recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nemejas stadions.
**Nemejas stadions** (sengr. *Νεμέα στάδιον*) ir panhellēnisko Nemejas spēļu sacensību vieta Nemejā, mūsdienu Korintijas nomē, Grieķijā.

Vēsture
-------

Nemejas stadions tika izveidots klasiskā un hellēniskā perioda mijā ap 330. gadu pr.Kr. un tika izmantots Nemejas spēlēs, kas bija vienas no panhellēniskajām spēlēm. Celtniecības laiks sakrīt ar brīdi, kad spēles atgriezās Nemejā pēc to pagaidu rīkošanas Argosā. Šeit spēles tika rīkotas līdz 271. gadam pr.Kr. kad tās atkal tika pārceltas uz Argosu, kur tās tika rīkotas līdz romieši iekaroja Grieķiju. 145. gadā pr.Kr. Mummijs pārcēla spēles atkal uz Nemeju, kur tās turpinājās vēl pusgadsimtu. Vēlāk svētnīca tika pamesta un Romas impērijas laikā un viduslaikos stadiona teritorija tika izmantota lauksaimniecībai, pārsvarā kā ganības. 

Arheoloģiskie izrakumi stadiona teritorijā tika veikti no 1974. līdz 1981. gadam. Tos veica Klasisko pētījumu Amerikas skola Atēnās Stīvena Millera vadībā. Mūsdienās šajā stadionā tiek organizētas sporta spēles seno Nemejas spēļu piemiņai.

Apraksts
--------

Stadions tika izveidots dabiskā padziļinājumā 400 metrus uz dienvidaustrumiem no Zeva tempļa. Tam bija pakavveida formas tribīnes, daļēji izkaltas klintī. Tās ietilpināja 30000 skatītāju. Skrejceļa garums bija 600 pēdas. Skrejceļa izveidei tās ziemeļu daļā tika uzbērta zeme. Stadiona rietumu nogāzē tika novietotas trīs rindas ar sēdvietām priekš izredzētām personām, bet parastie skatītāji sēdēja nelielās tribīnēs, kas bija izkaltas klintī. Skrejceļam, kura perimetru apjoza vaļējs notekūdeņu novadgrāvis, bija 13 joslas skrējējiem un akmens starta laukums ar atlētu starta kontroles mehānismu. Bija izveidots sfendons dienvidu pusē un speciāla vieta garajai distancei. Austrumu pusē atradās podiums sacensību tiesnešiem. Atlētu ieeja stadionā gāja caur iespaidīgu, arkveidīgu, 36,35 metrus garu tuneli rietumu pusē. Ārpus stadiona rietumu pusē atradās atlētu ģērbtuves.

Atsauces
--------

1. ↑  Елси Спафари, Коринфия-Арголида, издания ЕСПЕРОС, Афины, 2010. 64. lpp.
**Gripsholmas pils** (zviedru: *Gripsholms slott*) ir 16. gadsimta pils Zviedrijā, Mēlarena ezera krastā, apmēram 60 kilometrus uz rietumiem no Stokholmas centra. No karaļa Gustava I laikiem 16. gadsimtā līdz 18. gadsimtam pils kalpoja kā viena no Zviedrijas karaļu rezidencēm. Kaut arī mūsdienās pils ir publiski pieejama un tajā atrodas Zviedrijas Nacionālā portretu galerija, pils vēl aizvien ir viena no Zviedrijas kroņa pilīm (*kungliga slott i Sverige*).

Pirmā pils šajā vietā uzcelta 14. gadsimta septiņdesmitajos gados. 1404. gadā tā kļuva par karalienes Margaritas īpašumu. 1472. gadā to iegādājās Stens Stūre Vecākais, kas 1498. gadā to piešķīra kartūziešu ordenim. 

1526. gadā, Zviedrijas reformācijas gaitā, karalis Gustavs I pili ordenim konfiscēja un pilnībā pārbūvēja. Turpmākos gadus pils bieži bija galma rezidence. No 1563. līdz 1567. gadam karalis Eriks IV ieslodzījumā pilī turēja savu pusbrāli Juhanu III un viņa sievu Katrīnu. 1566. gadā pilī piedzima Sigismunds III. Pēc Erika IV gāšanas no troņa, lomas mainījās, un no 1571. līdz 1573. gadam pilī ieslodzījumā savukārt atradās Eriks IV. No 1571. līdz 1573. gadam pils bija karaļa Gustava II Ādolfa atraitnes Brandenburgas Marijas Eleonoras rezidence. No 1654. līdz 1715. gadam pilī bieži dzīvoja Kārļa X Gustava sieva Hedviga Eleonora. Pēc viņas nāves pils kādu laiku stāvēja tukša, vēlāk šeit ierīkoja cietumu.

1773. gadā karalis Gustavs III pili renovēja karalienes Sofijas Magdalēnas vajadzībām. No 1781. līdz 1792. gadam šeit darbojās Gustava III Franču teātris. Pēc 1809. gada apvērsuma pilī tika ieslodzīts karalis Gustavs IV Ādolfs ar ģimeni. Šeit viņš 29. martā atteicās no troņa. No 1822. gada pilī atrodas Zviedrijas Nacionālā portretu galerija. 19. gadsimta beigās notika pretrunīgi vērtēta restaurācija.

Attēlu galerija
---------------

* 
* Pils no putna lidojumaPils no putna lidojuma
* Pils pagalmsPils pagalms
* Teātra zāle Gripsholmas pilsTeātra zāle Gripsholmas pils

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gripsholmas pils***.
* *Encyclopædia Britannica* ieraksts (angliski)
* Oficiālā tīmekļa vietne
* Zviedrijas Nacionālā portretu galerija

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 256474380
* GND: 4086806-0

 |

 |
**Inga Spriņģe** (dzimusi 1979. gada 9. novembrī Rūjienā) ir latviešu pētnieciskā žurnāliste, neatkarīgā pētnieciskās žurnālistikas centra *Re:Baltica* līdzdibinātāja, aktīva propagandas, korupcijas, sociālās nevienlīdzības pētniece.

Biogrāfija
----------

Inga Spriņģe dzimusi 1979. gada 9. novembrī, mācījusies Rūjienas vidusskolā, Latvijas Universitātes Sociālo zinātņu fakultātē ieguvusi grādu komunikācijas zinātnē. 2014. gadā *Google* un *Financial Times* kopīgā projektā "Jaunā Eiropa 100" nosaukta kā viena no ievērojamākajām Centrālās un Austrumeiropas novatorēm. Līdztekus savam darbam žurnālistikā Inga Spriņģe piedalās arī pilsoniski nozīmīgu diskusiju moderēšanā.

2021. gadā apbalvota ar Triju Zvaigžņu ordeņa IV (virsnieka) šķiru.

Profesionālā darbība
--------------------

Jau skolas laikā sākusi strādāt Rūjienas reģionālajā televīzijā. Strādājusi laikrakstā "Diena", Latvijas televīzijā vadījusi raidījumu "1:1". 2011. gadā kopā ar kolēģiem dibinājusi neatkarīgo pētnieciskās žurnālistikas centru *Re:Baltica*, lai pētītu sabiedriski nozīmīgas tēmas: sociālo nevienlīdzību, korupciju, organizēto noziedzību, uzņēmējdarbību, veselību un cilvēktiesības. Izglītojusi studentus Latvijas Universitātē un Rīgas Ekonomikas augstskolā, Starptautiskā pētniecisko žurnālistu konsorcija biedre.

