recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Alfrēds Šnitke** (krievu: *Альфред Гарриевич Шнитке*; dzimis 1934. gada 24. novembrī, miris 1998. gada 3. augustā) bija padomju un vācu komponists, muzikologs un pedagogs.

Viņš ir 4 operu, 3 baletu, 10 simfoniju, 15 instrumentālo koncertu, kā arī daudzu citu vokālo, instrumentālo, kora un kamermūzikas skaņdarbu, kino, animācijas filmu un teātra izrāžu mūzikas autors.

Biogrāfija
----------

Šnitkes tēvs bija ebrejs no Frankfurtes, kas 1927. gadā pārcēlās uz Padomju Savienību, bet māte bija Krievijas Pievolgas vāciete. Alfrēds Šnitke bija dzimis Engelsā, Volgas Vācu APSR. Sāka mācīties mūziku divpadsmit gadu vecumā Vīnē, kur tobrīd strādāja viņa tēvs.

1948. gadā viņa ģimene pārcēlās uz Maskavu, kur viņš absolvēja Maskavas konservatorijas kompozīcijas klasi. Šnitke pieņēma kristietību, kas ļoti ietekmēja viņa mūziku.

Komponista kapakmens, uz kura ir attēlota vesela pauze ar fermātu un zīmi ***fff**,* ko varētu tulkot kā mūžīgu apdullinošu klusumu
Padomju vara bieži uzskatīja Alfrēda Šnitkes mūziku par aizdomīgu. Padomju Komponistu savienība aizliedza viņa Pirmo simfoniju. 1980. gadā, kad komponists atturējās no Komponistu savienības vēlēšanām, viņam tika aizliegts izbraukt no valsts. 1985. gada jūlijā komponists piedzīvoja insultu, pēc kura viņš nonāca komā un vēlāk pārdzīvoja arī klīnisko nāvi, bet vēlāk atveseļojās un turpināja komponēt.

1990. gadā Alfrēds Šnitke pameta PSRS un apmetās uz dzīvi Hamburgā, Rietumvācijā. Viņa veselība kļuva aizvien vājāka. Pirms nāves 1998. gadā 63 gadu vecumā komponists piedzīvoja vairākus insultus. Viņš tika apglabāts Maskavā, Novodevičjes kapos.

Mūzika
------

Alfrēda Šnitkes agrīnajā mūzikā ir manāma Dmitrija Šostakoviča mūzikas ietekme. Kad 1960. gados Padomju Savienību apmeklēja itāļu komponists Luidži Nono, Šnitke iemācījās arī seriālisma tehniku. Vēlāk viņš izveidoja jaunu mūzikas stilu, kuru sauc par "polistilismu".

1980. gados Šnitkes skaņdarbi sāka kļūt arvien populārāki ārzemēs, pateicoties emigrējušiem padomju mūziķiem, kā, piemēram, vijolniekam Gidonam Krēmeram. Šajā periodā komponists savos skaņdarbos daudz pievērsās garīgajām tēmām.

Atsauces
--------

1. ↑  Гаврилова Валентина Юрьевна, Издательский дом «Первое сентября». «Пространство Альфреда Шнитке (к 80-летию со дня рождения)». *Открытый урок* (krievu). Skatīts: 2021-05-27.
2. ↑  Alfred Schnittke. *A Schnittke Reader*. Indiana University Press, 2002-08-16. ISBN 978-0-253-10917-0.
3. ↑  «Viola Concerto (1985)». *American Symphony Orchestra* (en-US). 2003-03-14. Skatīts: 2021-05-27.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alfrēds Šnitke***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)
* Starptautiskā Afrēda Šnitkes akadēmija Archived 2021. gada 7. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
* Komponista piemiņai veltīta mājaslapa Archived 2021. gada 19. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
Slāņmākoņi
**Slāņmākoņi** *Stratus* (St) — vienveidīgu, bālu, zemu mākoņu slānis, kurš aizsedz visas debesis un caur to netiek Saules stari. Šie mākoņi attīstās horizontālā virzienā. To krāsa var būt gaiši pelēka vai tumši pelēka. Ja virs St mākoņiem nav nekādu citu mākoņu, tiem cauri var spīdēt Saule, dažreiz pat diezgan spoži. Pie slāņmākoņiem pieder arī migla, tāpēc var teikt, ka tie var veidoties pat pie pašas zemes. Parasti St nokrišņus nedod, ja vien nav kādu citu mākoņu, no kuriem krīt nokrišņi, bet tie var izraisīt smidzinošu lietu. Nokrišņi krīt no lietus slāņmākoņiem (Nimbostratus, Ns). Augstāk debesīs atrodas Altostratus un Cirrostratus. Slāņmākoņu pamata augstums var būt no 100 līdz 700 m, biezums 200—800 m.


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mākoņu veidi |
| --- |
|  |
| Ļoti augstie | 
* Perlamutra mākoņi (PSCs)
* Sudrabainie mākoņi

 |
|  |
| Augstie | 
* Spalvmākoņi (Ci)
* Spalvu gubumākoņi (Cc)
* Spalvu slāņmākoņi (Cs)

 |
|  |
| Vidējie | 
* Augstie gubumākoņi (Ac)
* Augstie slāņmākoņi (As)

 |
|  |
| Zemie | 
* Migla
* Slāņmākoņi (St)
* Gubumākoņi (Cu)
* Plakanie gubumākoņi (Cu hum)
* Slāņu gubumākoņi (Sc)
* Lietus slāņmākoņi (Ns)

 |
|  |
| Vertikālās attīstības | 
* Gubumākoņi (Cu)
* Gubu lietusmākoņi (Cb)
* Izvirduma vai ugunsgrēka mākoņi

 |

 |
**Latvijas Vides zinātnes studentu apvienība (LVZSA)** (angļu: *Association of Latvian Environmental Science Students*) ir 2010. gada 26. februārī dibināta nevalstiska organizācija. Apvienības dibināšanas pamatakmens tika likts jau 2008. gada 28. novembrī, kad tika organizēts 1. Latvijas Vides zinātņu studentu saiets.. Šobrīd apvienības ietilpība ir 30 biedri.

Kā svarīgākie apvienības mērķi ir pārstāvēt vides zinātņu studentu intereses un attīstīt vides zinātni kā zinātņu nozari Latvijā. 2013. gadā vides zinātnes studiju programma tika piedāvāta 6 Latvijas augstākās izglītības iestādēs un 1 koledžā, bet studējošo skaits 2011./2012. mācību gadā bija 967.

LVZSA organizējusi vairākus projektus. Visplašākais no tiem, 2012. gadā organizētais projekts skolēniem "Vienoti vidē". Apvienības pēdejais organizētais projekts "Atbildīga saimniekošana", kas apvienoja aktīvākos Latvijas vides zinātņu studentus. Apvienība piedalījusies 2 ārzemju projektos, kas saistīti ar vides problēmu risinājumiem, *Let's do something for better Europe* un ilgstpējīgu attīstību *Self efficient village*.

Kā viens no atpazīstamākajiem LVZSA atbalstītajiem pasākumiem ir Latvijas Vides zinātnes un izglītības padomes ikgadēji organizētā "Vides zinātnes balva".

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 9. septembrī. Skatīts: 2015. gada 28. martā.
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 28. martā.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 30. martā.
**Seišelu piekūns** (*Falco araeus*) ir neliels piekūns, kas ir endēms Seišelu salām un ir vienīgais ligzdojošais dienas plēsīgais putns šajās salās. Kopējā populācija ir apmēram 800 īpatņi, lielākā daļa jauno putnu nesasniedz gada vecumu (apmēram 70—80%). Tas ligzdo Mae, Siluetas un Pralēnas salās. Pēdējā no tām Seišelu piekūna populācija tika atjaunota 1977. gadā. Ģeogrāfisko variāciju nav.

