recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Atklātne ar izstādes kopskatu.
Ugunszemes (Argentīnas Patagonija) pamatiedzīvotāji, kurus izstādei uz Parīzi atvedis beļģu vaļu medību uzņēmējs Moriss Metrs.
**Pasaules izstāde Parīzē** (franču: *Exposition universelle de Paris*) bija starptautiska izstāde, kas notika Francijas galvaspilsētā no 1889. gada 6. maija līdz 31. oktobrim. Tās galvenā tēma bija Franču revolūcijas simtgade. Tā bija desmitā pēc kārtas no starptautiskajām 19. gadsimtā popularizētajām pasaules izstādēm, no kurām pirmā bija Lielā izstāde (*The Great Exhibition*) Londonā. Vairākas celtnes bija uzbūvētas speciāli šim notikumam. No tām līdz mūsu dienām ir saglabājies Eifeļa tornis.

Pasākuma organizācija tika uzticēta inženierim Žanam Šarlam Alfanam (*Jean-Charles Alphand*; 1817-1891) no celtniecības dienesta. Izstādes halles bija izvietotas Marsa laukā (*Champ-de-Mars*), Trokadero pilī (*palais du Trocadéro*) un Invalīdu nama (*Hôtel des Invalides*) esplanādē un kopumā aizņēma 96 hektārus. Izstādē piedalījās 35 valstis, to starpā īpaša vieta tika atvēlēta Francijas kolonijām. Ieejas biļete dienā maksāja 1 franku, bet vakarā 2 frankus. Provinces iedzīvotājiem, uzrādot vilciena biļeti, ieeja bija bezmaksas. Par uzkāpšanu Eifeļa tornī bija papildus jāsamaksā 5 franki. Kopumā izstādi apmeklēja vairāk kā 32 miljoni cilvēku.

Vislielākais uzsvars tika likts uz retrospektīvo industrijas progresa apskatu ar lielu dažāda veida mehānisku, hidraulisku, elektrisku elementu un tvaika dzinēju modeļu skaitu. Vairāki paviljoni piedāvāja arī ieskatu citu sabiedrību kultūrā un mākslā, kā, piemēram, "Nēģeru ciems" (*Village nègre*) vai "Mežonīgo Rietumu šovs" (*Wild West Show*). 
Nākamā Pasaules izstāde *World's Columbian Exposition* notika Čikāgā 1893. gadā.

Ievērojamākās celtnes
---------------------

* Industrija pils centrālais kupolsIndustrija pils centrālais kupols
* Mašīnu galerija (nojaukta 1909. gadā)Mašīnu galerija (nojaukta 1909. gadā)
* Nikaragvas paviljonsNikaragvas paviljons
* Trokadero pils un strūklaka (nojaukta 1935. gadā)Trokadero pils un strūklaka (nojaukta 1935. gadā)
* Izstādes kopskats ar Eifeļa torniIzstādes kopskats ar Eifeļa torni

Atsauces
--------

1. ↑  «1889 exposition universelle. Commémoration du centenaire de la révolution française.». expositions-universelles.fr. Skatīts: 2014. gada 11. augustā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 136694484
* LCCN: n83172132
* ISNI: 0000 0001 2165 3914
* GND: 805478-2
* SELIBR: 275600
* SUDOC: 152934359
* BNF: cb12191328x (data)
* NKC: kn20040212001

 |

 |
Kostass Simitis

**Kosts Simitis** (*Κώστας Σημίτης/Costas Simitis*; dzimis 1936. gada 23. jūnijā Pirejā) ir bijušais Grieķijas premjerministrs, Visgrieķijas Sociālistiskās kustības (PASOK) līderis (1996-2004).

Dzimis ekonomikas pasniedzēja ģimenē. Studēja ekonomiku Marburgā un Londonas Ekonomikas skolā.

1965. gadā atgriezās Grieķijā. Pēc 1967. gada apvērsuma - emigrācijā Vācijā. Pēc militārā režīma krišanas 1974. gadā, Simitis bija viens no PASOK dibinātājiem. 1981. gadā kļuva par Grieķijas lauksaimniecības ministru.

1996. gadā tika ievēlēts par PASOK līderi un Grieķijas premjerministru. Simitis bija Grieķijas premjerministrs 8 gadus - visilgāko laiku modernās Grieķijas vēsturē. 2004. gadā atkāpās no PASOK priekšsēdētāja amata, tomēr tas neglāba PASOK no zaudējuma vēlēšanās un pašlaik (2006) PASOK ir opozīcijā.

Simita valdības politika lielā mērā balstījās uz valsts investīciju programmām un ieguldījumiem infrastruktūrā, tomēr valdība tika kritizēta par tās neefektivitāti. 2001. gadā Simita valdības vadībā notika Grieķijas pāreja uz eiro. Simitis tika apsūdzēts statistikas datu sagrozīšanā, lai Grieķijas ekonomika atbilstu eiro ieviešanas kritērijiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kosts Simitis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Priekštecis: **Andreass Papandreu**  |  **Grieķijas premjerministrs** 1996—2004 | Pēctecis: **Kostass Karamanliss**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 62409327
* LCCN: n90679129
* ISNI: 0000 0001 1445 9988
* GND: 121629678
* SUDOC: 118564501
* BNF: cb16981115r (data)
* BIBSYS: 15006167

 |

 |
Vācbaltiešu baronu Mirbahu ģerbonis (1882).
**Fon Mirbahi** (vācu: *von Mirbach*) ir vācbaltiešu dzimta, kas 16. gadsimtā ieceļoja Kurzemē un kļuva par lieliem zemes īpašniekiem Piltenes apgabalā un Kurzemes un Zemgales hercogistē, vēlāk Kurzemes guberņā. 
Krievijas impērijas valdība 1862. gadā atzina Kurzemes fon Mirbahu dzimtas tiesības lietot mantojamu baronu titulu.

Vēsture
-------

Mirbahu dzimtas pirmsākumi Reinzemē izsekojami līdz 13. gadsimtam, kad pieminēts bruņinieks Teoderiks no Merbahas (latīņu: *Theodoricus miles de Merbach*). 15. gadsimtā dzimtai piederēja Neiblankheimas (*Burg Neublankenheim*) un Arlofas (*Burg Arloff*) pilis. 
Pēc Reinzemes pievienošanas Prūsijas karalistei tās karalis Frīdrihs Vilhelms IV Johanu Vilhelmu Mirbahu no Harfas (*von Mirbach zu Harff*) iecēla grāfu kārtā. Viņa pēctecis Vilhelms fon Mirbahs (1871—1918) bija Vācijas impērijas diplomāts, pirmais sūtnis Krievijas PFSR. 

### Kurzemes Mirbahi

Kurzemes Mirbahu dzimtas ciltstēvs bija Emerihs no Mirbahas (*Emmerich I. von Mirbach*, miris 1597), kas pēc Livonijas ordeņa sabrukuma 1564. gadā pieminēts kā Kandavas pilskungs. 1579. gada 4. novembrī viņš no naudas grūtībās nokļuvušā karaļa Magnusa iegādājās ap 35 tūkstošus ha lielo Puzes muižu (*Gut Pussen*), kas kļuva par Mirbahu dzimtas īpašumu. 
1620. gada 17. oktobrī Mirbahu dzimtu ierakstīja Kurzemes bruņniecības matrikulā. Mirbahi aktīvi piedalījās Kurzemes hercogistes un Kurzemes bīskapijas politiskajās norisēs.
Frīdrihs Gothards fon Mirbahs no Kurzemes pārcēlās uz Bohēmiju, kur iegādājās Kosmanosas muižu (čehu: *Kosmonosy*), 1791. gadā Svētās Romas impērijas ķeizars Leopolds II viņam pieķīra grāfa titulu.
Pēc Piltenes apgabala un Kurzemes hercogistes aneksijas i vairāki Mirbahu dzimtas pārstāvji kļuva par Krievijas impērijas armijas ģenerāļiem.

