recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Gistāfs Delors** (nīderlandiešu: *Gustaaf Deloor*; dzimis 1913. gada 24. jūnijā De Klingē, miris 2002. gada 28. janvārī Mehelenā) bija profesionāls Beļģijas šosejas riteņbraucējs, kurš uzvarēja pirmo divu *Vuelta a España* sacensību kopvērtējumā 1935. un 1936. gadā. 1936. gada sacensību rezultāts (150:07:54) joprojām ir ilgākais uzvarētāja laiks *Vuelta* vēsturē, sacensības sastāvēja no 22 posmiem 4 407 km kopgarumā. Gistāfs finišēja pirmais un viņa vecākais brālis Alfonss finišēja otrais.

Biogrāfija
----------

Delors bija profesionālis no 1932. līdz 1939. gadam, kad Otrais pasaules karš izbeidza viņa karjeru. Delors dienēja Beļģijas armijā netālu no Māstrihtas pie *Eben-Emael* cietokšņa, kad 1940. gada 10. maijā iebruka Vācijas armija. Delors kopā ar citiem 1200 beļģiem tika saņemts gūstā. *Stalag II-B* karagūstekņu nometnē Delors tika pie darba virtuvē, jo iepazinās ar vācu virsnieku, kuram interesēja sports. Kad Delors atgriezās no kara, viņa māja bija nopostīta un 1949. gadā viņš izlēma sākt jaunu dzīvi ASV. Pēc desmit gadiem Ņujorkā viņš pārcēlās uz Losandželosu. 1956. gadā viņš zaudēja savu sievu, bet apprecējās vēlreiz. 1980. gadā Delors atgriezās uz dzīvi Beļģijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Gustaaf Deloor». de wielersite. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 27. jūlijā. Skatīts: 2007. gada 15. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* *The Sport.org* profils (angliski)
* *ProCyclingStats* profils (angliski)
* *Cycling Archives* profils (angliski)
* *CycleDatabase* profils (angliski)
* Oficiālie Delora *Tour de France* rezulāti
**Gistāfs Nītvelts** (nīderlandiešu: *Gustaaf Nietvelt*; dzimis 1897. gada 30. novembrī, miris 1961. gada 15. novembrī) bija beļģu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

1926. gadā Nītvelts izveidoja Beļģijas Šaha kompozīcijas asociāciju un gadu vēlāk nodibināja žurnālu *"De Problemist"* (1927-1931), kas vēlāk tika iekļauts žurnālā *"Het Schaakleven"*. 

Viņš publicēja vairāk nekā 300 šaha uzdevumus, gandrīz visi tie ir divvilči, daudzi no tiem godalgoti. Viņa vārdā nosaukta tēma šaha kompozīcijā.

### Uzdevumu piemēri

**G. Nītvelts**  
 *Tijdschrift vd KNSB*, 1946**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. Zg8!** (draud 2. Zxf6#)
**1. ... Lg5/Lh4/Ld8 2. Lf5#**
**1. ... Le5 2. Nd2#**
**1. ... Le7 2. Tf4#**
1. ... Txg8 2. g7#
1. ... Txf7+ 2. gxf7#

Skatīt arī
----------

* Nītvelta aizsardzība

Atsauces
--------

1. ↑  G. Nītvelta īsa biogrāfija vietnē *Chess Composers* (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Gistāfs Nītvelts šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 282358214

 |

 |
**Mofs Tarkins** jeb **Vilhufs Tarkins** ir izdomāts tēls Džordža Lūkasa izveidotajā "Zvaigžņu karu" filmu sērijā. Viņš pirmoreiz parādās 1977. gada filmā "Zvaigžņu kari: Jaunā cerība", kur Mofu Tarkinu attēlo Pīters Kušings. Vilhufs Tarkins ir viens no diviem filmas galvenajiem ļaundariem. Filmā Tarkins tiek attēlots kā augsts Galaktikas Impērijas virsnieks, kurš ir atbildīgs par operācijām slepenajā kosmosa bāzē "Nāves zvaigzne". Cenšoties uzzināt, kur atrodas dumpinieku bāze, viņš pavēl ar "Nāves Zvaigznes" superlāzeru iznīcināt planētu Alderānu. Mofs Tarkins tiek nogalināts filmas beigās, kad Lūks Debesgājējs iznīcina "Nāves zvaigzni".

Ārpus oriģinālās 1977. gada filmas "Jaunā cerība" Tarkina tēls parādās dažādās citās grāmatās un filmās, tostarp animācijas sērijās "Zvaigžņu kari: Klonu kari", "Zvaigžņu kari: Dumpinieki" un "Zvaigžņu kari: Sliktā partija", kā arī filmās "Zvaigžņu kari: Situ atriebība".

Tarkina varonis ir labi novērtēts, un viņu sauca par "vienu no visbriesmīgākajiem ļaundariem Zvaigžņu karu vēsturē".

Atsauces
--------

1. ↑   Star Wars Speeches: Grand Moff Tarkin - IGN. Atjaunināts: 2021-06-11
**Apkakles stērste** (*Rhynchophanes mccownii*) ir Arktikas stērstu dzimtas (*Calcariidae*) dziedātājputns. Tā ir vienīgā suga **apkakles stērstu ģintī** (*Rhynchophanes*). Sastopama Ziemeļamerikā (Kanādas dienvidos, ASV un Meksikā). Apkakles stērste ir gājputns, ligzdo areāla ziemeļu daļā, ziemo dienvidos.

Izskats
-------

Apkakles stērste ir vidēji liels, kompakts zvirbuļveidīgais putns ar masīvu, konusveidīgu knābi un īsu asti. Ķermeņa garums 14—16 cm, svars 24—29 g. Aste balta, uz tās melns "T" (melns centrs un astes gals). Pirkstam, kas vērsts uz aizmuguri, ir garš nags kā piesis.

Ligzdošanas sezonas laikā tēviņš iegūst košu apspalvojumu: melnu galvas virsu un krūšu joslu, baltu pakakli, mugura pelēki svītrota, seja, kakls un vēders pelēki, uz spārniem sarkanbrūna šķērsjosla. Knābis melns. Ziemā tēviņi kļūst līdzīgi mātītēm — pelēkbrūni ar tumšām svītrām uz muguras un sāniem. Jaunie putni līdzīgi mātītei.

Uzvedība un barība
------------------

Gan ligzdo, gan ziemo atklātā ainavā, prērijā ar īsu zāli vai līdzenumos ar zāles ceriem un zemiem kaktusiem. Kā visas Arktikas stērstes vienmēr uzturas kādas ūdenstilpes tuvumā. Ārpus vairošanās sezonas uzturas lielos baros gan migrējot, gan ziemojot. Barojas uz zemes, skrienot vai ejot. Kukaiņus ķer arī īsā lidojumā. Apkakles stērste ir visēdāja. Barojas ar kukaiņiem (sienāžiem, tauriņiem, naktstauriņiem, skudrām u.c.) un zālaugu sēklām. Mazuļi tiek baroti ar kukaiņiem.

Ligzdošana
----------

Vairošanās sezonā tēviņš ieņem ligzdošanas teritoriju, virs tās paceļoties gaisā (apmēram 10 m) un dziedot laižoties lejup, pēc tam atkal ceļas augšup un dziedot laižas lejup. Tēviņš dzied arī, sēžot koka zarā vai uz akmens. Ja teritorijai tuvojas cits tēviņš, tas tiek agresīvi padzīts. Ligzdo uz zemes kāda lielāka zāles cera vai krūma aizsegā. Ligzda tiek būvēta seklā iedobē, to būvē mātīte no sausas zāles, saknītēm un ķērpjiem, no iekšpuses izklāta ar dzīvnieku vilnu un lapiņām.

