodas pāri frontes līnijai, lai kopā ar Krievijas monarhistiem draudzīgo vācbaltiešu baronu Fālenu organizētu dumpi Liepājā. Sagadīšanās dēļ pāri frontes līnijai vienlaicīgi bēg arī 23 gadus vecā Irēna Marellusa, kurai vietējais zemnieks Rauta iedod apšaudē kritušās spiedzes kažoku ar viņas dokumentiem. Viņa tiek pieņemta darbā par pianisti pie kabarē dziedātājas Ievas.

Jaunā sieviete sapinas ne tikai slepeno dienestu intrigās, bet arī mīlas trīsstūrī, kurā iesaistīts vācu patriots virsleitnants Georgs Malcahs un avantūriskais barons Fālens. Pēc tam, kad Malcahu pašu apvaino ieroču sazvērestībā, viņu no latviešu valdības varas atbrīvo vācu brīvprātīgo vienība. Irēna un barons Fālens bēg pāri frontei, bet nokļūst apšaudē. Irēnu sagūsta boļševiki, bet barons iestājas vācu brīvprātīgajos un izpērk vainu, krizdams kaujas laukā vācu uniformā.

Lomās
-----

* Virsleitnants Malcahs (*Maltzach*) - Villijs Fričs (*Willy Fritsch*)
* Irēna Marellus - Marija Tasnádi Fekete (pseidonīms *Maria von Tasnady*)
* Barons Fālens (*Fahlen*) - Villijs Birgels (*Willy Birgel*)
* Kabarē dziedātāja Ieva (*Chansonette Iewa*) - Grēta Vaizere (*Grete Weiser*)
* Hauptmanis Angermans - Zigfrīds Širenbergs (*Siegfried Schürenberg*)
* Tautas padomes loceklis Zoikass (*Landesrat Soikas*) - Villijs Šēfers (*Willy Schaeffers*)
* Komunists Išņikovs (*Ischnikoff*) - Aleksandrs Gollings (*Alexander Golling*)

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
* Informācija no www.germanwarfilms.com Archived 2010. gada 27. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
**Minamitori** (japāņu: 南鳥島, *Minami-Tori-shima* — ‘dienvidu putnu sala’) ir rifa ieskauta koraļļu sala (atols) Klusā okeāna ziemeļrietumos. Pieder Japānai un administratīvi ietilpst Tokijas prefektūrā. Salā nav pastāvīgo iedzīvotāju, ir tikai meteostacijas un lidlauka apkalpojošais personāls.

Salu pirmais 1694. gadā atklāja spāņu galeonas kapteinis Ariola, bet nefiksēja tās atrašanās vietu. Atkārtoti to atklāja amerikāņu vai havajiešu kuģis *Morning Star* 1864. gadā un nosauca par **Markusa salu** *(Marcus Island)*, bet precīza salas atrašanās vieta tika noteikta tikai 1874. gadā. Krastā pirmie izkāpa japāņi 1879. gadā. 1886. gada 30. jūnijā 46 japāņu kolonistu grupa salā ierīkoja pastāvīgu apmetni un 1898. gadā Japāna oficiāli anektēja salu.

Otrā pasaules kara laikā ASV spēki vairākkārt bombardēja salu, bet to neieņēma. Pēc kara, saskaņā ar Sanfrancisko līgumu, sala nonāca amerikāņu kontrolē un tikai 1968. gadā tika atgriezta Japānas jurisdikcijā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Journal of Pacific History*, Vol. 36, No. 1; 2001, pp. 105–115.
2. ↑  «Markusas-Nekeras kalni». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 462. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315136978
* LCCN: sh96011233

 |

 |
**Sausserži** (latīņu: *Lonicera*) ir ģints kaprifoliju dzimtā, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļu puslodes mērenajā un subtropu joslā. Ģintī ir klasificētas aptuveni 180 sugas, tostarp bieži sastopamās sugas *Lonicera periclymenum*, *Lonicera japonica*, *Lonicera sempervirens* un smaržīgais sausserdis (*Lonicera caprifolium*). *Lonicera japonica* ir ļoti invazīva suga, ko uzskata par nozīmīgu kaitēkli Ziemeļamerikas, Eiropas, Dienvidamerikas, Austrālijas un Āfrikas kontinentos.

Daudzas zvīņspārņu sugas izmanto sausseržus kā barības avotu, piemēram, *Deilephila elpenor,* kas naktī apmeklē ziedus, lai barotos ar nektāru.

Dažu sugu ziedi ir ļoti smaržīgi un krāsaini, tāpēc sugas tiek kultivētas kā dekoratīvie dārza augi. Ziemeļamerikā ziedi piesaista kolibri, īpaši *L. sempervirens* un *L. ciliosa*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lonicera L. | Plants of the World Online | Kew Science». *Plants of the World Online* (angļu). Skatīts: 2023-02-27.
2. ↑  Rojas-Sandoval, Julissa; Acevedo-Rodríguez, Pedro (2022-01-07). "Lonicera japonica (Japanese honeysuckle)" (en). *CABI Compendium* CABI Compendium: 31191. doi:10.1079/cabicompendium.31191. ISSN 2958-3969.
3. ↑  Richard South. *The moths of the British Isles*. London : Warne, 1907.
**Minerālu klase** ir augstākā minerālu klasifikācijas sistēmas pamatvienība. Mūsdienās apzināti ap 4000 minerālu veidi un vienkāršākai šī lielā vienību skaita iepazīšanai ir nepieciešama ērta klasifikācijas sistēma. Mūsdienās paralēli pastāv vairākas minerālu klasifikācijas sistēmas.