Nozīmīgi darbi
--------------

* Filma "Ģenerālplāns"

* Uzstāšanās TEDxRīga konferencē "Vai kaķēni var izglābt ziņas"

Atsauces
--------

1. ↑
2. 1 2  DELFI Viņa. «Inga Spriņģe: Manī sēž tāda kā trauksme, un tieši tā ir dzinulis uzzināt, paveikt un sasniegt vairāk». *delfi.lv* (latviešu), 2015-06-12. Skatīts: 2021-05-05.
3. ↑  SEE Rīga pasākumi[novecojusi saite]
4. ↑  «Žurnālists Domburs iecelts par Triju Zvaigžņu ordeņa komandieri. Apbalvojums piešķirts kopumā 12 žurnālistikas profesionāļiem». *LA.LV* (latviešu). 2021-04-30. Skatīts: 2021-05-05.
5. ↑  «Par mums | Re:Baltica» (lv-LV). Skatīts: 2021-05-05.
6. ↑  «Inga Springe, ICIJ» (en-US). Skatīts: 2021-05-05.
7. ↑  «LTV1 demonstrēs starptautiski izskanējušo dokumentālo filmu «Ģenerālplāns»». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-05-05.
8. ↑   Can cute kittens save the news? | Inga Spriņģe | TEDxRiga. Atjaunināts: 2021-05-05

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 23151897126824070828
* LNB: 000256957

 |

 |
**Oskars Negeli** (vācu: *Oskar Naegeli*; 1885. gada 25. februāris Turgavas kantons — 1959. gada 19. novembris Fribūra) bija Šveices šahists.

Biogrāfija
----------

20. gadsimta pirmajā pusē bijis viens no vadošajiem Šveices šahistiem. Divas reizes uzvarējis Šveices šaha čempionātos (1910, 1936). 1932. gadā Bernē piedalījies starptautiskā šaha turnīrā, kurā uzvarējis toreizējais Pasaules čempions šahā Aleksandrs Aļehins, ar kuru Negeli savu partiju beidzis neizšķirti.

Pārstāvējis Šveices komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (1927-1928, 1931, 1935);
* neoficiālajās Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1924, 1936). 1924. gadā komandu vērtējumā izcīnījis bronzas medaļu.

Pēc profesijas bijis ārsts — dermatologs. Mācījies Ženēvas, Cīrihes, Minhenes un Heidelbergas universitātēs. 1909. gadā aizstāvējis medicīnas doktora grādu Cīrihes universitātē. No 1917. gada bijis docents un galvenais dermatoloģijas ārsts Bernes universitātes slimnīcā. 1927. gadā aprakstījis mantotu ādas slimības sindromu, kurš vēlāk nosaukts viņa vārdā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ehrentafel Herren
2. ↑  Berne (1932)
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Oskar Naegeli
4. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Oskar Naegeli

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316876641
* GND: 126744408

 |

 |
**Hotona triecienkrāteris** (angļu: *Haughton impact crater*) ir meteorīta trieciena radīts krāteris Devonas salā Kanādas Arktiskajā arhipelāgā. Izvietojies salas rietumu daļā; tā diametrs ir ap 23 km. Krāteris izveidojies Eocēnā pirms aptuveni 39 miljoniem gadu. Tiek lēsts, ka krāteri radījis bolīds 1,2—2 km diametrā.

Krāteri atklāja 1950. gados, pētot apvidus aerofotogrāfijas. Nosaukts par godu britu naturālistam Semjuelam Hotonam (*Samuel Haughton*), kurš uzrakstīja pirmo Arktiskā arhipelāga ģeoloģisko aprakstu.

Tā kā krāteris atrodas arktiskā tuksneša zonā, laika gaitā to maz ietekmējuši erozijas procesi un tas nav apaudzis ar veģetāciju. Zināmā mērā ģeoloģiskie un klimatiskie apstākļi krāterī un tā apkārtnē ir tuvi apstākļiem uz Marsa, tādēļ šeit tiek veikti simulēti izmēģinājumi Marsa izpētes ekspedīciju aprīkojumam un personālam. 2000. gadā krātera rietumu malā darbu uzsāka NASA un Kanādas Kosmosa aģentūras Hotona Marsa projekta pētniecības stacija, bet 2001. gadā 1,1 km no tās uz austrumiem darbu uzsāka Marsa biedrības organizētā FMARS pētniecības stacija.

Atsauces
--------

1. ↑  Jonathan Clarke. ENDEAVOUR CRATER (MARS) AND HAUGHTON CRATER (EARTH): A COMPARISON
2. ↑  Atlas Obscura. Haughton Impact Crater
3. ↑  Haughton-Mars Project (HMP)

Ārējās saites
-------------
**Romiešu tēma** ir viena no loģiskās skolas galvenām tēmam šaha kompozīcijā. Tās būtība — galveno plānu, kas sākuma pozīcijā ir maldinājums, realizēt traucē melno figūra. Tāpēc baltie vispirms spēlē sagatavošanās plānu, aizvilinot melno figūru uz paralēlo līniju, kur šī figūra, mēģinot novērst draudu, rada melno pozīcijā izšķirošu novājinājumu, kas ļauj baltajiem realizēt galveno plānu. Romiešu tēmas īpatnība ir melno figūras kustības ģeometriski analoģiskais raksturs maldinājumā un risinājumā. Pēc pozīcijā izsauktā novājinājuma rakstura izšķir romiešu tēmu ar melno figūras ņemšanu vai aizsegšanu, ar balto figūras atsaistīšanu, ar melno karalim vai citai figūrai nepieciešamā lauciņa bloķēšanu, ar gājiena spaida radīšanu un tā tālāk.

Vēsture
-------

Nosaukumu tēma ieguvusi no 1905. gadā žurnālā *Deutsches Wochenschach* publicētā J. Koca un K. Kokelkorna uzdevuma, kas bijis veltīts viņu draugam, Romā dzīvojošam šahistam. Etidē pirmais romiešu tēmu realizējis Hermanis Matisons.

Piemēri
-------

### Uzdevumi

**№ 1. Ļevs Lošinskis**  
 *L. Kubbela memoriāls*, 1961  
1. godalga.**Mats 3 gājienos**
**№ 2. E. Ceplers**  
 *Miniatures Strategiques*, 1935  
 **Mats 4 gājienos**
**1. uzdevuma risinājums:**

Tematiskie maldinājumi:
1. Ze3? draud 2. Tf5 vai Zg4#, bet 1. ... Lxe6!
1. Zg3? draud 2. Tf5 vai Te4#, bet 1. ... Lc2!
1. Zd2? draud 2. Te4 vai Zf3#, bet 1. ... Ld5!
1. Zh2? draud 2. Zg4 vai Zf3#, bet 1. ... Ld1!
**1. Ke7!** (draud 2. Tg4)
**1. ... Ld1 2. Zd2! Lf3 3. Zxf3#**; **1. ... Lc2 2. Ze3! Lf5 3. Txf5#**
**1. ... Lxe6 2. Zg3! Lf5 3. Txf5#**; **1. ... Ld5 2. Zh2 Lf3 3. Zxf3#**
Romiešu tēma ar melnās figūras (laidņa) sišanu četros variantos.
**2. uzdevuma risinājums:**
Tematiskais maldinājums (galvenais plāns): 1. Kh3? (draud 2. Tg2#) 1. ... d4!
**1. Le4! dxe4 2. Kh3 e3 3. Td1+ Kf2 4. Tf1#**
Balto pirmā gājiena mērķis ir novirzīt melno bandinieku (tematiskā figūra) uz blakus vertikāli, kur tas, novēršot draudu, bloķē melno karalim atkāpšanās lauciņu "f3".

