recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Laura Černikovska** (poļu: *Laura Czernikowska*; dzimusi 2005. gada 23. augustā Vadovice Gornē) ir Polijas šahiste.

Biogrāfija
----------

2013. gadā izcīnījusi bronzas medaļu Polijas jauniešu šaha čempionātā U8 vecuma grupā. Divas reizes uzvarējusi Polijas jauniešu čempionātos ātrajā šahā U8 vecuma grupā (2012, 2013). 2013. gadā uzvarējusi arī Polijas jauniešu čempionātā šaha ātrspēlē U8 vecuma grupā.

Pārstāvējusi Poliju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2013. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U8 vecuma grupā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Laura Czernikowska». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 10. jūnijā. Skatīts: 2018. gada 24. janvārī.
2. ↑  «23rd EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2013 - GIRLS U8». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 30. martā. Skatīts: 2018. gada 24. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Bustrofedronā veikts uzraksts agorā Krētas salā sengrieķu valodas doriešu dialektā
**Bustrofedons** (no sengrieķu: *βοῦς* — ‘vērsis’ un *στρέφω* — ‘pagriežu’) ir rakstības veids, kurā katrā jaunā rindiņā raksta virziens tiek mainīts uz pretējo, burtu formu pielāgojot raksta virzienam, faktiski spoguļrakstā.

Rongorongo apvērstais bustrofedons
Joprojām neatšifrētajā Lieldienu salas rongorongo rakstībā novērojams tā sauktais apvērstais bustrofedons, kurā jaunās rindas pagrieztas par 180°, nemainot grafēmas spoguļrakstā.

Vēsturiski bustrofedons izmantots Senajā Grieķijā, kā arī etrusku, dienvidarābu, rūnu un citās rakstībās. Mūsdienās pielietots tikai mazizmantotajā avoiuli rakstībā Pentekostas salā Vanuatu, kā arī atsevišķās mākslīgās valodās un dekoratīviem nolūkiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Tezaurs.lv Bustrofedons

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bustrofedons***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**Instrumentālis** (latīņu: *casus instrumentalis*) ir locījums, kas parasti parāda, ka vārds, uz ko tas attiecas, ir instruments, ar kuru teikuma priekšmets veic kaut ko.

Latviešu valodā
---------------

Latviešu valodā instrumentālis piemīt lietvārdiem, īpašības vārdiem, vietniekvārdiem, skaitļa vārdiem un atbild uz jautājumu *ar ko?*. Instrumentālis fonētiski ir saplūdis ar akuzatīvu vienskaitlī un datīvu daudzskaitlī. Tomēr vairākās izloksnēs instrumentālis tiek izrunāts ar atšķirīgu gala zilbes intonāciju, proti, instrumentālim raksturīga lauztā intonācija, bet akuzatīvam un datīvam - krītošā. Ir saglabājušās dažas arhaiskas formas, kas nav saplūdušas ar citiem locījumiem, piemēram, vietniekvārdi *manim, sevim, tevim* un tādi apstākļa vārdi kā "vietumis", "retumis", "vienis prātis". Lai gan instrumentālis tiek saistīts ar prievārdu "ar", tas tiek lietots arī bez tā, piemēram, "ar ziediem rotāts" vai "ziediem rotāts", "vīrs ar sirmu bārdu" vai "vīrs sirmu bārdu".

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 28. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 7. oktobrī.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu valodas locījumi |
| --- |
|  |
| 
* Nominatīvs
* Ģenitīvs
* Datīvs
* Akuzatīvs
* Instrumentālis
* Lokatīvs
* Vokatīvs

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4237166-1

 |

 |
**Nebojša Nikoličs** (bosniešu: *Nebojša Nikolić*; dzimis 1968. gada 23. martā) ir Bosnijas un Hercegovinas starptautiskais meistars šahā (1991).

Biogrāfija
----------

1985. gadā Iraklijā Dienvidslāvijas jaunatnes izlases sastāvā piedalījies Balkānu valstu junioru komandu šaha čempionātā, kurā izcīnījis sudraba medaļas gan komandu, gan individuālajā vērtējumā. Pēc Dienvidslāvijas sabrukuma pārstāvējis Bosniju un Hercegovinu. 1993. gadā Zagrebā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla zonas turnīrā. Tajā pašā gadā Sarajevas kluba *ŠK Bosna Sarajevo* sastāvā izcīnījis 3. vietu Eiropas šaha klubu kausā. Pārstāvējis Bosnijas un Hercegovinas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījies 1994. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu. 2002. gadā Bosnijas un Hercegovinas komandu šaha čempionātā izcīnījis 2. vietu šaha kluba *ŠK Kiseljak* sastāvā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1991. gadā Nikoličam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE rating history :: Nikolic, Nebojsa
2. ↑  OlimpBase :: 17th Chess Balkaniad (boys), Heraklio 1985, Yugoslavia
3. ↑  Zagreb zt 1993 - 365Chess.com Tournaments
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Nebojša Nikolić
5. ↑  OlimpBase :: 1st BiH Premijer Liga (chess), Neum 2002, ŠK Kiseljak

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
|  |  |
| --- | --- |
| IPA numurs | 101 ; 408 |
| IPA burts | p̪ |
| IPA attēls |  |
| HTML reģistrs | p&#810; |
| Unikods | U+0070 ; U+032A |
| X-SAMPA | p\_d |
| Kiršenbaums | p[ |
| **Skaņas paraugs** (palīdzība·info) |

**Nebalsīgs labiodentāls eksplozīvs slēdzenis** ir skaņai [p] līdzīgs līdzskanis, ko artikulē gaisa plūsmu noslēdzot ar augšzobiem piespiestu apakšlūpu, līdzīgi, kā skaņai [f]. Starptautiskajā fonētiskajā alfabētā šo skaņu attēlo ar simbolu kopu [p̪]. Dažkārt tiek lietots (sevišķi bantu valodniecībā) IPA neiekļauts simbols **ȹ**, kas ir *qp* ligatūra.

Nebalsīgais labiodentālais eksplozīvais slēdzenis fonēmiski (kā patstāvīga skaņa) nav atrodams nevienā valodā un ir sastopams tikai alofoniski. Congu valodas šinkunas dialektā ir afrikātas [p̪͡f] un [b̪͡v], kas, atšķirībā no vācu valodas bilabiāli labiodentālās afrikatas [p͡f], ir tīri labiodentālas skaņas.

Raksturojumi
------------

Nebalsīga labiodentāla eksplozīva slēdzeņa raksturojumi:

* Pēc artikulācijas veida tas ir eksplozīvs slēdzenis; balss traktā tiek noslēgta gaisa plūsma.
* Pēc artikulācijas vietas tas ir labiodentāls līdzskanis; tiek artikulēts ar apakšlūpu pret augšzobiem,
* Pēc fonācijas tas ir nebalsīgs; artikulācijas laikā balss saites nevibrē.
* Tas ir orāls līdzskanis; gaiss plūst caur muti.
* Tas ir centrāls līdzskanis; gaiss plūst pāri mēles vidum, nevis tās malām.
* Pēc gaisa plūsmas mehānisma tas ir ekspiratorisks; gaisa plūsma tiek virzīta uz āru ar plaušu palīdzību.

Piemēri
-------

| Valoda | Ortogrāfija | IPA | Tulkojums |
| --- | --- | --- | --- |
| grieķu | σά**π**φειρος | [ˈsap̪firo̞s̠]  | safīrs |

Atveidošana latviešu valodā
---------------------------

Latviešu valodā nebalsīgo labiodentālo eksplozīvo slēdzeni atveido ar burtu "**p**".