Slaveni Mirbahi
---------------

* Heinrihs Georgs fon Mirbahs (*Heinrich Georg von Mirbach*, 1674—1736), Grobiņas pilskungs (1712—1718), Kuldīgas virpilskungs (1728—1729), hercoga padomes loceklis un kanclers (1729)
* Verners fon Mirbahs (*Werner von Mirbach*, 1713—1797), ģenerālleitnants, Amerikas Savienoto Valstu Neatkarības kara dalībnieks
* Oto fon Mirbahs (*Otto von Mirbach*, ?—1855), vēsturnieks, Kurzemes bruņniecības Jelgavas apriņķa maršals
* Vilhelms fon Mirbahs (1871—1918), Vācijas impērijas diplomāts, pimais sūtnis Krievijas PFSR, nogalināts atentātā

Mirbahu muižas
--------------

* Puzes muiža (*Pussen*)
* Embūtes pilsmuiža (*Schloss Ambothen*)
* Rūmenes muiža

Atsauces
--------

1. ↑  Oskar Stavenhagen. Genealogisches Handbuch der kurländischen Ritterschaft, Bd.: 1 Görlitz, 1939. - 548 lpp.
Poļesjes teritorija mūsdienu Ukrainas kartē.
Poļesjes teritorija sadalīta starp Turovas-Pinskas kņazisti un Kijevas kņazisti.
**Poļesje** (ukraiņu: *Полі́сся*, baltkrievu: *Пале́ссе*, poļu: *Polesie*) ir vēsturisks novads Pripetes baseinā Poļesjes zemienē Austrumeiropā, kurā atrodas Ukrainas Volīnijas, Rivnes, Žitomiras un Kijivas apgabalu ziemeļu daļas, kā arī Baltkrievijas Brestas un Gomeļas apgabalu dienvidu daļa.

Vēsture
-------

Senatnē Poļesjes zeme bija Kijivas Krievzemes mežainā daļa, kas 13. gadsimtā bija sadalīta starp Turovas-Pinskas kņazisti un Kijivas lielkņazisti. Poļu hronikā viena no Poļesjes rietumu daļā dzīvojošajām jātvingu ciltīm saukta par *polexiani*. Turovas kņazi pārvaldīja stratēģiski svarīgo Pripetes upes ūdensceļu no Kijevas uz Polijas zemēm, tādēļ Kijevas lielkņazi tradicionāli par kņaziem centās iecelt savus dēlus. Sākotnēji kņazi valdīja Turovas pilī, bet no 12. gadsimta Pinskas pilī. 1239. gadā Turovas-Pinskas kņazisti pakļāva Galīcijas-Volīnijas kņazs Daniels Romanovičs, kas pēc 1240. gada nokļuva Zelta Ordas pakļautībā.

Pirmo reizi rakstos pieminēta Galīcijas-Volīnijas hronikā, kurā teikts, ka 1274. gadā kņazs Mstislavs karojis Poļesjē (*ѿ Копылѧ воюӕ по Полѣсью*). Pēc 1320. gada to ieguva Lietuvas dižkunigaitija, 1569. gadā Poļesje iekļāvās Polijas-Lietuvas kopvalsts sastāvā. Pēc Polijas dalīšanām 1793. un 1795. gadā tā nokļuva Krievijas impērijas sastāvā līdz pat Pirmā pasaules kara beigām.

1921. gada Rīgas miera līguma noslēgšanas bija Polijas, Baltkrievijas PSR un Ukrainas PSR sastāvā. Pēc Polijas kampaņas to pilnībā iekļāva PSRS, bet pēc Vācijas uzbrukuma PSRS to ieņēma vācu karaspēks un iekļāva Ukrainas reihskomisariāta Volīnijas-Podolijas ģenerālapgabalā (*Generalbezirk Wolhynien-Podolien*) un Žitomiras ģenerālapgabalā (*Generalbezirk Shitomir*).

No 1991. gada Baltkrievijas un Ukrainas sastāvā.

Skatīt arī
----------

Poļesjes zemiene

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 236398909
* GND: 4116022-8
* NKC: ge130470

 |

 |
**Romans Arlausks** (lietuviešu: *Romanas Arlauskas*; 1917. gada 11. jūnijs, Kauņa - 2009. gada 22. septembris, Adelaida) bija Lietuvas un Austrālijas šahists, starptautiskais korespondencšaha lielmeistars (GMC, 1965).

Biogrāfija
----------

Pirms Otrā pasaules kara bijis viens no vadošajiem Lietuvas šahistiem. 1936. gadā Lietuvas izlases sastāvā piedalījies neoficiālajā šaha olimpiādē Minhenē pie 6. galdiņa (+4, -7, =7). 1938. gadā bijis otrais Lietuvas šaha čempionātā, bet 1941. gada čempionātā izcīnījis 3. vietu. 1943. gadā uzvarējis Kauņas šaha čempionātā un dalījis 1.-3. vietu Lietuvas šaha čempionātā.
1944. gadā, kad Otrā pasaules kara laikā Lietuvai tuvojās Sarkanā armija, Arlausks devās bēgļu gaitās. Pēc kara dzīvojis Vācijā un aktīvi piedalījies pēckara šaha dzīvē. 1945. gadā uzvarējis Baltijas pārvietoto personu čempionātā. 1948. gadā pārcēlies uz pastāvīgu dzīvi uz Austrāliju, kur strādājis par arhitektu. 1949. gadā uzvarējis Dienvidaustrālijas štata šaha čempionātā. 1950. gadā šajā čempionātā bijis otrais aiz Lūcija Endzelīna. 1951. gadā izcīnījis 6. vietu Austrālijas šaha čempionātā. Bijis viens no spēcīgākajiem Austrālijas korespondencšahistiem. Uzvarējis 3. Austrālijas korespondencšaha čempionātā (1950-1953) un ieņēmis 3. vietu 4. Pasaules korespondencšaha čempionātā (1962-1965).
Par godu Arlauska piemiņai Austrālijas šaha federācija ir nodibinājusi viņa vārdā nosauktu medaļu, kuru katru gadu piešķir labākajam Austrālijas jaunajam šahistam.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Chess Olympiad, Munich 1936, Lithuania
2. ↑  4th World Correspondence Chess Championship (1962 - 1965)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)
***Mirage Records*** (arī ***Mirage Music*** un ***Mirage***) ir ASV ierakstu kompānija, kuru 1980. gadā dibināja Džerijs un Bobs Grīnbergi. 1974. gadā Džerijs Grīnbergs kļuva par *Atlantic Records* priekšsēdētāju un iecēla savu brāli Bobu kā atbildīgo par uzņēmuma darbībām ASV rietumos. Pēc veiksmīgas darbības ar *Atlantic Records* brāļi 1980. gada 18. martā Ņujorkā dibināja savu ierakstu kompāniju — *Mirage Records*. Sākotnēji ierakstu kompānija albumus un singlus izplatīja caur *Atlantic Records*, bet vēlāk par izdevējiem tika izvēlēti *Atco Records*. Ievērojamākie mākslinieki, kas izdod ierakstus caur *Mirage Records* ir *Godley & Creme*, *Rose Tattoo*, *Phoebe Snow* un *Whitesnake*. Pašlaik ierakstu kompānijas repertuāru pārvalda *Unidisc*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Mirage». *discogs.com*. Skatīts: 2014. gada 2. jūnijs.
2. ↑  «Obituary—Bob Greenberg». *Los Angeles Times*. 2009. gada 15. septembris. Skatīts: 2015. gada 20. marts.
3. ↑  David Edwards, Patrice Eyries, Mike Callahan. «Mirage Album Discography». *bsnpubs.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 23. septembrī. Skatīts: 2014. gada 2. jūnijs.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
**Lapseņu dzimta** (*Vespidae*) ir plaša lapseņu virsdzimtas (*Vespoidea*) dzimta, kas pieder iežmauglapseņu apakškārtai (*Apocrita*). Šajā dzimtā ir gandrīz 5000 lapseņu un sirseņu sugu, kas iedalītas 6 apakšdzimtās. Tās ir sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.