Štrunca sistēmā (9 klases) un vecajā Danas sistēmā (9 klases) minerālus sadala klasēs pēc to anjoniem, nodalot, piemēram, fosfātus no silikātiem. Jaunajā Danas sistēmā tiek izdalīts liels skaits minerālu klašu (78 klases), kas sadala minerālus gan pēc to anjoniem, gan arī pēc kristāliskās struktūras īpatnībām.

Vikipēdijā biežāk tiek izmantota Štrunca minerālu klasifikācijas sistēma, kurā iekļautas šādas 9 minerālu klases, kas tradicionāli tiek apzīmētas ar romiešu kārtas skaitļiem:

I. **Elementi** - dabā sastopami elementu tīrradņi, dabiski sakausējumi, karbīdi.

II. **Sulfīdi**, **sulfosāļi** - metālu un pusmetālu savienojumi ar sēru, selēnu, telūru, arsēnu, antimonu, bismutu.

III. **Halogenīdi** - savienojumi ar halogēniem.

IV. **Oksīdi** un **Hidroksīdi** - visi savienojumi ar skābekli izņemot skābju sāļus ar tipiskiem skābju anjoniem (piem. SO4)

V. **Karbonāti**, **nitrāti** un **borāti** - ogļskābes, slāpekļskābes un borskābes sāļi.

VI. **Sulfāti**, **Selenāti**, **Telurāti**, **Hromāti**, **Molibdāti**, **Volframāti** - sērskābes, hromskābju, molibdēnskābju, volframskābju sāļi. Šeit iekļauti arī selenāti un telurāti ar divvērtīgiem SeO4 un TeO4 anjoniem.

VII. **Fosfāti**, **arsenāti** un **vanadāti** - minerāli ar anjonu H3XO4 kur X attiecīgi ir fosfors, vanādijs un arsēns.

VIII. **Silikāti** un **germanāti** - savienojumi, kuros ietilpst grupa [SiO4]4-

IX. **Organiskie savienojumi** - organisko skābju sāļi, alifātiskie un aromātiskie ogļūdeņraži, slāpekli saturoši organisko skābju sāļi (amīdi), sveķi. Formāli minerāli nevar būt organiskas vielas, taču šie savienojumi drīzāk pieder nedzīvajai dabai nevis dzīvajai dabai.

Skatīt arī
----------

* Minerāls
* Pasaules minerālu saraksts
* Štrunca minerālu klasifikācijas sistēma
* Jaunā Danas minerālu klasifikācijas sistēma
* Vecā Danas minerālu klasifikācijas sistēma
**Kenets Rogofs** (angļu: *Kenneth Rogoff*; dzimis 1953. gada 22. martā Ročesterā) ir ASV ekonomists un starptautiskais lielmeistars šahā (1978).

Biogrāfija
----------

### Šahists

Šahu iemācījies spēlēt sešu gadu vecumā. 1971. gadā Atēnās kļuvis par Pasaules junioru šaha vicečempionu U20 vecuma grupā. 1973. gadā kopā ar Pīteru Bijasasu, Hermani Piļņiku un Bruno Parmu dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Noristaunā. 1975. gadā izcīnījis 2. vietu ASV šaha čempionātā un iekļuvis šaha čempiona izcīņas cikla 1976. gada starpzonu turnīrā Bīlē, kur palicis 14. vietā. 1976. gadā Lonpainā (ASV) dalījis kopā ar Vasiliju Smislovu, Oskaru Panno, Migelu Naidorfu, Valteru Braunu, Entoniju Mailsu, Migelu Kinterosu, Leriju Kristiansenu un Ģēzi Forintošu (uzvarējis Tigrans Petrosjans). 1978. gadā šajā turnīrā dalījis 6.-10. vietu un ieņēmis 7. vietu ASV šaha čempionātā. 1980. gadā Amsterdamā ieņēmis 8. vietu *IBM* šaha festivāla B turnīrā. Drīz pēc tam beidzis savu aktīvā šahista karjeru.

Pārstāvējis ASV komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules studentu šaha čempionātā piedalījies 3 reizes (1970-1972). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1970) un sudraba (1971) medaļu;
* Pasaules jauniešu šaha čempionātā U26 vecuma grupā piedalījies 1978. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1974. gadā Rogofam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1978. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

### Ekonomists

1980. gadā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā aizstāvējis zinātņu doktora grādu ekonomikā. Strādājis ASV Federālo rezervju sistēmā un Starptautiskajā Valūtas fondā (2001-2003). Bijis starptautisko attiecību pasniedzējs Prinstonas Universitāte, bet kopš 1999. gada ir ekonomikas profesors Hārvarda Universitātē.

Plašākai sabiedrībai kā ekonomists kļuvis pazīstams pēc savas 2002. gada diskusijas ar Pasaules Bankas bijušo galveno ekonomistu un Nobela prēmijas ekonomikā laureātu (2001) Džozefu Stiglicu. Atbildot uz Stiglica kritiku par Starptautiskā Valūtas fonda darbību, Rogofs uzrakstījis un publicējis atklāto vēstuli.