Skatīt arī
----------

* Balsīgs labiodentāls eksplozīvs slēdzenis
Nav iespējams sastādīt precīzu un nekļūdīgu **"pasaules minerālu sarakstu"**. Ar jaunu minerālu reģistrāciju, aprakstīšanu un nosaukumu došanu nodarbojas Starptautiskā Mineraloģijas asociācija. Tomēr pirms 1959. gada atklātie minerāli nav izgājuši mūsdienās pieņemto oficiālo nosaukuma došanas procedūru - kopš šī laika daļa no šiem agrāk atklātajiem minerāliem ir apstiprināti kā atsevišķi minerāli, toties citi vairs netiek uzskatīti par atsevišķu minerāla veidu. Šajā sarakstā iekļauti dažādi minerālu nosaukumi - gan tie, kas apstiprināti pēc 1959. gada, gan arī agrāk aprakstītie minerāli, par kuriem joprojām pastāv uzskats, ka tie ir atsevišķi minerāli. Ja Jūs šeit neatrodat kādu literatūras avotā minētu minerālu, tas visdrīzāk ir ieguvis citu nosaukumu, sadalīts vairākos minerālos vai atzīts par neesošu.

Tā kā šī saraksta izmērs pārsniedz ērta Vikipēdijas saraksta izmērus, tas sadalīts alfabēta grupās. Minerāli ir grupēti pēc nosaukumiem.

* Pasaules minerālu saraksts uz A-C burtiem
* Pasaules minerālu saraksts uz Č-G burtiem
* Pasaules minerālu saraksts uz Ģ-J burtiem
* Pasaules minerālu saraksts uz K-Ļ burtiem
* Pasaules minerālu saraksts uz M-P burtiem
* Pasaules minerālu saraksts uz R-S burtiem
* Pasaules minerālu saraksts uz Š-Ž burtiem

Skatīt arī
----------

* Minerālu saraksts

Ārējās saites
-------------

* mindat.org - minerālu datu bāze (angliski) Archived 2008. gada 29. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* webmineral.com (angliski)
Šis raksts ir par Krievijas banku. Par Latvijas banku skatīt rakstu Meridian Trade Bank.

**Atklāta akciju sabiedrība *Bank «Severnyj morskoj put'»*** (krievu: *Открытое акционерное общество Банк «Северный морской путь»*) jeb ***SMP Bank*** (*СМП Банк*) ir Krievijas banka. Viena no 50 lielākajām Krievijas bankām. To kontrolē brāļi Arkādijs un Boriss Rotenbergi. Dibināta 2001. gadā. Centrālais birojs atrodas Maskavā. Ir filiāles vairāk nekā 40 Krievijas pilsētās. Latvijā tai pieder bankas *Meridian Trade Bank* 49 % kapitāldaļu.

Vēsture
-------

*SMP Bank* dibināta 2001. gadā.

2008. gadā *SMP Bank* iegādājās Latvijas bankas AS *Multibanka* akciju kontrolpaketi; banku pārdēvēja par AS *SMP Bank* (2014. gada 7. maijā tai mainīts nosaukums uz *Meridian Trade Bank*).
2009. gadā iegādāta *MBTS-Bank* (*ОАО «МБТС-Банк»*, *Международный Банк Торгового Сотрудничества* — "Starptautiskā tirdzniecības sadarbības banka").

Pēc Krimas aneksijas 2014. martā ASV un Eiropas Savienība ieviesa sankcijas pret Krieviju. Tās skāra arī bankas galvenos akcionārus brāļus Rotenbergus. 21. martā tika bloķētas *SMP Bank* *VISA* un *MasterCard* maksājumu kartes. 23. martā tika atbloķētas kartes, paziņojot, ka notikusi kļūme.
28. aprīlī ASV ieviesa jaunas sankcijas pret Krievijas augstām amatpersonām un uzņēmumiem, turpinoties separātiskajām tendencēm Ukrainas austrumdaļā, kurās, kā uzskata ASV, iesaistīta Krievija. Sankcijas skāra arī *SMP Bank*. Paziņots, ka *MasterCard* un *Visa* pārtrauks *SMP Bank* izsniegto maksājumu karšu apkalpošanu.

Atsauces
--------

1. ↑  MasterCard и Visa разблокировали карты СМП Банка 23.03.2014
2. ↑  США ввели санкции против 17 российских компаний lenta.ru, 28 апреля 2014
3. ↑  «MasterCard» un «Visa» aptur Krievijas banku karšu apkalpošanu LETA/INTERFAX/ITAR-TASS, 2014.04.29

Ārējās saites
-------------

* *SMP Bank*
NMV izstādes katalogs(1928)
NMV vēstule (1926)
**Neatkarīgo mākslinieku vienība**  bija viena no Latvijas pirmās brīvvalsts laika mākslinieku grupām, kas tika nodibināta 1919. gadā un pastāvēja līdz 1940. gadam.[1]

Visu biedrības pastāvēšanas laiku tās biedru skaits svārstījās ap 60. Biedrības dibinātāji bija Hermanis Grīnbergs, Jānis Ansons, Aleksandrs Jēgers, Vilis Krūmiņš, vēlāk pievienojās Jānis Jaunsudrabiņš, kurš ilgus gadus bijis tās priekšsēdētājs.[2] Pirmā biedrības izstāde tikusi sarīkota 1920. gadā.[2]

Biedrības statūti deklarēja bezpartejiskumu — visi biedrības locekļi idejiskā ziņā varēja būt neatkarīgi, šis princips atspoguļojas arī grupas nosaukumā. Līdz ar to Neatkarīgo mākslinieku vienība bija visvairāk izplūdusī mākslinieku grupa, kuras biedru mākslinieciskās ievirzes un profesionālais līmenis bija ļoti dažāds.

Biedrības kodolu veidoja demokrātiski noskaņoti mākslinieki reālisti Jānis Jaunsudrabiņš, Eduards Brencēns, Kārlis Miesnieks (līdz 1924. gadam), Aleksandrs Štrāls, Indriķis Zeberiņš, Pēteris Kundziņš, Rihards Maurs, Kārlis Sūniņš, Alfrēds Plīte — Pleite, Nikolajs Puzirevskis.[3]

Neatkarīgo mākslinieku vienības izstādēs savus darbus bieži eksponēja arī biedri Jānis Tilbergs, Emma Baltmane, Alberts Filka, Augusts Annuss, Hugo Grotuss, Emīlija Gruzīte, Jēkabs Bīne, Jānis Pūpols, Jānis Tīdemanis, Francisks Varslavāns,Kārlis Padegs, Fricis Roždārzs.[3]

Biedrībai bija atvieglotie iestāšanās noteikumi, kas tās rindām piepulcēja arī neveiksmīgus autodidaktus un diletantus. Taču biedrība bija devusi nozīmīgu ieguldījumu latviešu mākslas kultūras mantojuma apkopošanā un popularizēšanā, jo pirmā sāka izdot monogrāfiskas apceres par latviešu māksliniekiem (Jani Rozentālu, Rūdolfu Pērli, A. Plīti — Pleitu) (1924 — 1928)[2], ierīkoja mākslas izdevumu bibliotēku un savu mākslas muzeju — gleznu un grafiku kolekciju, uzkrājot biedru darbus.[3] Šī kolekcija zudusi Otrā Pasaules kara laikā.[1]

Ārējās saites
-------------

* Kultūras vēsture
* www.makslasvesture.lv

Izmantotā literatūra
--------------------

* Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga:Zinātne, 1986. 500lpp.

Atsauces
--------

1. 1 2  «KULTŪRA LATVIJĀ 20. GS. 20. - 40. GADOS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 24. novembrī. Skatīts: 2010. gada 4. novembrī.
2. 1 2 3  «1915 – 1940. g. Mākslas biedrības - Latvijas mākslas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 18. decembrī. Skatīts: 2010. gada 4. novembrī.
3. 1 2 3  Red. Romis Bēms. *Latviešu tēlotāja māksla. 1860 — 1940.* Rīga: Zinātne, 1986.
*SMS Emden* 1910. gadā
**SMS Emden** (vācu: *Seiner Majestät Schiff Emden*) bija Ķeizariskās kara flotes (*Kaiserliche Marine*) 1908. gadā Dancigā uzbūvētais vieglais kreiseris, kas Pirmā pasaules kara laikā darbojās Indijas okeānā.

