recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Nevācu Opics jeb īsa pamācība latviešu dzejas mākslā (titullapa).
**Johans Višmanis** (vācu: *Johann Wischmann*, miris ap 1705. gadu) bija Dundagas luterāņu mācītājs un rakstnieks, kurš 1697. gadā izdeva pirmo latviešu dzejas poētikas apcerējumu "Nevācu Opics jeb īsa pamācība latviešu dzejas mākslā" (vācu: *Der unteutsche Opitz oder kurze Anleitung zur lettischen Dichtkunst*), pamatojot K. Fīrekera (ap 1612—1685) jauninājumus un sekmējot tālāko latviešu dzejas attīstību. Grāmatas teksts bija vācu, bet K. Fīrekera un paša autora dzejas piemēri latviešu valodā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 17. gadsimta vidū. Studēja teoloģiju Kēnigsbergas Universitātē (1677—1683), tulkoja un sacerēja garīgās dziesmas latviešu valodā. Bija  Bērsteles, vēlāk Dundagas luterāņu mācītājs. 1697. gadā izdeva grāmatu par latviešu dzejas poētiku, kurā latviešu dzejas sillabotonikas pamatlicēju K. Fīrekeru pielīdzināja vācu dzejas sillabotonikas vārsmošanas sistēmas iedibinātājam Martinam Opicam (*Martin Opitz*, 1597—1639).

Grāmatā aplūkoti galvenie versifikācijas principi, doti dzejoļu konstruēšanas tehnikas un dažādu dzejošanas, tulkošanas un dziesmu pārstrādāšanas veidu piemēri. Tā kļuva par teorētisko pamatu latviešu garīgo dziesmu darināšanai, ko izmantoja B. V. Bīnemanis, S. G. Dīcs, A. Grēvens.
Viņa un B. V. Bīnemaņa dziesmas vēlāk apkopoja "Mežmuižas un Kukuru draudžu dziesmu grāmatiņā" (1714).
Miris Dundagā ap 1705. gadu.

Viņa dēls bija Baldones draudzes mācītājs un baznīcas dziesmu autors Johans Višmanis (miris 1734).

Literatūra
----------

* L. Bērziņš. Nevācu Opics. Rīga: 1925;
* M. Grudule. "Nevācu Opicam" — jubileja. Karogs, 1997, 11.

Ārējās saites
-------------

* Nevācu Opics digitalizēts
* Johana Višmaņa Nevācu Opics (1697)

Atsauces
--------

1. ↑  literatura.lv
**Gavmii mi ekuverikan matii tibegen kuriime salaam** ir Maldīvijas Republikas valsts himna.
Tās vārdus sarakstījis Muhameds Džamels Didi (*Mohamed Jameel Didi*). Melodiju ir komponējis Šrilankiešu komponists Pandits Vanakuvatavaduge Dons Amaradeva (*Pandit Wannakuwattawaduge Don Amaradeva*) 1972. gadā.

Himnas vārdi maldīviešu valodā
------------------------------

ޤައުމީ މިއެކުވެރިކަން މަތީ ތިބެގެން ކުރީމެ ސަލާމް
ޤައުމީ ބަހުން ގިނަހެޔޮ ދުޢާ ކުރަމުން ކުރީމެ ސަލާމް
ޤައުމީ ނިޝާނަށް ޙުރުމިތާއެކު ބޯލަންބައި ތިބެގެން
އައުދާނަކަން ލިބިގެން އެވާދިދައަށް ކުރީމެ ސަލާމް
  

ނަސްރާ ނަސީބާ ކާމިޔާބުގެ ރަމްޒަކަށް ހިމެނޭ  

ފެއްސާ ރަތާއި ހުދާ އެކީފެނުމުން ކުރީމެސަލާމް  

ފަޚްރާ ޝަރަފް ގައުމަށް އެހޯދައިދެއްވި ބަތަލުނަށް  

ޒިކްރާގެ މަތިވެރި ޅެންތަކުން އަޑުގައި ކުރީމެ ސަލާމް  

ދިވެހީންގެނަން މޮޅުވުން އެދިތިބެ ކުރީމެ ސަލާމް  

  