Dzīves veids
------------

Dzimtas sugas ir gan sabiedriski kukaiņi, gan vientuļnieki. Sabiedrisko lapseņu kolonijā dzīvo vairoties spējīga lapseņu karaliene, tēviņi un sterilas mātītes - strādnieces. Mērenajā joslā lapseņu kolonijas mūžs ir tikai 1 gada siltā sezona. Lapsenes mirst, iestājoties ziemai. Jaunās karalienes un tēviņi tiek izaudzināti vasaras beigās. Pēc sapārošanās karalienes noslēpjas šaurās spraugās un iemieg ziemas miegā. Lielākā daļa sugu ligzdu būvē no dubļiem, bet papīrlapsenes (*Polistinae*) un lapseņu apakšdzimtas (*Vespinae*) sugas lieto augu šķiedras, tās sakošļājot un izveidojot papīram līdzīgu masu. Daudzas sugas ir augu apputeksnētājas.

Papīrlapseņu un lapseņu apakšdzimtas sugas ir sabiedriskas, toties palapsenes (*Eumeninae*), tuksneša lapsenes (*Euparagiinae*) un nektārlapsenes (*Masarinae*) ir vientuļnieces. Jaungvinejas lapseņu apakšdzimtas (*Stenogastrinae*) sugas ir gan vientuļnieces, gan sabiedriskas. Papīrlapsenes un lapseņu apakšdzimtas sugas nomedītos kukaiņus pirms izbarošanas kāpuriem sakošļā. Kāpuri savukārt izdala dzidru šķidrumu ar augstu aminoskābju koncentrāciju. Ar šo šķidrumu pēc tam barojas pieaugušās lapsenes. Aminoskābju koncentrācijas līmenis ir atšķirīgs atkarībā no sugas.

Sistemātika
-----------

* **Lapseņu dzimta** (*Vespidae*)
	+ Jaungvinejas lapseņu apakšdzimta (*Stenogastrinae*)
	+ Lapseņu apakšdzimta (*Vespinae*)
	+ Nektārlapseņu apakšdzimta (*Masarinae*)
	+ Palapseņu apakšdzimta (*Eumeninae*)
	+ Papīrlapseņu apakšdzimta (*Polistinae*)
	+ Tuksneša lapseņu apakšdzimta (*Euparagiinae*)

Atsauces
--------

1. ↑  Sühs, R.B.; Somavilla, A.; Putzke, J.; Köhler, A. 2009. Pollen vector wasps (Hymenoptera, Vespidae) of Schinus terebinthifolius Raddi (Anacardiaceae), Santa Cruz do Sul, RS, Brazil. Brazilian Journal of Biosciences 7, n. 2, p. 138-143
2. ↑  Hunt, J. H. I. Baker, and H. G. Baker. 1982. Similarity of amino acids in nectar and larval saliva: the nutritional basis for trophallaxis in social wasps. Evolution 36: 1318-1322

Ārējās saites
-------------

* Evolutionary history of social behavior in Vespids
* Fliegende Fliegen und andere Insekten, fotografiert von Rolf Nagel
* Vespidae
**Laplata** (spāņu: *Río de la Plata*) ir Paranas un Urugvajas satekestuārs Dienvidamerikas dienvidaustrumos. Tek pa Argentīnas un Urugvajas robežu un ietek Atlantijas okeānā. Garums ap 290 km, platums — no 2 km pie satekas līdz 220 km grīvā, vidējais dziļums — ap 10—20 m. Dažkārt tiek uzskatīta par Atlantijas okeāna līci vai malas jūru. Upes plūdumu, kur sajaucas saldūdens ar jūras ūdeni, visā garumā ietekmē paisums. Upes krasti biezi apdzīvoti, lielākās apdzīvotās vietas krastos ir Buenosairesa un Laplata Argentīnā un Montevideo Urugvajā.

Portugāļu jūrasbraucēji bija pirmie eiropieši, kas 1513. gadā atklāja Laplatu. Pirmie to izpētīja spāņi Huana Diasa de Solisa vadībā 1516. gadā jūras šauruma starp Atlantijas un Kluso okeānu meklējumos un nosauca par Saldo jūru *(Mar Dulce)*. Padziļinātu šī estuāra (grīvlīča) izpēti no 1526. līdz 1529. gadam veica venēciešu kuģotājs Sebastians Kabots. Tirgojoties ar vietējiem gvaranu indiāņiem, Kabots ieguva vairākus sudraba priekšmetus un upi nosauca tagadējā vārdā — par Sudraba upi.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 413. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Laplata***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 1146030448635860106
* LCCN: n81018825
* GND: 4117027-1
* NKC: ge564941

 |

 |
**Miroslavs Hermaševskis** (*Mirosław Hermaszewski*; dzimis 1941. gada 15. septembrī, miris 2022. gada 12. decembrī) bija Polijas pirmais kosmonauts, lidotājs, ģenerālis. 1978. gadā veicis lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi.

Miroslavs Hermaševskis dzimis Lipniku ciemā, bijušajā Polijas Volīnijas vojevodistē, bet tajā laikā — Trešā reiha Ukrainas reihskomisariātā. 1943. gadā Ukrainas sacelšanās armijas kaujinieki un ukraiņu nacionālisti vairākkārt uzbruka Lipniku ciemam, nogalinot vairākus Miroslava ģimenes locekļus, to skaitā viņa tēvu. Miroslavam brīnumainā veidā izdevās izglābties. Pēc kara Volīnijas teritorija tika iekļauta Ukrainas PSR, un poļi tika deportēti uz Poliju; Hermaševska ģimene apmetās Volovā.

1961. gadā Miroslavs Hermaševskis pabeidza vidusskolu. 1964. gadā viņš pabeidza kara lidotāju skolu Demblinā. Pēc tam dienēja Polijas pretgaisa aizsardzības iznīcinātāju aviācijā. 1971. gadā Hermaševskis pabeidza Polijas karaspēka Ģenerālštāba akadēmiju. 1975. gadā viņš ieguva majora dienesta pakāpi un iecelts par iznīcinātāju aviācijas pulka komandieri.

1976. gada janvārī kopā ar Zenonu Jankovski tika izvēlēts par kosmonauta kandidātu. Decembrī sāka gatavoties kosmiskajam lidojumam Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS. 
Miroslavs Hermaševskis savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1978. gada 27. jūnijā, kosmosa kuģī *Sojuz-30* kopā ar Pjotru Kļimuku dodoties uz staciju *Saljut-6*. 5. jūlijā viņi atgriezās uz zemes.