Dējumā 2—6 baltas vai gaišas, olīvzaļas olas ar brūniem vai lavandas krāsa raibumiem. Perē tikai mātīte, inkubācijas periods ilgst apmēram 12 dienas. Par mazuļiem rūpējas abi vecāki. Jaunie putni lidot sāk apmēram 10 dienu vecumā, bet šajā vecumā galvenokārt pārvietojas skrienot, jo lidojums ir ļoti vājš. Vecāki turpina par tiem rūpēties vēl vairākas dienas. Arī pēc tam jaunie putni paliek kopā ar saviem vecākiem, vismaz 3 nedēļas.

Atsauces
--------

1. 1 2  «World Bird List: Longspurs, grosbeaks». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2015. gada 24. februārī. Archived 2014. gada 21. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  IUCN: Rhynchophanes mccownii
3. ↑  Alive: McCown's Longspur (Rhynchophanes mccownii)
4. 1 2 3 4 5  «All About Birds: McCown's Longspur». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 12. jūnijā.
5. 1 2 3 4 5 6  «Audubon: McCown's Longspur». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 11. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 12. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Avibase: McCown's Longspur Rhynchophanes mccownii (Lawrence, 1851)
* Neotropical Birds: McCown's Longspur Rhynchophanes mccownii
* Field Guide: McCown's Longspur - Rhynchophanes mccownii
**Rejs Miltons Dolbijs** (*Ray Milton Dolby*; dzimis 1933. gada 18. janvārī, miris 2013. gada 12. septembrī) bija ASV inženieris, trokšņa novēršanas sistēmas *Dolby NR* izstrādātājs. Viņš ir video magnētiskās lentes ierakstītāja līdzizgudrotājs. Dibinājis uzņēmumu *Dolby Laboratories*.

Studējis Stenforda Universitātē. 1961. gadā Kembridžas Universitātē ieguva doktora grādu. Tad viņš bija ANO tehniskais konsultants Indijā.

1965. gadā Dolbijs atgriezās Anglijā, kur dibināja uzņēmumu *Dolby Laboratories*. Viņš izgudroja elektroniskos filtrus trokšņu novēršanai, kurus varēja izmantot skaņas ieraksta un atskaņošanas sistēmās. Kinoteātriem izstrādātas stereo un telpiskas skaņas sistēmas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rejs Dolbijs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* *IMDb* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305306683
* ISNI: 0000 0004 1887 0469
* GND: 1044337257
* BNF: cb163429249 (data)

 |

 |
**Modo** (sākotnēji **Studija**) bija latviešu popmūzikas un rokmūzikas grupa, ko izveidoja Raimonds Pauls. Ansamblis darbojās Latvijas filharmonijas paspārnē.

Vēsture
-------

1971. gadā R. Pauls pārtrauca aktīvu sadarbību ar Rīgas estrādes orķestri un 1972. gadā kopā ar grupas "Katedrāle" mūziķiem Gunāru Šimku un Vladimiru Smirnovu, kā arī basistu Ivaru Galenieku radīja studijas grupu, kas sākotnēji saucās "Studija" un darbojās Latvijas Radio. Tajā dziedāja Nora Bumbiere un Viktors Lapčenoks. 1973. gadā grupa kļuva par filharmonijas ansambli, mainījās arī tās sastāvs un tika pieņemts nosaukums "Modo". Līdzās R. Paula dziesmām grupa koncertos un ierakstos izpildīja arī otra taustiņinstrumentālista Zigmara Liepiņa dziesmas. Grupai pievienojās arī trīs jaunas dziedātājas Aija Kukule, Mirdza Zīvere un Pārsla Gebharde, tajā dziedājuši vēl citi solisti — Vladislavs Juhņēvičs, Imants Vanzovičs, Ira Krauja u.c. 1977. gadā grupu pameta N. Bumbiere un V. Lapčenoks (viņš gan vēlāk tajā atgriezās). Grupa piedalījās vairāku R. Paula skaņuplašu ierakstos.

1978. gadā R. Pauls pameta grupu, un par tās jauno vadītāju kļuva Z. Liepiņš. Grupa turpināja pastāvēt līdz 1982. gadam, kad tās pamatsastāvs kļuva par Z. Liepiņa jauno grupu "Opus".

Diskogrāfija
------------

### Albumi

* *Kurzeme* (1972)
* *Jūras balss* (1973)
* *Nekal mani gredzenā* (1974)
* *Laternu stundā* (1975)
* *Priekšnojauta* (1977)
* *Naktsputni* (1978)

### EP un singli

* *Dresleriāna* (1977)
* *Devītais vilnis* (1977)
* *Romeo* (1979)
* *Romano* (1980)
* *Ko manā ielā meklē tu?*/*Spēlē vēl* (1981)

Atsauces
--------

1. 1 2  «Raimonds Pauls». *enciklopedija.lv* (angļu). Skatīts: 2021-12-09.
2. ↑  «Viktors Lapčenoks Jāņa Līvmaņa 1979. gada dziesmā Nevajag!». *lr2.lsm.lv*. Skatīts: 2021-12-09.
3. ↑  «Grupa "Opus" sanāk kopā tikai uz "Diskonakti"». *TVNET* (latviešu). 2005-12-01. Skatīts: 2021-12-09.
**Grigorijs Pasītis** (1836—1908), līdz 1847. gadam **Krišs Pasīts**, bija latviešu pedagogs, žurnālists un preses cenzors (1882—1883). Krievijas Impērijas valsts padomnieks (1886). "Dienas Lapas" atbildīgais redaktors (1899—1903).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1836. gada 3. novembrī (22. oktobrī pēc VS) Ķoņu pagasta "Vingās" latviešu zemnieka Anča (vēlāk Antonija) Pasīša un viņa sievas Maretes (vēlāk Marinas) deviņu bērnu ģimenē. 1847. gadā kopā ar vecākiem pārgāja pareizticībā un no Kriša kļuva par Grišu (Grigoriju). Mācījās Rūjienas-Ternejas Sv. Trīsvienības pareizticīgo draudzes skolā un Rīgas garīgajā seminārā (1851—1859), studēja Pēterburgas Garīgajā akadēmijā (1861—1865).

1867. gadā Rūjienā aprecējās ar pareizticīgo priestera meitu Adelaidu Znamensku, viņu laulībā piedzima deviņi bērni.
Strādāja par Rīgas garīgā semināra skolotāju, no 1869. gada bija vēstures un krievu valodas skolotājs Tallinas ģimnāzijā (*Gymnasium zu Reval*), no 1876. gada Rīgas guberņas ģimnāzijas skolotājs, Pētera un Pāvila pareizticīgo brālības lietvedis, tad Rīgas Nikolaja ģimnāzijas inspektors un no 1881. gada latviešu valodas skolotājs Rīgas Aleksandra ģimnāzijā.

Līdztekus dibināja un vadīja Rīgas latviešu dziedāšanas biedrību, bija Rīgas Latviešu biedrības teātra komisijas priekšnieks (1880—1881), "Dienas Lapa" atbildīgais redaktors (1899—1903).

1897. gadā Pasītis pensionējās un dzīvoja Stāmerienā, kur no 1899. gada par Stāmerienas pareizticīgo baznīcas priesteri kalpoja viņa znots Nikolajs Šalfejevs (*Шалфеев*), kas dievkalpojumus turēja baznīcslāvu, latviešu un vācu valodās.
1907. gadā viņš pārcēlās pie vecākās meitas ģimenes uz Dubultiem, kur mira 1908. gada 26. (13.) martā.