Atsauces
--------

1. ↑  24th US Championship and World Championship Zonal; 1975 June 7-26
2. ↑  1976 Biel Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: World Student Team Chess Championship :: Kenneth Rogoff
4. ↑  OlimpBase :: World Youth U26 Team Chess Championship :: Kenneth Rogoff
5. ↑  An Open Letter to Joseph Stiglitz, by Kenneth Rogoff

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Vandaļi izlaupa Romu (455), Henriha Leitemana gravējums.
**Vandaļi** ir viena no senākajām ģermāņu ciltīm, kas, kā uzskata daudzi vēsturnieki, pārcēlušies no Skandināvijas pāri Baltijas jūrai un apmetušies mūsdienu Polijas teritorijā ap 2. gadsimtu p.m.ē. Vēlāk vandaļi pārcēlās uz Oderas ieleju, kur tie uzturējās līdz 2. gadsimtam, bet sāka virzīties uz austrumiem, līdz izvietojās gar Donavas upi. Līdz ar citām ģermāņu ciltīm vandaļi 406. gadā iebruka Gallijā, bet, ilgi tur neuzkavējušies, virzījās tālāk uz dienvidiem, 409. gadā iekarojot Spāniju. Spānijā viņiem nācās cīnīties ar vestgotiem, kas arī pretendēja uz noteicošo lomu šajā reģionā, kā arī romiešu spēkiem, kas centās Spāniju arī turpmāk saglabāt kā savu provinci.

Meklējot mierīgāku zemi, kur apmesties, vandaļi pārcēlās uz Ziemeļāfriku. Tomēr arī šeit viņiem priekšā nostājās romiešu armija. Kaujās un tālos pārgājienos norūdītajiem vandaļiem izdevās romiešus sakaut un kļūt šajā reģionā par noteicošo spēku. Tā kā Romas impērija šajā laikā jau tuvojās sabrukumam, tā 422. gadā bija spiesta atzīt vandaļu neatkarību. Vandaļiem ar to nepietika, un viņi turpināja paplašināt savu Ziemeļāfrikas teritoriju. Tā, sākotnēji iekarotajam reģionam, kas aptvēra daļu mūsdienu Marokas un Alžīrijas piekrasti, viņi 439. gadā pievienoja arī Kartāgu. Kopumā vandaļi 33 gadu laikā no Reinas līdz Kartāgai bija pārvarējuši vairāk nekā 1300 km lielu attālumu.

Nostiprinājušies Ziemeļāfrikā, vandaļi izveidoja spēcīgu jūras floti un sāka laupīt visā Vidusjūras rietumu daļā, ieskaitot arī Romu, kuru viņi izlaupīja un nopostīja 477. gadā. Šajā gadā nomira vandaļu karavadonis Geiseriks, kura vadībā vandaļi izcīnīja vairumu savu uzvaru, un līdz ar viņa nāvi sākās šīs kareivīgās cilts noriets. Galīgi vandaļus 534. gadā sakāva Bizantijas ģenerālis Belisārs, un vandaļi drīz pārstāja eksistēt kā vienota tauta.

Mūsdienās vārdu «vandaļi» lieto, lai apzīmētu postītājus un laupītājus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kā pareizi rakstīt: *vandaļi* vai *vandāļi?*» (PDF). Latviešu valodas aģentūra. 2011. Skatīts: 2014. gada 28. aprīlī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00577527
* NKC: ph515677

 |

 |
**Jans Kučborskis** (poļu: *Jan Kuczborski*, ap 1572—1624) bija poļu teologs, Kulmas bīskaps, karaļa Sigismunda III Vāsas sekretārs, kroņa kancelejas notārs. 1617. gada Kurzemes un Zemgales hercogistes satversmes autors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis ap 1572. gadu, viņa dzimta bija cēlusies no Kučborkas (*Kucbork*) netālu no Mlavas Mazovijā. 
Izglītojās Braņevo jezuītu skolā un Viļņas akadēmijā, tad Padujas un Romas universitātēs, kur viņš ieguva doktora grādu teoloģijā un, iespējams, arī tieslietās. Pēc atgriešanās Polijā viņš pildīja dažādus amatus, no 1610. gada bija Krakovas prāvests, 
1614 gadā viņu iecēla par Kulmas bīskapu.

Karalis Sigismunds III Vāsa Varšavas seimā 1616. gada jūlijā atstādināja Kurzemes un Zemgales hercogus no varas un nozīmēja Kulmas bīskapu Kučborski par izmeklēšanas komisijas vadītāju. 1617. gada 6. februārī komisija sāka darbu Jelgavas rātsnamā un jau 18. martā pabeidza rakstīt Kurzemes hercogistes satversmi (*Formula regiminis* un Kurzemes statūtus).

Bīskaps Kučborskis vadīja Karaļa Prūsijas ģenerālās asamblejas, atbalstīja karu pret Krievijas caristi, prasīja reformēt parlamentāro sistēmu un tiesu varu un regulāri apmaksāt armiju.

1624. gadā viņu iecēla par Plockas bīskapu, bet drīz pēc tam viņš nomira. 
Apglabāts Toruņas Sv. Jāņa baznīcā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 165709557
* ISNI: 0000 0001 1345 2418

 |

 |
**Jans Kļečiņskis** (poļu: *Jan Kleczyński*; 1875. gada 24. jūnijs Varšava — 1939. gada septembris Varšava) bija Polijas mākslas vēsturnieks un šahists.