Pirms Pirmā pasaules kara *Emden* atradās Austrumāzijas eskadras sastāvā, kas bāzējās Cjindao (mūsdienu Ķīnā) pilsētā. Sākoties karam, *Emden* tika dots uzdevums doties uz Indijas okeānu, lai traucētu kuģu kustībai starp Austrāliju un Ķīnu. No 1914. gada 1. augusta līdz 9. novembrim *Emden* sagrāba 23 tirdzniecības kuģus. *Emden* stingri ievēroja jūras kara likumus, starp tirdzniecības kuģa apkalpes locekļiem vai pasažieriem nebija neviena bojāgājušā. 1914. gada 28. oktobrī *Emden* pēkšņi uzbruka Pinangas ostai (mūsdienu Malaizijā) nogremdējot krievu kreiseri "Žemčug" un franču mīnu kuģi *Mousquet*. 1914. gada 9. novembrī *Emden* piebrauca pie Kokosu Salām, lai veiktu uzbrukumu telegrāfa stacijai. Stacija paguva nosūtīt ziņojumu, pēc pāris stundām pie salām piesteidzās austrāliešu kreiseris *Sydney*. Abu kuģu divkaujā *Emden* guva būtiskus bojājumus. Lai tas nenogrimtu, kuģa kapteinis pieņēma lēmumu uzsēdināt kuģi uz krasta sēkļiem. Pēc kaujas izdzīvojusī kuģa apkalpe tika saņemta gūstā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***SMS Emden***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4137726-6

 |

 |
**Irma Irīna Stubava** jeb **Irīna Stubaus** (1908—1999) bija latviešu aktrise un politieslodzītā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1908. gadā Rīgā kā **Irīna Švāgere**. Strādāja par aktrisi, apprecējās ar Arnoldu Stubavu. 

Pēc Otrā pasaules kara beigām viņu 1944. gada decembrī pieņēma Dailes teātrī par palīgsastāva aktrisi, līdztekus viņa strādāja par Teātra biedrības rasētāju. No 1946. gada pirmdienās Stubavu dzīvoklī Dzirnavu ielā 70 pulcējās inteliģentu grupa, kas apsprieda galvenokārt franču literatūru, katrs sanāksmju dalībnieks varēja ņemt līdzi arī savus domubiedrus. 
Latvijas PSR Tautas drošības komisariāta darbinieki Stubavus izsekoja un 1951. gada 17. janvārī apcietināja kopā ar citiem t. s. "Franču grupas" locekļiem, apsūdzot pretpadomju literatūras izplatīšanā.
Citi apcietinātie grupas dalībnieki bija Kurts Fridrihsons, Mirdza Ersa, Ieva Birgere, Skaidrīte Sirsone, Milda Grīnfelde, Maija Silmale, Elza Stērste un Miervaldis Ozoliņš. 
Jau izmeklēšanas laikā 1951. gada 5. februārī Stubaviem atņēma dzīvokli Dzirnavu ielā 70 un piešķīra VDM majoram Vincam Tutinam, bet 2. jūnijā PSRS Valsts drošības ministrijas Sevišķā apspriede Stubavai par "pretpadomju propagandu un aģitāciju (Krievijas PFSR Kriminālkodeksa 58-10 panta I daļa) un piedalīšanos pretpadomju organizācijā (58-11 pants)" piesprieda desmit gadus sevišķā režīma nometnē. Ieslodzījumu viņa izcieta Minlaga nometnē Intā.
Pēc Staļina nāves viņu 1956. gadā atbrīvoja no lēģera. 

Mirusi 1999. gadā Rīgā.

Ārējās saites
-------------

* Franču grupa. No Sibīrijas lēģera līdz Miterāna rokasspiedienam Undīne Adamaite. *Diena* 2012. gada 11. maijā
* "Franču grupa" un mākslinieks Kurts Fridrihsons Gundega Repše, žurnāls "Studija" 2005. gada 3. janvārī

Atsauces
--------

1. 1 2  Daina Bleiere. "FRANČU GRUPAS" TIESĀŠANA 1951. GADĀ: LIETU POLITISKAIS KONTEKSTS UN VALSTS DROŠĪBAS MINISTRIJAS DARBĪBAS METODES Archived 2020. gada 16. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. LATVIJAS VĒSTURES INSTITŪTA ŽURNĀLS 2017. Nr. 4 (105)
**Irina Hariva** (ukraiņu: *Ірина Мирославівна Харів*; dzimusi 1989. gada 22. oktobrī) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece, daudzkārtēja Ukrainas čempione.

Biogrāfija
----------

Irina Hariva dzimusi 1989. gadā Kalušā. Sākusi apmeklēt brīvās cīņas sekciju 10 gadu vecumā, trenējoties galvenokārt ar zēniem. Viņas pirmais treneris bija Kalušas Bērnu un jaunatnes sporta skolas treneris Igors Barna, strādāja arī ar Ukrainas izlases treneriem Ruslanu Savlohovu un Vladimiru Evonovu. Būdama Kalušas sporta skolas audzēkne, viņa izcīnīja medaļas kadetu (2006, sudrabs) un jauniešu (2007 - bronza, 2008 - sudrabs) Eiropas čempionātos.

2009. gadā viņa izcīnīja sudraba medaļu Eiropas čempionātā svara kategorijā līdz 59 kg. Nākamajā gadā viņa kļuva par pasaules studentu čempionāta sudraba medaļnieci (svara kategorijā līdz 55 kg), bet 2014. gadā - par pasaules čempionāta bronzas medaļnieci tajā pašā svara kategorijā. Daudzkārtēja Ukrainas čempione kopš 2010. gada. Turklāt viņa ieguva godalgotas vietas Pasaules kausa izcīņā (2010), Zelta Grand Prix izcīņā (2011), uzvarēja turnīros par Aleksandra Medveda (Baltkrievija, 2011), *«Московские огни»* (2012), Jasara Dogu (Turcija), Kijevas starptautiskā turnīra balvām (2019).

2014. gada viņa apprecējās ar Dāvidu Čihradzi.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Ukrainas sporta meistare

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «ВИДАТНI ДIЯЧI ПРИКАРПАТТЯ. Харів Ірина Мирославівна» (ukraiņu). ОУНБ iменi I. Франка. Skatīts: 2021-03-29.
2. 1 2  «ІРИНА ХАРІВ: "ГОЛОВНЕ ПІДТРИМКА БЛИЗЬКИХ"» (ukraiņu). wrestling.com.ua. 2011. gada 23. marts. Skatīts: 2021-03-29.
3. 1 2 3  «Khariv Chykhradze, Irina (UKR)» (angļu). iat.uni-leipzig.de. Skatīts: 2021-03-29.
4. ↑  «Ірина Чихрадзе, Іван Петрів та Андрій Кучма — призери Чемпіонату та Кубка України з вільної боротьби» (ukraiņu). kalushnews.city. 2018. gada 30. augusts. Skatīts: 2021-03-29.
5. ↑  «Калушанка Ірина Чихрадзе здобула "золото" чемпіонату України.» (ukraiņu). vikna.if.ua. 2019. gada 22. janvāris. Skatīts: 2021-03-29.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
**Dižā aslape** (latīņu: *Cladium mariscus*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Amerikā, Eiropā, Āzijā un Āfrikā. Latvijā Dižā aslape ir sastopama reti un nevienmērīgi: pārsvarā Rīgas līča un jūras piekrastē valsts ziemeļrietumu daļā, uz kaļķaina pamata zāļu purvos, skrajos, mitros mežos un gar ezeriem.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Dižā aslape ir daudzgadīgs, 0,8—1,8 m garš lakstaugs. Tam ir ložņājošs saknenis un stāvs, stīvs, vienkāršs, cilindrisks un dobs stublājs. Visam augam ir zaļganpelēka nokrāsa. Lapu ir daudz — uz stublāja līdz pat ziedkopai. Lapas ir trīsšķautņainas, lineāras, garumā līdz 120 cm, platumā līdz 1—2 cm, tās ir plakanas, gar malu un uz ķīļveidīgās vidusdzīslas dzeloņaini zobainas. Ziedi ir izvietoti 10—60 cm garā, pārtraukti saliktā skarā stublāja galā. Katrā vārpiņā ziedi pa 2—3; šīs vārpiņas veido galviņveida pušķus, kas veido otrās pakāpes skaras. Katrā galviņveida pušķī visbiežāk ir 7—10 vārpiņas. Pie katras otrās pakāpes skaras pamata ir gara seglapa, kas līdzīga stublāja lapai, tikai īsāka un šaurāka. Auglis ir brūns, 0,3 cm garš spīdīgs riekstiņš. Zied jūlijā, augustā.