Literatūra
----------

* Grigorijs Pasītis. Es viņu pazīstu. Rīga: Biogrāfiskā arhīva apgāds, 1939. — 374. lpp.
* Niedre U. Mājvieta. Rīga: Zinātne, 2004. — 369.-377. lpp.
* Latviešu rakstniecība biogrāfijās. Rīga: Zinātne, 2003. — 436. lpp.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Vladimira ordenis (1886)
* valsts padomnieks (1886)

Literārie darbi
---------------

* dzeju krājums "Otriem latviešu dziedāšanas svētkiem par piemiņu", kurā apkopotas 6 fabulas (1880)
* "Pētera-Pāvila pareizticīgo brālības divdesmitpiecgadei" (*Г. А. Пассит. К 25-летию Рижского Петропавловского православного братства*, 1892) (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Наталия Пассит. Из истории православного рода Пасситов (krieviski), 2013

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVI. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 31 024. sleja.
2. ↑  Datubāze „Latviešu grāmatniecības darbinieki līdz 1918. gadam"
**Ferencs Fleks** (ungāru: *Ferenc Fleck*; dzimis 1908. gada 17. februārī, miris 1994. gada 25. februārī) bija ungāru šaha problēmists.

Pēc profesijas bijis medicīnas tehniķis.

Šaha kompozīcija
----------------

Pirmo šaha uzdevumu sastādīja 1927. gadā. Kopš tā laika publicēja apmēram 1600 uzdevumus, galvenokārt divvilčus, trīsvilčus un palīgmata uzdevumus. Sastādīšanas konkursos ieguva 870 atzinības, tai skaitā 118 pirmās godalgas. Fleks bija pieckārtējs Ungārijas čempions divvilču žanrā. Viņš ir divvilču tēmas autors, kas nosaukta viņa vārdā par Fleka tēmu. No 1956. gada viņš bija starptautiskais tiesnesis šaha kompozīcijā. 1988. gadā WFCC piešķīra viņam Goda meistara titulu. FIDE albumos ir publicēti 32 Fleka uzdevumi, taču 8 no tiem albuma pielikumos un viens uzdevums ir kopdarbs. Līdz ar to viņš ieguvis 23,5 punktus, kas atbilst FIDE meistara normai. 1990. gadā, šo titulu dibinot, tas tika piešķirts arī Flekam.

### Piemērs

**Ferencs Fleks**  
 *Alain C. White MT*, 1952  
1. godalga**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

Iluzoriskā spēle:
1. ... Zf4 2. Dh8#
1. ... Zf6 2. Tg5#
1. ... Zd4 2. Zg4#
Patiesais risinājums:
1. Qf2! (draud 2. Zg4#)
1. ... Kf4 2. Zd5#
1. ... Kf6 2. Zd5#
1. ... Kd4 2. Zf5#

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 431. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑
3. ↑  «Starptautiskie tiesneši šaha kompozīcijā.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 26. septembrī.

Ārējās saites
-------------

* F. Fleka šaha kompozīcijas vietnē PDB
* F. Fleka profils mājas lapā *Chess Composers*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 20485475
* ISNI: 0000 0000 1350 6271
* GND: 119204215

 |

 |
**Ferdinands Ādolfs Heinrihs Augusts grāfs fon Cepelīns** (vācu: *Ferdinand Adolf Heinrich August Graf von Zeppelin*; dzimis 1838. gada 8. jūlijā, miris 1917. gada 8. martā) bija vācu ģenerālis, izgudrotājs un uzņēmējs, cieto dirižabļu jeb cepelīnu ražošanas izveidotājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1838. gadā Virtembergas karalistes hofmaršala ģimenē. No 1853. gada mācījās tehniskajā skolā Štutgartē, bet no 1855. gada - militārajā skolā Ludvigsburgā, iestājoties Virtembergas karalistes armijā. 1863. gadā Potomakas armijas sastāvā piedalījās Amerikas pilsoņu karā, kur iepazinās ar gaisa balonu izmantošanu. 1865. gadā kļuva par Virtembergas karaļa adjutantu. 

1869. gadā Berlīnē apprecējās ar vācbaltieti baronesi Izabellu fon Volfu (*von Wolff*) no Vecgulbenes. Piedalījās 1866. gada Austrijas—Prūsijas karā (Austrijas pusē) un 1870.—1871. gada Francijas—Prūsijas karā. 

1891. gadā, 52 gadu vecumā, tika atvaļināts no dienesta armijā, un izvērsa dirižabļu ražotnes izveidi. Pētījumu rezultātā tika izveidots pirmais cepelīnu modelis *Zeppelin LZ1*, kas 1900. gada 2. jūlijā pacēlās gaisā virs Bodenezera pie Frīdrihshāfenes. 1908. gadā Ferdinands fon Cepelīns nodibināja uzņēmumu *Luftschiffbau Zeppelin*, kas turpmāk nodarbojās ar cepelīnu ražošanu. Miris 1917. gadā, pieredzot cepelīnu būves uzplaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rootsweb». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-10-14. Skatīts: 2012-05-12.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ferdinands fon Cepelīns***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 58145857782823020533
* LCCN: n81061562
* ISNI: 0000 0000 6642 865X
* GND: 118636545
* SELIBR: 236845
* SUDOC: 029912458
* BNF: cb121437483 (data)
* BIBSYS: 90507252
* ULAN: 500059369
* NLA: 35792009
* NKC: mzk2005273198

 |

 |
**Lopu gārņi** (*Bubulcus*) ir gārņu dzimtas (*Ardeidae*) ģints, kas apvieno divas sugas. Ilgstoši abas sugas tika uztvertas kā vienas sugas pasugas. Kopumā lopu gārņi sastopami visos kontinentos un neskaitāmās salās, un kā maldu viesis ieklejojis pat Antarktīdā.

Latvijā
-------

Lopu gārnis (*Bubulcus ibis*) novērots arī Latvijā
Latvijā novērota viena lopu gārņu ģints suga — lopu gārnis (*Bubulcus ibis*), kuram līdz šim bijuši trīs novērojumi. Pirmais novērojums 2009. gadā pie Engures ezera, otrais Dižilmājas apkārtnē (2015. gadā) un trešais pie Liepājas ezera (2017. gadā).

Kopīgās īpašības
----------------

Abas sugas izskatās ļoti līdzīgas — neliela auguma, balts gārnis. Salīdzinot ar citiem gārņiem, kakls un knābis ir īss un spēcīgs. Pieaugušiem lopu gārņiem ir balts apspalvojums, dzeltens knābis un dzeltenpelēkas kājas. Riesta laikā lopu gārnim uz krūtīm un muguras izaug rudas spalvas, kā arī tā cekuls kļūst ruds. Bet knābis, kājas un acu zīlītes kļūst koši sarkanas. Abi dzimumi izskatās vienādi, tomēr tēviņi ir nedaudz lielāki un to riesta dekoratīvās spalvas ir garākas kā mātītēm. Jaunajiem putniem ir melns knābis un tiem nav rudo dekoratīvo spalvu.

Salīdzinot abas lopu gārņu sugas, riesta laikā austrumu lopu gārnis (*Bubulcus coromandus*) ir košāks nekā Eiropā dzīvojošais lopu gārnis.