Miroslavs Hermaševskis 2016. gadā
Pēc lidojuma kosmosā Hermaševskis turpināja dienestu Polijas bruņotajos spēkos. 1981. gadā, pēc karastāvokļa izsludināšanas Polijā, Miroslavs Hermaševskis tika iekļauts Nacionālās glābšanas kara padomē. 1982. gadā viņš pabeidza Vorošilova Ģenerālštāba kara akadēmiju Maskavā. Līdz 1988. gadam Hermaševskis bija Polijas armijas Galvenās politiskās pārvaldes priekšnieka vietnieks. Pēc tam līdz 1991. gadam viņš bija Augstākās virsnieku lidotāju skolas komendants. Pēc tam bija Polijas Gaisa spēku un pretgaisa aizsardzības pavēlnieka vietnieks. 2000. gadā atvaļinājās no dienesta.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Miroslavs Hermaševskis*** |

* Miroslava Hermaševskia vietne (poliski)
* Мирослав Гермашевский (Хермашевский) astronaut.ru, (krieviski)
* Гермашевский (Hermaszewski) Мирослав warheroes.ru, (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 18493050
* LCCN: n79016803
* ISNI: 0000 0001 0957 8827
* GND: 1033004170

 |

 |
**Penkule** ir ciems Dobeles novada Penkules pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta dienviddaļā Auces un Ālaves starpupē autoceļu P96 un V1128 krustojumā 22 km no novada centra Dobeles un 90 km no Rīgas. Penkulē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, kultūras nams, bibliotēka, dienas centrs «Tevi gaida», feldšerpunkts, pasts, veikals, luterāņu baznīca. Uz dienvidiem no ciema atrodas Penkules lidlauks. Sena apdzīvota vieta, kas kā *Wanpen* vēstures avotos pirmoreiz minēta 1272. gadā Spārnenes novada sadalīšanas protokolā. Mūsdienu apdzīvotā vieta attīstījusies ap bijušās Penkules muižas *(Pankelhof)* centru un Penkules kroņa pagasta valdi. Penkules luterāņu baznīca ir vietējas nozīmes arhitektūras piemineklis.

* Penkules pagasta kultūras namsPenkules pagasta kultūras nams
* Penkules baznīcas tornisPenkules baznīcas tornis

Atsauces
--------

1. ↑  «Penkules pagasts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 12. jūlijā.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 168. lpp. ISBN 9984-00-436-8.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Penkules pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Ābeles
* Ālave
* Baldonas
* Ezeriņi
* **Penkule**
* Sējas
* Skujaine
* Vecvagāres

 |

 |
**Pentameru kārta (Pentamerida)** ir slēdzenes pleckāju kārta. Šīs kārtas senākajiem pārstāvjiem rokas aparāts sastāv no atdalītām branhiālām plātnēm un brahioforiem, reizēm veidojot vienkāršo brahioforiju, kurš neierobežo muskuļu lauku. Jaunākām dzimtām branhiālās plātnes savienojas dubultajā brahioforijā un vienmēr pilnībā ierobežo muskuļu lauku. Galveno mantijas kanālu nospiedumi uz vēdera vāciņa ir taisnu nedaudz radiāli orientētu stobriņu veidā. Deltīrijs parasti ir vaļējs; vēdera vāciņa spondīlijs ir attīstīts dažādās pakāpēs: senākajiem pārstāvjiem tas ir vienkāršs vai retākos gadījumos vispār tā nav, jaunākām formām - dubultais. Čaula ir abpusēji izliekta, bez porām. Areja var būt uz abiem čaulas vāciņiem. Pentameru kārtas pārstāvji dzīvoja no apakšējā kembrija līdz augšējam devonam.

Sistemātika
-----------

Senāk Pentameru kārtu iedalīja 3 virsdzimtās (Porambonitacea, Camerellacea, Pentameracea). Tagad ir izstrādāta detalizetāka pentmeru sistemātika.

* kārta: **Pentameri (Pentamerida)**

* apakškārta: Syntrophiidina

* virsdzimta: Porambonitoidea

* dzimta: Eostrophiidae
* dzimta: Huenellidae
* dzimta: Syntrophiidae
* dzimta: Tetralobulidae
* dzimta: Clarkellidae
* dzimta: Porambonitidae

* virsdzimta: Camerelloidea

* dzimta: Camerellidae
* dzimta: Parastrophinidae
* dzimta: Parallelelasmatidae

* apakškārta: Pentameridina

* virsdzimta: Pentameroidea

* dzimta: Virgianidae
* dzimta: Pentameridae
* dzimta: Subrianidae

* virsdzimta: Stricklandioidea

* dzimta: Stricklandiidae
* dzimta: Aenigmastrophiidae
* dzimta:?Stricklandistrophiidae

* virsdzimta: Gypiduloidea

* dzimta: Gypidulidae
* dzimta: Enantiosphenidae

* virsdzimta: Clorindoidea

* dzimta: Clorindidae
*Pamatraksts: COVID-19 pandēmija Latvijā*

Statistika
----------

### Diagnosticēšanas daudzums

#### Latvijā un Rīgā

Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs 2021. gada 29. jūnijā Rīgā bija reģistrēti 47548 saslimšanas gadījumi

#### Lielākajās pilsētās

Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs

#### Rīgas reģiona novados

*Avots: Valsts Reģionālās attīstības aģentūra*

#### Kurzemes un Zemgales reģionu novados

*Avots: Valsts Reģionālās attīstības aģentūra*

#### Latgales un Vidzemes reģionu novados

*Avots: Valsts Reģionālās attīstības aģentūra*

### Jauni gadījumi dienā

Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs
#### Rīgā

Avots: COVID-19 pa administratīvajām teritorijām Valsts Reģionālās attīstības aģentūra
### Mirušo skaits

Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs
#### Diennaktī

Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs   

Lai redzētu aktuālo skaitu, bīdīt attēlu pa labi:

### Pēc vecuma un dzimuma

#### Apstiprinātie gadījumi


27. jūlija dati (inficēti 138 504). Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs - Covid-19 statistika

Apstiprinātie COVID-19 gadījumi Latvijā pēc vecuma un dzimuma| Klasifikācija | Gadījumi |
| --- | --- |
| Vīrieši | Sievietes | Kopā |
| Vecums | 80+ | 5157 | 1907 | **7064** |
| 70-79 | 5648 | 3741 | **9389** |
| 60-69 | 11366 | 7928 | **19294** |
| 50-59 | 14655 | 9826 | **24481** |
| 40-49 | 13004 | 10199 | **23203** |
| 30-39 | 13031 | 12082 | **25113** |
| 20-29 | 8202 | 7846 | **16048** |
| 10-19 | 4486 | 4513 | **8999** |
| 0-9 | 2263 | 2650 | **4913** |
| Visi | **77812** | **60692** | **138504** |
| **Avots:** Slimību profilakses un kontroles centrs; 2021/07/26, 12:00 |

#### Nāves gadījumi


2022. gada 16. aprīļa dati (miruši 5699 pacienti). Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs

Mirušie no COVID-19 Latvijā pēc vecuma un dzimuma| Klasifikācija | Mirušie |
| --- | --- |
| Vīrieši | Sievietes | Kopā |
| Vecums | 90+ | - | - | 237 |
| 80-89 | - | - | 903 |
| 70-79 | - | - | 688 |
| 60-69 | - | - | 431 |
| 50-59 | - | - | 208 |
| 40-49 | - | - | 62 |
| 30-39 | - | - | 15 |
| 20-29 | - | - | 6 |
| 0-19 | - | - | 0 |
| Visi | 50.35% | 49.65% | **2550** |
| **Avots:** Slimību profilakses un kontroles centrs; 2021/07/26, 12:00 |

### Slimnīcās

#### Slimnīcās esošo pacientu skaits

Avots: Slimību profilakses un kontroles centrs
### Vakcinācijas

Avots: NVD dati, sakarā ar balstdevas vakcinācijas sākumu 2021. gada novembra beigās pārtrauca ziņot par pilnībā vakcinēto skaitu

Atsauces
--------

1. 1 2  «Covid-19 statistika | Slimību profilakses un kontroles centrs». *www.spkc.gov.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-04-14.
***AS Ericsson Eesti*** ir Igaunijā reģistrēts *Ericsson* meitas uzņēmums. Tas ražo sakaru tīklu iekārtas. *Ericsson Eesti* ir lielākais Igaunijas uzņēmums pēc apgrozījuma. Dibināts 1996. gadā. Galvenais birojs atrodas Tallinā.