މިނިވަންކަމާ މަދަނިއްޔަތާ ލިބިގެން މިޢާލަމުގާ  

ދިނިގެން ހިތާމަތަކުން ތިބުންއެދިގެން ކުރީމެ ސަލާމް  

ދީނާއި ވެރިންނަށް ހެޔޮހިތުން ހުރުމަތް އަދާކުރަމުން  

ސީދާ ވަފާތެރިކަންމަތީ ތިބެގެން ކުރީމެ ސަލާމް  

ދައުލަތުގެ އަބުރާ ޢިއްޒަތާ މަތިވެރި އަބަދަށް  

އައުދާނަވުން އެދި ހެޔޮދުޢާ ކުރަމުން ކުރީމެ ސަލާމް

Himnas transliterācija latīņu alfabētā
--------------------------------------

Gaumee mi ekuverikan matee tibegen kureeme salaam,
Gaumee bahun gina heyo du'aa kuramun kureeme salaam.
Gaumee nishaanang hurmataa eku bo lambai tibegen
Audaanakan libigen e vaa dida-ak kureeme salaam.
Nasraa nasiibaa kaamyaabu-ge ramzakang himenee
Fessaa rataai hudaa ekii fenumun kuriime salaam.
Fakhraa sharaf gavmang e hoodai devvi batalunna'
Zikraage mativeri lhentakun adugai kuriime salaam.
Divehiinge ummay kuri arai silmaa salaamatugai
Divehiinge nan molu vun edai tibegen kuriime salaam.
Minivankamaa madaniyyataa libigen mi 'aalamugai
Dinigen hitaamatakun tibun edigen kuriime salaam.
Dinaai verinnang heyo hitun hurmay adaa kuramun
Siidaa vafaaterikan matii tibegen kuriime salaam.
Davlatuge aburaa 'izzataa mativeri vegen abada'
Audaana vun edi heyo du'aa kuramun kuriime salaam.

Himnas tulkojums angļu valodā
-----------------------------

We salute you in this national unity.
We salute you, with many good wishes in the national tongue,
Bowing the head in respect to the national symbol.
We salute the flag that has such might ;
It falls into the sphere of victory, fortune and success
With its green and red and white together, and therefore we salute it.
To those heroes who sought out honour and pride for the nation
We give salute today in auspicious verses of remembrance.
May the nation of the Maldivian Islanders advance under guard and protection
And the name of the Maldivian Islanders become great.
Thus we pledge as we salute.
We wish for their freedom and progress in this world
And for their freedom from sorrows, and thus we salute.
With full respect and heartfelt blessing towards religion and our leaders,
We salute you in uprightness and truth.
May the State ever have auspicious honour and respect.
With good wishes for your continuing might, we salute you.
Kārlis Linnejs tiek uzskatīts par binārās nomenklatūras ieviesēju
**Binārā nomenklatūra** ir augu, dzīvnieku un sēņu terminoloģija, kas strukturēta atbilstoši iepriekš izstrādātiem nosaukumu veidošanas likumiem. Katrai organismu sugai (arī fosīlajām sugām) tiek piešķirts nosaukums latīņu valodā. Par binārās nomenklatūras ieviesēju tiek pamatoti uzskatīts zviedru botāniķis un taksonomists Kārlis Linnejs.

Binārā nomenklatūra mūsdienās
-----------------------------

Augu un dzīvnieku nomenklatūru reglamentē starptautiski nomenklatūras kodeksi. Piemēram, augu Starptautiskais nomenklatūras kodekss, kuru regulāri uzlabo un papildina Starptautiskie botāniķu kongresi. Pēdējais tā izdevums publicēts 2018. gadā — "Starptautiskais aļģu, sēņu un augu nomenklatūras kodekss". Saskaņā ar kodeksu, sugu nomenklatūra sastāv no bināras kombinācijas — ģints nosaukuma un sugas epiteta latīņu valodā piemēram, sudrabainais retējs (*Potentilla argentea* L.), pelēkais vilks (*Canis lupus* L.). Sugas epitetam pievieno arī pirmā sugas apraksta autora saīsinātu uzvārdu. Pazīstamu autoru uzvārdi nereti tiek saīsināti līdz vienam vai nedaudziem burtiem, piemēram, L. — Linnejs, DC. — Dekandols (*De Candolle*), Max. — Maksimovičs utt. To, kā tiek rakstīti autoru uzvārdi, arī reglamentē starptautiskie kodeksi — gan botānikas, gan zooloģijas.