Sistemātika
-----------

**Lopu gārņu ģints** (*Bubulcus*)

* Austrumu lopu gārnis (*Bubulcus coromandus*)
* Lopu gārnis (*Bubulcus ibis*)

Atsauces
--------

1. ↑  «World Bird List: Ibis, spoonbills, herons, hamerkop, shoebill, pelicans, 2020». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 23. aprīlī. Skatīts: 2020. gada 29. martā.
2. ↑  Birding Buddies: Birds in the Bubulcus Genus
3. 1 2  «Putni.lv: Lopu gārnis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 24. martā. Skatīts: 2020. gada 4. aprīlī.
4. ↑  Krebs, E. A.; Hunte, W.; Green, D. J. (2004). "Plume variation, breeding performance and extra-pair copulations in the cattle egret". Behaviour 141 (4): 479–499. doi:10.1163/156853904323066757
5. 1 2  Herons, Egrets and Bitterns: Their Biology and Conservation in Australia

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lopu gārņi***.
* iNaturalist: Genus Bubulcus
**Asinsblakšu ģints** (*Cimex*) ir viena no asinsblakšu dzimtas (*Cimicidae*) ģintīm, kuru sugas sastopamas visā pasaulē. Šajā ģintī kopumā ir 10 vai vairāk sugas, kas galvenokārt mājo ziemeļu puslodē. Par dažām sugām sistemātiķu domas dalās. Latvijā sastopama viena suga — gultas blakts (*Cimex lectularius*), kura ir arī visizplatītākā asinsblakšu suga pasaulē.

Kopīgās īpašības
----------------

Visas asinsblakšu ģints sugas ir ektoparazīti, kas barojas ar asinīm. Tās atrodamas vai nu uz saviem upuriem (galvenokārt putniem, sikspārņiem un cilvēkiem), vai mājo no tiem nelielā attālumā. Asinsblakšu ģints ir vienīgā ģints visā dzimtā, kuras sugas specializējušās uz dažādiem upuriem. Pārējām ģintīm ir raksturīga samērā stingra specializācija, vai nu uz sikspārņiem, vai putniem. Šajā ģintī ir divas blakšu sugas, kuras barojas ar cilvēku asinīm: gultas blakts un tropu gultas blakts (*Cimex hemipterus*).

Asinsblakšu ģintij piederošās blaktis atkarībā no sugas ir 3—9 mm garas, to ķermeņi ir plakani, ovāli un dzeltenbrūnā vai sarkanbrūnā krāsā. Spārni kā visām asinsblaktīm ļoti īsi, rudimentāri, nesasniedz vēdera posmu.

Sistemātika
-----------

* Asinsblakšu ģints (*Cimex*)
	+ Gultas blakts (*Cimex lectularius*)
	+ Tropu gultas blakts (*Cimex hemipterus*)
	+ *Cimex adjunctus*
	+ *Cimex antennatus*
	+ *Cimex brevis*
	+ *Cimex columbarius*
	+ *Cimex incrassatus*
	+ *Cimex latipennis*
	+ *Cimex pilosellus*
	+ *Cimex pipistrelli*

Atsauces
--------

1. ↑  Cimex Linnaeus 1758
2. 1 2 3  Bug Guide: Genus Cimex
3. 1 2  Dongyou Liu, 2013. Molecular Detection of Human Parasitic Pathogens
4. ↑  Revision of the West Palaearctic Cimex species. Preliminary report
5. ↑  Latvijas Daba: Blaktis (Heteroptera)
6. ↑  Bug Guide: Species Cimex lectularius - Common Bed Bug
7. 1 2 3  Bed Bugs (Hemiptera: Cimicidae: Cimex spp.)

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Cimex*** |

* Blaktis – Hemiptera
* Bed Bug Manual
Tūkstoškāja (*Coromus vittatus*) tergīti.
**Tergīts** ir posmkāju ķermeņa segmenta gredzena sklerotizētā (hitīna) mugurpuses daļa. Tergītu attīstības pakāpe un to uzbūve dažādām posmkāju grupām ir atšķirīga. Piemēram, divpārkāju daudzkāju (*Diplopoda*) ķermeņa segmentu tergīti klāj ne tikai muguras daļu, bet noliecas arī gar sāniem, un pat zem vēderpuses, veidojot gandrīz pilnu riņķi. Savukārt, spāru (*Odonata*) krūšu tergīti ir tik mazi, ka pat nav pamanāmi starp spārnu pamatnēm. Spārnoto kukaiņu krūšu segmentu tergītiem ir liela loma lidojumā (caur tiem uz spārnu pamatnēm tiek pārnests netiešās iedarbības spārnu muskuļu spiediens), un tiem ir visai sarežģīta uzbūve. Šie tergīti dalās vairāk vai mazāk nošķirtos nodalījumos, un katram no tiem ir savs īpašs nosaukums.

Posmkāju ķermeņa posmu vēderpuses virsmas sklerotizētā daļa tiek saukta par sternītiem.[1]

Atsauces
--------

1. ↑  Nora Sloka, Bezmugurkaulnieku zooloģijas praktikums, izdevniecība "Zvaigzne", Rīga, 1971. g. 150-151. lpp.
**Aserija** (latīņu: *Asseria*) ir sena apdzīvota vieta, kas atrodas pie Benkovacas pilsētas, apmēram 30 kilometrus uz austrumiem no Zadaras, Horvātijā.

Šeit ir atrastas cilvēku apdzīvotības liecības no aizvēstures līdz vēlās Romas periodam. Pirms romiešiem Aserija bija nozīmīgs centrs Liburnijas dienvidos, kur bija apmetusies aseru cilts. Pirmajā gadsimtā tā kļuva par romiešu militāro bāzi, kas vēlāk pārtapa tirdzniecības centrā. Plīnijs Vecākais pieminēja, ka tā tika atbrīvota no nodokļu maksāšanas. Iespējams, ka tai tika piešķirts Klaudija municipalitātes statuss un pieskaitīts Klaudija ciltij.

Ir saglabājušās Aserijas nocietinājuma daļas, kā arī triumfa arka, kas tika uzcelta 113. gadā Trajāna laikā. Pilsētas mūri tika uzbūvēti pirms romiešu okupācijas. Mūru biezums atsevišķās vietās sasniedza 3 metrus. Ūdeni uz šejieni pa akveduktu piegādāja no tagadējās Lisičičas teritorijas. Izrakumu laikā tika atrasts 1. gadsimta romiešu forums. Uz vienas, no īsākajām taisnstūrveida foruma malām tika konstatēta ēka, iespējams, bazilika. Starp pilsētas paliekām tika konstatēts liels skaits kapakmeņu (ieskaitot liburniešu cipusus) un liels kvadrātveida akmens altāris. Izrakumu atradumi ir eksponēti Arheoloģijas muzejā Zadarā.

Aserijas izpēte aizsākās 19. gadsimta beigās, taču sistemātiski pētījumi sākti veikt tikai no 1998. gada un joprojām turpinās. No 2003. gada pētījumu rezultāti regulāri tiek publicēti žurnālā "*Asseria*". No 2010. gada tiek gatavots arheoloģiskā parka "*Asseria Nova*" celtniecības plāns.

Atsauces
--------

1. ↑  «Zadar region - Asseria.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 9. aprīlī. Skatīts: 2019. gada 21. maijā.
**Tereza Štadlere** (serbu: *Тереза Штадлер*; dzimusi kā **Jovanoviča** (serbu: *Јовановић*); 1936. gada 29. septembris Subotica — 2001. gada 27. marts Subotica) bija Dienvidslāvijas un Serbijas starptautiskā lielmeistare šahā (1977), Dienvidslāvijas sieviešu šaha čempione (1964).

