recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lāčupīte no Zolitūdes stacijas līdz ietekai Hapaka grāvī Rīgas kartē ar vāciskajiem vietvārdiem (1913). Lačupes kreisajā krastā iezīmēta Jaunā muiža (*Neuhof*)
Eduarda Šmita iela
**Lāčupe** ir Rīgas pilsētas daļa Kurzemes rajonā Pārdaugavā, kas ietilpst Imantas un Kleistu apkaimēs, pa Bolderājas dzelzceļa līniju robežojoties ar Iļģuciema apkaimi.
Mūsdienās šajā teritorijā ir izvietojušās dažādas vairumtirdzniecības un mazumtirdzniecības bāzes pie Bolderājas dzelzceļa atzariem.

Vēsture
-------

Lāčupe savu nosaukumu ieguvusi no Hapaka grāvja pietekas — Lāčupītes. 17. gadsimtā šeit atradās Lāčupes Jaunā muiža (*Nyhof*) jeb Lamberta muiža, kurai nav zināma precīza atrašanās vieta, tomēr pēc 1917. gada kartogrāfiskā materiāla, tās iespējamā atrašanās vieta ir tagadējās Kleistu un Buļļu ielas rajonā, kas daļēji iekļaujas Kleistu apkaimes teritorijā.

1844. gadā Kleistu muižas mantinieki uz tās zemes esošās Jauno, Lamberta, Šulca un Vīķu muižiņas iznomāja, un 1845. gadā Jaunās muižas īpašnieks Eduards Šmits nodibināja dzelzs mašīnskrūvju fabriku, vēlāk mašīnu fabriku.

Vienlaidus apbūves rajons jeb Šulca muiža (*Schultzenhof*) ar Šķērsielu un Bolderājas ielu uz dienvidiem no Buļļu ielas sāka veidoties 19. gadsimta beigās un 20. gadsimta sākumā. 19. gadsimta beigās aiz Rīgas pilsētas robežas izveidoja Lācara jeb Lāčupes kapus, kas strauji izauga 20. gadsimtā, kad slēdza daudz kapu Rīgas centrā.

Neilgi pēc Latvijas valsts nodibināšanas 1924. gada 24. februārī Saeimas pieņemtais likums par Rīgas pilsētas administratīvajām robežām juridiski apstiprināja jaunās robežas. Pilsētas robežās iekļāva arī Kleistu un Šulca muižas zemes. 1974. gadā Rīgas pilsētai pievienoja teritoriju pie Lāčupes kapiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Andris Ārgalis, 2000. Rīga. — Rīga: Apgāds AS "Preses nams", 107. lpp.
2. ↑  Karte des westlichen Ruβlands. Kriegsausgabe // Herausgegeben von der Kartogr: Abteilung der Kgl. Preuβ. Landesaufnahme 1917, Mafsstab 1:100 000
3. ↑  «ambermarks.com». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 13. jūnijā. Skatīts: 2017. gada 20. jūnijā.
4. ↑  Rīgas ielas, 2001 // Enciklopēdija, 1. sēj. — Rīga: Apgāds Priedaines, 238. lpp; 43. lpp.
5. ↑  Pēteris Jērāns (redaktors). «Rīgas Robežas». *Rīga: enciklopēdija*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988. 606. lpp.
6. ↑  Rīgas teritorija un robežas 13. gs. — 1979. gadā. // Rīgas ielas, 2001 // Enciklopēdija, 1. sēj. — Rīga: Apgāds Priedaines, 24—25.lpp. kopā 238. lpp.
**Zvīņastlidvāveru dzimta** (*Anomaluridae*) ir viena no grauzēju kārtas (*Rodentia*) dzimtām, kas apvieno 7 mūsdienās dzīvojošas sugas un kas tiek iedalītas 3 ģintīs. Tās izplatītas Āfrikas centrālās daļas mežos.

Kopīgās īpašības
----------------

Zvīņastlidvāveres ir nelieli vai vidēji lieli grauzēji ar pūkainu asti un lielām ausīm, ārēji atgādinot vāveres. Tomēr to aste nav tik pūkaina kā vāverēm. Lielākajai daļai sugu (izņemot Kamerūnas zvīņastvāveri), līdzīgi kā lidvāverēm, priekškājas un pakaļkājas savieno ādas membrāna. Atšķirībā no lidvāverēm membrāna priekškājām pievienota drīzāk pie elkoņa, nevis pie plaukstas locītavas. Astes apakšējā daļā pie pamatnes aug divas rindas smailas, uz augšu pacēlušās keratīna plāksnītes. Tās kalpo dzīvnieka atbalstam, sēžot uz koka zara, iecērtoties kā āķiem mizā. Lielākajai daļai sugu ir košs kažoks.

Uzvedība
--------

Lielākā daļa dzimtas sugu ir aktīvas nakts laikā, gaišo diennakts laiku pavadot koka dobumā. Galvenokārt barojas ar augu izcelsmes barību: lapām, ziediem un augļiem. Nelielos daudzumos barojas arī ar kukaiņiem. Meklējot barību, mēdz klejot, bet ne tālāk par 6 km no migas. No koka uz koku lec planējot, līdzīgi kā lidvāveres izplešot ādas kroku. Ar astes palīdzību spēj lidojumam mainīt virzienu. Parasti uzturas pa pāriem, bet reizēm veido kolonijas, kurās var būt līdz 100 īpatņiem.

Sistemātika
-----------

**Zvīņastlidvāveru dzimta** (*Anomaluridae*)

* Lielo zvīņastlidvāveru apakšdzimta (*Anomalurinae*)
	+ Lielās zvīņastlidvāveres (*Anomalurus*)
		- Bīkrofta zvīņastlidvāvere (*Anomalurus beecrofti*)
		- Derbija zvīņastlidvāvere (*Anomalurus derbianus*)
		- Pela zvīņastlidvāvere (*Anomalurus pelii*)
		- Pundurzvīņastlidvāvere (*Anomalurus pusillus*)
* Mazo zvīņastlidvāveru apakšdzimta (*Zenkerellinae*)
	+ Kamerūnas zvīņastvāveres (*Zenkerella*)
		- Kamerūnas zvīņastvāvere (*Zenkerella insignis*)
	+ Mazās zvīņastlidvāveres (*Idiurus*)
		- Garausu zvīņastlidvāvere (*Idiurus macrotis*)
		- Mazā zvīņastlidvāvere (*Idiurus zenkeri*)

Atsauces
--------

1. ↑  Mammal Species of the World: Family Anomaluridae
2. 1 2 3 4 5 6 7 8  «ADW: Anomaluridae». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 23. jūlijā. Skatīts: 2019. gada 12. jūnijā.
3. 1 2  Fleming, Theodore (1984). Macdonald, D. (ed.). The Encyclopedia of Mammals. New York: Facts on File. p. 632. ISBN 0-87196-871-1.

Ārējās saites
-------------

* Wildlife Journal: Anomaluridae - Scaly-tailed Squirrels
* Encyclopedia: Anomaluridae
Ar Kājnieku trieciena nozīmi apbalvots Waffen-SS virsnieks
**Kājnieku trieciena nozīme** (vācu: *Infanterie-Sturmabzeichen*) bija Trešā reiha apbalvojums Vērmahta sauszemes spēkos Otrā pasaules kara laikā. Ar to apbalvoja gan karavīrus, gan virsniekus, kas bija izcēlušies kaujas laukā. Apbalvojums tika izveidots 1939. gada 20. decembrī ar Trešā Reiha Sauszemes bruņoto spēku virspavēlniecības (vācu: *Oberkommando des Heeres*) lēmumu. Sākotnēji pastāvēja tika šīs nozīmes variants sudrabā un ar to apbalvoja tikai kājniekus, bet 1940. gada 1. jūnijā tika izveidota šī apbalvojuma bronzas versija, ar kuru apbalvoja tikai motorizēto daļu karavīrus.