Rakstot tekstā par vairākām vienas ģints sugām, vai atkārtojot vienas un tās pašas sugas zinātnisko nosaukumu, ģints nosaukumu var saīsināt līdz pirmajam burtam, aiz tā liekot punktu. Piemēram, Latvijā ir sastopami gan seski (*Mustela putorius* L), gan sermuļi (*M. erminea* L.), gan zebiekstes (*M. nivalis* L.). Nomenklatūras kodeksi nereglamentē kādu burtu šriftu izvēlēties. Galvenais, lai teksts būtu saprotams un nerastos pārpratumi.Izdevumu redaktori mēdz vienoties par zinātnisko nosaukumu rakstīšanu kursīvā. Piemēram, portāls "Putni dabā" vai "Vikipēdija".

Atsauces
--------

1. ↑  LVS ISO 5127:2005 Informācija un dokumentācija. Vārdnīca Informācijas zinātnes termini (bibliotēkas, arhīvi un muzeji)
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 16. decembrī. Skatīts: 2019. gada 13. decembrī.
3. 1 2  Langenfelds V. Ozoliņa E. Ābele G. Augstāko augu sistemātika. ‘Zvaigzne’, Rīgā, 1973
4. ↑  «Rakstu publicēšanas noteikumi „Putni dabā" zinātniskā pielikuma autoriem». Latvijas Ornitoloģijas biedrība. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 13. Decembris. Skatīts: 2019. gada 13. decembrī.
**Ļuba Kristola** (ivritā: לובה דניאלובנה קריסטול; krievu: *Любовь Даниэловна Кристол*; dzimusi 1944. gada 26. maijā Ļeņingradā) ir Krievijā dzimusi Izraēlas šahiste. Divkārtēja Pasaules čempionāta korespondencšahā (1978—1984, 1993—1998) uzvarētāja. ICCF lielmeistare (1990). FIDE starptautiskā meistare (WIM, 1990).

Biogrāfija
----------

1960. un 1962. gadā Ļeņingradas izlases sastāvā uzvarējusi PSRS komandu šaha čempionātā. 1971. gadā uzvarējusi starptautiskā sieviešu šaha turnīrā Hallē. Piedalījusies PSRS sieviešu šaha čempionātu finālos.

1976. gadā repatriējusies uz Izraēlu. Kļuvusi par pieckārtēju Izraēlas šaha čempioni (1978, 1982, 1984, 1988, 1990). Izraēlas izlases sastāvā četras reizes (1976, 1980, 1988, 1990) piedalījusies Pasaules šaha olimpiādē. 1976. gadā palīdzējusi Izraēlas sieviešu izlasei uzvarēt šaha olimpiādē Haifā, izcīnot arī individuālo bronzas medaļu. 1989. gadā dalījusi 1.-2. vietu Pasaules čempiones nosaukuma izcīņas cikla zonālajā turnīrā, taču pēc papildus mača nav iekļuvusi starpzonu turnīrā. Kopš 1992. gada praktiski vairs nepiedalās klātienes šaha turnīros.

Lielākos panākumus guvusi korespondencšahā. Divas reizes uzvarējusi Pasaules čempionātā korespondencšahā sievietēm: 3. čempionātā (1978 — 1984) un 5. čempionātā (1993 — 1998), kurā par 2 punktiem apsteigusi Latvijas šahisti Ingrīdu Priedīti. 4. čempionātā (1984 — 1992) izcīnījusi bronzas medaļu..

Pēc profesijas ir inženiere ķīmiķe.

Atsauces
--------

1. ↑  LGM Kristol, Luba Danielovna
2. ↑  Haifa zt (Women) 1989
3. ↑  ICCF — 3rd Ladies CC World Championship Final
4. ↑  ICCF — 5th Ladies CC World Championship Final
5. ↑  ICCF — 4th Ladies CC World Championship Final

Ārējās saites
-------------

* Ļuba Kristola šahista profils vietnē fide.com
* Ļuba Kristola šahista profils vietnē chessgames.com
* Ļuba Kristola šahista profils vietnē 365chess.com
* Ļuba Kristola šahista profils vietnē chesstempo.com
* Ļuba Kristola šahista profils vietnē olimpbase.org (Pasaules šaha olimpiādes)
* Ļuba Kristola šahista profils vietnē olimpbase.org (PSRS komandu čempionāti)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pasaules čempionāts korespondencšahā |
| --- |
|  |
| Pasaules čempioni korespondencšahā | 
* Sesils Purdi
* Vjačeslavs Ragozins
* Alberiks O'Kelli
* Vladimirs Zagorovskis
* Hanss Berliners
* Horsts Ritners
* Jakovs Estrins
* Jorns Slots
* Tenu Eims
* Viktors Palčausks
* Fricis Baumbahs
* Grigorijs Sanakojevs
* Mihails Umanskis
* Gerts Timmermans
* Tunčs Hamarats
* Ivars Berns
* Jops van Osteroms
* Kristofs Leotards
* Perti Lehikoinens
* Aleksandrs Dronovs
* Ulrihs Stefans
* Marjans Šemrls
* Fabio Finočjāro
* Rons Langevelds
* Leonardo Ļubičičs
* Andrejs Kočemasovs