Biogrāfija
----------

1960. gados bijusi viena no vadošajām Dienvidslāvijas šahistēm. 1964. gadā uzvarējusi Dienvidslāvijas sieviešu šaha čempionātā. Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru uzvarētāja, tajā skaitā bijusi labākā Bela Crkvā (Ungārija) (1958), Arenisa de Marā (Spānija) (1966), Novisadā (1978).

Piedalījusies 1967. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Suboticā un izcīnījusi augsto 4. vietu (uzvarēja Alla Kušnira). Tāpat piedalījusies 1971. gada sieviešu starpzonu turnīrā Ohridā, kurā palikusi 13. vietā (uzvarēja Nana Aleksandrija)..

Tereza Štadlere trīs reizes pārstāvējusi Dienvidslāviju sieviešu šaha olimpiādēs (1957, 1969, 1980). 1980. gadā šaha olimpiādē pie 3. galdiņa ieguvusi individuālo bronzas medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 1977. gadā viņai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) goda nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «1967 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 15. novembrī. Skatīts: 2018. gada 19. septembrī.
2. ↑  «1971 Ohrid Interzonal Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
3. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Tereza Štadler». *www.olimpbase.org*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Teritorijas attīstības indekss** (TAI) ir strukturāls rādītājs, kas tiek izmantots, lai noteiktu kuras Latvijas teritorijas atrodas virs vidējā valsts attīstības līmeņa un kuras zem, tostarp norāda, cik liela ir šo teritoriju attīstības novirze no vidējā valsts līmeņa.

Pielietojums
------------

Teritorijas attīstības indeksa aprēķināšanas metodika tika izstrādāta 2000. gadā Latvijas Statistikas institūtā."  Valsts institūcijas TAI piemēro, lai pašvaldībām aprēķinātu valsts budžeta dotāciju un plānošanas reģioniem īstenotu Eiropas Savienības struktūrfondu un Kohēzijas fonda līdzfinansētos projektus.

Aprēķināšana
------------


Pēc administratīvi teritoriālās reformas teritorijas attīstības indeksa vērtības aprēķina trīs grupu ietvaros – plānošanas reģioniem, republikas pilsētām un novadiem.

Novadiem TAI aprēķina izmantojot četru grupu rādītājus:

* bezdarba līmenis, % (reģistrēto bezdarbnieku skaits pret darbspējas vecuma iedzīvotāju skaitu);
* iedzīvotāju ienākuma nodokļa apmērs uz vienu iedzīvotāju, latos;
* demogrāfiskās slodzes līmenis (bērnu un pensijas vecuma iedzīvotāju skaits pret darbspējas vecuma iedzīvotāju skaitu, reizināts ar 1000);
* pastāvīgo iedzīvotāju skaita izmaiņas pēdējo piecu gadu laikā, % (starpība starp pastāvīgo iedzīvotāju skaitu perioda beigās un perioda sākumā pret iedzīvotāju skaitu perioda sākumā, reizināta ar 100).

Ar TAI faktiski apzīmē divus atšķirīgus rādītājus: teritorijas attīstības līmeņa un teritorijas attīstības līmeņa izmaiņu indeksus. 2009. gadā tika ieviestais "teritorijas attīstības līmeņa izmaiņu indekss" sākotnēji tiek saukts par "attīstības ķēdes indeksu" jeb "teritorijas attīstības gada indeksu", bet oficiālajā terminoloģijā kopš 2010. gada tas tiek dēvēts par teritorijas attīstības līmeņa izmaiņu indeksu. Teritorijas attīstības līmeņa indekss ir "klasiskais" TAI, to aprēķina, izmantojot konkrētā gada datus par katru teritoriju un tos salīdzinot ar tā paša gada valstī vidējiem rādītājiem (attiecīgajā teritoriju grupā).

Teritorijas attīstības līmeņa izmaiņu indeksu aprēķina pēc konkrētā gada datiem, salīdzinot ar iepriekšējā gada vidējiem rādītājiem, un tas raksturo attīstības līmeņa izmaiņas pret iepriekšējo gadu, parādot teritoriju atpaliekošu vai apsteidzošu attīstību, salīdzinot ar vidējo attīstības līmeni iepriekšējā gadā.

Ārējās saites
-------------

* "Noteikumi par teritorijas attīstības indeksa aprēķināšanas kārtību un tā vērtībām" 2010

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Edvīns Vanags, Valentīna Locāne, Ivita Peipiņa, Pēteris Šķiņķis, Inga Vilka. «‘Teritorijas attīstības indekss’, VRAA». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 21. maijā. Skatīts: 2014. gada 7. aprīlī.
2. 1 2 3 4  "Noteikumi par teritorijas attīstības indeksa aprēķināšanas kārtību un tā vērtībām" 2010
**Belušja Guba** (krievu: *Белушья Губа*) ir pilsētciemats Krievijas ziemeļos, Arhangeļskas apgabalā, Novaja Zemļas administratīvais centrs. Lielākā no divām pastāvīgi apdzīvotajām vietām arhipelāgā. Izvietojies arhipelāga otras lielākās salas Dienvidu salas dienvidrietumos pie Belušja Gubas līča. 14 km uz ziemeļaustrumiem no pilsētciemata atrodas otra arhipelāga pastāvīgi apdzīvotā vieta Rogačova un lidosta Amderma-2.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta dibināta 1897. gadā kā ņencu un krievu kolonistu apmetne, uz kuru no kontinenta pārcēlās 34 kolonisti. 1913. gadā Belušja Gubā uzcēla baznīcu, pie kuras bija arī draudzes skola un aptieka. 1923. gadā ciematā bija 60 iedzīvotāju, tas veidojās no 7 mājām, divām noliktavām un bijušās baznīcas. 1925. gadā izveidoja medpunktu, bet 1926. gadā — internātskolu.

2. Pasaules kara laikā Belušja Gubā tika izveidota Kara flotes bāze. 1954. gadā pēc kodolieroču izmēģinājumu poligona izveides visi ciemata iedzīvotāji tika pārcelti uz Lagernojes apmetni pie Matočkinšara šauruma, bet 1957. gada novembrī pārcelti uz kontinentu. Belušja Gubā uzbūvēja poligona administratīvo un loģistikas centru. Aukstā kara laikā tā bija slepena apdzīvotā vieta ar kodēto nosaukumu «Arhangeļska-55». 2005. gadā piešķīra pilsētciemata statusu.

Mūsdienās lielākā daļa ciemata iedzīvotāju ir militārpersonas un to ģimenes locekļi. Ciematā ir 17 dzīvojamās mājas, vidusskola, bērnudārs, viesnīca, veikals, sadzīves pakalpojumi, kara hospitālis, poliklīnika, virsnieku nams, sporta komplekss ar peldbaseinu, pareizticīgo baznīca.

Atsauces
--------

1. ↑  Всё об архипелаге Новая Земля. Основание Белушьей губы
2. ↑  Городской округ «Новая Земля». Историческая справка
Šis raksts ir par upi. Par pilsētu skatīt rakstu Tereka (pilsēta).

**Tereka** (krievu: *Терек*; karačaju un balkāru: *Терк*, *Terk*; gruzīnu: თერგი, *Tergi*; osetīnu: *Терк*, *Terk*; (kum): *Терек-сув*, *Terek-suv*; čečenu: *Теркa*, *Terka*) ir lielākā upe Ziemeļkaukāzā. Terekas izteka ir Gruzijā, upe šķērso Lielā Kaukāza kalnus un tālāk tek Krievijas Federācijas teritorijā. Pie ietekas Kaspijas jūrā upe veido plašu deltu.