Vēsture
-------

Igaunijā *Ericsson* bija pazīstams jau kopš 1920.—1930. gadiem, kad Tartu darbojās *Ericsson* telefonu fabrika *Tartu Telefonivabrik*.

1993. gadā *Ericsson* atgriezās Igaunijā, atverot pārstāvniecību Tallinā. Ar *Ericsson* produkcijas tālākpārdošanu nodarbojās arī vietējais uzņēmums *Baltimore*.
Lai labāk sadarbotos ar Igaunijas sakaru tīklu operatoriem *Eesti Telekom* un *EMT*, 1996. gada janvārī dibināts *Ericsson* meitas uzņēmums ***Ericsson Eesti***. Tas nopirka *Baltimore*.

Savukārt 1992. gadā Somijas uzņēmums *Elcoteq* Tallinā izveidoja elektronikas ražotni *Elcoteq Tallinn*, kas veica ārpakalpojumus. Pasūtītāji bija galvenokārt no Ziemeļvalstīm. 1995. gadā *Elcoteq Tallinn* kļuva par Igaunijas lielāko eksportētāju. 1990. gadu otrajā pusē par uzņēmuma lielākajiem klientiem kļuva *Ericsson* un *Nokia*.

2009. gadā *Ericsson Eesti* pr 30 miljoniem eiro nopirka *Elcoteq* Tallinas galveno ražotni (aptuveni 80 % *Elcoteq Tallinn* ražošanas jaudu).

Atsauces
--------

1. ↑  Top Estonian companies by turnover listed October 24, 2013
2. 1 2  Palīdz satīklot Palīdz satīklot cilvēkus visā pasaulē Archived 2016. gada 10. martā, *Wayback Machine* vietnē. Jana Gavare, 2012. gada 4. jūlijs
3. 1 2  The Dynamics of Innovation in Eastern Europe: Lessons from Estonia *Per Högselius*, *Edward Elgar Publishing*, 2005. gads
4. ↑  Ericsson Buys Estonian Operations From Supplier
**Ziemeļsibīrijas zemiene** (krievu: *Северо-Сибирская низменность*, jakutu: *Хотугу Сибиир намтала*) jeb **Taimiras zemiene** (*Таймырская низменность*) ir plaša zemiene Krievijas ziemeļos, Sibīrijā, starp Jeņisejas un Oļeņokas upēm. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novadā un Sahas Republikā.

Zemiene stiepjas rietumu—austrumu virzienā 1400 km garumā no Jeņisejas rietumos līdz Oļeņokai austrumos. Dienvidos to norobežo Vidussibīrijas plakankalnes ziemeļu nogāze, ziemeļos — Birrangas kalni. Zemienes pamatā ir epihercīnā Hatangas ieplaka, kuras kristāliskais pamats atrodas 400—600 m dziļumā. Pamats klāts ar mezozoja un kvartāra irdenajiem iežiem. Zemienes reljefs noformējies kvartāra ledus laikmeta un jūras transgresijas ietekmē, kur pauguru grēdu virknes mijas ar plašiem akumulatīviem līdzenumiem. No derīgajiem izrakteņiem atrodamas akmeņogles, brūnogles, nafta un dabasgāze.

Galvenās zemienes upes ir Hatanga, kas novada lielāko daļu teritorijas ūdeņu, kā arī Pjasina, Verhņaja Taimira, Anabara, Oļeņoka. Daudz ezeru, lielākais no kuriem ir Taimiras ezers zemienes ziemeļu daļā.

Klimats ir subarktisks kontinentāls ar garu un aukstu ziemu (janvāra temperatūra no -30 °С ziemeļos līdz -37 °С austrumos) un vēsu vasaru (jūlija vidējā temperatūra 6 °С līdz 10 °С). Visa zemiene atrodas mūžīgā sasaluma zonā. Ainavā izplatīta pārsvarā tundra ziemeļos un mežatundra gar dienvidu malu.

Teritorija mazapdzīvota, vienīgās apdzīvotās vietas atrodas Hatangas ielejā.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. ↑  Определение "Северо-Сибирская низменность" в Большой Советской Энциклопедии
**Erihs Eliskazess** (vācu: *Erich Gottlieb Eliskases*; 1913. gada 15. februāris, Insbruka — 1997. gada 2. februāris, Kordova) bija austriešu izcelsmes Argentīnas starptautiskais lielmeistars šahā (1952).

Biogrāfija
----------

1929. gadā uzvarējis Austrijas šaha čempionātā. Sasniedzis labus rezultātus starptautiskajos šaha turnīros. 1937. gadā bijis trešais Hastingsas (Anglija) starptautiskajā šaha turnīrā. 1938. gadā uzvarējis Nordveikas starptautiskajā šaha turnīrā. 1938. gadā pēc Austrijas iekļaušanas Trešā reiha sastāvā kļuvis par Vācijas šahistu. Divas reizes (1938, 1939) uzvarējis Vācijas šaha čempionātos.

Vairākkārt piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs, kurās 3 reizes (1930, 1933-1935) pārstāvējis Austriju, 1 reizi (1939) - Vāciju, bet 4 reizes (1952, 1958-1960, 1964) - Argentīnu. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1939), sudraba (1952) un bronzas (1958) medaļas, bet individuālajā vērtējumā zelta (1935) medaļu; 1936. gadā neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē pārstāvējis Austriju. Pēc 1939. gada Pasaules šaha olimpiādes Buenosairesā nolēmis neatgriezties Eiropā, bet palicis uz dzīvi Argentīna un kļuvis par šīs valsts pilsoni.

1952. gadā izcīnījis tiesības piedalīties Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kur palicis 10. vietā. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Eliskazesam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1952. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Labus rezultātus uzrādījis mačos ar sava laika spēcīgākajiem šahistiem. Trīs reizes uzvarējis Rūdolfu Špīlmanu (1932. gadā - 5½:4½, 1936. gadā - 5½:4½, 1937. gadā - 6:4), bet 1939. gadā bijis pārāks par Jefimu Bogoļubovu ar 11½:8½.

Atsauces
--------

1. ↑  Hastings 1936/37
2. ↑  Noordwijk (1938)
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Erich Eliskases
4. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Erich Eliskases
5. ↑  1952 Saltsjobaden Interzonal Tournament
6. ↑  Chessgames Biography

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 33151532
* ISNI: 0000 0000 2281 2203
* GND: 132145073
* BNE: XX4613967

 |

 |
Krustvārdu mīklu lapa kādā vācu avīzē
**Krustvārdu mīkla** ir mīkla, kurā atminējumi ir jāieraksta ailītēs, kas krusto cita citu. Ailīšu krustpunktos to saturam ir jāsakrīt. Parasti krustvārdu mīklā pēc dotajiem aprakstiem ir jāatmin vārdi un jāieraksta atminējums norādītajā ailītē, tomēr pastāv arī dažādi krustvārdu mīklu varianti, kuros var būt citi nosacījumi.