### Sudraba

Ar to apbalvoja:

* piedalīšanos trijos vai vairāk kājnieku triecienos,
* piedalīšanos trijos vai vairāk kājnieku pretuzbrukumos,
* piedalīšanos trijās vai vairāk izlūkošanās,
* piedalīšanos tuvcīņas sadursmē,
* trīs atsevišķām reizēm, kad ir noturētas pozīcijas pret pretinieka uzbrukumu.

### Bronzas

Tie paši kritēriji, kas iepriekš minēti, tikai ieguvējam bija jābūt motorizēto daļu karavīram.

Izskats un apbalvošana
----------------------

Kājnieku trieciena nozīme (sudraba)
Nozīme sastāvēja no ovāla ozollapu vainaga, kuru apakšā saturēja lente. Pa diagonāli pāri tam bija novietota šautene Mauzer 98k ar durkli. Augšā bija novietos ērglis, kurš savos nagos turēja svastiku. Apbalvojuma izmērs bija 54 х 46 mm, bet varēja būt arī citi izmēri. Otra puse bija vai nu gluda, vai arī uz iekšpusi vērsta. Piestiprināšanai pie formas tērpa izmantoja spraužamadatu.

Apbalvojumu pasniedza tiešie kauju komandieri un tas tika darīts bez īpašas ceremonijas, respektīvi, lauku apstākļos. Apbalvojumam līdzi nāca dokuments, kurā bija norādīts apbalvotā vārds, vienība, izsniedzēja paraksts un zīmogs. Pats apbalvojums tika pasniegts brūnā aploksnē ar apbalvojuma nosaukumu uz tās. Tas bija jānēsā kreisajā krūšu pusē, zem Dzelzs krusta vai augstāka apbalvojuma.

Pēc Otrā pasaules kara, 1957. gadā, Vācijas Federatīvajā Republikā tika izdots likums, kas ļāva nēsāt veterāniem visus līdz Otrā pasaules kara beigām iegūtos apbalvojumu, bet bez nacionālsociālisma simboliem, piemēram, svastikas, rūnām un tā tālāk. Tāpēc arī šim apbalvojuma tika izgatavota jauna versija, kur vairs nebija ērgļa ar svastiku nagos.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  Gesetz über Titel, Orden und Ehrenzeichen (vāciski)

Ārējās saites
-------------

* Detalizēts izklāsts par Kājnieku trieciena nozīmi (vāciski)
* Īss apraksts (angliski)
* Apbalvojuma vēsture un apraksts (krieviski)
**Ežēns Ruso** (franču: *Eugène Rousseau*; 1810. gada 13. novembris Sendenī — 1870. gads) bija Francijas un ASV šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Francijā, kur izveidojies par vienu vadošajiem Parīzes šahistiem. 1839. gadā Parīzes šaha kafejnīcā *Café de la Régence* nospēlējis 100 partiju maču ar Lionelu Kīzericki, kuru zaudējis. 1841. gadā ieradies ASV, kur apmeties Ņūorleānā. Tajā pašā gadā nospēlējis divus mačus ar Džonu Viljamu Šultenu: pirmo zaudējis (+10, -11, =0), bet otro uzvarējis (+7, -4, =0). 1843. gadā Ņujorkas mačā atkārtoti pieveicis Šultenu (+13, -8, =0). 1845. gada decembrī Ņūorleānas kafejnīcā *Sazerac Coffee House* nospēlējis maču ar Čārlzu Henriju Stenliju, kurš tiek uzskatīts par pirmo neoficiālo maču par ASV šaha čempiona titulu. Mačs ritējis līdz viena spēlētāja 15 uzvarām, uzvarētājs saņēmis visu balvu fondu — 1000 ASV dolāru. Ruso zaudēja maču (+8-15=8). Šo maču klātienē astoņu gadu vecumā vēroja arī Pols Morfijs, kurš divpadsmit gadu vecumā jau spēja pieveikt Ruso. 1850. gadā Ruso bezcerīgi zaudēja maču Johanam Leventālam ar 0:5. 1867. gadā Ruso piedalījās Parīzes starptautiskajā šaha turnīrā, kurā 12 dalībnieku konkurencē palika pēdējā vietā (uzvarēja Ignacs Kolišs).

Pazīstams arī kā itāļu atklātnes varianta autors, kurš nosaukts viņa vārdā par Ruso gambītu: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 f5.

Atsauces
--------

1. ↑  C50: Rousseau gambit

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Džons Viljams Šultens** (angļu: *John William Schulten*; 1821. gadā — 1875. gada 25. decembris) bija vācu izcelsmes ASV šahists.

Biogrāfija
----------

Pēc profesijas bijis vīnu tirgotājs, kurš bieži ceļojis no ASV uz Eiropu un atpakaļ. Sava aktīvā dzīves stila dēļ laikā no 1840. gadu sākuma līdz 1850. gadu beigām nospēlējis vairākus mačus ar gandrīz visiem tā laika vadošajiem šahistiem — Ādolfu Andersenu, Aleksandru Dešapelu, Danielu Harvicu, Bernhardu Horvicu, Lionelu Kizericki, Polu Morfiju, Gustavu Neimani, Žilu Arnu de Rivjēru, Ežēnu Ruso, Pjēru Sentamānu, Čārlzu Henriju Stenliju, Tassilo fon der Lazu un Johanness Cukertorts, kuros pārsvarā cietis zaudējumus. Pazīstamākā Šultena partija ir 1857. gadā Ņujorkā uzvarētā pret Polu Morfiju, kurā pēdējais labākā pozīcijā nepamanījis vienkāršu mata draudu un cietis sakāvi jau 18. gājienā.

Šultena vārdā ir nosaukts šaha atklātņu variants Evansa gambītā: 1. e4 e5 2. Zf3 Zc6 3. Lc4 Lc5 4. b4 Lxb4 5. c3 La5 6. d4 exd4 7. O-O b5.

Atsauces
--------

1. ↑  John William Schulten vs Paul Morphy (1857)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Plašinātās realitātes karte mobilajā tālrunī
10.000 kustīgu pilsētu, AR (paplašinātā realitāte), Marks Lī, 2018/2019, Stadtbibliothek, Štutgarte, Vācija
**Paplašinātā** jeb **papildinātā realitāte** ir skatījums uz fizisko reālās pasaules vidi, kuras elementi tiek tiešraidē papildināti ar datoru veidotu sensoro ievadi, piemēram, skaņas, video, grafikas vai GPS datiem. Tā ir saistīta ar vispārējo koncepciju, ko sauc par pastarpināto realitāti, kurā īstenības skats ir mainīts ar datoru. Tehnoloģijas galvenā funkcija ir indivīda pašreizējās īstenības uzlabošana. Savukārt, virtuālā realitāte aizvieto reālo pasauli ar pilnībā simulētu. Paplašināšana parasti notiek reālajā laikā un jēgpilnā kontekstā ar vides elementiem, piemēram, sporta spēles rezultāts mača laikā televīzijā. Ar paplašinātas realitātes tehnoloģijas palīdzību (piemēram, pievienojot datoru redzējumu un objektu atzīšanu) informācija par lietotājam apkārt esošo reālo pasauli kļūst interaktīva un digitāli manipulējama. Ar mākslīgo informāciju par vidi un tās objektiem ir iespējams pārklāt reālo pasauli.

Ierīces
-------

Galvenās paplašināto realitāti veidojošās ierīces ir procesors, displejs, sensori un ievades ierīces. Mūsdienu mobilajās ierīcēs, piemēram, viedtālruņos un planšetdatoros ir iebūvēti šie elementi, kuros bieži ietilpst arī MEMS sensori, piemēram, akselerometrs, GPS un cietvielu kompass, padarot tos par piemērotām paplašinātās realitātes platformām.

Izmantojums
-----------

Paplašinātajai realitātei ir daudz izmantojumu. No šīs tehnoloģijas izmantošanas jomas var gūt daudz labumu. Sākotnēji tā tika izmantota militārās, rūpniecības un medicīnas programmās, bet drīz vien tika piemērota arī tirdzniecības un izklaides vietās.