Terekas garums ir 623 km, baseina platība ir 43 200 km². Lielākās pietekas: Gizeldona, Ardona, Uruha, Malka, Sunža.
Lielākās pilsētas Terekas krastos ir Vladikaukāza, Mozdoka un Kizļara (pie Terekas vecās gultnes).

Uz upes ir uzceltas vairākas hidroelektrostacijas. Divas no tām ir Gruzijā: Darjali HES (jauda 108 MW) un Larsi HES (20 MW). Pārējās ir Krievijā: Ezmi HES (45 MW), Dzaudžikauskas HES (9,2 MW) un Pavlodoļskas HES (2,64 MW). Plānots uzbūvēt vēl vairākas elektrostacijas. Deltā ir ierīkota irigācijas sistēma, ko ar ūdeni apgādā Kargaļinskas hidromezgls, kas tika uzbūvēts 1957. gadā, 105 km attālumā no grīvas. Pirms tā, pie Pavlodoļskas ir uzbūvēts vēl viens aizsprosts, no kurienes pa Terekas — Kumas kanālu tiek piegādāts ūdens Kumas upei.

Ģeogrāfija
----------

Tereka augštecē Dariali aizā
Tereka Vladikaukāzā
Tereka Čečenijā
Ezmi HES
Tereka iztek Gruzijā no Zilgahoha kalna ledāja 2713 m augstumā virs jūras līmeņa. Pirmos 30 km upe plūst austrumu virzienā Truso aizā starp Galveno Kaukāza grēdu un Sānu grēdu. Pie Kazbeka kalna tā pagriežas uz ziemeļiem, tā šķērso Sānu grēdu (Dariali aizā), Klinšu grēdu un Melnos kalnus. Pie Vladikaukāzas Tereka ieplūst priekškalnu Osetijas nolaidenajā līdzenumā un pagriežas uz ziemeļrietumiem; šeit lielākās pietekas ir Gizeldona un Ardona. Tereka šķērso Sunžas grēdu Elhotovas vārtu ielejā un ieplūst Kabardas līdzenumā, kur pagriežas uz ziemeļiem, tad uz ziemeļaustrumiem; šeit lielākās pietekas ir Uruha un Malka. Pēc Malkas ietekas Tereka plūst uz austrumiem pa Terekas — Kumas zemieni, un tās gultne ir smilšaini mālaina, ar daudzām salām, zemes strēlēm un sēkļiem.

Aiz Sunžas ietekas, pie Kargalinskas upe sadalās attekās un atzarojumos, izveidojot deltu (aptuveni 4000 — 6000 km², 100 km platumā). Galvenās gultnes stāvoklis deltas posmā vairākkārt mainījies. Vairākas vecupes ir pārveidotas kanālos. Terekas galvenā straume ietek Agrahanas līcī Kaspijas jūrā,

Atsauces
--------

1. ↑  Дельта Терека; Почвоведение
2. ↑  Река Терек Сальников, Святой источник, 28-02-2009

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tereka***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
**Marko Polo Venēcijas Teseras lidosta** (itāļu: *Aeroporto di Venezia-Tessera "Marco Polo"*), zināma arī kā **Venēcijas Teseras lidosta** (*Aeroporto di Venezia-Tessera*), ir starptautiska lidosta Itālijas ziemeļaustrumos, apkalpo Venēcijas aviācijas mezglu. Ceturtā noslogotākā lidosta valstī pēc pasažieru un kravu apgrozījuma.

Izvietojusies 8 km uz ziemeļiem no Venēcijas centra Teseras (*Tessera*) priekšpilsētā. Tagadējās lidostas vietā militārais lidlauks pastāvējis kopš 1915. gada. Mūsdienu lidosta atklāta 1961. gadā, aizstājot Venēcijas Lido lidostu. Nosaukta par godu venēciešu ceļotājam Marko Polo.

Lidostai ir divi paralēli asfaltēti skrejceļi un viens pasažieru terminālis. Bāzes lidosta zemo cenu aviokompānijām easyJet un Volotea.

Atsauces
--------

1. ↑  «Venice Airport». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 14. februārī. Skatīts: 2019. gada 14. martā.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 249433261

 |

 |
**Kustība Demokrātija Eiropā 2025**jeb **DiEM25**, ir visas Eiropas mēroga politiskā kustība, kuru 2015. gadā dibināja bijušais grieķijas finanšu ministrs Janis Varufakis un horvātu filozofs Srećko Horvats. Kustība tika oficiāli prezentēta svinīgā ceremonijā, kas notika 2016. gada 9. februārī *Volksbühne* teātrī, Berlīnē , un paralēli 23. martā Romā. Kustības mērķis ir reformēt Eiropas Savienības esošās iestādes, lai izveidotu "pilnvērtīgu demokrātiju ar suverēnu parlamentu, kas ievēros valstu tiesības uz pašnoteikšanos un kas dalīs varu ar Eiropas Savienības dalībvalstu nacionālajiem parlamentiem, reģionālajām asamblejām un pašvaldībām". Kustību nodrošina intelektuāļi un aktīvisti, piemēram, WikiLeaks dibinātājs Džulians Asāndžs, ievērojamais Amerikāņu lingvists un politiskais aktīvists Noams Čomskis, itāļu filozofs Antonio Negri, Amerikāņu antropologs Čārlzs Nukols, holandiešu socioloģe Saskia Sessena, amerikāņu ekonomists Džeimss K. Gelbreits, bijušais britu Darba partijas loceklis Stjuarts Holends un slovēņu filozofs Slavojs Žižeks, kā arī daudzi citi.

Atsauces
--------

1. ↑  Yanis Varoufakis. «EU no longer serves the people». *The Guardian*, 2016. gada 9. februāris. Skatīts: 2016. gada 9. februāris.
2. ↑  «Democracy in Europe: DiEM25 in Rome with Yanis Varoufakis». *openDemocracy*. 2016. gada 29. marts. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 18. novembrī. Skatīts: 2018. gada 3. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Demokrātija Eiropā 2025 kustība***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
**Jenss Grands** arī **Johans Grands** (vācu: *Jens Grand*, *Jonas Fursat (Feuersaat) Grand*; ap 1260. - 1327. gada 30. maijs) bija dāņu viduslaiku klerikālais politiķis, Roskildes prāvests, Lundas arhibīskaps (1289-1303), Rīgas arhibīskaps (1303—1304), Brēmenes arhibīskaps (1310-1327).

Pēc tam, kad iepriekšējais Rīgas virsbīskaps Izarnus Takons kļuva par Lundas arhibīskapu, tās bijušajam arhibīskapam Jensam Grandem piedāvāja apmaiņas ceļā kļūt par Rīgas arhibīskapu. 1303. gadā viņš pārdomāja un Rīgā nekad tā arī neieradās, tomēr līdz pat savai ievēlēšanai par Brēmenes arhibīskapu (1310) lietoja Rīgas arhibīskapa titulu.