 |
|  |
| Pasaules čempiones korespondencšahā | 
* Olga Rubcova
* Lora Jakovļeva
* Ļuba Kristola
* Ludmila Belaveņeca
* Alesandra Rīglere
* Olga Suhareva
* Irina Perevertkina

 |

 |
Štriku dzimtas ģerbonis.
Tāgaperas muiža (*Wagenküll*) pie Helmes Igaunijā.
Štriku dzimtas kapela (1796) Rīdajas muižā (*Morsel-Podrigel*) pie Helmes Igaunijā.
**Štriki** (vācu: *von Stryk*) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 16. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības (1745) un Igaunijas bruņniecības (1881) matrikulās.

Vēsture
-------

Štriku dzimta cēlusies no Vilhelma Fogeta (*Voget*), kas saukts par Štriku (*Striek*, miris pēc 1461). Viņa mazmazdēls Heinrihs Štriks (miris pēc 1578) iestājās Livonijas ordenī un bija Narvas cietokšņa hauptmanis. Pēc ordeņa sekularizācijas 1562. gadā viņam izlēņoja 35 zemnieku saimniecības Helmetas pils un Trikātas pils draudžu novados. 
Zviedru Vidzemes laikā dzimtas atzars pārcēlās uz dzīvi Zviedrijā.

Štriku muižas
-------------

* Vidzemes guberņas latviešu daļā: Rembates muiža (*Ringmundshof mit Strykenhof*)
* Vidzemes guberņas igauņu daļā: *Abenkat mit Althof, Alt Bockenhof, Karlsberg, Kerimois, Brinkenhof, Ropenhof, Perst, Kioma, Heiligensee und Kibbijerw*
* Igaunijas guberņas teritorijā: *Ottenküll, Sall, Annigfer, Kau und Habbat*.

1919. gadā Štrikiem piederēja šādas muižas: *Morsel, Palla, Arras, Wangenküll, Groß Köppo, Tignitz mit Kersel, Pollenhof, Woidoma, Wetzlershof mit Hawa, Moiseküll mit Kirbelshof, Luhde Großhof, Owerlack, Korküll, Assuma, Fölk, Haynasch, Hohensee, Helmet, Felix, Lehowa, Meeks un Alt Nursie*.

Dzimtai piederīgie
------------------

* Leonards Frīdrihs fon Štriks (1763-1808), Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors Napoleona karu laikā
* Vilhelms Johans fon Štriks (1793-1876), Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors
* Georgs Konstantīns fon Štriks (1797-1886), Rīdajas (*Morsel-Podrigel*) muižnieks Igaunijā, zemnieku pagasta skolas dibinātājs
* Leonhards fon Štriks (1834-1882), vēsturnieks
* Heinrihs fon Štriks (1873-1938), Vidzemes landmaršals, Baltenlandes projekta autors
* Karīna fon Štrika (1942), tieslietu profesore

Atsauces
--------

Literatūra
----------

* Astaf von Transehe-Roseneck: Genealogisches Handbuch der livländischen Ritterschaft. Teil 1, 1: Livland, Bd.: 1, Görlitz, 1929,
* Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften. Teil 2, 1.2: Estland, Görlitz, 1930,
**Augusts Biters** (1916-1997) bija Latvijas Bruņoto spēku, vēlāk Latviešu leģiona virsnieks, Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmējs.

Pirmskara dzīve
---------------

Augusts Biters dzimis Nurmuižas pagasta "Birzēs" astoņu bērnu ģimenē - arī visiem viņa pieciem brāļiem būs lemts dienēt leģiona rindās. Skolas gaitas Biters uzsāk Mērsragā, tās turpina Jelgavas Čakstes ģimnāzijā, ko gan nepabeidz, jo uzsāk jūrnieka gaitas ar mērķi kļūt par radio telegrāfistu. 1939. gada maijā uzsāk obligāto militāro dienestu Latvijas Armijā, 10. Aizputes kājnieku pulkā Daugavpilī, tā rindās piedzīvo Litenes notikumus. Dienestu beidz kaprāļa pakāpē.