Piezīmes un atsauces
--------------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Augmented reality*** |

1. ↑  «10.000 kustīgu pilsētu – tās pašas, bet citādas, AR» (angļu). Skatīts: 2018-12-26.
2. ↑  Akadēmiskā terminu datubāze - augmented reality LZA Terminoloģijas komisija. Skatīts: 2016 gada 9. oktobrī.
3. ↑   (angliski)
4. ↑   Archived 2016. gada 24. maijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
5. ↑   Archived 2016. gada 21. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
6. ↑   (angliski)
7. ↑   (angliski)
8. ↑   Archived 2012. gada 5. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
9. ↑   (angliski)
10. ↑   (angliski)
11. ↑   (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2006020069
* GND: 4715802-5
* NDL: 01211643
* NKC: ph885242

 |

 |
Šis raksts ir par ezeru. Par dabas liegumu skatīt rakstu Liepājas ezers (dabas liegums).

**Liepājas ezers** ir liels ezers Liepājas pilsētā un Dienvidkurzemes novadā.

Lagūnas tipa ezers, no jūras atdala vairākus kilometrus plats smilšu bārs. Spēcīga eitrofikācija, aizaugošs, plaši niedru masīvi, jo īpaši dienvidu daļā. Iepretī Liepājai plašs ūdens klajums. Ap 15 salu ar kopējo platību — 36 ha. Krasta līnijas garums — 44,6 km. Ezera gultni pārsvarā klāj dūņas, 0,4—1 m biezs slānis. Krasti zemi. 10 sugu zivis. Galvenās pietekas: Bārta, Ālande, Otaņķe.

1697.—1703. gadā izrakts kanāls, kas savieno ezeru ar jūru, jo dabīgā ezera notece tiek pieskalota ar smiltīm. Tā kā Liepājas pilsētas teritorijā gruntsūdens slāņos notikusi jūras sālsūdens intrūzija, pilsētas ūdensņemšanas vietas izbūvētas tālāk iekšzemē, tai skaitā Liepājas ezera otrā krastā. Šīs ūdensņemšanas vietas ar pilsētu pāri ezeram savieno ūdensvads. Laivu bāze atrodas dienvidos no Liepājas, "Reiņos". Ezerā notiek niedru pļaušana. Ezera dienvidu daļā ir izveidots liegums. Putniem nozīmīga vieta.

Liepājas ezers un tās piekrastes pļavas ir dabas liegums un kopš 2004. gada *Natura 2000* teritorija.

Galerija
--------

* Golodova dambisGolodova dambis
* Putnu novērošanas tornisPutnu novērošanas tornis

Ārējās saites
-------------

* www.ezeri.lv datu bāze
* Dabas lieguma "Liepājas ezers" individuālie aizsardzības un izmantošanas noteikumi

Skatīt arī
----------

* Latvijas lielākie ezeri
**Asinssārtā dzegužpirkstīte** (*Dactylorhiza cruenta* (O.F.Mill) Soó, arī *Dactylorhiza incarnata* ssp. *cruenta*) ir orhideju dzimtas suga. Latvijā reta suga un ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā

Apraksts
--------

Daudzgadīgs, aptuveni 15-40 cm neliels lakstaugs. Gumi "pirkstaini" (gr. *dactylos* 'pirksts', *rhiza* 'sakne'), saknes īsas. Stublājs stāvs ar cauru vidu un augšup vērstām lapām. Lapas lancetiskas, abās pusēs blīvi ar lieliem, violetiem vai melniem plankumiem, kas vietām saplūduši. Ziedi sakārtoti blīvā ziedkopā. Pieziedlapas lancetiskas, tumšas. Ziedi sarkani vai violeti. Uz visām apziedņa lapām violetu vai tumši sarkanu svītru un punktu zīmējums. Latvijā zied no maija beigām līdz jūlijam, suga ir pirmā no dzegužpirkstītēm, kas sāk ziedēt.

Izplatība
---------

Aug Austrum- un Ziemeļeiropā, arī Alpos.

Biotopi
-------

Aug kaļķainās pļavās un pārejas purvos. Sugu apdraud meliorācija un augsnes rekultivēšana kā arī pļavu aizaugšana ar krūmiem un kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.
* Mindaugas Ryla: "Lietuvos gegūnių (Dactylorhiza) atpažinimo problemos" *Botanica Lithuanica Suppl.* 5: 47-61, 2003.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Asinssārtā dzegužpirkstīte*** |
**Sinepes un Medus** - populārās un rokmūzikas festivāls, kas norisinājās Madonā no 1991. līdz 2005. gadam. Festivāls ietvēra gan jauno grupu konkursu, gan arī viesu koncertu. Galvenās godalgas festivālā bija "Lielā sinepju balva" un "Lielā medus balva", kas pirmo reizi tika pasniegtas 1995. gadā. Festivāla galvenais organizators visus 15 gadus bija Imants Pulkstenis.

Jauno mūziķu konkurss
---------------------

Svarīgākā no festivāla daļām visos gados ir bijusi jauno mūziķu konkurss, kurā savus pirmos panākumus guvuši daudzi Latvijā pazīstami mūziķi un grupas. Festivāla "Sinepes un Medus" konkursā piedalījušies: Bruģis, Vēja Runa, Tumsa, Pienvedēja Piedzīvojumi, Skumju akmeņi, Willow Farm, Herlis, Fact, Mary Jane, Sanctimony, Baložu Pilni Pagalmi, Time After Time, Heresiarh, Inokentijs Mārpls, Rosewater, Rūsa, Gelousy, Exit, Preternatural, Dull Doll, FeiK, Hospitāļu Iela, Skyforger, R.A.P. Dzelzs Vilks, Autobuss Debesīs, PND, Nasty Smile, Zombis un SLOU, The Mundane, Oceanfall, Meldra, In.Stora, Vic Anselmo, Iedomu Spārni, The Signals, Special Cases, IndyGo, Pupociklu Vasara, Age Of Stones, GhettoZloba, Crowd, Astro'n'out, Lietotas Mēbeles No Holandes, Bez PVN u.c.

Viesu koncerts
--------------

Neatņemama festivāla daļa bija arī viesu koncerts, kurā 15 gadu laikā uzstājušās daudzas grupas gan no Latvijas gan ārvalstīm. Festivālā kā viesi uzstājušies: Linga, Otra Puse, Prāta Vētra, Līvi, Bruģis, Odis, Opus Pro, No Big Silence, Jauns Mēness, Pienvedēja Piedzīvojumi, Huskvarn, Igo, Herlis, Time After Time, Māsas, Iļģi, Rāpuļi Ar Putniem, Sanctimony, Skyforger, Logo, FeiK, Autobuss Debesīs, Dzelzs Vilks, Ozols, Fomins un Kleins, Hospitāļu Iela, Daruma, Double Faced Eels, Z-Scars, Crowd, Pupociklu Vasara, Mofo, Inokentijs Mārpls, Trendkill Method, Finx.

Ārējās saites
-------------

* Madonas mūzikas festivāls "Sinepes un Medus"
* Deviņdesmito gadu mūzikas garša – festivāls «Sinepes un medus»
Knosas pilsdrupas.
**Knosas pils** ir lielākais bronzas laikmeta arheoloģiskais piemineklis Krētā. Tā, iespējams, ir bijusi Mīnojas civilizācijas politiskais centrs.

Knosas pilsdrupas 1878. gadā atklāja Minoss Kalokairinoss, tirgotājs un antikvārs no Krētas. Pils bija angļu arheologa Artura Evansa mūža darbs. Pēc 5 gadu ilga cīniņa ar zemes īpašnieku Evansam izdevās nopirkt lielāko daļu teritorijas un 1900. gadā viņš uzsāka izrakumus. Jau pirmajās izrakumu nedēļās arheologi atklāja milzīgu ēku, kas vēlāk izrādijās lielas pils drupas. Pils tikusi celta no 2000. līdz 1400. g.p.m.ē. un tā aizņēmusi 2 hektārus lielu platību. Evanss bija pārliecinats, ka pils piederējusi valdniekam Mīnojam, jo celtne ļoti atgādinājusi labirintu un kā leģenda vēsta – valdnieka Mīnoja sieva Pāsifaja iemīlējusi skaistu vērsi un dzemdējusi briesmoni Mīnotauru, kas bijis pa pusei cilvēks un pa pusei vērsis. Mīnojs pavēlējis uzcelt labirintu, kurā ieslodzījis briesmoni.