Pasugas
-------

Dižajai aslapei tiek nodalītas šādas pasugas:

* *C. m. californicum* (S.Watson) *-* sastopama Kalifornijā, Arizonā, Ņūmeksikā, Nevadā, Jūtā, Teksasā, Sonorā, Koahuilā;
* *C. m. intermedium Kük. -* sastopama Austrālijā, Jaunkaledonijā;
* *C. m. jamaicense (Crantz) Kük. -* sastopama Latīņamerikā no Meksikas līdz Argentīnai; Rietumindija; ASV dienvidaustrumos no Teksasas līdz Delavērai; naturalizēts tropiskajā Āfrikā un daudzās okeāna salās, tostarp Kanāriju salās, Madagaskarā, Jaungvinejā, Havaju salās;
* *C. m. mariscus -* sastopama Eiropā, Ziemeļāzijā un Ziemeļāfrikā — no Īrijas un Marokas līdz Japānai, tai skaitā Vācijā, Itālijā, Francijā, Skandināvijā, Baltijas valstīs, Polijā, Balkānos, Ukrainā, Krievijā, Sibīrijā, Saūda Arābijā, Irānā, Himalajos, Kazahstānā, Ķīnā, Korejā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «dižā aslape - Cladium mariscus (L.) Pohl - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-14.
**Sahāras svītrainais sesks** (*Ictonyx libycus*) ir vidēja auguma sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs, kas pieder svītraino sesku ģintij (*Ictonyx*). Sahāras svītraino sesku mēdz saukt arī par **Sahāras svītraino zebieksti**, **Ziemeļāfrikas sesku** vai **Lībijas sesku**. Sahāras svītrainā seska tuvākais radinieks ir Svītrainais sesks.

Sahāras svītrainais sesks ir sastopams Alžīrijā, Čadā, Ēģiptē, Lībijā, Mali, Mauritānijā, Marokā, Nigērā, Nigērijā, Sudānā, Tunisijā un Rietumsahārā. Sahāras svītrainais sesks dzīvo tuksneša malā un tas mitinās gan atklātās ar zāli apaugušās vietas, gan kalnos.

Pastāv uzskats, ka Sahāras svītrainais sesks kādreiz tika turēts mājās un izmantots medībām. Tā purnam uzlika uzpurni un ielaida trušu alās, lai izdzītu trušus. Mūsdienās Sahāras svītrainais sesks ir ļoti rets dzīvnieks, un tas ir uz izmiršanas robežas.

Izskats un īpašības
-------------------

Sahāras svītrainajiem seskiem kā visiem caunu dzimtas dzīvniekiem ir garš, slaids ķermenis ar īsām kājām. Purns slaids, viegli izstiepts. Aste nosacīti gara un pūkaina. Kažoka matojums pinkains. Ķermeņa garums bez astes ir apmēram 20—28 cm garš, astes garums 11—18 cm, svars 200—250 g.

Kažoka krāsa divkrāsaina — melns ar baltu. Visa apakšdaļa; vēders, kājas un pakakle ir melna. Mugura gaiša, gandrīz balta ar melniem lāsumiem, galva balta ar platu, melnu masku uz sejas pāri acīm. Pazode balta ar šauru melnu svītru pa vidu. Ap kaklu melna svītra kā kakla siksna atdala balto galvu no baltās muguras. Aste kopumā izskatās tumša, bet astes gals ir balts. Sahāras svītrainā seska zīmējumu var apskatīt šeit[novecojusi saite].

Uzvedība un barība
------------------

Sahāras svītrainais sesks ir nakts dzīvnieks, pa dienu tas atpūšas alā zem zemes. Alas tas izrok pats. Kā visiem seskiem tam zem astes ir smirdīga sekrēta dziedzeri. Smaka tiek izmantota, lai aizbaidītu iespājamos ienaidniekus. Sahāras svītrainais sesks medī putnus, nelielus grauzējus, ķirzakas, kukaiņus un dažādus bezmugurkaulniekus, izēd no ligzdām olas.

Mazuļi dzimst laikā no janvāra līdz martam, grūsnības periods ilgst 37—77 dienas, parasti piedzimst 2—3 mazuļi.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  североафриканская ласка, ласка североафриканская (Poecilictis [Ictonyx] lybica [libyca]), описание родина ласки окрас размер вес, среда обитания пища корм поведение ра...
2. ↑  All-About-Ferrets.com - Ferreting
Andrejs Aizderdzis
**Andrejs Aizderdzis** (krievu: *Айздердзис, Андрей Дайнисович*; 1958. gada 29. novembris — 1994. gada 26. aprīlis) bija latviešu izcelsmes politisks darbinieks, Krievijas Valsts domes deputāts.

Dzimis Maskavas apgabalā, Himku pilsētā. Vecāki bija ģeologi, tēvs latvietis, bet māte krieviete. 1982. gadā pabeidzis Maskavas politehnikumu. Pēc tam strādāja par tehniķi-ģeodēzistu Papīra un celulozes rūpniecības zinātniski pētnieciskajā institūtā. Vēlāk kļuva par meistaru, darbu vadītāju, celtniecības iecirkņa vadītāju celtniecības-montāžas pārvaldē. 

1991. gadā radīja korporāciju "Международная деловая корпорация (МДК)" ("Starptautisko darījumu korporāciju"). 1992. gadā tika ievēlēts par šīs korporācijas valdes priekšsēdētāju. Tai pat laikā kļuva arī par korporācijas bankas "МДК-банк" valdes priekšsēdētāju. Viens no koncerna "Технология ХХI" (Tehnoloģija XXI) radīšanas iniciatoriem. Izdeva laikrakstu "Кто есть кто" ("Kurš ir Kurš"). 

1993. gadā tika ievēlēts par Krievijas Federācijas Valsts Domes deputātu. Bija deputātu grupas "Новая региональная политика" (Jaunā reģionālā politika) dalībnieks. Darbojās rūpniecības, transporta, enerģētikas komisijās. 1994. gada 26. aprīlī tika nošauts Himku pilsētā. Slepkavību milicija saistīja ar viņa uzņēmējdarbību.

Atsauces
--------

1. ↑  Lawmakers Killed in Recent Years - Los Angeles Times
**Dižtauriņu virsdzimta** (*Papilionoidea*) ir viena no dažādspārnu tauriņu infrakārtas (*Heteroneura*) virsdzimtām, kas apvieno apmēram 18 800 sugas un kas tiek iedalītas 7 tauriņu dzimtās. Lielākā dzimta virsdzimtā ir raibeņu dzimta, kas apvieno 6152 aprakstītas sugas. Lielas un plašas dzimtas ir arī zeltainīšu dzimta, apvienojot 5201 sugu, un resngalvīšu dzimta, apvienojot 4113 sugas. Toties Amerikas kožtauriņu dzimtā (*Hedylidae*) ir tikai viena ģints, kas apvieno 36 sugas. Dižtauriņu virsdzimtas sugas sastopamas visos kontinentos, izņemot Antarktīdu.