### Etīde

**№ 3. H. Matisons**  
 *Šahmatnij ļistok*, 1927  
1. godalga**Uzvara**
**3. etīdes risinājums:**
**1. Zf7+ Kg8 2. a7 Te6+ 3. Kd1! Te8 4. Zd6 Td8 5. Zf5!** (ja baltie uzreiz spēlētu 5. b6 Ld4 6. Zc8 Txc8 7. b7, tad melnie ar torņa upuri panātu neizšķirtu 7. ... Tc1+! 8. Kxc1 Lxa7=) **5. ... Lf8** (laidnis spiest atkāpties uz neizdevīgu diagonāli) **5. b6 Lc5** (nostājoties uz lauciņa c5, laidnis aizsedz c vertikālii, nepieļaujot torņa upuri) **7. Ze7+ K~ 8. Zc8! Txc8 9. b7** un uzvar.

Skatīt arī
----------

* Hamburgas tēma
* Drēzdenes tēma

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 335. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)
2. ↑  J. Koca un K. Kokelkorna uzdevums.
3. ↑  Н.П. Залепукин. *Словарь шахматной композиции* (krievu). Киев : Здоровя, 1982. 138. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Romiešu tēmas uzdevumu kolekcija vietnē *yacpdb*
* Theme Roman vietnē *chess-problems-gr* (angliski)
**Gofailenda** (angļu: *Gough Island Meteorological Station*) ir Dienvidāfrikas vissezonas pētniecības stacija Subantarktikā. Izvietojusies Transvālas līča krastā Svētās Helēnas salai piederošās Gofa salas dienvidaustrumu galā. Tās galvenās darbības jomas ir meteoroloģija, bioloģija un ornitoloģija. Stacija ir apdzīvota visu gadu, personāls parasti sastāv no 6 līdz 8 cilvēkiem.

Vēsture
-------

1955.—1956. gadā Gofa salā darbojās Gofa salas zinātniskā ekspedīcija, kas bija pirmā kompleksā ekspedīcija, kas pētīja salas vidi un izveidoja pirmo detālo salas karti. Ekspedīcijas vajadzībām salas austrumu piekrastē Glena aizā *(The Glen)* tika ierīkota bāzes nometne. 1956. gada maijā ekspedīcija pameta salu ar Dienvidāfrikas Kara flotes fregati *Transvaal*, ar ko salā tika nogādāta Dienvidāfrikas meteorologu komanda, kas pārņēma ekspedīcijas bāzi. Bāze atradās ielejā, tādēļ lai iegūtu pilnīgākus meteoroloģiskos novērojumus, stacija 1963. gadā tika pārcelta uz tagadējo vietu salas dienvidaustrumos.

Atsauces
--------

1. ↑  «Gough Island — History». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 22. novembrī. Skatīts: 2014. gada 12. janvārī.
2. ↑  The Tristan da Cunha Website. Gough Island

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dienvidāfrikas polārstacijas Valsts karogs: Dienvidāfrika |
| --- |
|  |
| 
* *Borga*
* Gofailenda
* Ībeisa
* Marionailenda
* *Norveja*
* SANAE IV
* *Sarīmaraisa*

 |

 |
**Pulavi** (poļu: *Puławy*) - pilsēta Polijas austrumos, Ļubļinas vojevodistē uz rietumiem no Ļubļinas pie Vislas upes. Kopš 1966. gada pilsētas pievārtē darbojas liela ķīmiskā rūpnīca (*Zakłady Azotowe Puławy*).

Polijas vēsturē iegājusi kā Adama Kazimeža Čartoriska rezidences vieta, par kuru Pulavi kļuva 1784. gadā. Čartorisku pils kļuva par tālaika Polijas galveno intelektuālo centru un neatkarības centienu bāzi. Pēc Novembra sacelšanās sagrāves 1831. gadā pili konfiscēja Krievijas varas iestādes. 1869. gadā pilsētā nodibināja Lauksaimniecības un mežkopības skolu. Viens no pirmajiem tās studentiem bija nākamais rakstnieks Boļeslavs Pruss (*Bolesław Prus*). Poļu-padomju kara laikā 1920. gada 13. augustā Juzefs Pilsudskis pārcēla Polijas armijas galveno štābu no Varšavas uz Pulaviem. 18. augustā Polijas armija sāka ofensīvu Pulavu rajonā, kuras rezultātā tika aplenkts un iznīcināts 177 000 karavīru liels padomju Krievijas armijas grupējums.

Pilsētas vārdā nosaukts Marsa krāteris.

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pulavi*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4405847-0
* NKC: ge436996

 |

 |

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 4 oktobris 2022.
**Godfrijs Hiskots** (angļu: *Godfrey Heathcote*; dzimis 1870. gada 20. jūlijā, miris 1952. gada 24. aprīlī) bija britu šaha problēmists, angļu skolas pārstāvis.

Šaha kompozīcija
----------------

Sastādījis aptuveni 500 tiešā mata uzdevumus. Ieguvis 148 atzinības, tai skaitā 49 pirmās godalgas. Bijis Britu šaha problēmistu biedrības priekšsēdētājs (1951—1952).

### Uzdevumu piemēri

**№ 1. Godfrijs Hiskots**  
 *The Schoolmaster*, 1892**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. Ld2!** spaids
**1. ... f4 2. Dg5#**
**1. ... c5 2. Td5#**
**1. ... Ld7/Lb7/La6 2. Zxd7#**
**1. ... exf6/Txf6 2. De1#**
**1. ... Zb6/Zc5 2. Lxc3#**
**1. ... Td6 2. Te3#**
**1. ... Lxd2/Ld4/Lb4/La5 2. Dd4#**
**1. ... Zg3/Zg7/Zf4 2. Lf4#**
**1. ... Zxf6 2. Df4#**

Atsauces
--------

1. ↑  G. Hiskota īsa biogrāfija vietnē *Chess Composers* (angliski)

Papildu literatūra
------------------

* F. R. Gittins. *The Chess Bouquet* (angļu). London : Fielden, McAllan & Co, 1897. 100.—103. lpp.
* Murray Marble, Alain C. White, George C. Hume. *Chess idylls. A collection of problems by Godfrey Heathcote* (angļu). Stroud : The Chess Amateur, 1918.

Ārējās saites
-------------

* Godfrija Hiskota šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 283977246
* ISNI: 0000 0003 9034 8926
* BNF: cb16915868s (data)

 |

 |
**Vilis Stalažs** (1907—1992) bija latviešu jurists un diplomāts, vēlāk lauksaimnieks.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1907. gada 21. septembrī Cēsīs Pētera Stalaža ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās Krievijā, 1921. gadā beidza Aleksandrovas staņicas padomju darba skolu. Pēc atgriešanās Latvijā 1927. gadā beidza Cesvaines valsts vidusskolu un studēja Latvijas Universitātes Juridiskajā fakultātē (1927-1934). Studentu biedrības „Klints" vecbiedrs.
Bija Latvijas Republikas Finanšu ministrijas Nodokļu departamenta kancelejas darbinieks (1934-1935), Ārlietu ministrijas Juridiskās nodaļas darbinieks (1936-1937), Varšavas sūtniecības III sekretārs, tad atašejs (1937-1939), beidzot Ārlietu ministrijas III sekretārs (1939-1940).

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada 27. jūnijā viņu iecēla par Ministru Prezidenta Kirhenšteina sekretāru, bet 1940. gada 24. jūlijā par Valsts kancelejas direktora v. i. arestētā Roberta Bulsona vietā. Šo amatu viņš pildīja arī Latvijas PSR Tautas komisāru padomes laikā līdz 1940. gada septembrim. Izglītības Tautas komisariāta Augstskolu un zinātņu institūtu pārvaldes sekretārs (1940-1941). Vācu okupācijas laikā lauksaimnieks Vējavas pagastā un Liepājas apriņķa pārvaldes grāmatvedis.