Vēlāk izrakumos, ko 1967. gadā Santorines salā (senajā Tērā) uzsāka grieķu arheologs Spiross Marinatoss atklāja līdzīgas celtnes un sienu gleznojumus. Abas šīs celtnes krietni pārspēja jebkuras tā laika būves, jo tās bija daudzstāvu ēkas ar ūdens apgādi, tualetēm iekštelpās un neparastām apgaismošanas tehnoloģijām. Tādēļ zinātnieki izvirza teoriju, ka abas šīs salas kādreiz varēja būt bijušas daļas no Atlantīdas. Stāsts par Atlantīdu esot nācis no Senās Ēģiptes un ēģiptieši Atlantīdas iedzīvotājus esot saukuši par *Kefšu*, kas tulkojumā nozīmē Krētas cilvēki.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 316431225
* LCCN: sh85072723
* GND: 4031362-1
* NKC: ge423013
* BNE: XX462321

 |

 |
**Nēģu dzimta** (*Petromyzontidae*) ir nēģveidīgo kārtas bezžokļaiņi, kas ir izplatīti ziemeļu puslodē: Ziemeļamerikā un Eirāzijā. Dzimtu aprakstīja franču naturālists Antuāns Risso 1826. gadā.

Apraksts
--------

Nēģu dzimtas pārstāvji ir ūdens iemītnieki ar čūskveidīgu, šķērsgriezumā ieapaļu, līdz 1 m. garu ķermeni. Nēģiem ir tikai muguras un astes spuras (pāra spuru nav). Āda ir kaila, kas satur daudz gļotu dziedzeru. Galvas katrā pusē ir pa septiņām žaunu maisu atverēm. Nāsu atvere ir viena. Pieaugušajiem eksemplāriem ir labi attīstītas acis. Bezžokļu mute ir apaļa, un atrodas piesūcekņa piltuves dibenā. Piltuvveidīgā piesūcekņa sienās, mutē, kā arī uz mēles un mutes malām ir raga zobi un plātnītes. Zobu skaits un izvietojums ir dzimtas ģinšu un sugu galvenā taksonomiskā pazīme. Zarnas priekšējā daļa ir piemērota elpošanai.

Dzīvesveids
-----------

Nēģi ir pusparazīti, barojas, piesūcoties un pēc tam ieurbjoties zivīs un citos ūdens dzīvniekos. Nēģu kāpuri pārtiek no detrīta, kā arī no sīkiem bentosa organismiem (kukaiņu kāpuriem, gliemjiem, tārpiem u.c.). Nēģi mīt jūrās, upēs vai ezeros, bet nārstot dodas upēs un strautos ar oļainu vai grantainu grunti.

### Vairošanās un attīstība

Nēģi nārsto martā un aprīlī smilšainās, akmeņainās vietās. Pēc nārsta tie nobeidzas. Iznērstās olas pielīp pie ūdensbaseina gultnes. No olām izšķiļas kāpuri, kas attīstās par pieaugušiem nēģiem ar pārvēršanos. Attīstība ilgst 3 līdz 5 gadus, dažām sugām pat līdz 15 gadiem. Kāpuri ļoti atšķiras no pieaugušajiem īpatņiem, tāpēc ilgu laiku cilvēki tos uzskatīja par citas sugas dzīvniekiem. Nēģu kāpurus mēdz saukt par ņurņikiem. Tie ir sīki, tārpveidīgi organismi, bez piesūcekņa un zobiem. Tiem nav acu un muguras spuras. Ņurņiki dzīvo ierakušies smiltīs un dūņās. Pēc pārvēršanās migrējošo sugu nēģi dodas uz jūru vai ezeru. Pieaugušo nēģu mūža ilgums dažādām sugām ir no pāris nedēļām līdz 5 gadiem.

Sistemātika
-----------

Nēģu dzimta tiek dalīta 2 apakšdzimtās un 8 ģintīs. Latvijā ir zināmas 2 ģintis un 3 sugas (upes nēģis, strauta nēģis un jūrasnēģis).

* apakšdzimta: *Petromyzontinae*

* Amerikas nēģi (*Ichthyomyzon*)
* Jūrasnēģi (*Petromyzon*)

* apakšdzimta: *Lampetrinae*

* Kaspijas nēģi (*Caspiomyzon*)
* Trīszobu nēģi (*Entosphenus*)
* Zobainie nēģi (*Eudontomyzon*)
* Upes nēģi (*Lampetra*)
* Amerikas upju nēģi (*Lethenteron*)
* Četrzobu nēģi (*Tetrapleurodon*)

Ārējās saites
-------------

* Par nēģiem (Vides vēstis). Arhivēts 2019. gada 24. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas daba*. 4. sējums. Rīga : Preses nams. 1997. 32. lpp.
***Divas Frīdas*** (spāņu: *Las dos Fridas*) ir meksikāņu mākslinieces Frīdas Kalo eļļas krāsas glezna. Tā bija Kalo pirmā lielizmēra glezna un tiek uzskatīta par vienu no viņas vērtīgākajiem darbiem. Tas ir dubults pašportrets, kurā attēlotas divas Frīdas versijas, kas apsēdinātas blakus. Viena apģērbusi baltu Eiropas stila Viktorijas laikmeta kleitu, bet otra tradicionālu Tehuanas kleitu. Glezna tapusi 1939. gadā, tajā pašā gadā, kad Kalo izšķīrās no Djego Riveras.

Daži mākslas vēsturnieki norādījuši, ka divi tēli ir Frīdas duālās izcelsmes attēlojums. Viņas tēvs, Giljermo Kalo, bija vācietis, bet viņas māte, Matilde Kalderona bija jauktas spāņu un Amerikas indiāņu izcelsmes. Citā interpretācijā Tehuanas Frīda ir tā, ko apbrīnoja viņas vīrs Djego Riveira, bet eiropiešu Frīda ir tā, ko viņš atraidīja. Māksliniece pati atceras, ka šis tēls ir nācis no viņas atmiņām par bērnības iedomu draugu.

Abām Frīdām klēpī ir priekšmeti; meksikāņu Frīdai tas ir neliels Djego Riveiras portrets, bet eiropeiskā Frīda tur ķirurģisko pinceti. Uz Eiropas Frīdas baltās kleitas pil asins no ar šķērēm pārgriezta asinsvada. Asinsvads savieno abas Frīdas, sākoties no to rokām un ejot caur viņu sirdīm. Darbs atsaucas uz Kalo pastāvīgajām sāpēm un ķirurģiskajām procedūrām dzīvē un acteku cilvēku upurēšanas tradīciju. Tā kā šo darbu Kalo pabeidza īsi pēc šķiršanās, Eiropas Frīdai trūkst gabala sevis, viņas Djego.

Saskaņā ar Kalo drauga, Fernando Gamboa, stāstīto, Frīda gleznai ietekmējās no divām togad iepriekš skatītām gleznām Luvrā, Teodora Šaserio *Divas māsas* un anonīmā *Gabriela d'Estrē un viena no viņas māsām*.

*Divas Frīdas* atrodas Mehiko modernās mākslas muzejā.