Latvijā sastopamas 5 dižtauriņu virsdzimtas dzimtas: balteņu dzimta (*Pieridae*), dižtauriņu dzimta (*Papilionidae*), raibeņu dzimta (*Nymphalidae*), resngalvīšu dzimta (*Hesperiidae*) un zeltainīšu dzimta (*Lycaenidae*).

Kopīgās īpašības
----------------

Lielais skābeņu zeltainītis (*Lycaena dispar*)
Dižtauriņi ir aktīvi dienas laikā. Tie mājo dažādos biotopos, bet visbiežāk tās ir atklātas, saulainas ainavas. Tomēr dažas sugas mājo mežos. Pieauguši tauriņi barojas ar ziedu nektāru, izmantojot sūcējsnuķīti, tādējādi kļūstot par nozīmīgiem ziedu apputeksnēšanas kukaiņiem. Vairākas augu sugas pamatā apputeksnē dižtauriņi.

Lielākā daļa kāpuru atbilstoši savas sugas piederībai barojas ar noteiktu augu lapām.

Sistemātikas diskusijas
-----------------------

Ir sistemātiķi, kas dižtauriņu virsdzimtā klasificē tikai piecas dzimtas, resngalvīšu dzimtu un Amerikas kožtauriņu dzimtu klasificējot kā māsas taksonus dižtauriņu virsdzimtai, atbilstoši izdalot resngalvīšu virsdzimtu (*Hesperioidea*) un Amerikas kožtauriņu virsdzimtu (*Hedyloidea*). Sistemātiķi, kas iebilst resngalvīšu un kožtauriņu grupas apvienošanai ar dižtauriņiem, savu viedokli pamato ar grupu morfoloģiskajām atšķirībām.

Dižtauriņiem ķermeņi ir smalkāki, mazāki, toties resngalvīšiem un kožtauriņiem tie ir vairāk kodēm līdzīgi. "Īsto" dižtauriņu grupas spārni ir lielāki, taustekļi taisni, kas galos veido mezgliņu, toties resngalvīšiem taustekļu gali ir āķveidīgi. Dižtauriņu kāpuri nevērpj kūniņas un kūniņu forma ir nedaudz kantaina, nevis apaļa.

Sistemātika
-----------

Laimiņu dižtauriņš (*Parnassius apollo*)
**Dižtauriņu virsdzimta** (*Papilionoidea*)

* Amerikas kožtauriņu dzimta (*Hedylidae*)
* Balteņu dzimta (*Pieridae*)
* Dižtauriņu dzimta (*Papilionidae*)
* Metālraibeņu dzimta (*Riodinidae*)
* Raibeņu dzimta (*Nymphalidae*)
* Resngalvīšu dzimta (*Hesperiidae*)
* Zeltainīšu dzimta (*Lycaenidae*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Lepidoptera
2. 1 2 3 4  Superfamily Papilionoidea - Butterflies (excluding skippers)
3. ↑  «Latvijas daba: Tauriņi - Sistemātiskais rādītājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 14. jūlijā. Skatīts: 2014. gada 11. martā.
4. ↑  «Tolweb: Papilionoidea». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 11. decembrī. Skatīts: 2014. gada 11. martā.
5. ↑  «Tolweb: Ditrysia». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 22. jūnijā. Skatīts: 2014. gada 11. martā.

Ārējās saites
-------------

* ADW: Papilionoidea
***Age Of Stones*** ir latviešu grupa, kas sākotnēji muzicēja džeza, roka un *funk* stilā. Laikam ejot, grupa savu muzicēšanas stilu pilnveidoja tipiskā rock un garage rock kursā. 1998. gadā, grupas pašos pirmsākumos darbojās zem nosaukuma "Mr Postman" un "Devīze" šādā sastāvā: Niks Jaunzems (vokāls, ģitāra), Jānis Mincis (ģitāra, vokāls), Kaspars Uškāns (bass, vokāls) un Artis Ābele (bungas). Šobrīd grupa muzicē šādā sastāvā: Niks Jaunzems (vokāls, ģitāra), Artis Ābele (bungas), Valts Jakubovičs (ģitāra, vokāls) un Jurģis Priedītis (bass, vokāls).

Biogrāfija
----------

Grupa *Age Of Stones* radusies Valmierā 2001. gada 12. janvārī kā četru jaunu, talantīgu mūziķu sadarbības rezultāts.

2006. gadā grupai iznāca debijas albums "Sapņojiet". Gadu vēlāk grupa pašu spēkiem izdevusi EP albumu Goin Out, kurā ir 6 dziesmas. Albums ir angļu valodā un ticis atskaņots Kalifornijā un Ņujorkā. 2010. gadā iznāca 3. studijas albums "Slaido Blondīņu Cirks". Grupas dziesmas ir tikušas izdotas arī dažādās izlasēs: Priekšnams 2 (2003) ar dziesmu "To Be Your Man", 100% Svaigs - N°9 (2006) ar dziesmu "Skaisti" (feat. Cipars) un 100% Svaigs - N°10 (2006) ar dziesmu "Beidzam Valmierā".

Diskogrāfija
------------

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| **Gads** | **Vāciņš** | **Nosaukums** | **Izdevējs** |
| 2006 |  | Sapņojiet | Raibā Taureņa Ieraksti |
| 2007 |  | Goin Out (EP) | Age Of Stones |
| 2010 |  | Slaido Blondīņu Cirks | Platforma/ Age Of Stones |
|  |  |
| --- | --- |
|  |  |
|

**Zirdziņš** (arī **zirgs**) ir figūra šaha spēlē. Uzsākot partiju, katram spēlētājam ir pa diviem zirdziņiem, kas atrodas aiz bandiniekiem tieši blakus šaha galdiņa stūrim. Zirdziņu un laidni sauc par vieglajām figūrām.

Zirdziņa gājieni
----------------

* Zirdziņš pārvietojas par diviem lauciņiem jebkurā virzienā un pēc tam par vienu lauciņu perpendikulāri.
* Zirdziņš ir vienīgā figūra, kas pārvietojoties var lēkt pāri citām figūrām. Visas pārējas figūras, ja ceļā atrodas citas figūras (vienalga, kādas krāsas), gājienu var izdarīt tikai līdz šķērslim. Protams, ka ceļā esošās figūras nedrīkst sist.

 Zirdziņa gājieni 

 Zirdziņa gājieni no sākumpozīcijas

Zirdziņa vērtība
----------------

Parasti pieņem, ka zirdziņa vērtība ir vienāda ar laidņa vai trīs bandinieku vērtību. Divi zirdziņi un laidnis ir līdzvērtīgi diviem torņiem vai dāmai. Bez materiālās vērtības, figūru vērtību nosaka arī pozīcija. Tā slēgtās pozīcijās zirdziņa vērtība pieaug, kamēr laidnim samazinās. Un otrādi — atklātās pozīcijās laidnim ir priekšrocības pret zirdziņu.

Zirdziņu raksturojums
---------------------

Zirdziņa neparastie gājieni nosaka, ka tam ir īpaša vērtība specifiskās pozīcijās, kad taisnā virzienā ejošo figūru gājienus bloķē aizsargātu bandinieku ķēde. Zirdziņš spēj tai pārlēkt pāri un tā traucēt pretinieku figūru izvietošanu, utt. Vēl viena vērtīga zirdziņa īpašība ir spēja ielikt pretinieka figūrām *dakšiņu* (dubultapdraudējumu). Zirdziņa *dakšiņa* ir efektīva ar to, ka tā ir grūtāk pamanāma nekā citu figūru *dakšiņas*.Vēl jāņem vērā, ka galotnēs karalis pret karali un diviem zirdziņiem stiprākā puse matu spēj ielikt tikai izņēmuma gadījumos. Parastais rezultāts ir neizšķirts.