Otrajā pasaules karā
--------------------

1941. jūlijā, pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Biters iesaistās latviešu pašaizsardzības vienībās, vēlāk 1941. gada rudenī brīvprātīgi piesakās pirmajās latviešu vienībās un 16. Zemgales bataljona rindās dodas uz Austrumu fronti Staraja Rusas rajonā. 1942. gada martā tiek pirmo reizi ievainots un spiests ierakumus atstāt, taču jau drīz atgriežas un tiek nozīmēts dzelzceļa tiltu apsardzē. 1942. gada 1. jūlijā tiek paaugstināts par seržantu. 1943. gadā 16. Zemgales bataljonu iekļauj 1. Latviešu brigādes sastāvā kā 42. pulka III bataljonu un novieto Volhovas frontē, tur nonāk arī Biters. 1943. gada rudenī tiek nosūtīts uz Bādtelcas kara skolu, pēc tās beigšanas viņš Biters atgriežas frontē 1944. gada aprīlī un tiek ieskaitīts 19. grenadieru divīzijas 44. pulka I bataljonā kā 4. rotas komandieris. Par leitnantu paaugstināts 1944. gada 24. jūnijā.

Atkāpšanās kaujās uz Vidzemi 1944. gada 8. Augustā pie Cesvaines Biters tiek ievainots, par izrādīto varonību saņem I šķiras Dzelzs krustu. Vienībā drīz atgriežas un piedalās Mores kaujās. Ar 19. divīziju nonāk Kurzemes cietoksnī, tur komandē 44. pulka I bataljona 2. rotu Ziemassvētku kaujās, vēlāk, 1945. gada 5. martā, par šīm kaujām tiek apbalvots ar Armijas goda sarakstu sprādzi. Kara beigas sagaida Kurzemē, nonāk sarkanarmijas gūstā pie Remtes.

Pēckara dzīve
-------------

Pēc nokļūšanas gūstā Biters nonāk 319. pārbaudes nometnē, tiek notiesāts uz nāvi, sodu vēlāk pārvērš 10 gadu cietumsodā, ko izcieš Soļikamskas un Karagandas nometnēs. Latvijā atgriežas 1954. gada septembrī, taču, nespējot atrast darbu dzimtajā Mērsragā, spiests apmesties uz dzīvi Talsos, kur strādā par metinātāju uz tiltiem.

Virsleitnants Augusts Biters mirst 1997. gada 29. janvārī.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1993, 11.sējums, 182. lpp
2. ↑  «TracesOfWar.com - BITERS, Augusts». Skatīts: 2013. gada 4. oktobris.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu Armijas goda sarakstu sprādzes saņēmēji |
| --- |
|  |
| 
* Alfrēds-Jānis Bērziņš
* Augusts Biters
* Jānis Dzenis
* Vilis Hāzners
* Teodors Kalnājs
* Ernests Laumanis
* Jānis Ozols
* Vilhelms Piterāns
* Gustavs Praudiņš

 |

 |
***Chevrolet Lacetti*** ir vidējās klases (C klases) automobilis, ko izstrādājis Dienvidkorejas autoražotājs *GM Daewoo*. Modelis tiek ražots ar 5 durvju hečbeka, 4 durvju sedana un 5 durvju universāļa virsbūvēm.

*Lacetti* nomainīja modeli *Daewoo Nubira*. Sedana un universāļa dizainu izstrādāja Itālijas uzņēmums *Pininfarina*, hečbeka dizainu izstrādāja itāļa Džordžeto Džudžaro studija. Automobilis pirmo reizi tika parādīts 2003. gada vasarā, bet ražošana tika uzsākta 2004. gadā. 2009. gadā *Chevrolet Lacetti* un *Chevrolet Cobalt* nomainīja jauns modelis *Chevrolet Cruze*.

Modeļu raksturojums pa reģioniem
--------------------------------

### Eiropas Savienība

Eiropā automobilis iesākumā tika tirgots ar *Daewoo* marku, un tikai 2004. gada tas ieguva *Chevrolet* markas zīmolu. Dažās valstīs ar modeļa nosaukumu *Lacetti* tika pārdoti tikai hečbeki, bet sedanus un universāļus pārdeva kā *Nubira*.