Atsauces
--------

1. ↑  ; Make Lists, Not War.
2. ↑  ; Make Lists, Not War; pārbaudes datums: jūnijs 2020.
3. 1 2 3  Margaret A. Lindauer. *Devouring Frida: The Art History and Popular Celebrity of Frida Kahlo*. Middletown, Conn. : Wesleyan University Press, 1999. 144–149. lpp. ISBN 0819563471.
4. ↑  Anderson, Corrine (2009). "Remembrance of an Open Wound: Frida Kahlo and Post-revolutionary Mexican Identity". *South Atlantic Review* 74 (4): 119–130. Arhivēts no oriģināla 2015. gada 29. martā. Atjaunināts: 2017. gada 31. oktobrī.
5. ↑  Veidne:Xzurnāla atsauce
6. 1 2  Andrea Kettenmann. *Kahlo*. Slovakia : Taschen, 1992. 54. lpp. ISBN 978-3-8365-0085-2.
7. ↑  Hayden Herrera. *Frida Kahlo: The Paintings*. Hong Kong : HarperCollins, 1991. 135. lpp. ISBN 0-06-016699-1.
8. 1 2  Marilyn Stokstad, Michael Watt Cothren. *Art history* (English). Upper Saddle River, NJ : Pearson/Prentice Hall, 2011-01-01. 1070. lpp. ISBN 9780205744220.
9. ↑  Salomon Grimberg. *I Will Never Forget You: Frida Kahlo & Nickolas Muray*. San Francisco : Chronicle Books, 2006. 32, 42. lpp. ISBN 0811856925.
10. ↑  Andrea Kettenmann. *Frida Kahlo, 1907-1954: Pain and Passion*. Cologne : Taschen, 2003. 95. lpp. ISBN 3822859834.
**Rīgas iela** ir viena no galvenajām ielām Jēkabpilī, kas gar Daugavas labo krastu ved no pilsētas robežas ar Kūku pagastu caur Krustpili līdz pilsētas robežai ar Krustpils pagastu. Pilsētas garākā iela.

Ielas raksturojums
------------------

Agrākās Krustpils pilsētas ebreju pamatskolas nams Rīgas ielā 182, 2010. gadsJēkabpils pamatskolas nams Rīgas ielā 192, 2010. gadsKrustpils kultūras centra ēka Rīgas ielā 212, 2010. gadsSabiedriskās iestādes Rīgas ielā
Rīgas ielas trase seko senajam Rīgas — Daugavpils ceļam. Senākās celtnes Rīgas ielā ir Krustpils pils ar muižas apbūvi un Krustpils Evaņģēliski luterisko baznīcu. Savukārt Krustpils vēsturiskā centra apbūve attiecināma uz laika periodu no 19. gadsimta vidus līdz 20. gadsimta sākumam. No šī laika perioda Rīgas ielā saglabājušās ap 20 Latgales neobaroka sarkano ķieģeļu ēku. 20. gadsimta starpkaru periods Rīgas ielas arhitektūru papildināja ar nacionālā romantisma (gleznotājas Emmas Baltmanes māja Rīgas ielā 202A) un funkcionālisma (Jēkabpils pamatskolas ēka Rīgas ielā 192) iezīmēm, savukārt 1959. gadā uzceltais Krustpils kultūras centra nams ir klasisks neoeklektisma stila paraugs.

Ielu savienojumi
----------------

Rīgas iela ir savienota ar šādām ielām:

* Mazā Rīgas iela (T veida krustojums)
* Daugavpils iela (T veida krustojums)
* Gravas iela (T veida krustojums)
* Asotes iela (T veida krustojums)
* Līvānu iela (T veida krustojums)
* Staburaga iela (T veida krustojums)
* Raiņa iela (T veida krustojums)
* Daugavas Krasta iela (T veida krustojums)
* Zīlānu iela (T veida krustojums)
* Ogres iela (T veida krustojums)
* Kurzemes iela
* Krasta iela (T veida krustojums)
* Kuģu iela
* Celtuves iela (T veida krustojums)
* Dārzu iela
* Kārļa Skaubīša iela
* Aiviekstes iela (T veida krustojums)
* Ozolu iela
* Daugavas iela
* Kazarmu iela
* Madonas iela
* Cukura iela (T veida krustojums)
* Cukurfabrikas iela (T veida krustojums)
* Gostiņu iela (T veida krustojums)
* Aizkraukles iela (T veida krustojums)
* Salas iela (T veida krustojums)
* Nomales iela (T veida krustojums)
* Ārijas Elksnes iela (T veida krustojums)

Atsauces
--------

1. ↑  Lukšēvica, D. "Rīgas ielas arhitektūra". "Jēkabpils Vēstis", 2014, IX, 6—7 lpp.
Šis raksts ir par ielu Jēkabpilī. Par citām jēdziena **Kurzemes iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kurzemes iela** ir iela Jēkabpils pilsētas Krustpils apkaimē. Tā sākas krustojumā ar Rīgas ielu pie Jēkabpils tilta un beidzas krustojumā ar Ventas ielu. Kurzemes iela sastāv no trīs savstarpēji nesavienotiem fragmentiem, kuru kopējais garums ir 1100 metri. Satiksmes kustība Kurzemes ielā norit divās joslās.

Līdz Krustpils—Jēkabpils tilta un ar to saistītās dzelzceļa līnijas Krustpils—Jēkabpils būvniecībai starp 1933. un 1936. gadu Kurzemes iela veidoja vienu, nepārtrauktu ielas trasi, kas veda aptuveni no Palejas ielas sākuma līdz mūsdienu gājēju tiltam pār dzelzceļa līniju Rīga—Daugavpils. Dzelzceļa līnijas būvniecība to sadalīja divos atsevišķos fragmentos. No 2013. līdz 2014. gadam Kurzemes ielas rekonstrukcijas ietvaros agrākās dzelzceļa līnijas vietā izbūvēja jauno Kurzemes ielas posmu, kas savienojas ar Jēkabpils tiltu.

Ielu savienojumi
----------------

* Rīgas iela
* Palejas iela (T veida krustojums)
* Kalna iela
* Mednieku iela
* Raiņa iela
* Latgales iela
* Ventas iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Jēkabpils ielu uzskaitījums
* Kurzemes iela

Atsauces
--------

1. ↑  «Jēkabpilī pēc ielu rekonstrukcijas izveidojušās divas Kurzemes ielas, kas iet viena otrai paralēli (FOTO)». Skatīts: 2023. gada 14. novembrī.
Šis raksts ir par ielu Ilūkstē. Par citām jēdziena **Lāčplēša iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Lāčplēša iela** ir vietējas nozīmes iela Ilūkstē. Tā sākas starp zemesgabaliem Jēkabpils ielā 17A un 21A pilsētas rietumu daļā, pilsētas robežas tuvumā, un beidzas savienojumā ar Grāvju ielu. Kopējais ielas garums — 297 metri, visā garumā klāta ar asfalta segumu un autotransporta satiksmei atvēlētas pa vienai braukšanas joslai katrā virzienā (uz brauktuves nav ieklāts ceļa horizontālais apzīmējums). Ielā pēc individuāliem projektiem būvētas savrupmājas, tostarp vairāki neapbūvēti zemesgabali.

Vēsture
-------

Ielas raksturojums
------------------

Lāčplēša iela sākas kā piebraucamais ceļš pie zemesgabaliem Jēkabpils ielā 17A un 21A, virzās kā divu joslu asfaltēts ceļš ziemeļu virzienā. Pēc aptuveni 70 metriem - mazliet zig-zag veidā šķērso Jēkabpils ielu, turpmākajā posmā pāra numuru pusē ierīkots ielu apgaismojums. Lāčplēša iela beidzas, pēc aptuveni 225 metriem no iepriekšējā savienojuma, T veida krustojumā ar Grāvju ielu iepretīm transformatora stacijai. Visā ielas garumā nav izbūvētas gājēju ietves.

Kopējais ielā reģistrēto adrešu skaits — 16 (Lāčplēša iela 2, 3, 3A, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 14, 15 un 16), no tām zemesgabali Lāčplēša ielā 3, 3A, 5, 7 un 15 neapbūvēti.