Izskats
-------

Seišelu piekūns ir mazākais piekūnu ģintī. Abi dzimumi izskatās vienādi, tikai mātītes ir nedaudz lielākas un gaišākas nekā tēviņi. Tā ķermeņa garums ir 15—24 cm, spārnu izplētums 44—47 cm, svars tēviņam apmēram 73 g, mātītei 87 g. Atšķirībā no citiem piekūniem spārni ir īsi un noapaļoti. Mugurpuses un spārnu apspalvojums ir tumši sarkanbrūns ar melniem raibumiņiem, bet pavēdere ir gaiša, rudi brūna bez raibumiem. Uz stilbiem garu spalvu "bikses". Galva un garā aste tumši zilpelēka. Uz astes melnas šķērssvītras. Knābis ir tumši pelēks, bet kājas, āda ap acīm un knābja vaskādiņa dzeltenas. Jaunajiem putniem ir brūna, svītrota galva, kā arī uz krūtīm ir raibumi.

Uzvedība un barība
------------------

Seišelu piekūns uzturas mežos, krūmājos un lauksaimniecības ainavā, klinšu un ēku tuvumā. Tas galvenokārt medī gekonus un scinkus, kas sastāda 92% no kopējās barības, bet Sešelu piekūns barojas arī ar kukaiņiem, abiniekiem, nelieliem putniņiem un grauzējiem. Tas ilgstoši sēž uz zara un vēro apkārtni, bet, pamanot upuri, strauji uzbrūk, kā arī Seišelu piekūns medī lidojumā, upurus uzlasot no koku stumbriem, zariem un lapām, kā arī no zemes.

Lizgdošana
----------

Gadā Seišelu piekūnam ir viens perējums. Vairošanās sezona ir no augusta līdz oktobrim. Katram pārim ligzdošanas teritorija ir apmēram 40 ha liela. Tas ligzdu nebūvē, bet izmanto klinšu radzes, koku dobumus un ēku konstrukciju iedobes. Olas tiek dētas un kailas virsmas. Reizēm izmanto pamestas citu putnu ligzdas, piemēram, parastās mainas ligzdas. Dējumā ir 2—3 baltas olas ar tumšākiem raibumiem, labos medību gados līdz 7 olām. Inkubācijas periods ilgst apmēram 28—31 dienu. Jaunie putni izlido 35—42 dienu vecumā, bet paliek kopā ar vecākiem vēl apmēram 14 dienas. Perējumu apdraud parastās mainas un melnās žurkas.

Atsauces
--------

1. 1 2  «BirdsLife: Seychelles Kestrel Falco araeus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 28. novembrī.
2. 1 2 3 4 5  «ARKive: Seychelles kestrel (Falco araea)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 16. decembrī. Skatīts: 2015. gada 28. novembrī.
3. ↑  World Bird List: Seriemas, falcons, 2020
4. ↑  Alive: Seychelles Kestrel (Falco araeus)
5. ↑  Penny, Malcolm (1974) The Birds of Seychelles and the Outlying Islands, Collins, London.

Ārējās saites
-------------

* IUCN: Falco araeus
* Seychelles Kestrel[novecojusi saite]
* Avibase: Seychelles Kestrel Falco araeus (Oberholser, 1917)
* Beauty of Birds: Seychelles Kestrels
Starīšu čaulas.
**Starītes** jeb **radiolārijas** (*Radiolaria*) ir vienšūņu grupa (senāk kārta), kas tagad ir sadalīta akantāriju, policistīnu un feodāriju klasēs. No saulenītēm tās atšķiras ar to, ka starītēm ir blīva pseidohitīna aizsargātāja kapsula (centrālā kapsula), kas apņem ķermeņa centrālo daļu un protoplazmu sadala intrakapsulārā jeb iekškapsulas un ekstrakapsulārā jeb ārkapsulas protoplazmā, kuras savā starpā savieno kapsulas atveres.[1] Visas starītes bez izņēmuma ir jūru iemītnieki. Tās milzīgā daudzumā apdzīvo galvenokārt ūdens virsējos slāņus. Pēc starīšu nāves to skeleti lielā vairumā grimst jūru dibenā. Okeānu tropiskajā daļā lielajos dziļumos (4-8 km. dziļi) dūņu nogulumi sastāv pārsvarā no radiolāriju krama skeletiem, jo foraminīferu kaļķa čaulas šādā dziļumā izšķīst.

Atsauces
--------

1. ↑  G.Abrikosovs, E.Bekers u.c. "Zooloģija" 1. daļa (Bezmugurkaulnieki) — "Latvijas Valsts Izdevniecība", Rīga, 1964.g. 59 lpp.
**Algu diskriminācija**  ir tad, ja cena par vienu un to pašu darba spēku ir diskriminējoša dažādās darbaspēka grupās. Algu diskrimināciju var uzskatīt par cenu diskriminācijas paveidu vai arī tās inverso variantu, kad viens un tas pats pircējs pērk vienu un to pašu preci ar dažādām cenām.

Vairāki pētījumi parādījuši, ka minoritātes, piemēram, sievietes vai afroamerikāņi, cieš no zemākām algām, salīdzinot ar citām grupām par vienu un to pašu darbu. Dažādos pētījumos ir uzrādīti atšķirīgi skaitļi, bet būtībā tie svārstās no 5-15%.

Visplašākajā nozīmē jēdziens "diskriminācija" skaidrojams kā nepamatota, atšķirīga attieksme pret cilvēku vecuma (vai arī dzimuma, etniskās izcelsmes, invaliditātes) dēļ. Tā norādīts Eiropas Savienības un Lisabonas līgumā.

Algu diskriminācija Latvijā
---------------------------

Saskaņā ar *Eurostat* datiem, kas apkopoti visā Eiropas Savienībā, sievietes pelna vidēji par 16,4% mazāk nekā vīrieši, un Latvijā šai starpībai ir tendence pieaugt. Lai Latvijas sievietes saņemtu tādu pašu samaksu gadā kā vīrieši, 2011. gadā viņām būtu bijis jāstrādā 49 darba dienas vairāk. Līdzīga tendence vērojama arī Bulgārijā, Francijā, Ungārijā, Portugālē un Rumānijā. Igaunijā saskaņā ar Eiropas Komisijas apkopotajiem datiem ir viskrasākās darba samaksas atšķirības - tur vīrieši saņem par 27% vairāk nekā sievietes. Savukārt vismazākās atšķirības ir Polijā - 2%.[*nepieciešama atsauce*]

Latvijā novērota arī vecuma diskriminācija. Neapstrīdams tiešās diskriminācijas piemērs būtu darba sludinājums, kurā norādīts: "Aicina darbā darbiniekus vecumā līdz 25 gadiem."

Atsauces
--------

1. ↑  Cain, G. G. (1986). The economic analysis of labor market discrimination: A survey. In O. Ashenfelter & R. Layard (Eds.), Handbook of Labor Economics, Volume I (pp. 693-709). Elsevier Science Publishers. Pp. 731-771
2. ↑  *Infografika: Aug atšķirība starp vīriešu un sieviešu algām* Ir 2012. gada 8. marts[novecojusi saite]
3. ↑  Kovardinska J. *Kā senioram rīkoties, piedzīvojot diskrimināciju darba tirgū* Diena 2011. gada 23. novembris
**Refleksmats** (angļu: *reflexmate*, vācu: *Reflexmatt*, krievu: *рефлексный мат*) ir šaha uzdevums, kurā baltie sāk un piespiež melnos pieteikt matu balto karalim noteiktajā gājienu skaitā, bet atšķirībā no pašmata ar papildu nosacījumu, ja kādai no pusēm ir iespēja pielikt matu, tā obligāti jāizmanto. Uzdevumus, kuros šis nosacījums attiecas tikai uz melnajiem, sauc par pusrefleksmatiem.