Biogrāfija
----------

Piedalījies Varšavas pilsētas šaha čempionātos (1896, 1897) un dažādos Varšavas šaha turnīros (1901, 1907, 1908, 1910, 1911). Pēc Pirmā pasaules kara pārstāvējis Polijas komandu neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē 1924. gadā. Divas reizes piedalījies Polijas šaha čempionātos: 1. čempionātā 1926. gadā Varšavā palicis 13. vietā (uzvarējis Dāvids Pšepjurka), bet 2. čempionātā 1927. gadā Lodzā dalījis 14.-15. vietu (uzvarējis Akiba Rubinšteins). 1925. gadā ieņēmis 2. vietu Varšavas šaha biedrības čempionātā. Ilgus gadus bijis šaha apskatnieks Varšavas laikrakstā *Kurier Warszawski* (1897–1939). Otrā pasaules kara gaisa uzlidojumā laikā miris no sirdstriekas Varšavas aplenkumā 1939. gada septembrī.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Chess Olympiad, Paris 1924, individual results
2. ↑  «I Szachowe Mistrzostwa Polski Warszawa 1926». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 20. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 7. septembrī.
3. ↑  «II Szachowe Mistrzostwa Polski Łódź 1927». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 6. maijā. Skatīts: 2016. gada 7. septembrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 102011348
* ISNI: 0000 0000 7179 5630
* NKC: xx0159905

 |

 |
Šis raksts ir par polārstaciju. Par citām jēdziena **Vanda** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Vanda** vai **Vandas stacija** (angļu: *Vanda Station*) bija Jaunzēlandei piederoša polārstacija Antarktīdā, Rosa Teritorijā. Atradās Raita ielejā 140 m no Vandas ezera krasta 9 m virs ezera līmeņa 100 m no Oniksas ietekas ezerā.

Lēmums par stacijas būvniecību tika pieņemts 1967. gadā, jo jau kopš 1958. gada Raita ielejā notika intensīvi izpētes darbi un bija nepieciešama pastāvīga atbalsta bāze. Stacijas būvniecība tika veikta 1966./67. gada polārajā vasarā. Būvniecībai nepieciešamie materiāli tika piegādāti ar lidmašīnu un ar izpletni nolaisti uz ezera ledus. Pārējais aprīkojums tika piegādāts ar traktoru karavānu. Stacija tika oficiāli atklāta 1969. gada 9. janvārī un to atklāja Jaunzēlandes ģenerālgubernators sers Artūrs Porrits. Tajā pašā gadā stacijā pārziemoja pirmā pētnieku partija. Kā vissezonas stacija Vanda tikusi izmantota arī 1970. un 1974. gadā. Pārējā laikā stacija tikusi izmantota tikai vasaras sezonā.

Stacijā kopā bija 8 ēkas: 2 dzīvojamās, darbnīca, laboratorija, noliktava, atpūtas māja, glābšanas māja un tualete. 1981. gadā stacija tika paplašināta: uzstādīti jauni namiņi un saules baterijas. Tajā pašā 1981. gadā tika veikta pirmā lidmašīnas nosēšanās uz Vandas ezera ledus.

1990./91. gada sezona bija pēdējā pilnā stacijas darba vasara. Sakarā ar ezera līmeņa celšanos, kā arī pētniecības prioritāšu maiņu tika sākta vides sakopšana un stacijas likvidācija. Stacijas novākšana un izvešana uz Skota staciju prasīja 180 cilvēkdienas un 70 helikoptera lidojumu stundas. Tika izvesta pati stacija un vairāk kā 10 tonnu piesārņotas grunts.

1994./95. gada sezonā tika likvidētas pēdējās stacijas pastāvēšanas pēdas un ezera pretējā krastā tika ierīkota neliela lauka nometne Leikvanda (*Lake Vanda Hut*; 2 pārvietojamas būdas).

Ārējās saites
-------------

* Lake Vanda Station
**Jans Ruseks** (poļu: *Jan Rusek*; dzimis 1910. gada 30. septembrī, miris 1987. gada 9. februārī) bija poļu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Jans Ruseks šaha spēli apguvis 15 gadu vecumā. Pirmais viņa uzdevums publicēts 1929. gadā Ļvivas laikrakstā *Dziennik Ludowy*. Kopumā viņš sastādījis apmēram 2900 dažādu žanru šaha kompozīcijas, iegūstot 380 apbalvojumus, tai skaitā 71 pirmo godalgu. FIDE albumos tika atlasīti 32 viņa uzdevumi, par to viņam tika piešķirts starptautiskā meistara tituls šaha kompozīcijā. No 1958. gada viņš bija arī starptautiskais tiesnesis.

Ruseks bija pieckārtējs Polijas čempions pašmatos (3. 4. 5. 7. un 10. čempionāts) un divkārtējs palīgmatos (5. un 6. čempionāts).

Viņš bija strādājis par Silēzijas reģionālās šahu asociācijas problēmu daļas priekšsēdētāju. Turklāt viņš bija šaha kompozīcijas nodaļas "Chess Nowiny" (1938—1939) Silēzijas rajona Šaha asociācijas biļetena redaktors (1957—1958). Laikā no 1966.— 1970. gadam viņš bija Polijas šaha federācijas revīzijas komitejas loceklis.

### Piemērs

**Jans Ruseks**  
 *Pauly MT*, 1938-1939  
1. godalga**Pašmats 5 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1.♔d1!
1. ...d6 2.♕h4 d5 3.♗c4+ d×c4 4.♗b2 c3 5.♗c1 c2#
1. ...d5 2.♖f1 d4 3.♕h7+ ♔e3 4.♔e1 d3 5.♗d1 d2#

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «Jan Rusek» (poļu). Szachy w Polsce. 2015-06-18. Skatīts: 2018-03-22.
2. ↑  «Starptautiskie meistari šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 22. martā.
3. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 22. martā.