### Ielu savienojumi

Lāčplēša iela ir savienota ar šādām ielām:

* Jēkabpils iela (neregulējams krustojums)
* Grāvju iela (neregulējams T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Ilūkste
* Ilūkstes ielu uzskaitījums

Atsauces
--------

1. ↑  «Teritorijas izmantošanas un apbūves noteikumi». *augsdaugavasnovads.lv*.
2. ↑  «Ilūkstes novada Ilūkstes pilsētas ielu saraksts pa uzturēšanas klasēm». *ilukste.lv*.
3. 1 2  «Ilūkstes pilsētas ielu ikdienas uzturēšanas klašu saraksts ziemas sezonai (no 16.oktobra līdz 15.aprīlim)». *augsdaugavasnovads.lv*.
4. ↑  «Valsts adrešu reģistra dati: Lāčplēša iela, Ilūkste, Augšdaugavas nov.». *kadastrs.lv*. Skatīts: 2023. gada 22. decembrī.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ilūkstes ielas |
| --- |
|  |
| 
* 1. šķērsiela
* 4. maija gatve
* Aizupes iela
* Avotu iela
* Bērzu iela
* Brīvības iela
* Dīķu iela
* Grāvju iela
* Jelgavas iela
* Jēkabpils iela
* Kalna iela
* Kastaņu iela
* Ķiršu iela
* Lāčplēša iela
* Mazā Smilšu iela
* Meža iela
* Miera iela
* Ozolu iela
* Patversmes iela
* Pilskalnes iela
* Pļavu iela
* Priežu iela
* Raiņa iela
* Slimnīcas iela
* Smilšu iela
* Sporta iela
* Stadiona iela
* Strēlnieku iela
* Tirgus iela
* Upes iela
* Vienības laukums
* Zemgales iela
* Zemnieku iela

 |

 |
**Staraja Rusa** (krievu: *Старая Русса*) ir pilsēta Krievijā, Novgorodas apgabala centrālajā daļā, Staraja Rusas rajona centrs pie Porusjas upes ietekas Polistas upē. Rīgā bija iela, kas nosaukta Staraja Rusas vārdā.

Vēsture
-------

Staraja Rusa ir viena no vecākajām Krievijas pilsētām. Pirmoreiz rakstos tā minēta 1167. gadā, bet tā eksistēja vismaz jau no 11. gadsimta vidus. Līdz 16. gadsimtam tās nosaukums bija Rusa (*Руса*). Iedzīvotāju tradicionālā nodarbošanās bija sāls ieguve. 1456. gadā pie pilsētas notika Rusas kauja, kurā maskavieši sakāva Novgorodas karaspēku. Līdz 1478. gadam, kad Novgoroda pilnībā iekļāvās Krievijas caristē, tā ietilpa Novgorodas republikas sastāvā.

1581. gadā, Livonijas kara laikā, pilsēta tika spēcīgi nopostīta. 1608. gadā to ieņēma Viltusdmitrija II karaspēks, bet 1609. gadā to padzina krievu-zviedru karaspēks. 1617. gadā pēc Stolbovas miera līguma to atguva Krievija. 1763. gadā pilsēta gandrīz pilnīgi nodega ugunsgrēkā. 1776. gadā Staraja Rusai tika piešķirts ģerbonis. 1828. gadā pie pilsētas tika nodibināts kūrorts. 1831. gadā Staraja Rusā izcēlās holēras dumpis. 1878. gadā Staraja Rusu sasniedza dzelzceļš.

1915. gadā no Ķemeriem uz Staraja Rusu tika evakuēta tramvaja līnija, kas darbojās līdz 1941. gadam. 1917. gada 3.-5. novembrī (pēc vecā stila) pilsētā nodibinājās padomju vara. Otrā pasaules kara laikā no 1941. gada 9. augusta līdz 1944. gada 18. februārim Staraja Rusa atradās vācu okupācijā. Fronte tomēr bija netālu no pilsētas un Sarkanā armija vairākkārt nesekmīgi centās ieņemt pilsētu. Staraja Rusas pievārtē Sarkanās armijas sastāvā cīnījās arī 201. latviešu strēlnieku divīzija. 1942. gada naktī uz 20. novembri no Staraja Rusas apkaimes uz Latviju devās partizānu pulks "Par Padomju Latviju".

Cilvēki
-------

1872. gada vasarā Staraja Rusā apmetās Fjodors Dostojevskis ar ģimeni. 1876. gadā viņš šeit iegādājās māju (mūsdienās mājā ir Dostojevska muzejs). Staraja Rusā tika radīti vairāki Dostojevska darbi, tostarp romāns "Brāļi Karamazovi", kura vide un prototipi, pēc kritiķu atzinuma, ir ņemti no Staraja Rusas pilsētas.

Atsauces
--------

1. ↑  .

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Staraja Rusa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Staraja Rusa enciklopēdijā "Mana pilsēta" (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Novgorodas apgabala pilsētas |
| --- |
|  |
| Novgorodas apgabala ģerbonis | 
* Boroviči
* Čudova
* Holma
* Malaja Višera
* Okulovka
* Pestova
* Soļci
* Staraja Rusa
* Valdaja
* **Veļikijnovgoroda**

 | Novgorodas apgabala karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 154782833
* LCCN: n81114430
* GND: 4469027-7
* SUDOC: 158436822
* NKC: ge582401

 |

 |
**Jānis Reinholds** (1896—1933) bija satīriķis, humorists un feļetonists, Neatkarības cīņu dalībnieks. Pazīstams arī ar pseidonīmiem Ventiņu Vents, Trakā Dore. Bijis vokālā dueta Brāļi Ošlapiņi dalībnieks, pirmslaulību uzvārds Dzintarnieks.

Mākslinieciskā un literārā darbība
----------------------------------

Dažus mēnešus strādāja kā aktieris Liepājas teātrī. Pēc kara nodevies literārajam un komiķa darbam. Rakstījis ar savulaik sievas pieņemto uzvārdu kā Jānis Dzintarnieks, kas pēc atgriešanās pie dzimtā uzvārda 1926. gadā turpināja tikt lietots kā pseidonīms.

Ar Dzintarnieka vārdu publicējis "Orģinālkuplejas" (1920), kā arī lugas: "Medicīnas noslēpums" (1920), Īrētās bikses" (1920), "Suņu dienas" (1922) "Apsegloju melnu kuili" (1925), "Jautrās spēles" (1926)  "Aizsargs Pliens" (1930), "Sieviete, kas nav zeltu atsverama" (1932).

Kā komiķis uzstājies Salamonska cirkā un varietē. Ar Jāni Robertu Lazdiņu 20. gados izveidoja komiķu muzikālo duetu Brāļi Ošlapiņi. Sevi dēvēja par Ošlapiņu jaunāko. Ar Ošlapiņu vārdu tapusi virkne skaņu ierakstu - dziesmas un humoristiski stāstiņi. Viena no pazīstamākajām dziesmām dueta izpildījumā - "Neskrej meitiņ, ar īsu kleitiņ`. Presē J. Reinholds publicējis feļetonus ar pseidonīmiem Ventiņu Vents, Trakā Dore. 1932. gadā izdots Ventiņu Venta homoristisks stāsts tāmnieku izloksnē "Uz dzīves plosta". Bijis satīriskā žurnāla "Svari" literārās daļas vadītājs.

2007. gadā stāsts "Uz dzīves plosta" izdots izdevniecībā "Tapals". To papildina Jāņa Dreslera zīmējumi.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Jānis Reinholds». *timenote.info* (latviešu). Skatīts: 2023-12-19.
2. ↑  "Video
3. ↑  «Ventiņu Vents 'Uz dzīves plosta'». *www.delfi.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-12-19.
**Marks Feigins** (krievu: *Марк Фейгин*; dzimis 1971. gada 3. jūnijā Kuibiševā) ir Krievijas politiķis un sabiedriskais darbinieks, bijušais jurists, blogeris, tiesību zinātņu doktors (1999), Valsts domes deputāts (1994—1995), Samaras mēra vietnieks (1997—2007).

Marks Feigins 1993. gadā piedalījās Bosnijas karā un dienēja kā snaiperis Serbu Republikas armijā. 2012. gadā intervijā Krievijas laikrakstam *Fontanka* viņš teica, ka notiesātais kara noziedznieks Ratko Mladičs nav personīgi atbildīgs par slaktiņu Srebreņicā, bet vienalga atbild par saviem kareivjiem.

2018. gada 24. aprīlī ar Maskavas Advokātu kolēģijas padomes lēmumu Feiginu atskaitīja no advokatūras. 2022. gada 8. aprīlī Krievijas Federācijas Tieslietu ministrija atzina viņu par "ārvalstu aģentu".