Refleksmata uzdevumus pieskaita pasaku šaha žanram.

Vēsture
-------

Pirmais refleksmata uzdevumu 1885. gadā sastādījis angļu problēmists Bendžamins Louss. Plašāku popularitāti refleksmati ieguva 20. gadsimtā pirmajā pusē pateicoties Tomasa Dosona un citu pūlēm. Mūsdienās refleksmati guvuši plašu izplatību, šaha problēmisti tos regulāri izmanto pasaku šaha žanra uzdevumu sastādīšanas konkursos. Labākās refleksmata kompozīcijas publicē FIDE Albumi.

Refleksmata notācija
--------------------

Pierakstot refleksmata risināšanas uzdevumu ir pieņemts lietot šādu saīsinājumu: vispirms raksta latīņu burtu "r" , tad mata zīmi # un saīsinājumu noslēdz uzdevuma atrisināšana paredzētais gājienu skaits, piemēram "r#2" nozīmē "refleksmats 2 gājienos".

Piemēri
-------

**№ 1.** **A. Skuja**  
 *The Problemist*, 1997  
**r#2**
### 1. uzdevuma risinājums

1. c6! draud 2. Kd5 f5#
1. ... Lh7 2.Kd3 Lxg6#
1. ... f6 2. Kf5 Zd6#
1. ... f5+ 2. Kf3 e4#
Tematiskajos variantos balto karaļa gājieni veido figūru, kuru šaha kompozīcijā sauc par *zvaigznīti*.
Blakus variants: 1. ... fxg6 2. Lf3 Zc5#)

**№ 2.** **Bū Lindgrēns**  
 *Feenschach*, 1964  
3. godalga**r#2**
### 2. uzdevuma risinājums

Risinājums:
1. Ke2! draud 2. Kf1 Zxg3#
1. ... f1D+ 2. Ke3 Dhe2#
1. ... f1T+ 2. Df2 Dxf2#
1. ... f1L+ 2. Ke1 De2#
1. ... f1Z+ 2. Kd1 Dd2#
1. ... Dxg3 2. Kf1 Dd3#
1. ... Dg2 2. De3 f1D#
1. ... Dg1 2. Df3 De1#

Literatūra
----------

* Friedrich Chlubna. *Das Matt des weissen Königs*. Wien : F. Chlubna, 1995. (vāciski)

Skatīt arī
----------

* Pašmats

Atsauces
--------

1. 1 2  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 277. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Refleksmata uzdevumu kolekcija PDB datu bankā.
**Drukas serveris** jeb **printeru serveris** datortīklos ir servera veids (angļu: *Print server*), kas savieno printerus ar klientu datoriem tīklā. Tas pieņem drukas uzdevumus no datoriem un nosūta tos uz attiecīgajiem printeriem, lokāli sakārtojot tos rindā, lai ņemtu vērā to, ka darbs var tikt saņemts ātrāk, nekā printeris spēj apstrādāt. Palīgfunkcijas ietver iespēju pārbaudīt apstrādājamo darbu rindu, iespēju pārkārtot vai dzēst gaidošos drukas darbus vai iespēju veikt dažāda veida uzskaiti (piemēram, lapu skaitīšanu, kas var ietvert printera(-u) ģenerēto datu nolasīšanu). Drukas serverus var izmantot, lai īstenotu administrēšanas politiku, piemēram, krāsu drukāšanas kvotas, lietotāja/departamenta autentifikāciju vai iespiesto dokumentu apzīmēšanu ar ūdenszīmēm.

Drukas serveri var atbalstīt dažādus nozares standarta vai patentētus drukāšanas protokolus, tostarp interneta drukāšanas protokolu, līnijas printera dēmona protokolu, *NetWare*, *NetBIOS/NetBEUI* vai *JetDirect*.

Drukas serveris var būt tīklā savienots dators ar vienu vai vairākiem koplietojamiem printeriem. Alternatīvi drukas serveris var būt īpaša ierīce tīklā ar pieslēgumu lokālajam tīklam un vienu vai vairākiem printeriem. Specializētās serveru ierīces parasti ir diezgan vienkāršas gan konfigurācijas, gan funkciju ziņā. Drukas servera funkcionalitāti var integrēt ar citām ierīcēm, piemēram, bezvadu maršrutētāju, ugunsmūri vai abām. Printerim var būt iebūvēts drukas serveris.

Visi printeri ar pareizo savienotāja tipu ir saderīgi ar visiem drukas serveriem; serveru ražotāji nodrošina saderīgu printeru sarakstus, jo serveris var neimportēt visas printera sakaru funkcijas (piemēram, signāls par zemu tintes līmeni).
**"Ģimenes albums"** ir 1978. gada Latvijas PSR televīzijas mākslas filma, kas uzņemta Rīgas Kinostudijā. Filmas režisors ir Ēriks Lācis.

Sižets
------

Irma Rande ir spēcīga rakstura darbīga sieviete, kas ar savu darbu kā vecmāte slimnīcā ieguvusi visdziļāko cieņu un autoritāti. Viena pati izaudzinājusi dēlu un audzina mazdēlu. Viņa ir ģimenes tradīciju sargātāja un par katru cenu grib piespiest dēlu Ivaru turpināt pārtrauktās medicīnas studijas, jo viņas tēvs - slavens ķirurgs ir vēlējies, lai viņa darbam būtu turpinātāji. Kādreiz par tradīcijas turpinātāju viņa vēlējās redzēt vīru Egonu, kas pameta sievu ar bērniem.

Lomās
-----

* Elza Radziņa — *Irma Rande*
* Eduards Pāvuls — *Egons*
* Imants Skrastiņš — *Ivars*
* Lāsma Kugrēna — *Nora*
* Krists Kalniņš — *Miks*
* Katri Steprāne — *Dana*
* Aleksejs Mihailovs — *Brencēns*

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Kino muzejs[novecojusi saite]

Video
-----

* "Ģimenes albums" (krievu valodā) *YouTube*
Kafijas automātu ražotne Itālijā, Mignagolā
***De’Longhi S.p.A*** ir Itālijas mājas ierīču ražotājs. Dibināts 1902. gadā. Galvenais birojs atrodas Trevizo.

Uzņēmums ražo gaisa kondicionierus, sildītājus un mitrinātājus, putekļu sūcējus, gludekļus, kafijas un ēdiena pagatavošanas un cepšanas iekārtas u.c.

*De’Longhi* akcijas tiek kotētas Itālijas biržā (kods *DLG*). 2012. gada 31. decembrī lielākākais akcionārs bija *De’ Longhi Soparfi S.A.*.

Vēsture
-------

1902. gadā *De’Longhi* ģimene Trevizo, Itālijas ziemeļos, izveidoja nelielu darbnīcu izejmateriālu izgatavošanai vietējām ražotnēm.
1950. gados uzņēmums reģistrēts par kapitālsabiedrību. Tas piegādāja komonentes citiem uzņēmumiem, kuri ražoja apsildes sistēmas.

Uzņēmums sāka pārveidoties, kad par tā vadītāju 1970. gados kļuva *Guiseppe De'Longhi*. 1975. gadā izlaists pirmais gatavais produkts — elektriskais eļļas radiators. Tā veiksmīga pārdošana ļāva attīstīt arī citus produktus. 
1979. gadā iegādāts pirmais uzņēmums *Supercalor*.