Ārējās saites
-------------

* Jana Ruseka šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
* Jana Ruseka profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
|  |
| --- |
|  Tips 79 |
| Tips 79 (WZ-120D) |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 4 |
| Garums | 6,040 m |
| Platums | 3,27 m |
| Augstums | 2,4- 2,809 m |
| Masa | 37,5 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | 20-203 mm |
| Pamatbruņojums | 100 mm lielgabals |
| Sekundārais bruņojums | 7.62 mm ložmetēji un 12.7 mm zenītložmetējs |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | 12-cilindru 12150L7BW dīzeļdzinējs 580 zs (430 kW) |
| Ātrums uz ceļa | 50 km/h |
| Jauda/masa | 15,46 zs/t |
| Maks. attālums | 400 km uz ceļa, 360 km apvidū |

**Tips 79** (WZ-120D; Tips 59 modifikācija) ir ķīniešu kaujas pamattanks.
1984. gada oktobrī Ķīna pirmoreiz demonstrēja tanku Tips 79 (WZ-121D), apbruņotu ar 105 mm lielgabalu "83" (angļu L7A3 kopija, tāda pati izvietota uz tankiem "Tips 80/88"), kas aprīkots ar jaunu uguns vadības sistēmu. Faktiski šī tanka modifikācija ir modernizēts "Tipa 69-II" variants ar palielinātām kaujas spējām un paaugstinātu aizsardzību. Modernizācija tika veikta ar rietumu kompāniju palīdzību, izmantojot mūsdienu tehnoloģijas. Sākotnēji tanks tika nosaukts kā "Tips 69-III", bet sērijveida ražošanā tanku apzīmēja "Tips 79". Šeit rodas nelielas neskaidrības: daudzos avotos tiek ziņots, ka "Tips 69-III" — tas ir tanka "Tips 80" prototips, bet īstenībā prototips bija tieši "Tips 79"; tornis ar apbruņojumu arī tika uzstādīts uz jauna tanka šasijas — "Tips 80". Izšķir divus tanka variantus: "Tips 79-I" un "Tips 79-II", turklāt otro variantu piedāvāja eksportam.

Tanku skaits bruņojumā
----------------------

|  | Valsts | Skaits |
| --- | --- | --- |
|  | Ķīna | 800 |
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Rūsiņa iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Rūsiņa iela** ir iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Rūsiņa iela sākas krustojumā ar Kāpu ielu un beidzas krustojumā ar Dzelzceļa ielu. Kopējais ielas garums ir 620 metri, tā ir klāta ar asfalta un grants segumu (Grants segums ir posmā no Asaru prospekta līdz Dzelzceļa ielai.) Rūsiņa ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Rūsiņa iela ir savienota ar šādām ielām:

* Kāpu iela (T veida krustojums)
* Asaru prospekts
* Dzelzceļa iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Asari

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu R |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| R | 
* Raga
* Raiņa
* Rāmavas
* Rankas
* Rapšu
* Rasas
* Raudas
* Raunas
* Rautenberga
* Rāznas
* Ražas
* Reiņu
* Rembates
* Rendas
* Reņģu
* Rēzeknes pulka
* Riekstu
* Rīgas
* Rītupes
* Robežu
* Rojas
* Roņu
* Ropažu
* Rotas
* Rožu
* Rubeņu
* Rucavas
* Rūdolfa Blaumaņa
* Rudzu
* Rūjienas
* Ruļļu
* Rumbas
* Rūpniecības
* Rūsiņa

 |

 |
**Iglulika** (angļu: *Igloolik*, inuītu: ᐃᒡᓗᓕᒃ, *Iglulik* — ‘te ir māja’) ir ciems Nunavutas austrumos, Kanādā. Izvietojusies uz nelielas saliņas Foksa baseinā Melvila pussalas ziemeļaustrumu piekrastē pie ieejas Fjūri un Heklas šaurumā. Ap 95% ciema iedzīvotāju ir inuiti; tas tiek uzskatīts par reģionālu inuitu kultūras centru.

Vēsture
-------

Arheoloģiskie pētījumi liecina, ka inuiti un to priekšteči Iglulikas salā mituši kopš 4000 gadu tālas senatnes. Pirmie kontakti ar eiropiešiem bija 1822. gadā, kad Iglulikā ziemoja britu ekspedīcija Viljama Perija vadībā. Vēlākos gados Igluliku apmeklēja citas Arktikas izpētes ekspedīcijas.

1937. gadā Iglulikā nodibināja Romas katoļu misiju un 1939. gadā arī *Hudson's Bay Company* faktoriju. 1960. gados Iglulikā izveidoja skolu, policijas posteni un feldšeru punktu; sāka veidoties reģionāls centrs, uz kuru pārcēlās inuiti no apkārtnē izkaisītajām apmetnēm.

Infrastruktūra
--------------

Ciemā ir pamatskola, vidusskola, Arktikas koledžas filiāle, ambulance, sporta centrs, katoļu un anglikāņu dievnami, vairāki veikali un viesnīcas, lidosta. Kopš 1975. gada darbojas Iglulikas pētniecības centrs.

Atsauces
--------

1. ↑  Travel Nunavut. Igloolik
2. ↑  Qikiqtani Truth Commission. Community Histories 1950–1975. Igloolik

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Iglulika***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 145489985
* LCCN: n85270863
* GND: 7621010-8
* BNF: cb11942741p (data)
* NKC: ge704998

 |

 |
Igaunijas teritorijā ir 1521 sala, no kurām lielākā daļa atrodas Baltijas jūrā (Igaunijas arhipelāgs), vairākas salas ir arī Peipusa ezerā un citos ezeros. Tikai 19 salas ir apdzīvotas. Liela daļa Igaunijas salu ietilpst Rietumigaunijas arhipelāgā.