Eiropas modeļi pieejami ar sekojošiem 4 cilindru benzīna dzinējiem:

* **1.4 L** E-TEC II — 93 ZS (69 kW)
* **1.6 L** E-TEC II — 108 ZS (80 kW)
* **1.8 L** E-TEC II — 120 ZS (90 kW)

### ASV

*Suzuki Forenza Wagon* (universālis)
ASV automobilis tiek tirgots kā *Suzuki Forenza* un *Reno*, kas 2004. gadā nomainīja *Daewoo Nubira* modeli.
Amerikas modeļu klāstā ir iekļauts 4 cilindru benzīna dzinējs 2.0L E-TEC II, ko izstrādāja uzņēmums *Holden* (126 ZS).

### Citas valstis

Citos automobiļu tirgos modelis bija pazīstams kā *Buick Excelle*/*HRV*, *Chevrolet Nubira*, *Chevrolet Optra*, *Chevrolet SRV*, *Holden Viva*, *Vauxhall Viva*.

Sports
------

### Gāzi grīdā!

*Chevrolet Lacetti* sedans tika izmantots raidījuma "Gāzi grīdā!" rubrikā "Zvaigzne automobilī par saprātīgu cenu", no 2006. gada pavasara sezonas līdz 2010. gada sezonai.

### Pasaules salonautomobiļu čempionāts (WTCC)

Kopš 2005. gada Eiropas sedanu *Lacetti* izmantoja par pamatu sporta sacīkšu bolīdiem, kas piedalās Pasaules salonautomobiļu čempionātā (WTCC).

Atsauces
--------

1. ↑  2008. gada ASV tirgus Suzuki modeļi Archived 2010. gada 9. martā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
2. ↑  General Motors China Archived 2011. gada 26. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. (ķīniski)
3. ↑  General Motors China Archived 2011. gada 5. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. (ķīniski)
4. ↑  Chevrolet India Archived 2011. gada 25. augustā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
**Borgas masīvs** (norvēģu: *Borgmassivet*) ir ap 80 km garš un līdz 70 km plats kalnu masīvs Antarktīdā, Karalienes Modas Zemē. Izvietojies Ričera augstienē Princeses Martas krastā, rietumos no Jūtulstreumena glečera un Penka ieplakas. Ziemeļos Vidālenas ieleja to atdala no Ālmana grēdas. Augstākā virsotne ir Hegseteta kalns (1843 m) masīva vidusdaļā.

Kalnus pirmie atklāja un nofotografēja Vācijas antarktiskā ekspedīcija 1938./1939. gadā, bet masīvs netika korekti atainots kartēs. Detālu izpēti un kartēšanu veica norvēģu kartogrāfi pēc NBSAE (1949-1952) un Norvēģijas antarktiskās ekspedīcijas (1958-1959) materiāliem un nosauca to pēc grēdas prominentākā virsotnes Borgas ("pils") masīva vidienē.

Masīva dienvidos pie Vindegas grēdas no 1969. līdz 1976. gadam darbojās Dienvidāfrikas vasaras polārstacija Borga.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Borgas masīvs

Ārējās saites
-------------

* Apvidus karte mērogā 1:1 000 000
***Boom Beach*** ir stratēģijas spēle iOS un Android operētājsistēmai, kuru izstrādāja *Supercell*. Tā bija pieejama Kanādā no 2013. gada 11. novembra un 2014. gada 26. martā tā tika izlaista visā pasaulē.

Spēlēšanas process
------------------

*Boom Beach* kombinē uzbrukšanu citiem spēlētājiem un datora ģenerētām bāzēm. Spēles sižets notiek tropiskā arhipelāgā un spēlētāju uz salas ar aizsardzības ieročiem un armiju (līdzīgi kā citā *Supercell* spēlē *Clash of Clans*). Spēlētāji var būvēt savu bāzi, uzlabot aizsardzību un atbloķēt jaunus armijas veidus. Tā bija top 10 spēle 22 valstīs uzreiz pēc tās izlaišanas. Spēle vērš spēlētāju pret pretinieku zināmu kā *Blackguard*, kuru pārstāv leitnants Hamermans. Izņemot galveno spēles aspektu, te ir arī kooperatīva forma, kur spēlētāji iegūst "intelu" (izdzīvojot uzbrukumos, uzbrūkot, vai kā balvas) kas tiek lietots, lai uzbruktu datora ģenerētam bāzēm operācijās.