1980. gados sākta pārdošana ASV. Bez sava zīmola precēm tika izlaista arī produkcija ar zīmolu *Black & Decker*.
1980. gadu otrajā pusē veikta vikne uzņēmumu iegāžu.
1986. gadā nopirkts cepeškrāšņu ražotājs *Elba*, kā arī centrālapkures sistēmu ražotājs *Radel*.
1987. gadā iegādāts gaisa kondicionieru ražotājs *Ariagel*.
1988. gadā ASV izveidots meitas uzņēmums mikroviļņu krāšņu ražošanai.
1989. gadā nopirkts putekļu sūcēju un grīdas uzkopšanas ierīču ražotājs *Vetrella*.
1994. gadā iegādāts saldēšānas sistēmu un kondicionieru ražotājs *Climaveneta*.
1995. gadā nopirkts uzņēmums *Simac Micromax*.

2000. gadu sākumā *De’Longhi* bija 13 ražotnes un meitas uzņēmumi 30 valstīs ar pārdošanas pārstāvniecībām vairāk nekā 75 valstīs.
2000. gados uzņēmums sāka vairāk pievērsties virtuves ierīcēm. 
2001. gadā nopirkts Apvienotās Karalistes ēdiena pagatavošanas iekārtu ražotājs *Kenwood Appliances*. *Kenwood* bija arī ražotne Ķīnā, kas deva iespēju *De’Longhi* daļu ražošanas pārcelt uz Ķīnu. Bez tam *Kenwood* piederēja arī zīmols *Ariete* (gludekļi un putekļu sūcēji).
Pēc *Kenwood* iegādes *De’Longhi* akcijas sāka piedāvāt Milānas fondu biržā.

2012. gada aprīlī *De’Longhi* no *Procter & Gamble* nopirka *Braun* zīmolu mazajām sadzīves ierīcēm.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  De'Longhi S.p.A. History

Ārējās saites
-------------

* *De’Longhi* vietne Archived 2017. gada 20. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.
**Refleksija** (no latīņu: *reflexio* — 'vēršanās atpakaļ') ir daudznozīmju jēdziens.

Filozofijā
----------

Refleksija filozofijā ir cilvēka teorētiskā darbība, kurā viņš izzina savu rīcību un likumus. Izšķir 3 refleksijas veidus:

1. elementārā refleksija (analizē rīcību un zināšanas, rosina pārdomas par to robežām un nozīmi);
2. zinātniskā refleksija (kritiska teorētisko zināšanu analīze ar tādu metožu un paņēmienu palīdzību, kādi raksturīgi attiecīgajai zinātnei);
3. filozofiskā refleksija (domāšanas un esamības, cilvēces kultūras galējo pamatojumu apzināšanās).

Psiholoģijā
-----------

Refleksija psiholoģijā ir cilvēka pašizziņa, kas izpaužas savu personīgo pārdzīvojumu, sajūtu un pārdomu uztvērumos un apcerēšanā. Refleksija ir ne tikai sevis saprašana un zināšanas par sevi, bet arī noskaidrošana, ko citi zina par mani, kā saprot manas personības nozīmes, emocionālās reakcijas utt.

Fizikā
------

Fizikā, mehānikā, skaņas viļņu refleksijas jēdzienam atbilst latviskās cilmes vārds 'atstarošanās'. 'Refleksija' un 'atstarošanās' kā līdzvērtīgi jēdzieni var būt sastopami arī citās fizikas nozarēs, piemēram, optikā. Kvantu fizikā par refleksiju sauc daļiņas viļņveida atstarošanos no virsmas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85112208
* GND: 4134730-4

 |

 |
Druckas kņazu ģerbonis.
**Druckas kņazs** bija Druckas (mūsdienās Druckas ciems Talačinas rajonā, Baltkrievijā) dalienu kņazistes valdnieka tituls 11.-14. gadsimtā. Druckas kņazi piederēja Polockas Rurikoviču dinastijai, 14. gadsimta vidū viņu valdījumus pievienoja Lietuvas dižkunigaitijai.

Vēsture
-------

Polockas kņazistes sastāvā 11. gadsimtā.
Pēc Polockas kņaza Vseslava Bračislaviča nāves viņa valstī izveidoja Druckas, Minskas un Vitebskas dalienu kņazistes. Par pirmo Druckas kņazu 1101. gadā iecēla kņaza Vseslava dēlu Rogvolodu, kristītajā vārdā - Borisu, kas 1127. gada pats kļuva par Polockas kņazu. Kijivas lielkņazs Mstislavs Vladimirovičs Lielais 1129. gadā anektēja Polockas zemes un aizsūtīja tās kņazu dzimtu trimdā. Pēc atgriešanās no trimdas 1139. gadā sākās Druckas kņazu cīņa par varu Polockā ar Vitebskas un Minskas kņaziem, kas turpinājās līdz pat 13. gadsimta vidum.

13. gadsimta otrajā pusē Druckas kņazi nokļuva Minskas kņazu, vēlāk Vitebskas kņazu atkarībā. Ap 1270. gadu Vitebskas kņazi uz laiku nonāca Zelta Ordas, pēc tam Lietuvas dižkunigaitijas atkarībā. Pēdējais Polockas Rurikoviču dinastijas kņazs Druckā bija Andrejs Vasiļjevičs, kas krita 1399. gada Vorsklas kaujā pret Ordas karaspēku.

Zināmie Druckas kņazi
---------------------

* Rogvolods (Boriss) Vseslavičs (1101—1127, 1140—1144), Polockas kņazs (1127-1128), pēc tam trimdā. Viņa valdīšanas laikā uz daudziem laukakmeņiem pie galvenajiem Polockas zemes tirdzniecības ceļiem tika iekalti krusti, kurus vēl tagad sauc par Borisa akmeņiem
* Gļebs Rogvolodovičs (1144—1151, ap 1171 - ap 1180)
* Gļebs Rostislavičs (1151—1158), Minskas kņaza vasalis
* Rogvolods Borisovičs (1158—1159, 1162 — ap 1171)
* Boriss Vseslavičs (ap 1190)

Ārējās saites
-------------

Войтович Л. КНЯЗІВСЬКІ ДИНАСТІЇ СХІДНОЇ ЄВРОПИ (кінець IX — початок XVI ст.): склад, суспільна і політична роль (ukrainiski)

Skatīt arī
----------

* Polockas kņazi
* Kijivas lielkņazi
* Novgorodas kņazi
* Pleskavas kņazi
* Smoļenskas kņazi
* Polockas Rurikoviču dinastija

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kijivas Krievzemes zemes un to kņazu uzskaitījums (882-1240) |
| --- |
|  |
| Galvenās kņazistes (lielkņazistes) | 
* Čerņihivas
* Galīcijas-Volīnijas
* Kijivas
* Novgorodas
* Novgorodas-Severskas
* Perejaslavļas
* Polockas
* Vladimiras-Suzdaļas
* Rjazaņas
* Smoļenskas
* Turovas-Pinskas
* Tveras

 |  |
|  |
| Citas kņazistes (dalienas kņazistes), daudzas radušās pēc Senās Krievzemes sairšanas un Zelta Ordas periodā | 
* Belgorodas
* Belzas
* Beloozeras
* Borovskas
* Brjanskas
* Dmitrovas
* Dorogobužas
* Druckas
* Gluhovas
* Grodņas
* Holmas
* Izjaslavas
* Jeļecas
* Jaroslavļas
* Karačevas
* Kalugas
* Kozeļskas
* Kolomnas
* Kostromas
* Kurskas
* Luckas
* Lukomļas
* Ļipeckas
* Minskas
* Mstislavas
* Novosilas
* Perejaslavļas-Zaļeskas
* Pinskas
* Pleskavas
* Pronskas
* Putivļas
* Riļskas
* Rostovas
* Rževas
* Serpuhovas
* Sluckas
* Staricas
* Starodubas
* Suzdaļas
* Tmutarkaņas
* Toropecas
* Ugļičas
* Vitebskas
* Volīnijas
* Zveņigorodas

 |

 |
Šis raksts ir par upi. Par citām jēdziena **Volhova** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Volhova** (krievu: *Волхов*) ir upe Krievijas ziemeļrietumu daļā, kas tek cauri Novgorodas un Ļeņingradas apgabalu. Vienīgā upe, kas iztek no Ilmeņa ezera.