Igaunijas salām raksturīga liela kultūras un dabas daudzveidība — tām raksturīgi savi tautastērpi, dialekti, tradīcijas. Daudzās Igaunijas salās līdz nesenam laikam dzīvoja galvenokārt zviedri.

Salās atrodas lielas dabas vērtības, tai skaitā Kāli meteorīta krāteris, viena no retajām Ziemeļeiropas endēmajām sugām — augs *Rhinanthus osiliensis*.

15 lielākās Igaunijas salas
---------------------------

| Nr | Nosaukums | Platība (km²) | Iedzīvotāji | Lielākais augstums |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 1 | Sāmsala | 2 673 | ap 36 960 | 54 |
| 2 | Hījumā | 989 | ap 10 900 | 68 |
| 3 | Muhu | 198 | 1 803 | 25 |
| 4 | Vormsi | 92,9 | 241 | 13 |
| 5 | Kasāre | 19,3 | 300 | 15 |
| 6 | Naisāre | 18,6 | 3 | 27 |
| 7 | Kihnu | 16,4 | 639 | 8,5 |
| 8 | Mazā Pakri | 12,9 | 1 | 13 |
| 9 | Roņu sala | 11,9 | ap 60 | 29,6 |
| 10 | Lielā Pakri | 11,6 | 0 | 4 |
| 11 | Abruka | 8,78 | < 40 | ? |
| 12 | Vilsandi | 8,8 | 30 | ? |
| 13 | Pīrisāre | 7,8 | 86 | 2 |
| 14 | Prangli | 6,44 | 141 | 9 |
| 15 | Osmusāre | 4,7 | viena ģimene | 8 |
**Nostolepji** (*Nostolepis*) ir klimatiīdu akantodu ģints. Tās pārstāvji bija izplatīti no augšsilūra līdz vidusdevonam, Galvenajā devona laukā, Podolijā, Severnaja Zemļā, Špicbergenā, Krievijas ziemeļaustrumos, Timāna-Pečoras provincēs, Zviedrijā, Kanādā, Francijā u.c. Šīs ģints pārstāvji parasti saglabājas atsevišķu zvīņu veidā. Retos gadījumos ir sastopamas atsevišķi ķermeņu fragmenti. Ģints tipveida suga ir *Nostolepis striata* Pander 1856.

Apraksts
--------

Zivis bija klātas ar samērā lielām zvīņām, kuru vainagi ornamentēti ar paralēliem, vai arī aizmugurējā daļā saplūstošiem, robustiem ķīļiem un platām vagām. Pamatne ir stipri izliekta. Kakliņi zemi vai arī gandrīz nesaskatāmi. Vainagu veido divu vai trīs veidu mezodentīns, un tajā ir tukšumi un kaula šūnas. Cirkulārie un radiālie kanāli ir labi attīstīti. Pamatnes kaulu audus veido lielas kaula šūnas, kas izvietotas (orientētas) pa augšanas joslām.

Salīdzinājums
-------------

No citām dzimtas ģintīm atšķiras ar vainaga ornamentējumu. Histoloģiskajā uzbūvē atšķirības ir nebūtiskas: dentīna kanālu izvietojumā, kaula šūnu skaitā, tukšumu koncentrācijas apgabalu formā un izvietojumā vainaga mezodentīna audos.

Sistemātika
-----------

* **Nostolepis** Pander 1856

* Nostolepis alifera Valiukevičius, 2004
* Nostolepis alta Märss, 1986
* Nostolepis amplifica Valiukevičius, 2003
* Nostolepis arctica Vieth, 1980
* Nostolepis consueta Valiukevičius, 2003
* Nostolepis elegans (Brotzen, 1934)
* Nostolepis gaujensis Valiukevičius, 1998
* Nostolepis gracilis Gross, 1947
* Nostolepis kernavensis Valiukevičius, 1985
* Nostolepis latvica Valiukevičius, 2004
* Nostolepis linleyensis Miller et Märss, 1999
* Nostolepis magnicostata Valiukevičius, 2003
* Nostolepis minima Valiukevičius, 1994
* Nostolepis musca Valiukevičius, 2003
* Nostolepis robusta (Brotzen, 1934)
* Nostolepis striata Pander, 1856

Atsauces
--------

1. ↑  Ю.Ю.Валюкявичюс, Акантоды наровского горизонта Главного Девонского поля, Вильнюс, Мокслас, 1985. г. 18. lpp
**Nostrifikācija** (angļu: *nostrification* — 'pielīdzināšana') ir ārzemju vai citas sistēmas izglītības dokumenta, zinātniskās pakāpes pielīdzināšana attiecīgam savas valsts vai citas sistēmas dokumentam, pakāpei.

Nostrifikācija Latvijā notika trīs reizes: pēc Latvijas Universitātes Satversmes apstiprināšanas 1923. gadā, pēc Latvijas inkorporācijas PSRS sastāvā 1940. un 1950. gados un pēc neatkarības atgūšanas no 1992. gada.

Likumdošana
-----------

Nostrifikācija kļuva aktuāla, kad Latvijas valsts sāka veidot savu zinātnisko grādu piešķiršanas kārtību, kurā aktualizējās jautājums par jauno grādu atbilstību agrāk iegūtajiem.