Valūta
------

Spēle izmanto arī *premium* valūtu — dimantus. Dimantus var iegūt sasniedzot noteiktus starpposmus un pabeidzot noteiktus sasniegumus, bet galvenais veids kā tos iegūt ir to nopirkšana par reālu naudu. Dimantus arī var dabūt no dārgumu lādēm, kuras parādās skatoties spēles mapē. Dimanti var paātrināt jebkuru spēles aspektu (izņemot zemūdenes niršanu).

Atsauces
--------
**Jūlija Levitana** (angļu: *Yuliya Levitan*; dzimusi 1973. gada 12. jūnijā Minskā) ir ASV starptautiskā meistare šahā (1992).

Biogrāfija
----------

1989. gadā uzvarējusi PSRS junioru šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā. 1990. gadā pārstāvējusi Padomju Savienību Pasaules junioru šaha čempionātā U18 meiteņu vecuma grupā, kurā dalījusi 4.-6. vietu. 1991. gadā pārcēlusies uz pastāvīgu dzīvi ASV. 1992. gada ASV sieviešu šaha čempionātā dalījusi 3.-4. vietu. Tajā pašā gadā kopā ar Irinu Levitinu dalījusi pirmo vietu Ņujorkas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā. 1993. gadā Džakartā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 25. vietu.

Pārstāvējusi ASV Pasaules šaha olimpiādē:

* 1992. gadā pie pirmā rezerves galdiņa 30. sieviešu šaha olimpiādē Manilā (+5, =3, -2).

Par panākumiem turnīros FIDE 1992. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 2014. gadā kļuvusi par profesionālo šahistu asociācijas (ACP) valdes locekli.
Beigusi Ņujorkas universitāti un Bruklinas tieslietu institūtu. Strādājusi par federālo tiesu advokātu ASV Mājokļu un pilsētu attīstības departamentā.

Literatūra
----------

* Игорь Бердичевский. Шахматная еврейская энциклопедия. Москва: Русский шахматный дом, 2016. ISBN 978-5-94693-503-6 (Igors Berdičevskis "Ebreju šaha enciklopēdija", Maskava, 2016).

Atsauces
--------

1. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Yuliya Levitan
3. ↑  «WIM Yulia Levitan (USA) is a new ACP Board Member | ACP». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 18. decembrī. Skatīts: 2018. gada 31. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Debenema salas** (angļu: *Debenham Islands*, spāņu: *Islas Debenham*) nelielu saliņu un klinšu arhipelāgs Margeritas līča austrumos Antarktīdā. Atrodas starp Milrāna salu un Faljēra krastu. Salas atklāja Britu Greiema Zemes ekspedīcijas pārlidojumā 1936. gada 27. februārī; no zemes uzmērīja un nokartēja tā paša gada martā—maijā. Salas nosauktas par godu austrāliešu ģeogrāfam un vienam no ekspedīcijas pārraudzības komitejas locekļiem Frenkam Debenemam. Arhipelāga sešas galvenās salas nosauktas Debenema bērnu vārdos un uz vienas no tām, Berija salas, tika ierīkota ekspedīcijas Dienvidu bāze. Kopš 1951. gada Berija salā darbojas Argentīnas polārstacija Sanmartina. Divas vistālāk austrumos esošās Barbaras un Annas salas mūsdienās pilnīgi vai daļēji klāj kontinentālais ledājs.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Debenema salas
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer
3. ↑  British Graham Land Expedition, 1934-37

Ārējās saites
-------------

* Debenhema salu karte[novecojusi saite]
**Voldemārs Šmidbergs** (dzimis 1893. gada 3. novembrī, miris 1975. gada jūnijā) bija latviešu svarcēlājs, cīkstonis, sporta tiesnesis, fotogrāfs un sporta kolekcionārs.