Vairāk kā divsimt kilometrus garā Volhova ietek Lādogas ezerā, kas atrodas uz ziemeļiem no Ilmeņa ezera. Tās kopējais baseins sastāda 80,2 tūkstošus kvadrātkilometru. Volhova ir kuģojama visā savā garumā, tomēr no novembra beigām līdz aprīļa sākumam upi klāj ledus kārta. Galvenās pietekas: labajā pusē — Pčevža, Oskuja; kreisajā pusē — Keresta un Tigoda. Volhovas krastos (tecējuma virzienā) atrodas šādas pilsētas — Veļikijnovgoroda, Kiriši, Volhova un Novaja Ladoga.

Volhova bija nozīmīgs viduslaiku tirdzniecības ūdensceļš. Vairākus gadsimtus tās krastos atradās vikingu apmetnes, jo upe ietilpa "ceļā no varjagiem uz grieķiem". 1926. gadā uz upes tika atklāta Daugavpilī dzimušā inženiera Henriha Graftio projektētā Volhovas HES, kas darbojas joprojām, un ir viena no vecākajām HES Krievijā. Otrā pasaules kara laikā Volhovas ziemeļu daļā atradās karadarbības fronte, kur cīnījās arī latviešu leģionāri.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Volhova***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)

Atsauces
--------

1. 1 2  Pasaules zemes un tautas. Ģeogrāfijas vārdnīca. Rīga: 1978, Zvaigzne, 769. lpp.
2. ↑  Latvijas vēsture internetā. "Leģionāra V. Sproģa atmiņu stāstījums par dienestu leģionā, ievainošanu, padomju soda nometnēm" Archived 2008. gada 18. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315130544
* LCCN: sh89005710
* GND: 4398298-0
* NKC: ge656733

 |

 |
**Džons Bisko** (angļu: *John Biscoe*) bija angļu jūrasbraucējs un pētnieks, vadījis pirmo zināmo ekspedīciju, kas atklāja Enderbija Zemi un Antarktīdas pussalu.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1794. gadā Enfīldā, Anglijā. 17 gadu vecumā iestājies dienestā Karaliskajā kara flotē un piedalījies 1812.—1815. gadu karā pret Amerikas Savienotajām Valstīm. Līdz atvaļināšanās brīdim uzkalpojies līdz kapteiņa amatam, vēlāk kuģojis uz tirdzniecības kuģiem par kapteini.

1830. gadā Bisko iestājās darbā vaļu medību kompānijā *Samuel Enderby & Sons*, kas to iecēla par brigas *Tula* kapteini. Bisko bija uzticēts vadīt ekspedīciju uz Dienvidu okeānu, lai meklētu jaunus roņu medību areālus.

1831. gada 24. februārī ekspedīcija sasniedza kontinenta piekrasti, ko nosauca par Enderbiju Zemi par godu kompānijas īpašniekiem. 28. februārī atklāja Annas ragu, bet kalnu, kas atrodas aiz tā, vēlāk nosauca ekspedīcijas vadītāja vārdā par Bisko kalnu. Ekspedīcija turpināja pētīt un kartēt piekrasti, bet pēc mēneša bija spiesta pamest izpētes areālu un doties uz Austrāliju, jo komanda sāka slimot ar cingu.

Ekspedīcija pārziemoja Hobārtā, bet nākamā gada sākumā devās atpakaļ uz Antarktiku. 1832. gada 15. februārī tika atklāta Adelaidas sala, bet pēc divām dienām ziemeļos no tās salu virkne, kas vēlāk tika nosaukta atklājēja vārdā par Bisko salām. 21. februārī tika atklāta plaša piekraste, ko Bisko nosauca par Greiema Zemi par godu Britu Admiralitātes pirmajam lordam Džeimsam Greiemam. Bisko bija trešais jūrasbraucējs pēc Kuka un Belinshauzena, kas apkuģoja Antarktīdas kontinentu.

Vēlākajos gados kuģojis galvenokārt Rietumindijas līnijās. Gāja bojā 1843. gadā ceļā no Tasmanijas uz Angliju.

Bisko vārdā nosauktas Bisko salas Belinshauzena jūras piekrastē un Bisko kalns Enderbiju Zemē, kā arī viņa vārdā nosaukti divi britu izpētes kuģi.

Atsauces
--------

1. ↑  Australian Dictionary of Bigraphy. Biscoe, John

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 92089648
* NLA: 35315197

 |

 |
**Kaskinena** (somu: *Kaskinen*; zviedru: *Kaskö*) ir pilsēta un pašvaldība Somijas rietumos, Pohjanmā, Botnijas līča krastā. Kaskinenā dzīvo 1374 iedzīvotāji (2013. gada 28. februārī). Tā ir mazākā pašvaldība ar pilsētas statusu pēc iedzīvotāju skaita un otrā mazākā pēc sauszemes platības.
Pašvaldībā iedzīvotāju vairākums (66 %) runā somu valodā, bet 28 % — zviedriski.

Pilsēta izvietojusies uz salas, kuru ar pārējo valsti savieno divi tilti. Kaskinenā ir osta, kā arī to sasniedz dzelzceļa līnija, kura tiek izmantota kravu transportēšanai.

Kaskinenu (*Kaskö*) 1785. gadā dibināja Zviedrijas karalis Gustavs III. Pilsēta nosaukumu ieguva no salas, kurā tā atrodas un kura dažādos laikus dokumentos rakstīta kā *Kaskisöyen*, *Casköö*, *Kaskisöö*, *Kaskin*. Vārds "*ö*" zviedriski nozīmē "sala".

19. gadsimtā iedzīvotāju galvenā nodarbošanās bija zvejniecība un tirdzniecība.

20. gadsimtā pilsētā izbūvēta lielāka osta, ierīkots dzelzceļš, kokzāģētava un citas ražotnes.
1970. gados uzņēmums *Metsä-Botnia* Kaskinenā uzcēla celulozes fabriku, kura slēgta 2009. gadā. 2005. gadā pašvaldībā atvēra ražotni kokapstrādes uzņēmums *M-real*.

Atsauces
--------

1. ↑  Apdzīvojuma struktūra.
2. ↑  «Kaupunkien ja kuntien lukumäärät ja väestötiedot». Q11894857. Skatīts: 15 februāris 2019.
3. ↑  VÄESTÖTIETOJÄRJESTELMÄ REKISTERITILANNE 28.02.2013 Archived 07.06.2018, *Wayback Machine* vietnē. Somijas iedzīvotāju reģistrs

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kaskinena***.
* Pilsētas oficiālā mājaslapa
**1927. gada referendums** Latvijā par pārgrozījumu un papildinājumu atcelšanu Pavalstniecības likumā notika 1927. gada 17. un 18. decembrī.

Iemesls
-------

Tautas nobalsošanas iemesls bija Saeimas pieņemtie grozījumi Pavalstniecības likumā, kas paplašināja pirmsneatkarības ieceļotāju tiesības iegūt Latvijas pavalstniecību. Likuma pretinieki ierosināja tautai balsot par likumprojektu "Likums par pavalstniecības likuma pārgrozījumu un papildinājumu atcelšanu".