Skatīt arī
----------

* Rīgas arhibīskapi

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Reliģiskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: **Jens Dross**  |  **Lundas arhibīskaps** 1289—1303 | Pēctecis: **Izarnus Takons**  |
| Priekštecis: **Izarnus Takons**  |  **Rīgas arhibīskaps** 1303—1304 | Pēctecis: **Frīdrihs fon Pernšteins**  |
| Priekštecis: **Bernhards fon Velpe**  |  **Brēmenes arhibīskaps** 1310—1327 | Pēctecis: **Burhards Grelle**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 13170109
* ISNI: 0000 0000 1561 9341
* GND: 121669203
* SUDOC: 079071929
* BNF: cb14523884s (data)

 |

 |
**Loperamīds** ir pretcaurejas medikaments. Tas bieži tiek pielietots gastroenterīta, kairinātās zarnas sindroma, saīsinātas zarnas sindroma gadījumā. Tas netiek rekomendēts asiņainas caurejas gadījumā. Loperamīdu uzņem perorāli. Biežākās blaknes ir vēdersāpes, aizcietējumi, miegainība, vemšana un sausa mute. Tas var palielināt risku rasties toksiskai resnās zarnas dilatācijai. Nav skaidra tā drošība grūtniecības laikā. Tā opioīdais darbības princips balstās uz zarnas peristaltisko kontrakciju mazināšanu. Loperamīdu pirmo reizi sintezēja 1969.gadā un pielietoja medicīnā 1976.gadā. Tas ir bezrecepšu medikaments. Uzņemot ļoti augstas dozas tas var iziet cauri asins-smadzeņu barjerai un darboties līdzīgi, kā morfijs — izraisot eiforiju, analgēziju (sāpju mazināšanu).

Atsauces
--------

1. ↑  Richard J. Hamilton. *Tarascon pocket pharmacopoeia* (14 izd.). [Sudbury, Mass.] : Jones & Bartlett Learning, 2013. 217. lpp. ISBN 9781449673611.
2. ↑  Daniulaityte, Raminta; Carlson, Robert; Falck, Russel; Cameron, Delroy; Perera, Sujan; Chen, Lu; Sheth, Amit (2013). ""I just wanted to tell you that loperamide WILL WORK": A web-based study of extra-medical use of loperamide". *Drug and Alcohol Dependence* 130 (1-3): 241–244. doi:10.1016/j.drugalcdep.2012.11.003. ISSN 03768716.
**А. Andersens — Ž. Difrens, 1852**
 **Tīrs mats** melno karalim
**Tīrs mats** (angļu: *pure mate*) — mata paveids, kurā katrs lauciņš apkārt apdraudētajam karalim (mata zona) ir viņam nepieejams tikai viena iemesla dēļ, to apdraud pretējās puses viena figūra (vai bandinieks), vai to aizņem (bloķē) apdraudētā karaļa krāsas figūra (vai bandinieks). Mata tīrība netiek izjaukta, ja figūra (vai bandinieks), kas atrodas blakus savam karalim, atrodas saistībā un šī saistība ir būtiska mata radīšanai.[1][2]

Piemērs
-------

Tīra mata stāvoklis radās 1852. gadā spēlētajā partijā Andersens — Difrens, kas šaha vēsturē pazīstama ar nosaukumu "mūžzaļā partija". Šīs partijas fināla pozīcija redzama diagrammā.

Skatīt arī
----------

* Ekonomisks mats
* Pareizs mats
* Ideāls mats

Atsauces
--------

1. ↑  Dombrovskis, A.. *Šaha kompozīcija Padomju Latvijā*. Rīga : LVI, 1961. 8. lpp.
2. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 478. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

«Pure mates, Ideal mates, etc.» (angļu). chess-problems-gr. 2008. gada 18. aprīlis. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-12-06. Skatīts: 2016-10-04.
**Kimberlija Kaja Vaijata** (angļu: *Kimberly Kaye Wyatt*, dzimusi 1982. gada 4. februārī) ir amerikāņu dziedātāja, dejotāja un horeogrāfe. Viena no *Pussycat Dolls* grupas dalībniecēm.

Biogrāfija
----------

### Agrākie gadi

Kimberlija ir dzimusi Vorensburgā, Misūri netālu no Kanzassitijas. Viņas tēvs ir kravas automašīnas šoferis un viņas māte ceļoja kopā ar viņu. Pirms dejošanas uzsākšanas viņa izmēģināja spēkus basketbolā. Kimberlija sāka dejot, kad viņai bija septiņi gadi.

14 gadu vecumā viņa ieguva stipendiju studijām Ņujorkas Džefrija baleta un Brodvejas deju centrā. 17 gadu vecumā viņa pabeidza vidusskolu un devās uz Lasvegasu, lai piedalītos kazino šovos uz kruīzu kuģiem.

### *Pussycat Dolls*

2001. gadā Kimberlija pārcēlās uz Losandželosu, lai nodotos savu dejotājas karjeru, par spīti piedāvājumam no *Hubbard St.* deju kompānijas Čikāgā. 2002. gadā Vaijata kļuva par vienu no komēdiju šova dejotājām.

2003. gadā Kimberlija piedalījās grupas *The Black Eyed Peas* videoklipā *Shut up*, kurā piedalījās arī grupas *Pussycat Dolls* toreizējā dalībniece Karmīte Bašara un bija horeogrāfe un dejotāja Nika Lašeja videoklipos. Kamēr tika filmēts video, horeogrāfe Robina Antina, grupas dibinātāja, piedāvāja Kimberlijai pievienoties *Pussycat Dolls*.

Kimberlijas pirmais, nozīmīgākais vokāls grupas *Pussycat Dolls* sastāvā ir viņas solo dziesmā *Don't Wanna Fall in Love*, kas tika iekļauts grupas otrajā albumā *Doll Domination*.

### Privātā dzīve

Kimberlija dzīvo Losandželosā, Kalifornijā. Viņa ļoti aktīvi iesaistās labdarības projektos.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kimberlija Vaijata***.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pussycat Dolls |
| --- |
|  |
| 
* **Vanesa Karija**
* **Rino Nakasone-Razalana**
* **Nikola Šercingere**
* **Keringtona Peina**
* **Džeimija Lī Ruiza**

* Saieja Batena
* Keisija Kempbela
* Keija Džonsa
* Karmita Bahara
* Eiša Nitolāno
* Džesika Suta
* Kimberlija Vaijata
* Ešlija Robertsa
* Melodija Torntona

 |
|  |
| Studijas albumi | 
* *PCD* (2005)
* *Doll Domination* (2008)

 |
|  |
| Koncertalbumi | 
* *Live from London* (2006)

 |
|  |
| Singli | 
* "Don't Cha"
* "Stickwitu"
* "Beep"
* "Buttons"
* "I Don't Need a Man"
* "Wait a Minute"
* "When I Grow Up"
* "Whatcha Think About That"
* "I Hate This Part"
* "Bottle Pop"
* "Jai Ho! (You Are My Destiny)"
* "Hush Hush; Hush Hush"
* "Sway"
* "Right Now"
* "Top of the World"

 |
|  |
| Tūres | 
* PCD World Tour
* Doll Domination Tour

 |
|  |
| Saistītie raksti | 
* Diskogrāfija

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 13150686453912540803
* LCCN: no2017125270
* ISNI: 0000 0004 6178 3651

 |

 |
Kimbru un teitoņu iebrukums Senajā Romā
**Kimbri** (latīņu: *Cimbri*, grieķu: *κίμβροι*) bija cilts, kura pazīstama 1. gadsimtā pirms mūsu ēras. Tiek uzskatīts, ka viņi bija ģermāņu izcelsmes, ar ķeltu elementiem, iesākumā dzīvoja Jitlandes pussalā.

Kopā ar teitoņiem un ambroniem karoja ar Romu no 113. līdz 101. gadam pirms mūsu ēras. Kimbri uzvarēja Romu Arauzionas kaujā mūsdienu Dienvidfrancijā 105. gadā p.m.ē. pēc tam izlaupot Galliju un Hispāniju. 101. gadā pirms mūsu ēras, iebrūkot Itālijā, kimbrus smagi sakāva Gajs Marijs Vercellu kaujā. Krita arī kimbru karalis Bojorikss un kimbri kā kopiena faktiski beidza pastāvēt. Daži no kimbriem vēlāk esot piedalījušies Spartaka sacelšanās.