Pēc Otrā pasaules kara beigām nokļuva PSRS filtrācijas nometnē, pēc atbrīvošanas bija Aisteres mašīnu un traktoru stacijas tehniskais vadītājs (1945), Jelgavas apriņķa Bēnes iecirkņa agronoms, kolhoza priekšsēdētājs Bukaišos, Lielauces mašīnu stacijas ekonomists (1946-1962), kolhoza „Penkule" agronoms (1962-1974). 

Miris 1992. gada 16. februārī, apbedīts Naudītes pagasta Sējas kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  Laikmeta esence. Divi vadītāji. Divi likteņi[novecojusi saite] Līga Peinberga 06.10.2008.
2. ↑  nekropole.info

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 18902162
* LCCN: n93123475
* ISNI: 0000 0000 4297 8497

 |

 |
**Kristaps Heinrihs fon Līvens** (vācu: *Christoph Heinrich von Lieven*, 1774-1839) bija Krievijas impērijas armijas ģenerālleitnants, sūtnis Berlīnē un Londonā (1812–1834). Cēlies no senas vācbaltiešu dzimtas Līveniem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1774. gada 6. maijā (pēc VS) Kijevas komendanta Krievijas impērijas armijas ģenerālmajora Otto Andreasa Heinriha fon Līvena (1726-1781) un viņa sievas Šarlotes Margaretas (1742-1828) ģimenē. Jau piecu gadu vecumā pierakstīts karadienestā Krievijas armijas artilērijas daļā. 

Pēc tēva nāves 1783. gadā Katrīna II viņa māti pieņēma Pēterburgas galmā par viņas mazbērnu audzinātāju, savukārt Kristapu Heinrihu ieskaitīja Semjonovas leibgvardes pulkā. Piedalījās krievu-zviedru karā (1788—1790) un 1790. gadā ieguva praporščika dienesta pakāpi, 1794. gadā tika paaugstināts par poručiku. Napoleona karu laikā viņš Austrijas armijas sastāvā 1794. gadā piedalījās kaujās pret frančiem Flandrijā. 1796. gadā viņu piekomandēja Vladimiras dragūnu pulkam un nosūtīja uz Kaukāzu, kur viņš piedalījās karagājienā pret Persiju Dagestānas un Azerbaidžānas teritorijā.

1797. gadā viņš kļuva par ķeizara Pāvila I flīģeļadjutantu (*флигель-адъютант*), 1798. gadā par ģenerāladjutantu (*генерал-адъютант*) un paaugstināja ģenerālmajora pakāpē. 1799. gadā viņa mātei un brāļiem piešķīra grāfa titulu. 1800. gadā viņs apprecējās ar galma dāmu Doroteju Benkendorfu (1784–1857)

1805. gadā Līvens piedalījās Austerlicas kaujā, 1807. gadā viņu paaugstināja par ģenerālleitnantu. 
1809. gadā viņu iecēla par Krievijas sūtni Berlīnē, bet 1812. gada kara laikā par sūtni Londonā. 1826. gadā ķeizars Nikolajs I viņa mātei un visiem viņas pēcnācējiem piešķīra kņazu titulu. 1831. gadā viņu iecēla par Krievijas impērijas Valsts padomes locekli. 
1834. gadā viņš atgriezās Pēterburgā, kur tika iecelts par troņmantnieka Aleksandra pilvaroto pārstāvi.

Miris pēc īsas slimības 1838. gada 29. decembrī Romā troņmantnieka Aleksandra ārzemju ceļojuma laikā, apglabāts Mežotnes kapsētā.

Literatūra
----------

* Feliks Gornischeff. Graf Christoph Heinrich von Lieven als russländischer Diplomat in Preußen (1810-1812). In: Forschungen zur baltischen Geschichte 13, 2018, S. 105–120.

Atsauces
--------

1. ↑  Lieven, Christoph Heinrich v. Baltische Historische Kommission (BHK), 2019

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 25368257
* ISNI: 0000 0000 1359 0987
* GND: 117000671
* SUDOC: 196923778

 |

 |
**Perija šaurums** (angļu: *Parry Channel*, inuītu: ᑕᓪᓗᕈᑎᐅᑉ ᐃᒪᖓ, *Tallurutiup Imanga*) vai **Perija jūra** ir jūras šaurumu sistēma vai starpsalu jūra Kanādas Arktiskajā arhipelāgā, kas savieno Atlantijas okeānam piederošo Bafina līci ar Ziemeļu ledus okeānam piederošo Boforta jūru. Atdala Karalienes Elizabetes salas ziemeļos no pārējām Kanādas Arktiskā arhipelāga salām. Perija šaurums veidojas no vairākiem patstāvīgiem jūras šaurumiem (no austrumiem uz rietumiem): Lankastera šaurums, Barova šaurums, Vikonta Melvila šaurums un Maklūra šaurums.

Perija šauruma austrumu ieeja tiek uzskatīta par vienīgo faktisko Ziemeļrietumu jūrasceļa ieeju. Dabiskā izeja no jūrasceļa rietumu galā ir Maklūra šaurums, bet tas gandrīz vienmēr ir pildīts ar blīvu ledu.

Šaurums nosaukts par godu britu Arktikas pētniekam Viljamam Perijam, kurš 1819. gadā, kuģojot pa jaunatklāto jūrasšaurumu, sasniedza Maklūra šaurumu, kur iestrēga ledū. Rietumu galu pirmā caurkuģoja Edvarda Berčera ekspedīcija 1850. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Perija jūra». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 562. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Perija šaurums***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Frīdrihs Kazimirs fon Lēvenvolde** (vācu: *Friedrich Casimir von Löwenwolde*, 1692—1769) bija vācbaltiešu cilmes Krievijas Impērijas armijas virsnieks un diplomāts ķeizarienes Katrīnas I, Pētera II un Annas I valdīšanas laikā (1724-1733), pēc tam Svētās Romas impērijas ģenerālis.

Dzīvesgājums
------------

Cēlies no Lēvenvoldu dzimtas, dzimis 1692. gadā Zviedrijas armijas Rīgas garnizona kapteiņa Gerharda Johana fon Lēvenvoldes un viņa sievas Magdalēnas Elizabetes, dzimušas fon Lēvenas, ģimenē. 
Lielā Ziemeļu kara sākumā viņa tēvs pārgāja Kurzemes hercogu dienestā un no 1701. gada dzīvoja Kurzemes hercoga reģenta Ferdinanda galmā Dancigā. 
Pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas (1710) viņa tēvs bija Krievijas cara Pētera I pilnvarnieks (*General-Bevollmächtigter*) Baltijas provincēs, no 1711. gada Pētera I dēla Alekseja sievas Braunšveigas-Lineburgas princeses Sofijas Šarlotes (1694-1715) galminieks.

Kad pēc Pētera I nāves Gustavs Reinholds fon Lēvenvolde kļuva par ķeizarienes Katrīnas I galminieku un favorītu, 1726. gada 24. oktobrī Frīdrihu Kazimiru fon Lēvenvoldi kopā ar abiem brāļiem iecēla grāfa kārtā. Pēc Kurzemes hercoga atraitnes Annas kļūšanas par Krievijas ķeizarieni 1731. gadā viņu iecēla par Krievijas Impērijas sūtni Polijas-Lietuvas galmā Varšavā.