Feigins kļuva plaši pazīstams kā viens no advokātiem plašu rezonansi izraisījušajā panku grupas *Pussy Riot* lietā (visas dalībnieces tika notiesātas). Viņš arī aizstāvēja bijušo Krimas tatāru medžlisa vadītāju Mustafu Džemiļevu, Ukrainas militāro piloti Nadiju Savčenko un ukraiņu žurnālistu Romānu Suščenko.

Feigins vada savu ziņu un analīzes kanālu *Фейгін Live* YouTube vietnē, kuram 2022. gada jūlijā bija vairāk nekā 1,6 miljoni abonentu un 345 miljoni skatījumu, kā arī tāda paša nosaukuma *Telegram* kontu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Адвокаты PR: Марк Фейгин "Лента.ру" представляет портреты бывших защитников панк-группы. Часть первая». *Lenta.RU* (krievu). Skatīts: 2023-05-07.
2. ↑  «Марк Фейгин: "Чтобы изменить российскую судебную систему, надо пригласить в судьи швейцарцев"». *fontanka.ru - новости Санкт-Петербурга* (krievu). 2012-09-03. Skatīts: 2023-04-30.
3. ↑  «Мустафа Джемилев пожаловался в суд на ФСБ из-за запрета въезжать в Россию». *РБК* (krievu). 2016-02-17. Skatīts: 2023-06-01.
4. ↑  «Марк Фейгин стал адвокатом Надежды Савченко». *Радио Свобода* (krievu). 2014-07-11. Skatīts: 2023-06-01.
5. ↑  «ФЕЙГИН LIVE - YouTube». *www.youtube.com*. Skatīts: 2023-06-01.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Marks Feigins***.
**Andris Kalnozols** (dzimis 1983. gadā Talsos) ir latviešu rakstnieks, režisors un aktieris.

Biogrāfija
----------

A. Kalnozols uzaudzis Talsos. Ieguvis bakalaura grādu Latvijas Kultūras akadēmijas dramatiskā aktiera programmā ar specializāciju leļļu teātrī (2005) un maģistra grādu tās teātra režijas programmā (2013). 2004. gadā kopā ar Ģirtu Šoli, Gintu Širmeli-Širmani un citiem jaunajiem aktieriem un režisoriem nodibinājis eksperimentālu leļļu un objektu teātra trupu "Umka.lv", bijis tās izrāžu līdzautors un aktieris.

Iestudējis savus dramaturģiskos darbus: "Labākais cilvēks Tahkurannā" (*Dirty Deal Teatro*, 2013, nominācija Spēlmaņu nakts Latvijas Dramaturgu ģildes balvai), "Benzīnvīrs" (*Dirty Deal Teatro*, 2015), "Aizvakar vienmēr" (Ģertrūdes ielas teātris, 2016). Dramatizējis teātrim Šarla Perro pasaku "Runcis zābakos" (Liepājas teātrī, 2012, režisors Mārcis Lācis, izrāde nominēta Spēlmaņu nakts balvai kategorijā "Gada izrāde bērniem vai jauniešiem").

Literārā darbība
----------------

Literāras publikācijas kopš 2001. gada. A. Kalnozola dzejoļi publicēti laikrakstos "Literatūra un Māksla Latvijā", "Talsu Vēstis" un "Pedvāles burtnīcā" (2001), "Pitraga poēma" publicēta portālā "Satori" (2019).

2020. gadā izdots rakstnieka debijas romāns "Kalendārs mani sauc", kura centrā ir savdabīgs "mazā cilvēka" personāžs kādā Latvijas provinces pilsētā. Romāns ātri ieguva lasītāju interesi, kā arī izpelnījās atzinīgas atsauksmes kritikā. 2021. gada 30. aprīlī romāns ieguva Literatūras gada balvu kā gada labākā debija literatūrā. 2021. gada maijā tiek paziņots, ka režisors Juris Poškus uzsācis darbu pie spēlfilmas pēc romāna motīviem. 31. maijā romāns tiek izvirzīts Latvijas Televīzijas apbalvojuma "Kilograms kultūras" finālam, 2022. gada februārī tiek paziņots, ka tas saņem šo balvu. 2022. gada 12. aprīlī notika romāna dramatizējuma pirmizrāde Valmieras teātrī Mārtiņa Eihes režijā.

Romāna tulkojumi:

* *Mane vadina Kalendorium* [lietuviešu valodā]. Tulk. Laimantas Jonušys. Odilė, 2022.
* Ես Օրացույցն եմ [armēņu valodā]. Tulk. Naira Khachatryan. Newmag, 2022.
* *Kalender on mu nimi* [igauņu valodā]. Tulk. Contra. Postimehe kirjastus, 2023.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas jaunā režija.* Sast. S. Radzobe. Rīga: LU Akadēmiskais apgāds, 2015, 20. lpp.
2. ↑  *Latvijas enciklopēdija*. 5. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2009. 585. lpp. ISBN 978-9934-8068-0-3.
3. ↑  Iznācis Andra Kalnozola romāns "Kalendārs mani sauc." Diena, 2020, 18. decembrī.
4. ↑  Valda Čakare. Patvēruma meklētāji un viņu atradumi Archived 2021. gada 28. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.. Kroders.lv.
5. ↑  Kārlis Vērdiņš. Kalnozola himna cilvēcībai. Satori.lv.
6. ↑  Arnis Koroševskis. Brīnišķīgais prāts. Delfi.lv.
7. ↑  Ar valsts atbalstu Latvijā taps 15 jaunas filmas.Jauns.lv.
8. ↑  Zināmi apbalvojuma "Kilograms kultūras 2021" pirmie finālisti. Satori.lv.
9. ↑  Valmieras teātrī taps izrāde pēc romāna "Kalendārs mani sauc". Satori.lv.

Ārējās saites
-------------

* Andris Kalnozols izrades.lv

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 14148751981741200116
* LNB: 000240296
* SUDOC: 262758210

 |

 |
Pasaules politiskā karte romānā "1984" Okeānijas kontrolētās teritorijas kartē ir atzīmētas gaiši rozā krāsā
**Okeānija** (angļu: *Oceania*) ir izdomāts militāri politisks konfederācijas bloks Džordža Orvela romānā "1984". Galvenie varoņi Vinstons un Džūlija dzīvo Okeānijā, kur risinās romāna notikumi. Tas ir hipotētisks (romāna tapšanas laikā) Ziemeļamerikas un Dienvidamerikas tālākās attīstības modelis, kā arī Amerikas Savienoto Valstu Lielbritānijas ar tās valdījumiem absorbēšana vienotā valstiskā veidojumā, proti — totalitārā blokā.

Visus Okeānijas plašsaziņas līdzekļus kontrolē valdošā partija. Oficiālā propaganda, kas tiek īstenota ar drukāto mediju un TV ekrānu starpniecību, mudina iedzīvotājus cīnīties pret ārējo ienaidnieku (Eirāziju vai Austrumāziju), kā arī iekšējiem ienaidniekiem — disidentiem.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Okeānija***.
***220.lv*** ir tiešsaistes mazumtirdzniecības tīmekļa vietne Latvijā. Vietni pārvalda uzņēmums **SIA *Pigu Latvia***, kas ietilpst Lietuvas tiešsaistes mazumtirdzniecības grupā *Pigu*, kas savukārt ietilpst grupā *Hobby Hall Group*, ko pārvalda investīciju uzņēmums *Mid Europa*. Vietne strādā kopš 2003. gada.

Interneta veikalā pieejams plašs preču klāsts, tostarp arī pārtikas preces.

Vēsture
-------

Interneta vietne *220.lv* tika izveidota 2003. gadā.
2005. gada 17. novembrī tika dibināts uzņēmums SIA *U49* interneta veikala *220.lv* pārvaldīšanai.
2008. gada 28. janvārī SIA *U49* tika pārdēvēts par SIA *220.lv*.
2011. gada jūnijā Lietuvas uzņēmums *UAB Pigu* iegādājās 75 % SIA *220.lv* kapitāldaļu. 2013. gada janvāra beigās *Pigu* iegādājās atlikušos 25 % kapitāldaļu, kas līdz tam brīdim piederēja Agrim Bajāram.
2013. gada 11. martā uzņēmums *220.lv* nomainīja nosaukumu uz SIA *Pigu Latvia*.
2015. gada vasarā *MCI Capital* investīciju fonds *MCI.TechVentures 1.0* iegādājās Lietuvas uzņēmuma *UAB Pigu* 51 % kapitāla daļu, tādējādi arī iegūstot izšķirīgu ietekmi pār *Pigu Latvia*.