 Trīskāršā dakšiņa

Notācija
--------

Algebriskajā šaha notācijā zirdziņu apzīmē ar lielo Z burtu. Vecākos izdevumos sastopams arī apzīmējums S.

Frazeoloģismi
-------------

* *gājiens ar zirdziņu* — ar šo frāzi dažreiz apzīmē nestandarta darbības veikšanu, jauna, negaidīta paņēmiena izmantošanu

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Šaha figūras |
| --- |
|  |
| 
* Karalis
* Dāma
* Tornis
* Laidnis
* Zirdziņš
* Bandinieks

 |

 |
**Vladislavs "Vlads" Ļistjevs** (krievu: *Владислав "Влад" Николаевич Листьев*; 1956. gada 10. maijs — 1995. gada 1. marts) bija krievu žurnālists. Viņš bija pirmais Ostankinas Pirmā kanāla ģenerāldirektors.

Biogrāfija
----------

Ļistjevs pabeidza sporta sabiedrības "Spartaks" skolu-internātu Sokoļnikos, Maskavā, un bija meistarkandidāts vieglatlētikā, PSRS čempions skriešanā uz 1000 m junioriem. 

Dienēja Tamaņas gvardes divīzija sporta rotā.

Pēc sagatavošanas nodaļas 1977.g. iestājās Maskavas Valsts universitātes žurnālistikas fakultātas starptautiskajā nodaļā, kuru absolvēja 1982.gadā ar grādu "Televīzijas literārais darbinieks"'.

No 1982. gadā viņš strādāja par redaktoru PSRS Gosteleradio (Valsts televīzijas un radio komitēja) tiešraides uz ārzemēm redakcijā. 1987. gadā bija aicināts vadīt televīzijas programmu "Skatiens" (krievu: *Взгляд*), kas kļuva visspopulārākā visā PSRS un bija priekštecis Latvijas Televīzijas programmai "Labvakar". Tajā laikā Ļistjevs kļuva ārkārtīgi populārs visā Padomju Savienībā ar reportāžam un raidījumiem tiešraidē.

Pēc PSRS sabrukuma kopā ar kolēģiem izveidoja telekompāniju "ВИD", kura veidoja televīzijas programmas Ostankinas Pirmajam kanālam. 

Kopš 1991. gada Ļistjevs bija kompānijas galvenais producents, bet kopš 1993. gada viņš bija ģenerāldirektors. Ļistjevs izveidoja televīzijas raidījumus "Brīnumu lauks" (krievu: *Поле чудес*), "Tēma" (krievu: *Тема*) un "Sastrēgumstunda" (krievu: *Час пик*).

1995. g. janvārī Krievijā tika izveidota jaunais televīzijas kanals ORT (Sabiedriskā Krievijas Televīzija), Ļistjevs kļuva tās ģenerāldirektors. Tajā laikā lielas reklāmas aģentūras, tajā skaitā Sergejam Ļisovskam piederošs "Premjer-SV" kontrolēja visu reklāmu televīzīja un naudas plusmu. Lai izmaiņīt šo situāciju, kompānijas vadība pieņēma lēmumu pārtraukt reklāmu ORT un pasludināja reklāmas moratoriju. Šo lēmumu daži uzskata par Ļistjeva slepkavības iemeslu. 

1995. gada 1. martā Ļistjevs tika nošauts savas mājas kāpņutelpā. Pirmā lode trāpīja plecā, bet otrā - galvā. Viņš netika apzagts. Visu 2. martu Ostankinas Pirmajā kanālā rādīja vienīgi Ļistjeva fotogrāfiju uz melna fona un uzrakstu "Vladislavs Ļistjevs ir nogalināts". Savu paziņojumu par šo slepkavību teica arī toreizējais Krievijas prezidents Boriss Jeļcins. Tiek ziņots, ka lietas izmeklētājs tika aizsūtīts piespiedu atvaļinājumā pēc tam, kad pateica, ka ir tuvu vainīgā atrašanai. Noilgums iestājās 2010. gadā.

Vladislavs Ļistjevs apbedīts 4. martā Vagaņkovas kapsētā netālu no dzejnieka un aktiera Vladimira Visocka.

Atsauces
--------

1. ↑  «Владислав Николаевич Листьев». peoples.ru.
2. ↑  Уваров знает, кто убил Листьева

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 72203480
* LCCN: no96001779
* ISNI: 0000 0000 4213 7436
* GND: 119411466
* SUDOC: 13666802X

 |

 |
**Lapblusiņas (*Psylloidea*)** ir viena no augutu apakškārtas virsdzimtām.

Morfologija
-----------

Ķermeņa garums ir līdz 4 mm (atsevišķos gadījumos līdz 6 mm). Lapblusiņu aizmugurējās kājiņas ir pielāgotas lekšanai, kas ļauj tām pārvietoties lēcieniem. Lielākajai sugu daļai taustekļiem ir 10 posmi, un tikai nedaudzām sugām ir 6 vai 9 posmi. Labi attīstīti plēvveidīgi spārni. Priekšspārni lielāki par pakaļspārniem. Sugas lielā mēra nosaka pēc spārnu tīklojuma.
Nimfu noteikšanas svarīgakā īpašība ir anālās atveres stāvoklis un vaska dziedzeru poru izvietojums ap to.

Ekoloģija
---------

Oliņas pie auga virsmas parasti tiek piestiprinātas ar kātiņu. Kāpuri saplacināti, mazkustīgi. Lapblusiņas barojoties nespēj pilnībā pārstrādāt augu cukurus, tāpēc to eskrimenti ir saldi un veido uz augu daļām t.s. medusrasu, kas savukārt kalpo par labu augsni kvēpsarmas sēnēm. Līdzīgi laputīm arī lapblusiņu izdalījumu dēļ tās apciemo skudras. Daudzas lapblusiņas ir kultūraugu kaitēkļi (piem. ābeļu lapblusiņa (*Psylla mali*), bumbieru lapblusiņa (*Cacopsylla pyri*). Kaitējumu nodara pārsvarā kāpuri, kas izsūc augu sulas, izraisot lapu un pumpuru vīšanu, ziedu nobiršanu, augu augšanas palēnināšanos.

Sistemātika
-----------

Pasaulē zināmas apmēram 1000 sugas, Eiropā 382 sugas, Latvijā ap 40 sugām.

* virsdzimta: Lapblusiņas

* dzimta: *Aphalaridae*
* dzimta: *Calophyidae*
* dzimta: *Carsidaridae*
* dzimta: *Homotomidae*
* dzimta: *Phacopteronidae*
* dzimta: lapblusiņas (*Psyllidae*)
* dzimta: *Triozidae*
Šis raksts ir par ieroča detaļu. Par apdzīvotu vietu skatīt rakstu Laidi.
**Laide** ir daudzos šaujamieročos un dažos stopos pie stobra kārbas klātesoša daļa, kas domāta, lai pārnestu atsitienu no šaujoša ieroča uz šāvēja plecu. Kopā ar siksnu un reizēm arī divkāji laide var kalpot arī, lai nostiprinātu ieroci pirms šaušanas. Tā var būt izgatavota no koka, metāla, plastmasas, tā var būt arī sabīdāma, uz sāniem, uz augšu vai leju noliecama u.c. 