1733. gadā viņš devās diplomātiskā misijā uz Vīni, lai vienotos par Austrijas iesaistīšanos plānotajā Krievu—turku karā (1735—1739). Pēc Frīdriha Kazimira fon Lēvenvoldes lūguma viņu atbrīvoja no Krievijas Impērijas dienesta un ieskaitīja Austrijas armijā, kur viņš izkalpojās līdz kavalērijas ģenerāļa pakāpei (1754). Bija Ķeizariskās Kara padomes loceklis.

Miris 1769. gada 5. martā Vīnē. 
Par viņa grāfa titula mantinieku kļuva viņa ārlaulības dēls Kristiāns Frīdrihs Nordhozens (*Christian Friedrich Nordhosen, Graf von Löwenwolde und Malla*).

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 144146574008038102793
* GND: 1173062386

 |

 |
**Akmeņkuitalas** jeb **lielači** (*Burhinus*) ir viena no divām akmeņkuitalu dzimtas (*Burhinidae*) ģintīm, kas apvieno 8 mūsdienās dzīvojošas sugas, kas, neskatoties uz to, ka pieder bridējputnu grupai, mājo sausos biotopos — savannā un pustuksnesī, kā arī akmeņainās pludmalēs, jūras un upju krastos. Tās sastopamas tropu un mērenajā joslā gandrīz visos kontinentos, iznemot Antarktīdu.

Sistemātikas izmaiņas
---------------------

Punktainais lielacis (*Burhinus capensis*)
Nesenā pagātnē akmeņkuitalu ģintī bija 7 sugas, bet līdz ar DNS pētījumiem viena no akmeņkuitalas (*Burhinus oedicnemus*) pasugām mūsdienās tiek klasificēta kā suga — Indijas akmeņkuitala (*Burhinus indicus*).

Izskats un īpašības
-------------------

Akmeņkuitalas ir vidēji lieli bridējputni ar taisnu, spēcīgu knābi un garām kājām, uz kurām izceļas mezglota locītava. Spārni gari un smaili. Pēdām iztrūkst pirksts uz aizmuguri. Visām sugām ir lielas, dzeltenas acis. Apspalvojums brūni raibumots ar gaišu vēderu.

Akmeņkuitalas ir ļoti kustīgi, enerģiski un samērā skaļi putni. Lidojot spārnu vēzieni ir ātri un enerģiski, lidojums zems, tuvu zemei. Akmeņkuitalas ir aktīvas galvenokārt nakts laikā. Ligzdo uz zemes.

Sistemātika
-----------

* **Akmeņkuitalu ģints** (*Burhinus*)
	+ Akmeņkuitala (*Burhinus oedicnemus*)
	+ Amerikas lielacis (*Burhinus bistriatus*)
	+ Indijas akmeņkuitala (*Burhinus indicus*)
	+ Krūmu akmeņkuitala (*Burhinus grallarius*)
	+ Peru lielacis (*Burhinus superciliaris*)
	+ Punktainais lielacis (*Burhinus capensis*)
	+ Senegālas lielacis (*Burhinus senegalensis*)
	+ Ūdens lielacis (*Burhinus vermiculatus*)

Atsauces
--------

1. ↑  World Bird List: Grebes, flamingos, buttonquail, plovers, painted-snipes, jacanas, plains-wanderer, seedsnipes, 2020
2. ↑  ITIS: Burhinus Illiger, 1811
3. 1 2 3  Burhinidae - thick-knees
4. ↑  Peterson, Alan P. (2013). "Zoonomen Nomenclatural data"
Plāteres muiža (*Moiseküll*) ceļu kartē *Wegekarte des Wolmarschen Kreises mit den Kirchspiels- und Gutsgrenzen* (1903).
**Plāteres muiža** (vācu: *Moiseküll* — "Muižciems") jeb **Lātres muiža** (igauņu: *Laatre mõis*) bija Rūjienas draudzes novada muiža, kas tagad atrodas Igaunijas Mulgi pagastā.

Vēsture
-------

1504. gadā Livonijas ordeņa mestrs Volters fon Pletenbergs izlēņoja Hartvigam Plātelim (*Hartwig Platele*) trīs ciemus Karkuses pils novadā. 1518. gadā viņš Plātelim iznomāja vēl vienu zemes gabalu Rūjienas pils novadā. Plāteļu muiža, kas pirmo reizi minēta 1542. gadā, pēc Zviedru Vidzemes izveides 1631. gadā piederēja Hermanim Plātelim, 1646. gadā viņa dēlam leitnantam Johanam Albrehtam Plātelim, 1682. gadā Kārlim Detlofam Plātem. Pēc Lielā Ziemeļu kara 1730. gadā muižu iegādājās Morics Posse (1699—1734), kura mantinieks bija brīvkungs Eberhards Gustavs Posse (1729−1791), tad Georgs Posse (1758−1801) un viņa meita Marija Pose (1789−1850), kura apprecējās ar Pleskavas vicegubernatoru Kristeru fon Rennenkampfu (*Christer von Rennenkampff*). Pēc viņa nāves īpašumi nonāca Ungernu-Šternbergu dzimtas, bet 1855. gadā Štriku dzimtas īpašumā. Georgs Konstantīns fon Štriks (1797—1886) muižu atstāja mantojumā savam dēlam Paulam Andrejam Leonhardam fon Štrikam (1835−1874), 1892. gadā muižas īpašnieks bija Edgars Johans Frīdrihs fon Štriks (1848−1894), tad Hugo Ferdinands Bernhards fon Štriks (1860−1941), kura īpašumā tā lapika līdz 1920. gada zemes reformai.

Pēc Latvijas—Igaunijas robežas nospraušanas agrākās Plāteres muižas pagasta zemes iekļāva Igaunijas teritorijā.
**Jānis Kalacis** vai **Jānis Kalacs** (1868-1947) bija latviešu jurists, Senāta augstākās disciplinārtiesas priekšsēdētājs (no 1927), Tiesu palātas tiesnesis. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1868. gada 10. janvārī Trikātas pagasta Tiepeles (*Witkop*) muižas zemnieka Pētera Kalača un viņa sievas Henrietes, dzim. Jēkabsones, ģimenē. Mācījās Tiepeles pagastskolā, Trikātas draudzes skolā, tad Valmieras apriņķa skolā un Vidzemes guberņas ģimnāzijā Rīgā. Studēja Tērbatas Universitātes Medicīnas fakultātē (1888) un Pēterburgas Universitātes Juridiskajā fakultātē (no 1889), pēc kuras beigšanas strādāja par tiesnesi Tjumeņas apgabaltiesā, Krievijas pilsoņu kara laikā par advokātu Harbinā.

1920. gadā pa jūras ceļu atgriezās Latvijā, bija pirmais Daugavpils apgabaltiesas priekšsēdētājs (1920-1927). No 1922. gada bija Administratīvā departamenta senators, no 1923. gada arī Sarkanā Krusta galvenās valdes un priekšniecības loceklis. No 1927. gada Senāta augstākās disciplinārtiesas priekšsēdētājs.

Otrā pasaules kara beigās devās bēgļu gaitās uz Vāciju, kur mira Detmoldas bēgļu nometnē 1947. gada 2. februārī.

Apbalvojumi
-----------

* Sarkanā Krusta Goda krusts (1925)
* Triju Zvaigžņu ordenis 3. šķira (1926) un 2. šķira (1935)

Latvijas Senāts 1938. gada novembrī. Pirmajā rindā (no kreisās): senatori R. Alksnis, J. Balodis, Dr. K. Puriņš, Civillietu kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators O. Ozoliņš, Apvienotās sapulces un Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators A. Gubens, Administratīvā departamenta priekšsēdētājs senators J. Kalacs, virsprokurors F. Zilbers, senatori F. Konradi, K. Ducmanis. Otrajā rindā no kreisās: senators A. Rumpēters, prokurors E. Bite, senatori P. Stērste, J. Grots, M. Čakste, J. Skudre, P. Leitāns, J. Ankravs, T. Bergtāls, prokurors T. Ūdris.