1927. gada 2. jūnijā Saeima pieņēma lēmumu, kas ļāva pilsonību saņemt visiem, kas bija Latvijas teritorijā dzīvojuši sešus mēnešus pirms kara sākuma 1914. gada 1. augustā. Lai arī grozījumu pieņēma tālab, lai atvieglotu atgriešanos Pirmā pasaules kara bēgļiem no PSRS, tas arī pavēru ceļu daudziem ebrejiem. Kad Saeima noraidīja 200 000 pilsoņu parakstītu lūgumu šīs likuma izmaiņas atcelt, 1927. gada 17.—18. decembrī notika referendums. Tā kā tajā piedalījās 250 000 vēlētāju, tam nepietika nepieciešamā vairākuma.

Rezultāts
---------

Nobalsošanā tika nodotas 242 798 derīgas balsis (21,7% no balsstiesīgajiem), tādēļ referendumam pietrūka kvoruma, kas bija vismaz puse visu 1 120 026 balsstiesīgo. Likumprojekts netika pieņemts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vēstures fakti». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 18. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 4. janvārī.

Saites
------

* Puriņš G. Latvijas pilsonība *ab ovo* 2000

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Latvija Referendumi Latvijā |
| --- |
|  |
| 1918 — 1940 | 
* Par baznīcu un lūgšanas namu neatsavināšanu (1923)
* Par Pavalstniecības likumu (1927)
* Par "Likumu par Māras baznīcu" (1931)
* Par "Likumu par nodrošināšanu vecumā un darba nespējas un bezdarba gadījumos" (1934)

 |
|  |
| 1990 — pašlaik | 
* Par Pilsonības likumu (1998)
* Par likumu "Par valsts pensijām" (1999)
* Par dalību ES (2003)
* Par valsts drošības likumiem (2007)
* Par grozījumiem Satversmē (2008)
* Par likumu "Par valsts pensijām" (2008)
* Par Saeimas atlaišanu (2011)
* Par likumprojektu "Grozījumi Latvijas Republikas Satversmē" (2012)

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Latvija Vēlēšanas un referendumi Latvijā |
| --- |
|  |
| Parlamenta vēlēšanas | 
* 1920
* 1922
* 1925
* 1928
* 1931
* 1940
* 1990
* 1993
* 1995
* 1998
* 2002
* 2006
* 2010
* 2011
* 2014
* 2018
* 2022
* *2026*

 |
|  |
| Prezidenta vēlēšanas | 
* 1922
* 1925
* 1927
* 1930
* 1933
* 1993
* 1996
* 1999
* 2003
* 2007
* 2011
* 2015
* 2019
* 2023
* *2027*

 |
|  |
| EP vēlēšanas | 
* 2004
* 2009
* 2014
* 2019
* *2024*

 |
|  |
| Pašvaldību vēlēšanas | 
* 1994
	+ 29.05.
	+ 28.08.
	+ 04.09.
* 1997
* 2001
* 2003
* 2005
	+ 21.03.
	+ 20.08.
* 2009
* 2010
* 2013
* 2017
	+ 03.06.
	+ 22.07.
* 2020
* 2021
	+ 05.06.
	+ 11.09.
* *2025*

 |
|  |
| Referendumi | 
* 1923
* 1927
* 1931
* 1934
* 1991
	+ 03.03.
	+ 17.03.
* 1998
* 1999
* 2003
* 2007
* 2008
	+ 02.08.
	+ 23.08.
* 2011
* 2012

 |

 |
Frīdrihs Samsons fon Himmelšerna studiju gados
**Frīdrihs Oto Eduards Samsons fon Himmelšerna** (vācu: *Friedrich Otto Eduard Samson von Himmelstjerna*, 1872—1958) bija vācbaltiešu muižnieks un politiķis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1872. gada 7. novembrī mūsdienu Igaunijā: Reuges muižā (igauņu: *Rõuge*) Vidzemes guberņas Veravas apriņķī tās īpašnieka Klaudija Samsona fon Himmelšernas un viņa sievas Emīlijas Annas Elizabetes, dzimušas fon Melleres, ģimenē.

Mācījās Tērbatas Kolmaņa privātskolā (*Kollmannsche Schule*, 1881-1890), tad studēja tieslietas Tērbatas Universitātē (1890—1894), aizstāvēja *Cand. jur.* disertāciju. Dienēja Tveras 1. dragūnu pulkā.
Pēc 1905. gada revolūcijas viņš bija Baltiešu konstitucionālās partijas priekšsēdētājs (1905—1908).

Pirmā pasaules kara beigās 1918. gada novembrī viņš bija viens no minoritāšu pārstāvjiem Baltijas hercogistes Reģentu padomē.
1919. gadā Baltiešu-vācu Nacionālās komitejas (*Baltisch-Deutsches Nationalausschuss*) priekšsēdētājs. Pēc Aprīļa puča viņš bija viens no Latvijas Pagaidu valdības Iekšlietu ministra kandidātiem Oskara Borkovska Ministru kabinetā.
Pēc 1920. gada Igaunijas zemes reformas Samsonam fon Himmelšernam atņēma Rauges muižas zemes īpašumus un viņš izbrauca uz Vāciju.
Miris 1958. gada 28. februārī Dertingenē, VFR.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 101215345
* GND: 139480498

 |

 |
**Pēters Prohāska** (ungāru: *Prohászka Péter*; dzimis 1992. gada 13. janvārī, Vācā) ir Ungārijas starptautiskais lielmeistars šahā (2010).

Biogrāfija
----------

Sekmīgi pārstāvējis Ungāriju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros izcīnījis divas medaļas: 2006. gadā uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, bet 2008. gadā izcīnījis bronzas medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā. Divas reizes (2006, 2007) bijis Ungārijas izlases sastāvā Pasaules jauniešu šaha olimpiādēs U16 vecuma grupā, kurās izcīnījis divas sudraba medaļas - komandu (2007) un individuālajā (2006) ieskaitē. Piecas reizes (2006-2010) bijis Ungārijas izlases sastāvā Eiropas jauniešu komandu čempionātos U18 vecuma grupā, kuros komandu vērtējumā izcīnījis 2 zelta (2007, 2009), sudraba (2008) un bronzas (2010) medaļas, bet individuālajā vērtējumā 2 zelta (2009, 2010) medaļas. 2009. gadā uzvarējis Ungārijas jauniešu šaha čempionātā U20 vecuma grupā. Daudzkārtējais Ungārijas šaha komandu čempionāta uzvarētājs šaha klubu *Csuti Antal SK Zalaegerszeg* (2007/2008) un *Aquaprofit-NTSK* (2008/2009, 2009/2010, 2010/2011, 2013/2014, 2014/2015 и 2015/2016) sastāvā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Cīrihē (2008), Grieķijas pilsētās Paleohorā (2011) un Ajoskirikā (2014).

Par panākumiem turnīros FIDE 2007. gadā Prohāskam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2010. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  European Youth Chess Championship 2006 - Boys U14
2. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Péter Prohászka
3. ↑  OlimpBase :: European Boys' U18 Team Chess Championship :: Péter Prohászka
4. ↑  Prohaszka winner of Ikaros 2014
5. ↑  1st quarter Presidential Board 2010, 3-6 January 2010, Bursa, TUR

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Stavangere** (norvēģu: *Stavanger*) ir pilsēta Norvēģijas dienvidrietumos, Rūgalannes filkes un Stavangeres komūnas administratīvais centrs, osta Ziemeļjūras krastā. Ceturtā lielākā Norvēģijas pilsēta. Sena pilsēta, kurā atrodas Stavangeres Doms — Norvēģijas vecākā katedrāle.

Mūsdienās pazīstama kā Norvēģijas naftas "galvaspilsēta" un kompānijas *Equinor* galvenās mītnes vieta. Netālu no pilsētas atrodas Norvēģijas armijas štābs un NATO bāze (*Joint Warfare Center*).