Salokāma Sig 550 šautenes laide

Raksturojums
------------

Ja no ieroča tiek šauts, to neatbalstot pret plecu (vai nu tāpēc, ka tas ir balstīts uz trijkāja vai militārā transportlīdzekļa, vai tas tiek turēts rokās kā pistole), laide nav vajadzīga. Kad ierocis ir izstrādāts, lai ieņemtu gan uz transporta uzstādīta, gan pārnēsājama ieroča lomu, bieži vien tam ir noņemama laide. Tāpat daudzu mašīnpistoļu un dažu triecienšauteņu stāvoklī ierocim ir saliekama laide, līdz ar to ierocis var tikt ērti lietots no pleca, rokās vai no gurna, kā kurā reizē vajadzīgs. Metāla elementu iekļaušana laidē nav ne vajadzība, ne arī iespēja. Kad ir izjaukta MA-1 šautene, tās metāla elementi un munīcija der ievietošanai tās laidē ūdensdrošai uzglabāšanai.

Tradicionāli laides tika izgatavotas no koka, pārsvarā no izturīgas cietkoksnes. Salokāmās laides mēdz būt veidotas no tērauda caurulēm, modernās saliktu materiālu laides pārsvarā ir no pastiprinātas plastiskās šķiedras ar putuplasta serdi.

Skatīt arī
----------

* Sabīdāmā laide
Vijciema čiekurkalte 2016. gadā
**Vijciema čiekurkalte** (arī **Mežmuižas čiekurkalte**) ir uzņēmumam "Latvijas valsts meži" piederoša struktūrvienība un industriālais piemineklis, kas atrodas Vijciema pagasta Mežmuižā.

Čiekurkalte tika uzbūvēta 1895. gadā pēc plašiem ugunsgrēkiem un vētrām, kas bija izpostījušas plašus meža masīvus Ziemeļvidzemē. Ar pārtraukumu no 1970. līdz 1992. gadam čiekurkalte darbojas līdz šodienai. Iekārtas saglabātas, pateicoties meža darbinieku entuziasmam. Arī mūsdienās tiek darbināta sēklu ieguvei, izmantojot autentiskās ar roku darbināmās iekārtas, to skaitā 24 čiekuru žāvēšanas cilindrus. Sēklu ieguve parasti notiek katru gadu no janvāra līdz aprīlim. Iespējamas ekskursijas.

Vijciema čiekurkalte ir vecākā Latvijā, un vienīgā šāda tipa čiekurkalte pasaulē.

2020. gadā iekļauta arī Valsts aizsargājamo kultūras pieminekļu sarakstā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas industriālais mantojums: Objektu saraksts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 16. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 8. septembrī.
2. ↑  Informācija no stenda pie Vijciema čiekurkaltes
3. ↑  «Vijciema čiekurkaltei – valsts aizsargājamā kultūras pieminekļa statuss». Vidzemes televīzija. 2020-02-08. Skatīts: 2020-02-10.

Ārējās saites
-------------

* Vijciema čiekurkalte portālā mammadaba.lv Archived 2016. gada 2. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.

Koordinātas: 57°35′33″N 26°02′24″E﻿ / ﻿57.59250°N 26.04000°E﻿ / 57.59250; 26.04000
Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Livonijas ordeņa karaspēks devās uz Pleskavu (*Pskov*).
Pleskavas kremļa modelis. Priekšplānā Daumanta pilsēta, kuru bija ieņēmuši aplencēji.
Pleskavas kremļa Daumanta sienas mūsdienu attēls. Pa kreisi Daumanta tornis.
**1269. gada Pleskavas aplenkums** notika 1269. gada martā Lietuvas-Livonijas kara (1262—1282) laikā kā atbildes karagājiens pēc krievu karaspēka iebrukuma Igaunijā un Rakveres kaujas iepriekšējā gada februārī. 

Pēc Izborskas nodedzināšanas un nesekmīga Pleskavas kremļa aplenkuma Livonijas armija atkapās pāri Pleskavas ezeram un noslēdza miera līgumu ar Novgorodas kņaza vietnieku Juriju, kā rezultātā Novgoroda izstājas no kara un noslēdza miera līgumu ar Livonijas ordeņa mestru. Lietuvas dižkunigaitija Traidena vadībā turpināja karu.

Livonijas karaspēks
-------------------

Livonijas konfederācijas karaspēkā bija 180 Livonijas ordeņa un Dāņu Igaunijas bruņinieku un ap 18 000 letu, līvu un igauņu karavīru, kas "zirgos bija atjājuši, ko segām bija rotājuši pēc bruņinieku parauga". Karagājienā piedalījās arī ap 9000 karavīru, kas bija ieradušies no kuģiem (*schiflûte* — "kuģinieki").

Atskaņu hronikas vēstījums
--------------------------

Laikā, kad zemē valdīja posts, Livonijas mestrs kopā ar ordeņa padomi nosprieda, ka ir jādodas karagājienā pret krieviem, kam ar prieku piekrita Dānijas ķēniņa vasaļi Igaunijā. No Livonijas zemes pamatiedzīvotājiem tika mobilizēts ap astoņpadsmit tūkstošus vīru stiprs jātnieku karaspēks. Ar kuģiem ieradās vēl deviņi tūkstoši karotāju.

Pie krievu zemes robežas karaspēku sadalīja vairākos pulkos un vadību uzņēmās mestrs Oto fon Luterbergs. Viņi uzbruka Izborskas cietoksnim un to nodedzināja, pēc tam pulki devās uz Pleskavu, kuru tās aizstāvji paši aizdedzināja un patvērās kremlī. Livonijas karaspēks aplenca cietoksni. No Novgorodas palīgā pils aizstāvjiem ieradās karaspēks, bet "tie bij no brāļiem nobijušies". Aukstuma un lietus dēļ uzbrucēji pārtrauca aplenkumu un ar kuģiem pāri Pleskavas ezeram un pa sauszemi atgriezās savā zemē.

Livonijas mestra nometnē ieradās Novgorodas vietvalža kņaza Jurija (*rûßisch vurste Juries genant*). sūtnis un ierosināja viņu ierasties uz miera sarunām. Mestrs kopā ar bruņiniekiem un strēlniekiem devās atpakaļ pāri ezeram, kur tie ar Novgorodas kņaza vietnieku noslēdza "labu mieru", lielu vērību veltot tirdzniecības sakaru attīstībai.

Novgorodas hronikas vēstījums
-----------------------------

Visu svēto dienā vācieši ar lieliem spēkiem atnāca uz Pleskavu un uzbruka pilsētai un neko nepanāca, bet daudz cieta un stāvēja desmit dienas. Novgorodas vīri ar kņazu Juriju tos aizdzina, daži steigā aizjāja ar zirgiem un citi devās prom ar laivām. Kad vācieši saprata novgorodiešu spēku, viņi pārbēga pāri upei. Novgorodas vīri noslēdza miera līgumu ar visiem saviem nosacījumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika (07677. - 07767.)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 7. februārī. Skatīts: 2012. gada 14. februārī.
2. ↑  The Chronicle of Novgorod: p.103 (angliskais tulkojums)

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
*COROT-7* gaismas spektrālais sastāvs.
**COROT-7** ir G-tipa galvenās secības zvaigzne, kas atrodas apmēram 143 parseku attālumā no Zemes Vienradža zvaigznājā. Novērojumi liecina, ka zvaigznei ir divas un iespējams, ka 3 planētas. Raugoties no Zemes tā ir +11,67 zvaigžņlieluma objekts.

Abas *COROT-7* sistēmas planētas ir pārāk karstas, lai uz tām eksistētu dzīvība. Temperatūras starpības starp orbītas vistālāko un vistuvāko punktu ir niecīgas planētu riņķveidīgo orbītu dēļ.

Zvaigznes masa ir 0,93 MSUN, un tās rādiuss ir 0,866 MSUN. Zvaigzne ir nedaudz vēsāka (temperatūra 5275 K jeb 5002 °C) par Sauli, tāpēc zvaigzne izstaro gaismu, kura pēc spektrālā sastāva ir nedaudz sarkanīgāka par Saules gaismu.