2021. gada 17. jūnijā tika pabeigta *UAB Pigu* un Igaunijas uzņēmuma *Hobby Hall Group OÜ* apvienošanās. *Hobby Hall Group* piederēja arī uzņēmums SIA *HH Invest*, kas pārvaldīja interneta veikalu *xnet.lv*.
2021. gada septembrī interneta veikals *xnet.lv* pārgāja uz *220.lv* sistēmu.

Skatīt arī
----------

* 1A.lv
* Xnet

Atsauces
--------

1. 1 2  Pigu Latvia, SIA Lursoft
2. ↑  «Lietuvas e-komercijas milzis 'Pigu.lt' nopircis Latvijas interneta veikalu '220.lv'». *delfi.lv* (latviešu). 2011. gada 10. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 28. septembrī.
3. 1 2 3  LETA, Nozare.lv. «Lietuvieši nopērk internetveikalu "220.lv" un maina nosaukumu uz "Pigu Latvia"». *kasjauns.lv* (latviešu), 2013. gada 12. martā. Skatīts: 2016. gada 28. septembrī.
4. 1 2  «Jelgavnieks internetveikalu «220.lv» pārdevis lietuviešiem». *jelgavasvestnesis.lv* (latviešu). 2013. gada 14. martā. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 14. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 28. septembrī.
5. ↑  BNS. «KP atļauj Polijas investīciju kompānijai MCI iegūt izšķirošu ietekmi 'Pigu Latvia'». *delfi.lv* (latviešu), 2015. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 28. septembrī.
6. ↑  Kursors. 220.lv un Xnet.lv apvieno spēkus: Mid Europa investē vadošajā Baltijas e-komercijas platformā

Ārējās saites
-------------

* 220.lv interneta veikals
Koordinātas: 56°54′10″N 24°09′50″E﻿ / ﻿56.90278°N 24.16389°E﻿ / 56.90278; 24.16389

Beles muižas kopskats Akmeņsalas lejasgalā Daugavas krastā (Broce, 1816)
**Beles muiža** (vācu: *Bellenhof*) ir bijusī Akmeņsalas draudzes novada muiža uz Akmeņsalas. Mūsdienās šīs muižas ēku vietā Daugavas kreisajā krastā atrodas Bellu mājas Ķekavas novada Katlakalnā.

Vēsture
-------

Sākotnēji bijusi 1259. gadā dibinātās Mazjumpravas muižas īpašums Daugavas pretējā pusē. 16. gadsimta beigās to savā īpašumā ieguva Rīgas jezuīti, un tai pievienoja plašu teritoriju līdz Ķīšezeram, kā arī zemes Pārdaugavā līdz pat Torņakalnam.
Kad zviedri ieņēma Vidzemi un jezuīti to atstāja, 1627. gadā Gustavs II Ādolfs muižu piešķīra Rīgas monētu kaltuves meistaram Martinam Vulfam.

Pēc Hupela apraksta 1631. gadā Mazjumpravas muižas īpašnieks Martins Vulfs muižu atdāvinājis Vitmahera dzimtai, kas iecelti dižciltīgo kārtā ar uzvārdu Palmštrauhi.

Kad 19. gadsimta beigās Olektes sānteka aizsērēja, muižas zemes īpašumi uz Akmeņsalas pilnīgi saplūda ar Daugavas kreiso krastu.

Galerija
--------

* Akmeņsala (Steinholm) ar Katlakalna veco baznīcu un Beles muižu (Bellenhof) ap 1780. gada kartē.Akmeņsala (*Steinholm*) ar Katlakalna veco baznīcu un Beles muižu (*Bellenhof*) ap 1780. gada kartē.
* Beles muižas skats uz Akmeņsalas Daugavas krastā.Beles muižas skats uz Akmeņsalas Daugavas krastā.
* Beles muižas (Bellenhof) kungu mājas apraksts (Broce, 1816).Beles muižas (*Bellenhof*) kungu mājas apraksts (Broce, 1816).

Atsauces
--------

1. ↑  August Wilhelm Hupel. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga : zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. 52–54. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 5. augustā. Skatīts: 2017. gada 13. jūlijā.
**Nereīda**| Nereīda Voyager 2 attēls |
| «Voyager-2» attēls |
| Orbitālie parametri |
| Apocentrs | 9,623,700 km. |
| Pericentrs | 1,353,600 km. |
| Ekscentrisms(izstiepums) | 0.7512 (ļoti izstiepta) |
| Orbitālais periods | 360.1362 dienas |
| Orbītas slīpums | 32.55° (pret ekvatoru)5.07° (pret ekliptiku) |
| Fiziskie parametri |
| Diametrs | 340 km. |
| Masa | 3,1x1019 kg. |
| Blīvums | 1,5 g/cm3 |
| Brīvās krišanaspaātrinājums | 0,07 м/sek.2 |
| Rotācijas periods | 11 h 31 min (0.48 dienas) |
| Griešanās assslīpums | 7,232° |
| Albedo(virsmasatstarošanas koef.) | 0.14 |
| Virsmas temperatūra | ~51 К (−223°С) |
| Atmosfēra | nav. |

**Nereīda** (gr. Νηρηΐδα) ir trešais pēc lieluma Neptūna pavadonis (ap 340 km diametrā).

Atklāšana un nosaukums
----------------------

Nereīdu 1949. gada 1. maijā atklāja astronoms Džerards Koipers. Tas ir otrais no Zemes atklātais Neptūna pavadonis (pēc Tritona). Pārējie pavadoņi tika atklāti no kosmiskām zondēm. Pavadonim ir dots sengrieķu mitoloģiskās personas vārds (jūras nimfa, Nereja meita).

Orbītas parametri
-----------------

Nereīda griežas ap savu asi ar periodu 11 stundas un 31 minūtes. Tās orbīta ir ekscentriskākā no visiem Saules sistēmas pavadoņiem (0,76). Attālums līdz Neptūnam mainās no 1 353 600 līdz 9 623 700 km. Apriņķošanas periods 360 dienas un 3 stundas. Pavadoņa izstieptā orbīta liek domāt, ka Nereīda ir ar Neptūna gravitācijas lauku satverts asteroīds vai arī kāds Koipera joslas objekts, vai arī, ka tās orbītu iespaidoja Tritona, lielākā Neptūna pavadoņa, satveršana Neptūna gravitācijas laukā.

Pētījumi ar starpplanētu zondēm
-------------------------------

Pagaidām par šo pavadoni ir samērā maz informācijas. Kad 1989. gadā *Voyager-2* šķērsoja Neptūna orbītu, Nereīda atradās pārāk tālu no starpplanētu zondes, un atsūtītajos attēlos tā redzama kā neregulāras formas objekts bez pietiekošas izšķirtspējas saskatīt kaut kādas virsmas detaļas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Nereīda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Saules sistēma |
| --- |
|  |
| 

 |
|  |
| 
* **Saule**
* Merkurs
* Venera
* Zeme
* Marss
* *Cerera*
* Jupiters
* Saturns
* Urāns
* Neptūns
* *Plutons*
* *Haumeja*
* *Makemake*
* *Erīda*

 |
|  |
| 
* **Planētas**
* **Pundurplanētas**
* **Pavadoņi**: *Zemes*
* *Marsa*
* *Jupitera*
* *Saturna*
* *Urāna*
* *Neptūna*
* *Plutona*
* *Haumejas*
* *Makemakes*
* *Erīdas*

 |
|  |
| 
* **Mazie objekti**:   Meteoroīdi
* Asteroīdi/Asteroīdu pavadoņi (Asteroīdu josla, Kentaurs, TNO: Koipera josla/Izkliedētais disks)
* Komētas (Orta mākonis)

 |

 |