Literatūra
----------

* Latviešu darbinieku galerija, 1918-1928. Rīga: 1929. - 284. lpp.
* Es Viņu pazīstu. Rīga: 1939. - 231. lpp.
* Senators Jānis Kalacs. Atpūta 1938. Nr. 689. - 20. lpp.
* Senatora Jāņa Kalaca 70 gadi. Tieslietu Ministrijas Vēstnesis. 1938. Nr. 2. - 516.-519. lpp.
* Senators Jānis Kalacis [nekrologs]. Latvju Ziņas. 1947. gada 1. marts.

Atsauces
--------

1. ↑  «trikatasvesture.beverina.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 9. maijā. Skatīts: 2014. gada 30. martā.
**Iedzimts nefrotiskais sindroms** ir pārmantots traucējums, kas izpaužas ar proteīnūriju (proteīniem urīnā), kā arī ar ķermeņa tūskām. Tas izpaužas jau pirmajā dzīves gadā. Biežāk sastopamie ir somu tipa nefrotiskais sindroms un difūzā mezangiālā skleroze. Iedzimtais nefrotiskais sindroms ir ļoti reta nefrotisko sindromu forma.

Somu tipa nefrotiskais sindroms
-------------------------------

Somu tipa nefrotiskais sindroms ir autosomāli recesīva slimība, kas skar 1,2/10 000 somu jaundzimušo. Visbiežāk sastopama Somijā, bet gadījumi ir atrodami visā pasaulē. To izraisa mutācija NPHS1 gēnā, kas kodē nieru proteīna nefrīna sintēzi. Defekta dēļ nieres nespēj funkcionēt normāli un zaudē plazmas proteīnus, zūd plazmas onkotiskais spiediens un veidojas arī tūskas. Tiek zaudētas arī antivielas, kas cirkulē asinīs, tādēļ biežāk saslimst ar infekciju slimībām.

Difūza mezangiāla skleroze
--------------------------

Šis nefrotiskais sindroms ir rets un tā iedzimtība ir variabla. Sindroma progresija noved pie nieru mazspējas 2 vai 3 gadu vecumā. Pacientiem ar smagu proteīnūriju var veikt bilaterālu nefrektomiju (izņemot abas nieres) un dialīzi.

Simptomi
--------

* Zems dzimšanas svars
* Liela placenta
* Tūska
* Samazināts urīna daudzums
* Putains urīns
* Slikta apetīte
* Klepus

Ārstēšana
---------

Agra un agresīva ārstēšana ir nepieciešama, lai kontrolētu traucējumus. Diurētiskie līdzekļi palīdz atbrīvoties ķermeņa lieko šķidrumu. AKE inhibitoru zāles (piemēram, kaptoprils) un nesteroīdie pretiekaisuma līdzekļi (piemēram, indometacīns) tiek izmantoti, lai palēninātu olbaltumvielu nokļūšanu urīnā. Var būt nepieciešamas arī antibiotikas, lai kontrolētu infekcijas. Svarīgi ir arī samazināt sāls lietošanu, lai palīdzētu kontrolēt pietūkumu.

Nieru izņemšana, dialīze un nieru transplantācija arī var tikt ieteikta.

Atsauces
--------

1. ↑  Congenital Nephrotic Syndrome of the Finnish Type Ghana Med J. 2008 Mar; 42(1): 42—44.
2. ↑  Congenital Nephrotic Syndromes
**Jānis Kadilis** (1903-1994) bija latviešu pedagogs, literatūrkritiķis un grāmatizdevējs. Žurnāla "Daugava" redaktors un apgāda "Valters un Rapa" direktora vietnieks (1938-1940). Grāmatu apgāda īpašnieks (1942-1950). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1903. gada 16. janvārī Stāmerienas pagasta "Kraukļos" laukstrādnieka ģimenē. Mācījās Stāmerienas pagastskolā (1911-1916), Alūksnes tautskolā un reālskolā (1916-1919), Cesvaines ģimnāzijā (1919-1921). Strādāja par skolotāju Vecgulbenē (1921-1923) un Rīgas Franču licejā (1923-1937, 1940-1941). Studēja Latvijas Universitātes Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultātes Tautsaimniecības nodaļā (līdz 1933).

Bija žurnāla "Daugava" redaktors un apgāda "Valters un Rapa" direktora vietnieks (1938-1940). 1942. gadā nodibināja savu grāmatu apgādu.

Otra pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Vāciju, dzīvoja Vircburgā un Eslingenē. Bija mēnešraksta "Ceļš" līdzredaktors (1945-1946), Eslingenes Latviešu teātra dramaturgs, kritiķis, laikraksta "Latviešu Ziņas" līdzstrādnieks. 1950. gadā izceļoja uz ASV, bija krievu valodas docētājs Sirakjūsas universitātē. Studēja Ņujorkas Kolumbijas Universitātē līdz 1956. gadam. Strādāja par bibliotēku darbinieku Ņujorkā un Vašingtonā. Darbojās Amerikas Latviešu apvienības valdē, Kultūras birojā (1956-1959) un Kultūras fondā (1956-1963).

Miris 1994. gada 14. aprīlī ASV, Vašingtonā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Jāni Kadili atceroties. Laiks. - 1994. - 25.maijs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 22. janvārī.
2. ↑  Gulbenes novadnieki[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 238657719
* LNB: 000003251
* LCCN: n83301191
* ISNI: 0000 0003 8569 9545
* GND: 1051684064

 |

 |
**Teodors Buse** (vācu: *Theodor Busse*, 1897. gada 15. decembris — 1986. gada 21. oktobris) bija vācu virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris, Pirmā un Otrā pasaules kara dalībnieks.

Militārā karjera
----------------

### Pirmais pasaules karš

1915. gadā tika iesaukts armijā, piedalījās Pirmajā pasaules karā. 1917. gadā paaugstināts par leitnantu.

### Starpkaru posms

1937. gadā norīkots par 22. kājnieku divīzijas operatīvās nodaļas štāba priekšnieku.

### Otrais pasaules karš

1939. gadā norīkots dienestam Kājnieku ģenerālštābā.

1940. gada septembrī norīkots par 11. armijas operatīvās nodaļas štāba priekšnieku.

No 1942. gada komandējis Armiju grupas "Don" operatīvo nodaļas štābu (vēlāk, no 1943. gada, "Dienvidi").

No 1944. gada jūlija komandējis 121. kājnieku divīziju, bet jau no augusta visu 1. armijas korpusu.

No 1945. gada janvāra komandējis 9. armiju.

Apbalvojumi
-----------

Dzelzs krusta Bruņinieka krusts (1944. gada 30. janvāris)

Literatūra
----------

* Залесский К. А. Кто был кто в Третьем Рейхе. — М.: АСТ, 2002.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Teodors Buse***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 32932860
* GND: 124546161

 |

 |
**Amarāvati** (telugu: అమరావతి, *Amarāvati*) ir pilsēta Indijas dienvidaustrumos, Āndhras Pradēšas štata oficiālā galvaspilsēta. Izvietojusies štata vidusdaļā Krišnas upes labajā krastā iepretī Vidžajavādas pilsētai, faktiski ietilpst tās aglomerācijā.