Izskats
-------

Krustvārdu mīklas parasti ir simetriskas formas ar tumši iekrāsotiem laukumiem starp ailītēm, kuras saskaras tikai krustpunktos. Ailītes ir numurētas un mīklai līdzās ir doti apraksti vārdiem, kas jāieraksta horizontālā vai vertikālā ailītē ar attiecīgu numuru. Latvijā izplatītajām mīklām bieži vien ir neregulāras malas, taču citviet pasaulē mīklas laukums parasti ir četrstūrains. Dažviet pasaulē izplatītas mīklas, kurās ailītes var saskarties ne tikai krustpunktos. Amerikāņu krustvārdu mīklā ailītes ir izkārtotas tā, lai būtu iespējams pārbaudīt visus vārda burtus un tām ir tikai dažas aizkrāsotas rūtiņas. Arī Zviedru mīklās ailītes var saskarties ar malām, turklāt šīm mīklām trūkst simetrijas un atminējumu apraksti doti mīklas laukumā, nevis tam līdzās.

Varianti
--------

Pastāv krustvārdu mīklu varianti ar dažādiem papildus nosacījumiem vai saturiskām atšķirības. Bieži vien mīklas risinājums ir vārds vai teikums, kuru veido noteiktās rūtiņās ierakstītie burti. Ir arī mīklas, kurās jāatmin skaitļi, nevis vārdi - šīs mīklas tiek sauktas par krustskaitļu mīklām. Burtskaitļu mīklās, katram burtam atbilst skaitlis. Bilžu mīklā vārda apraksta vietā doti attēli. Dažas mīklās nav jāatmin vārdi, bet jāizkārto mīklai līdzās doti tajā ierakstāmie vārdi, kas sagrupēti pēc burtu skaita. Svešvalodu apguvei paredzētas mīklas, kurās jāiztulko noteiktā valodā doti vārdi.

Ortogrāfija
-----------

Krustvārdu mīklās netiek ņemts vērā vai vārds rakstāms ar lielu vai mazu burtu. Latviešu mīklās parasti tiek ņemtas vērā garumzīmes un divskaņi aizņem divas rūtiņas. Citās valodās, piemēram, angļu, spāņu, franču, itāļu, rumāņu vienādi burti ar dažādām diaktriskajām zīmēm parasti tiek uzskatīti par vienu un to pašu burtu un var tikt rakstīti vienā rūtiņā. Nīderlandiešu un spāņu krustvārdu mīklās digrāfi tiek rakstīti vienā rūtiņā. Vācu mīklās ä, ö, ü un ß pārveido par, attiecīgi, ae, oe, ue un ss.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000085482
* LCCN: sh85034303
* GND: 4033096-5
* BNF: cb11932541x (data)
* NKC: ph117217

 |

 |
**Vasilijs Čuikovs** (*Василий Иванович Чуйков*, dzimis 1900. gada 12. februārī Serebrjanije Prudi (*Серебряные Пруды*) pilsētciematā (tagad Maskavas apgabalā), miris 1982. gada 18. martā Maskavā, apglabāts Volgogradā) bija PSRS ģenerālleitnants Otrā pasaules kara laikā, vēlāk PSRS maršals. Divkārtējais Padomju Savienības varonis. Visplašāk pazīstams kā PSRS 64. armijas komandieris Otrā pasaules kara Staļingradas kaujas laikā. 64. armija bija militārais formējums, kurš aizstāvēja Staļingradu pret uzbrūkošo vācu 6. armiju Frīdriha Paulusa vadībā.

Biogrāfija
----------

Dzimis zemnieku ģimenē. Pabeidzot četrgadīgo draudzes skolu, 12 gadu vecumā devās peļņā uz Pēterburgu. 1917. gadā dienēja par jungu Kronštatē. Piedalījās Krievijas pilsoņu karā Sarkanās armijas sastāvā. 19 gados komandēja pulku dažādās pilsoņkara fontēs. 1925. gadā beidza Kara akadēmiju.

Otrā pasaules kara laikā 1939. gadā piedalījās Polijas kampaņā, bet 1940. gadā — Ziemas karā ar Somiju. 
Bijis Ķīnas nacionālistu (Čana Kaiši) militārais padomnieks. 

1942. gadā atsaukts no Ķīnas un norīkots par 1. rezerves (vēlāk 64.) armijas pavēlnieku. Staļingradas kaujas laikā komandēja PSRS spēkus, kas noturēja Staļingradu līdz vācu armiju sagrāvei. Pēc uzvaras kaujā 64. armija tika pārsaukta par 8. gvardes armiju. Čuikovs komandēja to līdz kara beigām, piedaloties daudzās operācijās, arī Berlīnes operācijā.

Pēc kara no 1949. līdz 1953. gadam — Padomju armijas militāro spēku Vācijā komandieris. No 1960. līdz 1964. gadam — PSRS sauszemes karaspēka komandieris.

Apglabāts netālu no "Dzimtene Māte sauc" statujas Volgogradā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vasilijs Čuikovs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 108865342
* LNB: 000153068
* LCCN: n84089965
* ISNI: 0000 0001 0797 3153
* GND: 118666266
* SELIBR: 105468
* SUDOC: 081359470
* BNF: cb15591615h (data)
* BIBSYS: 90236221
* NLA: 35265548
* NDL: 00435998
* NKC: jx20040722010
* CiNii: DA01256724

 |

 |
Koordinātas: 39°42′10″N 44°18′01″E﻿ / ﻿39.70278°N 44.30028°E﻿ / 39.70278; 44.30028

**Ararats** (armēņu: Արարատ), arī **Agridags** (turku: *Ağrı Dağı* — ‘Sāpes kalns’) vai **Masiss** (armēņu: Մասիս) ir augstākais reljefa punkts Turcijā un sasniedz 5165 m virs jūras līmeņa. Tam ir divas virsotnes: **Lielais Ararats** (5165 metri) un **Mazais Ararats** (3896 metri). Lielākā kalna daļa (65%) atrodas Īgdiras ilā, bet pārējā daļa (35%) un augstākais punkts — Āgri ilā. 16 km uz austrumiem no kalna ir Turcijas robeža ar Irānu un 32 km uz ziemeļiem — ar Armēniju. Kalns savulaik bija attēlots Armēnijas PSR ģerbonī.

Pirmā uzkāpšana
---------------

Skats uz Ararata kalnu no Īgdiras
Pēc Krievijas impērijas uzvaras krievu—turku karā tās valdība nosūtīja Tērbatas Universitātes fizikas profesoru Frīdrihu Parotu pētnieciskā ekspedīcijā uz iekaroto Armēnijas daļu. 1829. gada 9. oktobrī (27. septembrī pēc vecā stila) viņš kopā ar Armēņu baznīcas pilnvaroto pavadoni Hačaturu Abovjanu sasniedza Lielā Ararata kalna virsotni, kur uzstādīja koka krustu, bet 8. novembrī — Mazā Ararata virsotni.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ararats***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)
* NASA Earth Observatory Archived 2006. gada 10. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
* Globālā vulkānu programma, lapa par Araratu Archived 2018. gada 3. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē..

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 316431476
* LCCN: sh85006430
* GND: 4085881-9
* BNF: cb14643768v (data)
* NDL: 00628158
* NKC: ge418883

 |

 |
***Canyon Bicycles GmbH*** ir Vācijas uzņēmums, kas nodarbojas ar sporta velosipēdu ražošanu. Tā galvenā mītne un ražotne atrodas Koblencā, Vācijā.