Skatīt arī
----------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal icon | Vēstures portāls |
|

* Ģermāņi
* Senā Roma

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
**Kilovatstunda** (**kW⋅h**, arī **kWh** vai **kW h**) ir enerģijas ārpussistēmas mērvienība, kuru galvenokārt izmanto elektroenerģētikā.

Definīcija
----------

Elektroenerģētikā viena kilovatstunda ir enerģija, kuru vienas stundas laikā patērē elektriska ierīce, kuras jauda ir viens kilovats. Kilovatstundās izsaka ne tikai elektroierīču patērēto enerģiju, bet arī elektroģeneratoru saražoto. Kilovatstundas izteiksme starptautiskajā mērvienību sistēmā:

1 kW⋅h = 103 W ⋅ 3600 s = 3 600 000 J

Daudzkārtņi un daļvienības, pārēja uz citām mērvienībām
-------------------------------------------------------

Pāreja starp dažādām enerģijas mērvienībām|  | kilovatstundas | džouli | elektronvolti | kalorijas |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| **1 kW⋅h =** | 1 | 3,6 ⋅ 106 | 2,247 ⋅ 1025 | 8,598 ⋅ 105 |
| **1 J =** | 2,77778 ⋅ 10-7 | 1 | 6,241 ⋅ 1018 | 0,239 |
| **1 eV =** | 4,45 ⋅ 10-26 | 1,602 ⋅ 10-19 | 1 | 3,827 ⋅ 10-20 |
| **1 cal =** | 1,162 ⋅ 10-6 | 4,184 | 2,612 ⋅ 1019 | 1 |

Vatstundas daudzkārtņi un daļvienības| Pakāpe | Nosaukums | Apzīmējums |
| --- | --- | --- |
| 10-6 | mikrovatstunda | µW⋅h |
| 10-3 | milivatstunda | mW⋅h |
| 100 | vatstunda | W⋅h |
| 103 | kilovatstunda | kW⋅h |
| 106 | megavatstunda | MW⋅h |
| 109 | gigavatstunda | GW⋅h |
| 1012 | teravatstunda | TW⋅h |
| 1015 | petavatstunda | PW⋅h |

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Sīrijas Arābu Karalistes karogs
Aptuvenā karalistes teritorija
**Sīrijas Arābu Karaliste** bija pirmā no jauno laiku neatkarīgajām arābu valstīm, kas 1920. gadā pastāvēja tikai četrus mēnešus no 8. marta līdz 24. jūlijam. Tās karalis bija arābu sacelšanās vadoņa šarifa Huseina bin Ali dēls Faisals bin Huseins, kas paļāvās uz britu solījumiem, bet bija spiests padoties franču karaspēkam, jo abas reģiona lielvaras neatbalstīja ideju par neatkarīgas arābu valsts pastāvēšanu. Karalistes teritorija tikai daļēji sakrita ar modernās Sīrijas teritoriju.

Izveidošana
-----------

Lai pārliecinātu arābus sacelties pret Osmaņu impēriju, Britu impērijas pārstāvji rakstiski apsolīja atbalstīt neatkarīgas Arābu Karalistes izveidošanu. Vienlaikus, briti noslēdza Saiksa-Piko vienošanos, kas paredzēja, ka šo teritoriju savā starpā sadalīs briti un franči neatvēlot vietu neatkarīgai arābu valstij. 

1918. gada 30. septembrī Edmunda Allenbija vadītie Ēģiptes ekspedīcijas spēki ieņēma Damasku, kurā 3. oktobrī ieradās Faisals. Viņa prieki par militārajiem panākumiem nebija ilgi, jo viņš tika informēts par Saiksa-Piko vienošanos. Faisals cerēja, ka pēc kara darbības beigām izdosies panākt, ka franči atsakās no savām pretenzijām uz Sīriju, un ar ģenerāļa Allenbija atļauju 5. oktobrī pasludināja, ka tiek izveidota neatkarīga arābu valdība.

1919. gada Parīzes miera konferencē Faisals centās panākt arābu neatkarības atzīšanu. Taču briti un franči vienojās atzīt savstarpējās intereses – franči ieguva kontroli pār Libānu un Sīriju, kamēr briti ieguva kontroli pār Palestīnu un ar naftu bagāto Mosulas reģionu, kas vēlāk tikai iekļauts britu izveidotajā Irākas Karalistē. 

Ņemot vērā britu un franču mahinācijas, Sīrijas arābu nacionālisti sasauca nacionālo kongresu, kuram būtu jāpasludina neatkarīga karaliste Faisala vadībā. Kongresa pirmā sapulce notika 1919. gada 3. jūnijā. 

1920. gada janvārī Faisals vienojās ar Franciju, ka Francija atzīs Sīrijas valsti tikmēr, kamēr tā atradīsies pilnīgā franču politiskā un ekonomiskā pakļautībā. Neapmierināto nacionālistu spiediena rezultātā Faisalam nācās no šīs vienošanās atteikties. 1920. gada martā atkal sanāca Sīrijas kongress, kas pasludināja Sīrijas Arābu Karalistes izveidošanu. Sākās uzbrukumi franču karaspēkam. Lai galīgi vienotos par Tuvo Austrumu politisko sadalīšanu, 1920. gada 19.-26. aprīlī notika Sanremo konference.

Sakāve
------

1920. gada 14. jūlijā franču ģenerālis Anrī Guro karalim Faisalam I izteica ultimātu – vai nu pakļauties frančiem vai karot. Majsalunas kaujā franči sakāva arābu spēkus un 24. jūlijā ieņēma Damasku. 

Turpmākās desmitgades mūsdienu Sīrijas teritorija bija sadalīta vairākās valstiņās, kas pastāvēja Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas ietvaros. 1920. gada augustā Faisals I pārcēlās uz dzīvi Anglijā un 1921. gada augustā pieņēma britu piedāvājumu kļūt par britu Irākas mandātteritorijas karali.
Sīrijas valsts karogs
Dzeltenā un oranžā - Sīrijas valsts teritorija
**Sīrijas valsts** (franču: *État de Syrie*, arābu: دولة سوريا‎) autonoma valsts, kas pastāvēja no 1924. gada līdz 1930. gadam Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorijas ietvaros. 1924. gada 1. decembrī tajā tika apvienotas franču pakļautībā esošās Sīrijas federāciju veidojošās Alepo valsts un Damaskas valsts.

No 1925. gada jūlija līdz 1927. gada jūnijam valsti plosīja Lielā Sīrijas sacelšanās sultāna el-Atraša vadībā. Sacelšanās sākās Džabal al-Druze valstī, bet drīz izplatījās pa pārējo mandātteritoriju. Francija centās noturēt kontroli, veicinot reģionālo un konfesionālo šķelšanos reģionu starpā. Franču mēģinājums piespiest Alepo parlamentu pasludināt atdalīšanos no Sīrijas valsts izgāzās. Franču armija sacelšanos brutāli apspieda, izmantojot dumpinieku māju nojaukšanu, pilsētu iedzīvotāju masveida sodīšanu, nāvessodus un bruņutehnikas izmantošanu apdzīvotās vietās. Sacelšanos izdevās galīgi apspiest izmantojot aviācijas bombardēšanu, kam tika pakļauta arī galvaspilsēta Damaska.

1930. gada 14. maijā Sīrijā tika pasludināta jauna konstitūcija un Sīrijas valsts kļuva par Sīrijas Republiku.