Vēsture
-------

Pilsēta dibināta 2015. gadā pēc Telangānas štata nodalīšanas no Āndhra Pradešas; tās pamatakmeni 22. oktobrī ielika valsts premjerministrs Narendra Modi. Pilsētas nosaukums aizgūts no Amarāvati ciema, kas atrodas pirms 2000 gadiem pastāvējušās Šatavahanu dinastijas galvaspilsētas Dhanjakatakama tuvumā.

Pilsētas plānojums paredz, ka pusi teritorijas aizņems zaļā zona, bet 10% — ūdens. Paredzēts, ka par pilnvērtīgu štata galvaspilsētu Amarāvati kļūs 2024. gadā, līdz tam liela daļa štata administratīvo iestāžu paliek Haidarābādu.

Atsauce
-------

1. ↑  Amaravati as official capital will boost Andhra Pradesh's image

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Amarāvati***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4354481-2

 |

 |
**Iekod pirkstā** (**"Estrādes dziesmas"**) ir Raimonda Paula dziesmu albums, kas izdots 1985. gadā.

Albumā apkopotas sešas R. Paula dziesmas ar Leona Brieža un Valda Artava vārdiem Žorža Siksnas un Viktora Lapčenoka izpildījumā, kas ierakstītas 1983. un 1984. gadā.

Albumu noslēdz grupas "Eolika" izpildītais R. Paula dziesmu popūrijs Borisa Rezņika aranžējumā. Tajā iekļauti fragmenti no dziesmām "Ar tevi vien", "Rudenī vēlu, vēlu", "Zilie lini", "Somu pirts", "Sens ir tas stāsts", "Papu, saki mammai pats", "Vectētiņš un vecmāmiņa", "Tā es tevi mīlēšu", "Tai pilsētā", "Precē mani, čigānzēn", "Ai dundur dundur dun-dun-dun", "Muļķe sirds", "Nepareizā dziesma", "Undīne", "Dāvāja Māriņa", "Es mīlu tevi tā", kā arī neliels instrumentāls fragments no "Vella kalpu dziesmas".

Dziesmu saraksts
----------------

1. Iekod pirkstā (L. Briedis) 3:07
2. Pēc simts gadiem Piebalgā (L. Briedis) 3:27
3. Pelnrušķīte (V. Artavs) 3:03
4. Ap Jāņiem Mārtiņos (L. Briedis) 4:47
5. Pasaulīte (L. Briedis) 3:30
6. Vardīte (V. Artavs) 2:56
7. Popūrijs par R. Paula dziesmām (B. Rezņika aranžējums) 10:40

Vokāls: Žoržs Siksna (1, 4, 5), Viktors Lapčenoks (2, 3, 6).

Grupa "Eolika" (7).

Sieviešu vokālais ansamblis (1, 4, 5).

Latvijas televīzijas un radio estrādes orķestris Aļņa Zaķa vadībā (1—6).

Atsauces
--------

1. ↑  Raimonds Pauls — Estrādes dziesmas
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Eglaines iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Eglaines iela** ir iela Jūrmalā, Slokas apkaimē. Eglaines iela sākas krustojumā ar Lapsu ielu un beidzas krustojumā ar Irbju ielu. Kopējais ielas garums ir 590 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Eglaines ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Eglaines iela ir savienota ar šādām ielām:

* Lapsu iela (T veida krustojums)
* Veidenbauma iela (T veida krustojums)
* Irbju iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Sloka

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu E |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| EĒ | 
* Edinburgas prospekts
* Eduarda Veidenbauma
* Eglaines
* Egļu
* Eiženijas
* Emelīnas
* Emīla Dārziņa
* Emīlijas
* Engures
* Enkuru
* Ērgļu
* Ernesta Birznieka-Upīša
* Ernesta
* Ezeru
* Ežu

 |

 |
Šis raksts ir par protokola datu bloku. Par citām jēdziena **Kadrs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Kadrs** (*frame*) ir datu posma slāņa protokola datu bloks. Kadri sastāv no iesākuma  (*header*), vērtuma  (*payload*)(Tie ir pārsūtāmie dati - šajā gadījumā augšējā slāņa protokola datu bloks) un noslēguma  (*trailer*) (kas satur kontrolsummu). Kadrus lieto lai varētu noteikt, kur sākas pārraide, un kur beidzas. Noslēguma dažiem standartiem var arī nebūt.

Saskaņā ar RFC 1122 definīciju, kadrs sastāv no kanāla slāņa protokola iesākuma (*header*), kam seko pakete.

Kadriem, atšķirībā no tīkla slāņu protokolu paketēm, var būt definēts minimālais garums. To lieto (ethernet gadījumā) lai noteiktu vai nav notikusi sadursme (*collision*). Vēl, kadrus lieto arī lai vienā kanāla slāņa (datu posma slāņa) savienojumā iemultipleksētu vairākus tīkla slāņa protokolus. (Piem. vienā ethernet tīklā var vienlaikus, viens otram netraucējot darboties TCP/IP un IPX protokoli).

Telekomunikācijās lietotajiem TDM standartiem kadrs ir konstanta garuma laika intervāls, kuru sadala noteiktā skaitā fiksēta izmēra taimslotos (piem. E1 standarta kadrs ir 125 mikrosekundes garš un sastāv no 32 gab. 8 bitus gariem taimslotiem). Parasti viens taimslots atbilst vienam datu kanālam. (E1 gadījumā 8 biti 8000 reizes sekundē = 64KB/s).

Atsauces
--------

1. ↑  Lielā terminu vārdnīca - termini.lv[novecojusi saite]
2. ↑  Lielā terminu vārdnīca - termini.lv[novecojusi saite]
3. ↑  Lielā terminu vārdnīca - termini.lv[novecojusi saite]
4. ↑  Lielā terminu vārdnīca - termini.lv[novecojusi saite]
**Nemirstīgais šaha uzdevums** ir austriešu problēmista Konrāda Baiera sastādīts šaha uzdevums, kas pirmoreiz ticis publicēts 1851. gada 18. augustā Leipcigas laikrakstā *Illustrirte Zeitung*.

Latviešu valodā pirmoreiz to 1899. gadā žurnāla "Austrums" šaha nodaļā publicējis Heinrihs Leonhards Adolfijs, pievienojot tam nelielu humoresku.

**K. Baiers**  
 *Illustrirte Zeitung*, 1851**Mats 9 gājienos**
**K. Baiers**  
 *Illustrirte Zeitung*, 1851**Uzdevuma beigu pozīcija**
Risinājums:

1. **Tb7 Dxb7**
2. **Lxg6+ Kxg6**
3. **Dg8+ Kxf5**
4. **Dg4+ Ke5**
5. **Dh5+ Tf5**
6. **f4+ Lxf4**
7. **Dxe2+ Lxe2**
8. **Te4+ dxe4**
9. **d4#**
Risinājuma gaitā baltie upurē visas savas figūras un ar vienīgo atlikušo bandinieku mato pretinieka karali galdiņa vidū.