Uzņēmuma vēsture
----------------

1985. gadā Romans Arnolds ar brāli Franku Arnoldu (kurš vairs nav iesaistīts uzņēmuma darbībā) nodibināja uzņēmumu *Radsport Arnold* ar mērķi nodarboties ar riteņbraukšanas rezerves daļu piegādi. Pirmie *Canyon* markas velosipēdi parādījās 1996. gadā.

Uzņēmums savus velosipēdus pārdod internetā bez starpniekiem.

2020. gada beigās uzņēmuma kontrolpaketi iegādājās Beļģijas uzņēmums *Groupe Bruxelles Lambert*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Numbers & Facts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 25. novembris.
2. ↑  «Belgian group purchases majority stake in Canyon». *CyclingTips* (en-US). 2020-12-15. Skatīts: 2020-12-15.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Canyon Bicycles***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
***Obolon*** (ukraiņu: *ПАТ "Оболонь"*) ir Ukrainas uzņēmums, kas nodarbojas ar dzērienu ražošanu. Tas ražo alu, alkoholiskos kokteiļus, bezalkoholiskos dzērienus un no vietējā urbuma iegūtu minerālūdeni. Uzņēmums lielā apjomā ražo arī iesalu. Tā centrālā mītne atrodas Kijivā, bet ražotnes atrodas visā valstī un tajās strādā vairāki tūkstoši darbinieku.

*Obolon* galvenā ražotne Kijivā pēc maksimālās ražošanas jaudas ir lielākā alus ražotne Eiropā. 2008. gadā tā bija lielākā atsevišķā Eiropas ražotne pēc saražotā apjoma (110 miljoni dekalitru). *Obolon* ražotne Hmeļnickas apgabalā ir lielākā iesala ražotne Eiropā pēc maksimālās jaudas.

Vēsture
-------

Uzņēmuma galvenā alus ražotne tika uzbūvēta 1980. gados pēc čehu projekta pie artēziskās akas Kijivas Oboloņas rajonā. Sākotnēji tā tika saukta par Kijivas trešo alusdarītavu, bet 1986. gadā ieguva *Obolon* nosaukumu. 1992. gadā tā kļuva par pirmo privatizēto uzņēmumu neatkarīgajā Ukrainā un reģistrēja savu uzņēmuma preču zīmi. Uzņēmuma akcijas tika dalītas arī tā darbiniekiem. 1993. gadā tās statuss mainījās uz akciju sabiedrību, šobrīd tā kļuvusi par privātu akciju sabiedrību. 1997. gadā *Obolon* saņēma $40 miljonu aizdevumu no Eiropas Rekonstrukcijas un attīstības bankas, ko izmantoja, lai ievērojami paplašinātu ražošanas jaudu.

2009. gadā *Obolon* saņēma vēl vienu aizdevumu no ERAB $50 miljonu vērtībā finanšu stabilitātes nodrošināšanai un energoefektivātātes palielināšanai.

Uzēmuma vadītājs Oleksandrs Slobodjans ir ilggadējs tā darbinieks un Ukrainas politiķis. Līdz 2012. gada parlamenta vēlēšanām viņš bija Augstākās Radas deputāts un pārstāvēja konservatīvo *Народний Рух України* partiju trijos parlamenta termiņos.

Atsauces
--------

1. ↑  Антикризисная пена Archived 2015. gada 26. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
2. ↑  Sustainability\_Report of 2010[novecojusi saite]
3. ↑  EBRD loans $50mn to Obolon brewery[novecojusi saite], Interfax-Ukraine (December 22, 2009)
4. ↑  Dossier Archived 2015. gada 27. maijā, *Wayback Machine* vietnē. DELO  
Слободян Олександр В'ячеславович Archived 2012. gada 19. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. Civil movement "Chesno"  
Слободян Олександр В’ячеславович, RBC Ukraine  
Profile on Verkhovna Rada website Archived 2008. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē.  
(krieviski) Одномандатный избирательный округ № 187, RBC Ukraine
**Canon EOS 50** (pazīstama arī kā ELAN II Amerikā un EOS 55 Japānā) ir autofokusa, auto-ekspozīcijas 35 mm filmu spoguļkamera. Šai kamerai ir trīs varianti. E variants ir papildināts ar acs-kontrolētu autofokusa sistēmu, QD variantam ir datuma un laika iegaismošana uz filmiņas.

EOS 50E variants iekļauj uzlabotu 3-zonu acs-kontrolētu autofokusa sistēmu. Pirmo reizi tā tika izmantota EOS 5 fotoaparātā. EOS 50 ir pirmais fotoaparāts, kas izmanto E-TTL zibspuldzes sistēmu. Iepriekšējā Canon TTL sistēma strādāja, ar gaismas sensoru mērot no filmiņas atstaroto gaismu fotografēšanas brīdī. E-TTL sistēma tā vietā veic nelielas jaudas zibspuldzes zibsni pirms fotogrāfijas uzņemšanas un izmēra atstaroto gaismu ar kamerā iebūvēto eksponometru.

EOS 55 variants atšķiras no citiem ar panorāmas iespēju. Pabīdot bīdni kameras aizmugurē, fotoaparāta iekšpusē izbīdās paneļi, aizklājot daļu filmiņas un atstājot izgaismošanai tikai 13 mm x 36 mm lielu filmiņas joslu. Filmiņu attīstot iekārtā, kas atpazīst APS sistēmas negatīvus, automātiski tiks izgatavotas panorāmiskas 4"x12" izdrukas standarta 4"x6" izdruku vietā.

EOS 50 nonāca pārdošanā 1995. gada septembrī, un tika pārtraukts ražot pēc pēcnācēja EOS 30 nonākšanas tirgū 2000. gada oktobrī.
Uz lielā riņķa diametra atrodas punkti A, B un C tā ka AB, un BC ir mazāku pusriņķu diametri.
**Arbeloss** - ģeometriska figūra, kas sastāv no riņķa puses, uz kuras atrodas vēl mazāku riņķu puses.

Īpašības
--------

### Laukuma aprēķināšana

Riņķa ar diametru HA laukums ir vienāds ar arbelosa laukumu.

Ja *BC* = 1 un *BA* = *r*, tad

* Trijstūrī *BHA*: {\displaystyle r^{2}+h^{2}=x^{2}}
* Trijstūrī *CHA*: {\displaystyle (1-r)^{2}+h^{2}=y^{2}}
* Trijstūrī *BHC*: {\displaystyle x^{2}+y^{2}=1}

Tātad {\displaystyle y^{2}=(1-r)^{2}+x^{2}-r^{2}} un {\displaystyle y^{2}=1-2r+x^{2}}. No tā seko ka

{\displaystyle x={\sqrt {r}}}
{\displaystyle y={\sqrt {1-r}}}
{\displaystyle h={\sqrt {r-r^{2}}}}
Rādiuss riņķim ar centru O ir:

{\displaystyle {\frac {1}{2}}{\sqrt {r-r^{2}}}.}
Šī riņķa laukums:

{\displaystyle S\_{rinka}=\pi \left({\frac {1}{2}}{\sqrt {r-r^{2}}}\right)^{2}}
{\displaystyle S\_{rinka}={\frac {\pi r}{4}}-{\frac {\pi r^{2}}{4}}}
Lai aprēķinātu arbelosa laukumu, no lielā pusriņķa laukuma jāatņem abu mazo pusriņķu laukumi. Arbelosa laukums:

{\displaystyle S\_{arbelosa}={\frac {\pi }{8}}-\left({\frac {\pi }{2}}\left({\frac {r}{2}}\right)^{2}+{\frac {\pi }{2}}\left({\frac {1-r}{2}}\right)^{2}\right)}
{\displaystyle S\_{arbelosa}={\frac {\pi -\pi r^{2}-\pi +2\pi r-\pi r^{2}}{8}}}
{\displaystyle S\_{arbelosa}={\frac {\pi r}{4}}-{\frac {\pi r^{2}}{4}}=S\_{rinka}}

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Arbeloss*** |
**Arahidonskābe** (*cis,cis,cis,cis*-5,8,11,14-eikozāntetraēnskābe, CH3(CH2)4CH=CHCH2CH=CHCH2CH=CHCH2CH=CH(CH2)3COOH) pieder pie nepiesātinātajām karbonskābēm ar četrām divkāršajām saitēm molekulā (*omega-6* taukskābe). Arahidonskābe ir bezkrāsains eļļains šķidrums.