Paredzot iespējas turpināt studijas ārzemēs un pieaicināt ārvalstu mācībspēkus, svarīgi arī noteikt kārtību, kā veikt ārvalstīs no jauna iegūtu grādu nostrifikāciju.

Nostrifikācijas kārtu Latvijas Republikas Augstākā Padome nostiprināja ar 1992. gada 10. novembrī pieņemto likumu "Par zinātnisko darbību", kur 14.pantā noteica: "Persona, kura ieguvusi zinātnisko grādu pirms šā likuma stāšanās spēkā vai citā valstī un vēlas izmantot šajā likumā noteiktās zinātnieka tiesības Latvijas Republikā, var nostrificēt (pielīdzināt) savu zinātnisko grādu neatkarīgi no tā iegūšanas laika atbilstošam šajā likumā noteiktajam zinātniskajam grādam."

Nostrifikācijas tiesības tika dotas augstskolām, kurām ir promocijas vai habilitācijas tiesības un kuras pieaicina kā ekspertus attiecīgo nozaru speciālistus. Latvijas Zinātnes padomei bija jāapstiprina nolikums šai procedūrai.

Nostrificēto diplomu daudzums 1990. gados
-----------------------------------------

Pēc 1992. gada nostrifikācijas padomju laiku zinātņu kandidātus pielīdzināja doktoriem, bet zinātņu doktorus — habilitētajiem doktoriem. Tādējādi kopējais zinātnieku skaits sasniedza sešus tūkstošus, norāda Latvijas Zinātņu akadēmija. Daži zinātnieki neiesniedza dokumentus nostrifikācijai, tāpēc patiesais doktoru skaits varētu būt bijis lielāks.

2000. gados zinātniskajās programmās un grantos Latvijā aktīvi strādāja ap 1430 doktoru.

Ārvalstu diplomi
----------------

Šobrīd daudz Latvijas jauniešu studē ārzemēs, bet pat Eiropā iegūts bakalaura vai maģistra grāds ne vienmēr tiek atzīts Latvijā.

Tādām profesijām kā būvnieks, arhitekts, ārsts, mērnieks, detektīvs un citām, kopumā 70 profesijām ir stingrākas prasības, un daļai jauniešu rodas grūtības iekārtoties darbā vai viņi ir spiesti studēt vēlreiz.

Atsauces
--------

1. ↑  «Letonika.lv. Enciklopēdijas - Terminu un svešvārdu skaidrojošā vārdnīca. nostrifikācija». *www.letonika.lv*. Skatīts: 2019-02-27.
2. ↑  Baltiņš, Māris (2001). "Zinātnisko grādu nostrifikācija Latvijā un tās radītās problēmas zinātnes vēsturē". *Latvijas Universitātes raksti* (LU) 639 (Zinātņu vēsture un muzejniecība): 41-56. ISSN 1407-2157.
3. ↑  «Par zinātnisko darbību». *m.likumi.lv*. Skatīts: 2019-02-27.
4. ↑  LETA. «Latvijā aktīvi darbojas vairāk nekā 1400 zinātnieku». *TVNET* (latviešu), 2006-05-21. Skatīts: 2019-02-27.
5. ↑  Vita Anstrate. «Ārzemju diploms ne vienmēr garantē izglītību vai darbu Latvijā; īpaši stingri uzrauga 70 profesijas». *www.lsm.lv* (latviešu), 9.01.2017. Skatīts: 2019-02-27.
**Kendlamasa** (angļu: *Candlemas Island*) ir neapdzīvota vulkāniska sala Dienvidsendviču salu arhipelāgā Atlantijas okeāna dienvidos. Administratīvi ietilpst Apvienotās Karalistes valdījumā Dienviddžordžijā un Dienvidsendviču Salās. Izvietojies arhipelāga ziemeļrietumos Kendlmasas salu grupā, Šekltona šaurums to atdala no Sondersa salas dienvidos, bet Brauna šaurums — no Visokijas salas ziemeļos. 4,2 km platais Nelsona šaurums Kendlmasu atdala no Vindikeišenas salas rietumos. Sala kalnaina, dienviddaļā atrodas ar ledu klāts kalnu masīvs ar salas augstāko virsotni Andromedas kalnu. Salas ziemeļrietumos ir aktīvs vulkāns Lucifera kalns. Starp šiem diviem vulkāniskajiem masīviem esošā lavas līdzenuma vecums tiek lēsts tikai dažos simtos gadu.

Salu grupu 1775. gada 2. februārī, Sveču dienā, atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija un nosauca to par godu šai dienai. 1930. gadā Kendlmasas salas apsekoja *Discovery Investigations* ekspedīcija un piešķīra Kendlmasas nosaukumu lielākajai no divām salām.

Atsauces
--------

1. ↑  «Global Volcanism Program. Candlemas Island». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 25. decembrī. Skatīts: 2013. gada 18. decembrī.
2. ↑  «SGSSI Gazetteer. Candlemas Island». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. decembrī. Skatīts: 2013. gada 18. decembrī.
**Jekaterina Poļeščuka** (krievu: *Екатерина Игоревна Полещук*; dzimusi 1994. gada 24. martā) ir  krievu brīvā stila cīkstone, pasaules čempionāta medaļniece, Krievijas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

Jekaterina Poļeščuka dzimusi 1994. gadā. No 2013. gada viņa ir valsts izlases komandas dalībniece. 2017. gadā Poļeščuka ieguva trešo vietu Pasaules U23 čempionātā.