Atsauces
--------

1. ↑  *Die Schwalbe*, Kalenderblatt, Heft 204, 12/2003. Online Archived 2016. gada 24. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. (vāciski)
2. ↑  Adolfijs, Heinrihs Leonards (1899). "Šaha druskas. Mats 9 gājienos". *Austrums* (Jēkabs Velme) (1): 86.—87. lpp..
**Kacpers Drozdovskis** (poļu: *Kacper Drozdowski*; dzimis 1996. gada 14. maijā Toruņā) ir Polijas starptautiskais meistars šahā (2013).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Daudzkārtējais Polijas jauniešu šaha čempionātu dalībnieks dažādās vecuma grupās, kurās izcīnījis piecas medaļas: trīs zelta (2006. gadā U10 vecuma grupā, 2010. gadā U14 vecuma grupā, 2011. gadā U16 vecuma grupā), sudraba (2012. gadā U18 vecuma grupā) un bronzas (2009. gadā U14 vecuma grupā). 2010. gadā Javožno šaha kluba *JKSz MCKiS* sastāvā izcīnījis bronzas medaļu Polijas jauniešu komandu čempionātā šahā. Sekmīgi piedalījies Polijas jauniešu čempionātos šaha ātrspēlē un ātrajā šahā. Četrkārtējs Polijas jauniešu čempions ātrajā šahā (2008. gadā U12 vecuma grupā ar laika kontroli 15 un 30 minūtes uz visu partiju, 2011. gadā U16 vecuma grupā, 2014. gadā U18 vecuma grupā). 2007. gadā uzvarējis Nīderlandes atklātajā jauniešu šaha čempionātā. 2012. gadā Prāgā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2013. gadā debitējis Polijas šaha čempionāta finālā. 2014. gada februārī Budapeštā dalījis pirmo vietu *First Saturday* starptautiskajā šaha turnīrā.

Pārstāvējis Polijas komandu Eiropas jauniešu komandu šaha čempionātos U18 vecuma grupā, kuros piedalījies 3 reizes (2012-2014). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2012, 2013) un sudraba (2014) medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (2012) un bronzas (2014) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Drozdovskim piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

2014. gada augustā uzsācis mācības Dalasas Teksasas universitātē kā šīs universitātes šaha programmas stipendiāts.

Atsauces
--------

1. ↑  Ekstraliga Juniorów 2010
2. ↑  First Saturday GM Feb 2014
3. ↑  OlimpBase :: European Boys' U18 Team Chess Championship :: Kacper Drozdowski
4. ↑  1st quarter PB 2013, Yerevan, ARM, 18-20 January 2013
5. ↑  «UT Dallas Chess Program Scholarship Winners». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 30. augustā. Skatīts: 2017. gada 21. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Rūdolfs Špīlmans** (vācu: *Rudolf Spielmann*; 1883. gada 5. maijs, Vīne, Austroungārija - 1942. gada 20. augusts, Stokholma, Zviedrija) bija šaha lielmeistars.

Biogrāfija
----------

Agri iemācījies spēlēt šahu un ticis uzskatīts par brīnumbērnu. Pēc izglītības bijis advokāts, taču nekad nav strādājis savā profesijā. Piedalījies vairāk nekā 120 šaha turnīros, no kuriem 33 izcīnījis uzvaras, un ticis uzskatīts par vienu no sava laika labākajiem šahistiem. Devis lielu ieguldījumu atklātņu teorijā. Pēc dabas bijis nervozs un viegli iespaidojams cilvēks, kas brīžiem atsaucies uz rezultātiem šaha turnīros - 17.-18. vieta Karlovivaros (1923), 12.-14. vieta Maskavā (1925). Rihards Rēti nosaucis Špīlmanu par «pēdējo šaha romantiķi», bet Savelijs Tartakovers par «karaļa gambīta pēdējo bruņinieku», jo Špīlmans vienmēr centies atrast kombinācijas un sarežģījumus spēles laikā. Kombinacionālajām iespējām Špīlmans veltījis savu grāmatu «Upura teorija» (1935, vāciski «Richtig opfern»). Vēlākajos gados Špīlmana spēle kļuva racionālāka, viņš atteicās no gambītu pielietošanas atklātnē.

1927. gadā Špīlmans uzvarēja Vācijas šaha čempionātā Magdeburgā. Divas reizes (1931, 1935) pārstāvējis Austrijas izlasi Pasaules šaha olimpiādē un ieguvis 19½ punktus 33 partijās.

1938. gadā pēc Austrijas anšlusa bija spiests emigrēt uz Čehoslovākiju, bet Otrajam Pasaules karam sasniedzot arī šo valsti, pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā, kur arī nomiris.

Atsauces
--------

1. ↑  International tournament Moscow 10.11-8.12.1925
2. ↑  «Deutsche Einzelmeisterschaften». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 8. jūnijā. Skatīts: 2008. gada 14. martā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 42647125
* LCCN: n94107953
* ISNI: 0000 0000 6302 1301
* GND: 119384892
* SELIBR: 285001
* BNF: cb126402941 (data)
* BNE: XX1003211

 |

 |
**Oranžastes scinks** (*Gongylomorphus spp.*) ir scinku dzimtas ķirzaka, kas endēma Maurīcijai. Tā ir kritiski apdraudēta un patlaban apdzīvo divas nelielas saliņas Maurīcijas ziemeļu piekrastē, savukārt trešajā saliņā ir izzudusi.

Nelielā ķirzaka ir maz izpētīta, noslēgti dzīvojoša un joprojām nav pilnībā aprakstīta. Tā ir vistuvāk radniecīga Makabeju scinkam, kas ir endēms Melnās upes aizas nacionālajam parkam Maurīcijā. Arī oranžastes scinks pieder *Gongylomorphus* ģintij, bet vēl arvien tas nav klasificēts kā atsevišķa suga vai Makabeju scinka pasuga.

Izplatība un aizsardzība
------------------------

Oranžastes scinks tika atklāts 1995. gadā augāja apskates laikā salīdzinoši nelielajā Flatas salā. Sala atrodas 11 km no Maurīcijas, un tās platība ir 2,53 km². Pirms Maurīcijas kolonizācijas rāpuļi bija ļoti nozīmīgs vietējās ekosistēmas elements. Cilvēku darbības rezultātā salas dabiskā vide tika gandrīz pilnībā izmainīta. Daudzi ievestie plēsēji, ieskaitot žurkas un kaķus, lielā skaitā apdzīvo visu Maurīciju. Šķiet, oranžastes scinks bija sastopams Maurīcijas zemienēs, taču invazīvās sugas to izmedīja, sašaurinot izplatības areālu līdz Flatai.

2008. gadā 82 scinkus pārvietoja uz Ganerskveinas saliņu, izveidojot tur jaunu subpopulāciju. 2010. gadā vēl 90 citus scinkus pārveda uz Gabriela saliņu. Tā aizņem tikai 0,4 km² un atrodas cieši blakus Flatas salai. 

2011. gadā vairākus īpatņus pavairošanas programmas ietvaros no Ganerskveinas pārveda uz Darela zoodārzu. Divpadsmit mēnešus vēlāk tika panākta oranžastes scinku vairošanās nebrīvē.

Dzīvesvide
----------

Dod priekšroku mazām, ar lapām piebirušām taciņām pieaugušos lapu koku mežos.

Apdraudējums
------------

2010. gadā Flatas salā tika atzīmēts invazīvais Āzijas mājas cirslis. Gadu pēc tā konstatēšanas Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests veica rūpīgu salas izsekošanu, izmantojot augsti jutīgu tehniku, taču neviens scinks netika atrasts. Aktīvais plēsējs salīdzinoši īsā laikā bija pilnībā izmedījis visu Flatas scinku populāciju. Izskaust ciršļus no Flatas ir neiespējami, un iespējamā ciršļu invāzija turpina apdraudēt abas citas scinku salu populācijas.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «BBC Nature News. Rare skink saved from extinction in Mauritius. By Victoria Gill, Science reporter, BBC Nature. 10 June 2011». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 6. janvārī. Skatīts: 2016. gada 28. janvārī.
2. 1 2 3  «Wildlife Extra. Orange-tailed skink rescued from extinction». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 2. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 29. janvārī.
3. ↑  Mauritian Wildlife Foundation (MWF). Mauritius reptile restoration programme. The orange-tailed skink Gongylomorphus spp.