Atrašanās dabā
--------------

Arahidonskābes nosaukums atvasināts no arahīnskābes nosaukuma (latīņu: *arachis* — 'zemesrieksts'), jo abām šim skābēm oglekļa ķēdē ir 20 atomi. Tomēr, atšķirībā no arahīnskābes, arahidonskābe augos tikpat kā nav sastopama. Arahidonskābi glicerīdu veidā satur dzīvnieku valsts produkti — piens, gaļa, olas, smadzenes, aknas.

Dzīvnieku valsts produkti — arahidonskābes avots
Arahidonskābe tiek pieskaitīta pie neaizstājamajām nepiesātinātajām taukskābēm, kaut arī organismā tā spēj veidoties no citas neaizstājamās taukskābes — linolskābes. Arahidonskābei ir liela bioloģiska nozīme, jo tā ietilpst šūnu membrānu fosfolipīdu sastāvā (sevišķi nepieciešama normālai smadzeņu un virsnieru darbībai). Arahidonskābe ir neatņemama šūnu bioķīmiskās regulēšanās mehānismu sastāvdaļa; tā nepieciešama arī prostaglandīnu un citu bioloģiski aktīvu vielu biosintēzei.

Īpašības
--------

Hidrogenējot arahidonskābi, iegūst arahīnskābi. Arahidonskābe gaisā ātri oksidējas un pieder pie ātri žūstošām taukskābēm.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās nepiesātinātās vienvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Akrilskābe
* Krotonskābe (izokrotonskābe)
* Angelikskābe (tiglīnskābe)
* Oleīnskābe (elaidīnskābe)
* Erukskābe (brasidīnskābe)
* Nervonskābe
* Sorbīnskābe
* Ģerānijskābe
* Linolskābe
* Eleostearīnskābe
* Linolēnskābe
* Arahidonskābe
* Klupanodonskābe
* Cervonskābe
* Propiolskābe
* Stearolskābe (tarirīnskābe)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85006365
* GND: 4142846-8
* BNF: cb11988518w (data)
* NDL: 00575686
* BNE: XX534881

 |

 |
**Erika Bele** (nīderlandiešu: *Erika Belle*; dzimusi 1956. gada 20. janvārī) ir Nīderlandes starptautiskā meistare šahā (1982). Trīskārtēja Nīderlandes sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1975, 1980, 1981).

Biogrāfija
----------

No 1970. gadu vidus līdz 1980. gadu vidum bijusi viena no vadošajām Nīderlandes šahistēm. Trīs reizes uzvarējusi Nīderlandes sieviešu šaha čempionātos: 1975. 1980. un 1981. gadā. Piedalījusies vairākos starptautiskajos šaha turnīros. 1979. gadā Nalenčovā dalījusi otro vietu kopā ar Ģertrūdi Baumštarku (turnīrā uzvarēja Tinde Čonkiča). 1981. gadā Benidormā Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma cikla izcīņas zonas turnīrā ieņēmusi otro vietu aiz Njevesas Garsijas un ieguvusi tiesības piedalīties starpzonu turnīrā. 1982. gadā FIDE viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 1982. gadā Bādkisingenē piedalījusies starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 11. vietu.

Sešas reizes pārstāvējusi Nīderlandi sieviešu šaha olimpiādēs (1974, 1976, 1978, 1980, 1982, 1984) un 1982. gadā izcīnījusi individuālo bronzas medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kampioenes van Nederland». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 7. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 10. oktobrī.
2. ↑  «Naleczow (Women) 1979 - 365Chess.com Tournaments». *www.365chess.com*.
3. ↑  «1982 Bad Kissingen Interzonal Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
4. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Erika Belle». *www.olimpbase.org*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Valodas ekspresīvā leksika** ir vārdi, kam piemīt nozīmes ar mīlinājumu, humoru, cildinājumu, nievājumu, nicinājumu un citādu emocionāli ekspresīvu nokrāsu. Šīs leksikas pamatā ir vienas un tās pašas skaņas, vieni un tie paši vārdu darināšanas līdzekļi un paņēmieni, kas tiek izmantoti visu leksisko vienību, arī terminu, veidošanā.

Ekspresivitātes kategorija var aptvert visas nozīmīgās valodas vienības (teikumus, vārdus, frazeoloģismus, vārddarinātājas morfēmas) un jebkuru valodas sistēmas elementu, izmantojot formālai izpausmei visdažādākos valodas līdzekļus un paņēmienus
No ekspresivitātes viedokļa vārdu krājumu var dalīt divās daļās.

* Neekspresīvā jeb vispārlietojamā leksika;
* Ekspresīvā jeb stilistiskā vai emocionālās nokrāsas leksika.

Stilistiski ekspresīvā leksika apvieno vārdus ar tādu nozīmes papildkomponentu, kad rāda, ka vārda lietojums ir ierobežots, proti, tas raksturīgs kādam noteiktam valodas funkcionālajam stilam un citā to nemēdz lietot vai ar tā lietojums citā stilā ir neiederīgs. Un otrādi — sarunvalodas stilā parasti netiek lietoti zinātniskās valodas vai lietišķo rakstu valodas stila vārdi, piemēram, segmentācija, empīriskie fakti u.tml.
Emocionāli ekspresīvā leksika vienlaikus ar vārda jēdzienisko saturu pauž arī runātāja attieksmi pret izteikumu, viņa emocionālo vērtējumu, kas ietverts vārda nozīmēs.

Stilistiski pazemināta leksika
------------------------------

Stilistiski pazeminātā leksika ir vērojama galvenokārt neformālajā saziņā — komentāros, tērzētāvās, privātā vai daļēji privātā sarakstē u. c. stilistiski pazeminātās leksikas galvenā funkcija ir ekspresīvā funkcija — vēlme demonstrēt attiecīgas emocijas. Stilistiski pazeminātā leksika ir paredzēta, lai palīdzētu paust negatīvās emocijas, tomēr dažkārt ir vērojams gluži pretējs process — stilistiski pazemināta leksika palīdz demonstrēt pozitīvu attieksmi pret komunikācijas partneri.

Lai piešķirtu vārdam emocionālo vai stilistiko ekspresivitāti mūsdienu valodas lietotāji nereti izmanto atvasinājumus, piemēram, no neitrālās leksikas vārda "čakls" darinot vārdu "čaklonis" (pārspīlēti strādīgs), tanks — uztankoties (uzpildīt mašīnai degvielu), suns — suņinieks (suņa īpašnieks).

Atsauces
--------

1. ↑  Akadēmiskā terminu datubāze *AkadTerm*
2. 1 2
3. ↑  Laua A. Latviešu leksikoloģija / A.Laua. — Rīga : Zvaigzne, 1969