2008. gadā Stavangere bija Eiropas Kultūras galvaspilsēta.

Pilsētā bāzēts Norvēģijas hokeja līgas klubs Stavangeres "Oilers", kas laika posmā no 2009. līdz 2015. gadam sešas reizes izcīnījis Norvēģijas čempiontitulu. Stavangere ir mājvieta arī futbola klubam *Viking FK*.

Vēsture
-------

Pilsēta dibināta 1125. gadā kā bīskapijas centrs un attīstījās kā tirgus pilsēta. Līdz ar reformācijas ieviešanu 1536. gadā Stavangeres kā reliģiskā centra nozīme samazinājās.

19. gadsimtā pilsēta uzplauka kā siļķu ieguves un tirdzniecības centrs.

Kopš 1969. gada, kad Ziemeļjūrā tika atklātas bagātīgas naftas atradnes, Stavangere strauji attīstās, jo to izraudzījās par galveno Norvēģijas naftas rūpniecības centru.

Cilvēki
-------

Stavangerē ir dzimuši tādi cilvēki kā:

* Tors Arne Hetlands (*Tor Arne Hetland*, 1974) - slēpotājs
* Aleksandrs Hjellans (*Alexander Kielland*, 1849-1906) - rakstnieks
* Kristiāns Luīss Lange (*Christian Lous Lange*, 1869-1938) - politiķis
* Līva Kristīne (*Liv Kristine*, 1976) - mūziķe

Atsauces
--------

1. ↑  Q2349453.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 146588075

 |

 |
ES Kohēzijas fonda zīmols.
**Eiropas Savienības Kohēzijas fonds (KF)** ir viens no Eiropas Savienības struktūrfondiem, kas izveidots vides un transporta attīstības projektu atbalstam tajās Eiropas Savienības (ES) valstīs, kuru IKP ir zemāks par 90% no ES vidējā. 
2007.–2013. gada periodā KF budžets bija 70 miljardi eiro, bet 2014.–2020. gada periodā 63,4 miljardi eiro.

KF piešķīrums Latvijai
----------------------

KF piešķīrums Latvijai 2007.–2013. gada plānošanas periodā bija 1,5 miljardi eiro jeb 33,99% no kopējā ES fondu finansējuma, kas tika vadīts ar darbības programmas "Infrastruktūra un pakalpojumi" Archived 2015. gada 20. maijā, *Wayback Machine* vietnē. palīdzību..

Saskaņā ar ES Padomes lēmumu par ES daudzgadu finanšu ietvaru 2014.–2020. gadam, Latvija saņēma 4,4 miljardus eiro kohēzijas politikas mērķu īstenošanai ar ES fondu (ERAF, ESF un KF) starpniecību. Šajā periodā Latvija ir ceturtā lielākā neto saņēmēja starp visām ES dalībvalstīm, un uz katru iedzīvotāju Latvija 2014.–2020. gadā no ES budžeta saņem aptuveni 3000 eiro.

KF prioritātes vides sektorā Latvijā ir ūdenssaimniecības infrastruktūra un pakalpojumi, atkritumu apsaimniekošana, vides infrastruktūras un videi draudzīgas enerģētikas veicināšana.
KF prioritātes transporta jomā Latvijā Eiropas nozīmes transporta tīkla attīstība, ilgtspējīga transporta attīstība, autoceļu, pilsētas transporta, dzelzceļa, ostu un lidostu infrastruktūras attīstība.

Saskaņā ar Eiropas Komisijas publicēto priekšlikumu ES budžetam, pēc 2020. gada kohēzijas finansējums kopumā tiks samazināts par 10%, un tas paredz, ka Latvija turpinās saņemt ES Kohēzijas politikas finansējumu, bet ievērojami mazākā apjomā.

Skatīt arī
----------

* Kohēzijas politika

Atsauces
--------

1. ↑  «ESF fondu mājas lapa».[novecojusi saite]
2. ↑  Finansējums būs jāmeklē radošāk lvceli.lv 2019. gada 18. decembrī
**Pēteris Šnore** (vecajā ortogrāfijā *Schnore*, 1860-1928) bija latviešu kuģu kapteinis, savstarpējās kuģu apdrošināšanas biedrības vadītājs.
Ar Latvijā būvēto burinieku "Rota" veica transatlantiskos braucienus uz Ameriku (1886), kā pirmais latviešu kapteinis šķērsoja ekvatoru kuģojumā uz Dienvidameriku (1887).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1860. gada 29. septembrī Liepupes pagastā Ūķu māju saimnieka Miķeļa Šnores un viņa sievas Dārtes, dzim. Vikmanes, piecu bērnu ģimenē. 
Mācījās Liepupes draudzes skolā, Limbažu apriņķa skolā. Pēc Krišjāņa Valdemāra aicinājuma 1874. gadā iestājās Ainažu jūrskolā, 1879. gadā ieguva tālbraucēja stūrmaņa un 1881. gadā - tālbraucēja kapteiņa tiesības. Pēteris Šnore vadīja Liepupē būvētos buriniekus *Peter Paul* (1881-1885) un *Rota* (1886-1891). 1886. gadā viņš ar trīsmastu barkentīnu "Rota" sasniedza Ziemeļamerikas krastus, 1887. gadā Rosario ostu Argentīnā. P. Šnore papildināja jūrnieku ekipējumu ar paša izstrādātām glābšanas ierīcēm. 
1891. gadā ar ģimeni pārcēlās uz dzīvi Rīgā, darbojās Rīgas savstarpējās jūras apdrošināšanas biedrībā "Laima" kā tās dibinātājs un direktors (1894-1914), bija kuģniecības sabiedrības "Austra" valdes loceklis, Francijas kuģu klasificēšanas biedrības *Bureau Veritas* eksperts. Darbojās Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijā, vadīja kuģniecības nodaļas latviešu laikrakstos.

Pirmā pasaules kara kopā ar ģimeni pārcēlās uz Tālajiem Austrumiem, dzīvoja Nikolajevskā pie Amūras, pēc kara beigām bija kuģu kapteinis Hakodatē, Japānā (1920-1922) un namu pārvaldnieks Šanhajā, Ķīnā (1923-1924), kur izdeva grāmatu *The wonderful mechanisms of the Universe*, kurā iztirzāja Einšteina relativitātes teoriju. Uzrakstīja "Latvju jūrnieku himnu" un "Dzimtenei", kurai mūziku sacerēja A. Valle. 1924. gadā atgriezās Latvijā nodarbojās ar astronomiju, bija Francijas Astronomu biedrības biedrs. Sarakstīja vairākas mācību grāmatas par jūrniecības tēmu. 

Miris 1928. gada 25. decembrī, apbedīts ģimenes kapa vietā Rīgas Meža kapos.

Izgudrojumi
-----------

1910. gadā Pētera Šnores izgudrotie no ziemeļbriežu spalvām un gumijas bumbām izgatavotie glābšanas aparāti (kamzolis, josta, silksna un cisa) ieguva godalgu izstādē un tika plaši lietoti uz latviešu kuģiem.

Piemiņa
-------

1998. gadā netālu no Liepupes ietekas jūrā, kur 19. gs. atradās Ūķu burukuģu būvvieta, atklāja "Burinieka akmeni" ar tēlnieka Viļņa Titāna iecirsto uzrakstu.