2019. gadā viņa piedalījās pasaules čempionātā. Svara kategorijā līdz 50 kg pēc divām uzvarām viņa ceturtdaļfinālā zaudēja Azerbaidžānas pārstāvei Marijai Stadņikai. Pēc tam gandarījuma cīņā pieveica indieti Sēmu Bislu, bet cīņā par bronzas medaļu arī ķīnieti Suņu Jaņaņu un izcīnīja Krievijai ceļa zīmi uz nākamajām olimpiskajām spēlēm Tokijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Mike Rowbottom. «Japan lead women’s rankings but miss gold at World Wrestling Championships». *InsideTheGames.biz*, 2019. gada 18. septembris. Skatīts: 2020. gada 14. jūlijs.
2. ↑  «2019 World Wrestling Championships Results». *United World Wrestling*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 12. aprīlis. Skatīts: 2020. gada 14. jūlijs.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
Kena muiža pirms Pirmā pasaules kara.
**Kena muiža** ir viens no kultūrvēsturiskiem arhitektūras objektiem, kas atrodas Jēkabpilī, Dambju ielā 19.

Muiža radās 19. gadsimtā, kad pilsētas īpašumus iegūst Kena muižnieku dzimta, kura uzbūvē muižu, bet apkārt tai tajā pašā laikā izveido parku (Kena parks). Muiža līdz pat Pirmajam pasaules karam piederēja slavenajam liķieru fabrikas īpašniekam Alfredam Kenam.

Daļa no muižas kompleksa ēkām — dzīvojamā ēka, stallis, kūts un klēts ir saglabājušās līdz mūsu dienām. Muižas kompleksa ēkas ir vecākās saglabājušās apbūves arhitektūras celtnes Dambju ielā.

Kena muižas dzīvojamā ēka ir vienīgā neogotikas celtne Jēkabpils pilsētā. Padomju varas gados, veicot nama pārbūvi, ēka zaudējusi savu romantisko mansarda jumtu, taču celtne ir saglabājusi vērtību pilsētas apbūvē ar saviem mazajiem tornīšiem, tipiskajām dzegām un zobiņveida karnīzēm, smailo arku pārsedzēm virs logiem, kā arī pašas dzīvojamās ēkas novietojumu Kena parka vienā galā.

Pašlaik Kena muižas kompleksa ēkas apsaimnieko Jēkabpils mākslas skola.

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  Red. Gailīte, S. Jēkabpils. Rīga:Gandrs, 2002. 106.lpp. ISBN 9984-593-13-4
2. ↑  «Jēkabpils — labo pārmaiņu pilsēta!». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 10. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 25. martā.
Kombinatorikā **Katalāna skaitļi** veido naturālu skaitļu virkni, kas sastopama dažādās skaitīšanas problēmās, bieži ietverot rekursīvi definētus objektus. Tie nosaukti par godu beļģu matemātiķim Eiženam Šarlam Katalānam (*Eugène Charles Catalan*, 1814–1894).

*n*-to Katalāna skaitli var izteikt tieši, izmantojot binomiālos koeficientus:

{\displaystyle C\_{n}={\frac {1}{n+1}}{2n \choose n}={\frac {(2n)!}{(n+1)!\,n!}}=\prod \limits \_{k=2}^{n}{\frac {n+k}{k}}\qquad {\mbox{pie }}n\geq 0.}
Pirmie Katalāna skaitļi pie *n* = 0, 1, 2, 3, ... ir

1, 1, 2, 5, 14, 42, 132, 429, 1430, 4862, 16796, ...

Īpašības
--------

Katalāna skaitļus *C**n* var aprēķināt arī pēc citas formulas:

{\displaystyle C\_{n}={2n \choose n}-{2n \choose n+1}\quad {\text{ ja }}n\geq 0,}
kas ir ekvivalenti augstākminētai formulai, jo {\displaystyle {\tbinom {2n}{n+1}}={\tfrac {n}{n+1}}{\tbinom {2n}{n}}}. Tas parāda, ka *C**n* ir vesels skaitlis, kas nav acīmredzams no pirmās dotās formulas.

Katalāna skaitļiem izpildās rekurenta sakarība

{\displaystyle C\_{0}=1\quad {\mbox{un}}\quad C\_{n+1}=\sum \_{i=0}^{n}C\_{i}\,C\_{n-i}\quad {\text{pie }}n\geq 0;}
vēl vairāk,

{\displaystyle C\_{n}={\frac {1}{n+1}}\sum \_{i=0}^{n}{n \choose i}^{2}.}
Tas ir tāpēc, ka {\displaystyle {\tbinom {2n}{n}}=\sum \_{i=0}^{n}{\tbinom {n}{i}}^{2},} jo izvēloties *n* skaitļus no kopas ar 2*n* skaitļiem var vienā vienīgā veidā sadalīt 2 daļās: izvēloties *i* skaitļus no pirmiem *n* skaitļiem un tad izvēloties *n*-*i* skaitļus no atlikušajiem *n* skaitļiem.

Tie arī apmierina sakarības:

{\displaystyle C\_{0}=1\quad {\mbox{un}}\quad C\_{n+1}={\frac {2(2n+1)}{n+2}}C\_{n},}
kas var būt efektīvāks veids, kā tos izrēķināt.

Asimptotiski Katalāna skaitļi aug kā

{\displaystyle C\_{n}\sim {\frac {4^{n}}{n^{3/2}{\sqrt {\pi }}}}}.

Skatīt arī
----------

* Fibonači skaitļi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 1072323532

 |

 |