**COROT-7 sistēmas planētu saraksts**| Planētas nosaukums | Planētas rādiuss (Rjup) | Planētas masa (Mjup) | Planētas attālums no Zvaigznes (AU) | Planētas apriņķošanas periods (dienas) | Planētas vidējā temperatūra ziemā (°C) | Planētas vidējā temperatūra (°C) | Planētas vidējā temperatūra vasarā (°C) | Planētas orbītas ekscentriskums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| COROT-7b | 0,154 | 0,015 | 0,0172 | 0,853585 | 1663 | 1667 | 1671 | 0,0039 |
| COROT-7c |  | 0,026 | 0,046 | 3,698 | 912 | 913 | 914 | 0,0018 |
***COLT*** ir 2010. gadā Ogrē dibināta rokgrupa, ko izveidoja rokmūziķis Harijs Zariņš, pieaicinot Ati Ieviņu, ģitāristu Rolandu Majoru, basģitāristu Tomu Veismani un bundzinieku Kasparu Pļavnieku. Grupa pirmos panākumus guva 2011. gadā ar savu debijas albumu „Sapņi lido debesīs".

Grupas populārākie hiti ir „Neļauj aiziet man", „Sapņi lido debesīs", „Par Latviju!", „Lietus serenāde", kā arī „Ugunsdzēsējs" un „Metāla zirgs". Grupa arī sadarbojusies ar dziedātājām Antru Stafecku un Dināru Rudāni, izlaižot singlus „Ogres Romance" un Zigmara Liepiņa „Sikspārņa blūzs".

2014. gadā grupa izdeva savu otro albumu „Tu jau zini kas būs", kas tika nominēts Latvijas Mūzikas ierakstu gada balva „Zelta mikrofons" kategorijā „Labākais albums", bet 2 tā dziesmas „Eņģeļi raudās" un „Metāla zirgs" kategorijās: „Labākā dziesma" un „Labākais videoklips".

2015. gadā grupa piedalījās albuma „Mīlas rokbalādes" ierakstā.

Diskogrāfija
------------

Studijas albumi
* "Sapņi lido debesīs (2011)
* "Tu jau zini kas būs (2014)

Atsauces
--------

1. ↑  «Grupa Colt izdod albumu Sapņi lido debesīs». *Diena* (latviski). 2011. gada 31. oktobris. Skatīts: 2015. gada 1. martā.
2. ↑  «Pašmāju hārdroka grupa «Colt» izdod jaunu albumu». *tvnet.lv* (latviski). 2014. gada 2. maijs. Skatīts: 2015. gada 1. martā.
3. ↑  «Zelta Mikrofons: rokeri COLT kandidēs uz trim nominācijām». *skaties.lv* (latviski). 2014. gada 25. novembris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 22. decembrī. Skatīts: 2015. gada 1. martā.
4. ↑  «Valentīna rokenrols – koncerts un CD «Mīlas rokbalādes»». *tvnet.lv* (latviski). 2015. gada 13. februāris. Skatīts: 2015. gada 1. martā.

Ārējās saites
-------------

* *draugiem.lv* lapa (latviski)
* COLT 2014 @ OKC (latviski)
**Kipras ciedrs** (*Cedrus brevifolia*) ir ciedru ģints koku suga. Dabā sastopams Kipras salā, endēmiska suga. Reizēm šī suga tiek uzskatīta par Libānas ciedra pasugu (*Cedrus libani var. brevifolia*).

Apraksts
--------

Jaunajiem kociņiem konusveidīga lapotne, kokiem pieaugot, tā izplešas platumā. Vecajiem kokiem lapotne iegūst lietussarga formu. Atsevišķi koki sasniedz 40 m augstumu. Jaunie dzinumi kaili vai nedaudz pūkaini. Skujas tumši zaļas, 5-10 mm. garas, cietas, četršķautnainas. Čiekuri atsevišķi, gaiši brūni, līdz 7 cm. garumā un 4 cm. diametrā, muciņveidīgi. No Libānas ciedra atšķiras ar īsākām skujām, mazāka izmēra čiekuriem un mazāku noturību pret aukstumu.

Izplatība
---------

Kiprā aug ap 230 tūkst. Kipras ciedru, bet atsevišķa ciedru audze ir tikai viena, kas atrodas ciedru ielejā pie Tillirian-Trodosas. Ielejas garums ir ap 800 metru, un tur aug ap 2000 ciedru koku. Šeit aug arī vecākais Kipras ciedrs (ap 800 gadu vecs). Tagad šeit ir ierīkots dabas rezervāts. Kipras ciedri ir introducēti arī dažādos botāniskajos dārzos (piem. Ņikitinas botāniskajā dārzā, Krimā).
Žemaitijas bīskapijas muzejs Varņos.
**Žemaitijas bīskapija** bija katoļu bīskapija Žemaitijas teritorijā, kas pastāvēja no 1417. gada līdz Romas katoļu Kauņas arhidiecēzes dibināšanai 1926. gadā. Žemaitijas bīskapijas centrs bija Medininkos (Varņos). Kurzemes un Zemgales hercogistes un un Kurzemes guberņas laikā Žemaitijas bīskapiem bija pakļautas arī Kurzemes, Zemgales un Sēlijas katoļu draudzes.

Vēsture
-------

1237. gadā Romas pāvesta legāts Modenas Viļums sadalīja zemes starp Daugavu un Nemunu trīs bīskapijām: 1. Rīgas bīskapijai pievienoja Vanemas zemi uz ziemeļiem no Abavas; 2. Kursas bīskapijā ietilpināja kuršu zemes starp Abavu un Nemunu; 3. Zemgales bīskapijas sastāvā iekļāva zemes starp Daugavu un Neres upi, austrumu robežu noteica no Neres iztekas taisnā virzienā līdz Polockai. Tātad Zemgales bīskapa valstī tika ietilpinātas arī žemaišu un lietuviešu zemes.
Lietuvas karalis Mindaugs 1254. gada 12. martā Žemaitijas teritorijā piešķīra Lietuvas bīskapam Kristiānam pusi no Raseiņu (*Rassegene*), Betigalas (*Betegallen*) un Laukuvas (*Lokowe*) zemēm, izveidojot Karšuvas (Veršovijas) bīskapiju (latīņu: *episcopatus* vai *diocesis Wersoviensis*), kas pastāvēja līdz 1260. gadam Rīgas arhibīskapa Alberta II pakļautībā.

1410. gadā Grīnvaldes kaujā Polijas un Lietuvas apvienotais karaspēks karaļa Jagaiļa vadībā pilnīgi sagrāva Vācu ordeņa spēkus lielmeistara Ulriha fon Junginena (*Ulrich von Jungingen*) vadībā. 1411. gadā pēc Pirmā Toruņas līguma Žemaitiju iekļāva Lietuvas dižkunigaitijas sastāvā kā kunigaitiju līdztekus Viļņas kunigaitijai un Traķu kunigaitijai. 
1413. gadā žemaiši pieņēma kristīgo ticību. 1417. gadā dižkungs Vītauts Dižais nodibināja Žemaitijas bīskapiju, ko apstiprināja Konstances koncilā.

Bīskapi
-------

* Traķu Matīss (1417—1422)
* Viļņas Jēkabs (1436—1439)
* Nikolajs III Radvils (1515–1530)
* Merkelis (Melhiors) Giedraitis (1576—1609)
* Ābrams Vaina (1626–1631)
* Jurģis Tiškevičs (1633–1649)
* Aleksandrs Sapeha (1660–1667)
* Kazimirs Pacs (1667–1695)
* Matejs Volončevskis (dzimis Valančus, 1849–1875)
* Aleksandrs Kazimirs Beresnevičs (1875–1882)
* Kaspars Cirtauts (1910–1913)
* Francisks Karevičs (1914–1926)

Atsauces
--------

1. ↑  Medieval Lithuania: Sources Archived 2019. gada 20. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. Tomas Baranauskas (latīniski, angliski)