Atsauces
--------

1. ↑  nekropole.info
2. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XXI. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 41787. sleja.
3. ↑  Salacgrīvas burinieki šķērsoja Atlantiju Gunita Ozoliņa, Diena, 1998. gada 12. jūnijs
**Štefans Tarkovičs** (slovāku: *Štefan Tarkovič*; dzimis 1973. gada 18. februārī Prešovā) ir slovāku futbola treneris un bijušais futbolists. No 2020. gada oktobra līdz 2022. gada jūnijam bija Slovākijas futbola izlases galvenais treneris. Pašlaik (2023) ir Kirgizstānas izlases galvenais treneris.

Futbolista karjera
------------------

Spēlējis malējā aizsarga pozīcijā. Bijis Prešovas "Tatran" kluba sistēmā, bet pārsvarā tika izīrēts un spēlēja Slovākijas zemāko līgu klubos. Pārstāvējis klubus *Doprastav Bratislava*, *Devín* un *Artmedia Petržalka*. Spēlējis arī *Spoje Bratislava* un neilgu laiku *Svätý Jur* un *Matadorfix* (tagad — *Iskra Petržalka*) sastāvā.

Trenera karjera
---------------

1994. gadā kļuva par spēlējošo treneri Slovākijas trešās līgas klubā Bratislavas "Spoje". Vēlāk, turpinot arī spēlētāja karjeru, bija trenera asistents Slovākijas zemāko līgu klubos *ŠK Svätý Jur* un *Matadorfix Bratislava*.

Laikā no 1997. līdz 2002. gadam viņš vadīja Slovākijas sieviešu U-19 izlasi un vienlaikus bija Slovākijas sieviešu izlases trenera asistents. No 2000. gada strādāja par skautu dažādu vecumu Slovākijas jauniešu izlasēs. 2005. gadā neilgu laiku bija trenera palīgs klubā *Baniyas SC* Apvienotajos Arābu Emirātos. Pēc atgriešanās Slovākijā viņš strādāja par trenera asistentu Prešovas "Tatran", vēlāk trenēja Slovākijas U-18 izlasi, kā arī asistēja U-19 izlasē.

2010.—2011. gada sezonā kā galvenais treneris debitēja Slovākijas līgā, kurā vadīja *MFK Košice*, bet nākamajā sezonā bija Prešovas "Tatran" galvenais treneris. 2012. gadā viņš sāka darbu toreizējā Slovākijas čempionvienībā *MŠK Žilina* kā trenera asistents, bet sezonas beigās kļuva par galveno treneri.

No 2013. līdz 2018. gadam strādāja par Jāna Kozāka asistentu Slovākijas izlasē, tostarp 2016. gada Eiropas čempionātā. Pēc Kozāka atkāpšanās kļuva par izlases galvenā trenera pienākumu izpildītāju un vadīja komandu draudzības spēlē pret Zviedriju 2018. gada oktobrī. 2020. gada oktobrī tika apstiprināts par izlases galveno treneri, nomainot amatā Pavelu Hapalu. Vadīja izlasi 2020. gada Eiropas čempionāta finālturnīrā, tajā komanda ierindojās trešajā vietā grupā un neiekļuva izslēgšanas spēlēs. Pēc zaudējuma savā laukumā Kazahstānai ar 0:1 2022.—2023. gada UEFA Nāciju līgā tika atbrīvots no izlases galvenā trenera amata. 2023. gada aprīlī kļuva par Kirgizstānas futbola izlases galveno treneri.

Atsauces
--------

1. ↑  «Štefan Tarkovič». *futbalsfz.sk* (slovāku). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 20. maijā. Skatīts: 2021. gada 29. maijā.
2. ↑  «Štefan Tarkovič». *sportnet.sme.sk* (slovāku). Skatīts: 2021. gada 29. maijā.
3. ↑  «Slovenskí futbalisti majú nového trénera. Hapala nahradil Tarkovič». *sportnet.sme.sk* (slovāku). 2020. gada 20. oktobrī. Skatīts: 2021. gada 29. maijā.
4. ↑  «Slovākijas futbola izlase par neapmierinošiem rezultātiem atlaiž galveno treneri». *sportacentrs.com*. 2022. gada 7. jūnijā. Skatīts: 2022. gada 8. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Soccerbase* trenera profils (angliski)
* *National-Football-Teams* profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
Eiropas Savienības Muitas savienībā ietilpst ES valstis, Turcija, Andora, Sanmarīno un Monako.
Eilera diagramma, kas rāda sakarības starp dažādām Eiropas valstu pārnacionālajām organizācijām un sadarbības līgumu darbības zonām. * s
* d
* l

**Eiropas Savienības Muitas savienība** ir muitas savienība starp Eiropas Savienības valstīm, Turciju, Andoru, Sanmarīno un Monako. Savienības valstis lieto vienotus muitas tarifus.

Vēsture
-------

Pirmo Eiropas Ekonomikas Kopienas valstu muitas savienību noslēdza 1968. gadā. Muitas savienībai automātiski pievienojās arī Monako, kuras valdība jau 1963. gadā bija noslēgusi divpusēju muitas savienību ar Franciju. 
Savienības iekšienē aizliedza lietot muitas nodevas un ievedamo preču daudzuma ierobežojumus, neattiecinot to uz degvielu, tabakas izstrādājumiem, alkoholiskajiem dzērieniem un kafiju. 

1991. gadā Andora un Sanmarīno, bet 1996. gadā arī Turcija pievienojās ES Muitas savienībai.

Muitas savienībai nepiederošās Eiropas valstis
----------------------------------------------

Šveice un Eiropas Ekonomiskās Telpas valstis Islande, Norvēģija un Lihtenšteina nepieder ES Muitas savienībai, tomēr veido kopīgu brīvās tirdzniecības telpu, kurai tomēr nav vienotu muitas tarifu. 
ES Muitas zonai nepieder arī tās Balkānu valstis un Moldova, kas ievēro Centrāleiropas Brīvās Tirdzniecības vienošanos. 

Tāpat kopīgajai muitas zonai nepieder ES Austrumu partnerības valstis un Krievijas Federācija, kas ir izveidojusi Baltkrievijas, Kazahstānas un Krievijas Muitas savienību.

Atsauces
--------

1. ↑  Valstu saraksts Archived 2012. gada 7. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē..

Skatīt arī
----------

* Eiropas Ekonomiskā Telpa
* Eiropas Savienība
Siltumdzinēja darbības shēma: no sildītāja saņemtais siltums daļēji tiek pārveidots darbā, atlikušais siltums tiek atdots dzesētājam
**Siltumdzinējs** ir siltummašīna, kas cikliskos procesos vielas iekšējo enerģiju pārvērš darbā. Tāpat kā jebkura siltummašīna, siltumdzinējs sastāv no sildītāja, darba ķermeņa, dzesētāja. Siltumdzinēja cikls ir tiešs, tā gaitā siltums tiek pārvadīts no sistēmas ar augstāku temperatūru uz sistēmu ar zemāku temperatūru.

Lietderība
----------

Siltumdzinēja pastrādātais darbs

{\displaystyle A=Q\_{s}-\left\vert Q\_{dz}\right\vert },

kur {\displaystyle Q\_{s}} ir no sildītāja saņemtā siltuma daudzums, {\displaystyle Q\_{dz}} ir dzesētājam atdotā siltuma daudzums.

Siltuma dzinēja darbību raksturo lietderības koeficients

{\displaystyle \eta ={\frac {A}{Q\_{s}}}={\frac {Q\_{s}-\left\vert Q\_{dz}\right\vert }{Q\_{s}}}=1-{\frac {\left\vert Q\_{dz}\right\vert }{Q\_{s}}}},

kurš vienmēr ir mazāks par 1.

Veidi
-----

* ārdedzes dzinējs
	+ tvaika dzinējs
	+ tvaika turbīna
	+ Stirlinga dzinējs
* iekšdedzes dzinējs
	+ virzuļdzinējs
	+ gāzturbīna
* reaktīvais dzinējs