Biogrāfija
----------

Voldemārs Šmidbergs dzimis un uzaudzis Āgenskalnā. Jau skolas gados aizrāvās ar sportu — ar zēniem spēlēja futbolu, brauca ar divriteni, ziemā slidoja uz Māras dīķa ledus. Vēlāk viņš pievērsās svarcelšanai un cīņas sportam. 1910. gadā iestājās sporta biedrībā "Amatieris". V. Šmidberga sporta gaitas pārtrauca Pirmais pasaules karš, tā gaita viņu aizveda Iekškrievijā, no turienes dzimtenē viņš atgriezās tikai divdesmito gadu sākumā. Pēc kara kājas ievainojuma dēļ Šmidbergs nodarboties ar sportu vairs nevarēja, taču viņš kļuva par smagatlētikas sacensību tiesnesi un organizatoru, darbojās sporta kluba "Amatieris", 2. Rīgas Atlētu kluba un Latvijas Smagatlētikas savienības valdēs. V. Šmidbergs bija viens no 1936. gadā Rīgā, Salamonska cirkā, notikušo 1. Eiropas amatieru grieķu-romiešu cīņas meistarsacīkšu organizatoriem. Sporta biedrībā „Amatieris" V. Šmidbergs iepazinās un sadraudzējās ar velo un moto sportistu, pēc profesijas gravieri Kārli Vītoliņu (1872—1953). 1938. gadā, kad Vītoliņš atzīmēja savu 50 gadu darbību sporta laukā, laikrakstā "Sporta Pasaule" V. Šmidbergs rakstīja: "Ja kādreiz Latvijas sportam radīsies sporta muzejs, tad jubilāra novēlējums ir visas viņa godalgas, balvas, vaiņagus un mākslas ratus, kuru skaits ap desmit, nodot glabāšanā minētā muzejā nākamām paaudzēm."

Pēc ceturtdaļgadsimta viņš pats uzrakstīja līdzīgu testamentu, jo savu nelielo māju bija pārvērtis par privātu muzeju, kur bija savācis ap 10 000 dažādu ar Latvijas sportu saistītu eksponātu. Daudzas V. Šmidberga kolekcijas tagad nodotas Latvijas Sporta muzejam un sastāda tā pamatfondu.

Voldemārs Šmidbergs vairāk nekā 40 gadus strādājis poligrāfijas nozarē. Viņa vaļasprieks bija fotografēšana. Ar to viņš bija iepazinies jau 17 gadu vecumā, strādādams par mācekli pie gaišreģa Eižena Finka.

V. Šmidbergs miris 1975. gadā Rīgā.

Skatīt arī
----------

* Latvijas Sporta muzejs

Atsauces
--------

1. ↑  "Sportista jubileja". *Sporta Pasaule* (Nr. 155 (25.03.1935)): 4. lpp.
2. ↑  Šmidbergs, Voldemārs (1938). "Kārlis Vītoliņš". *Sporta Pasaule* (Nr. 542): 4. lpp.

Ārējās saites
-------------

* «Voldemārs Šmidbergs» (latviešu). LatvijasSports.lv. Skatīts: 2020-06-12.
* «VOLDEMĀRAM ŠMIDBERGAM 120» (latviešu). Latvijas Sporta muzejs. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-10-27. Skatīts: 2020-03-11.
* «Iznākšana dienasgaismā» (latviešu). Sporto.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020-09-23. Skatīts: 2020-06-12.
**Jūgu purvs** vai **Aklais purvs** ir augstais un pārejas purvs Aizkraukles novada Daudzeses pagastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumos uz dienvidiem no Jelgavas-Krustpils dzelzceļa. Kopējā platība 1050 ha, augstais purvs — 776 ha, pārejas purvs — 274 ha. Kopējie kūdras krājumi lēsti ap 321,7 mlj m³, rūpnieciski izmantojami — 200 mlj m³. Purvs veidojies galvenokārt līdzenā ieplakā, iazaugot ezeriem. Purva centrālajā daļā saglabājies 20 ha lielais Znotiņu ezers. No purva ziemeļdaļas sākas Ģirupe, no dienviddaļas — Jūga.

Purva lielākajā daļā un tam piekļautajās teritorijās 2003 ha platībā 1998. gadā izveidots dabas liegums «Aklais purvs». Lieguma teritorija ir vienots biotopu komplekss, kuru vieno Jūgu purva nosacītais hidroloģiskais režīms un zemais antropogēnā traucējuma līmenis. Teritorijai raksturīga augsta ainaviskā vērtība — šeit sastopamas gan atklātas vai daļēji atklātas tipiskas augstā purva ainavas, gan tipiski purva ezeriņi, gan slēgtas mežu ainavas. Natura 2000 teritorija.

Purvā izveidota laipu apļveida dabas taka — Aklā purva taka, kas ved arī gar Ģirupes upi un līdz Ģirupes ezeram. Nelabiekārtota taka ved uz piemiņas vietu 1944. gada pavasara kaujai starp Sarkanās armijas izpletņlēcējiem un Vērmahta karavīriem Otrā pasaules kara laikā.

Mežs Jūgu purva ziemeļrietumu malā

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA karšu serveris[novecojusi saite]
2. ↑  «Aklais purvs». *Latvijas daba*. 1. sējums. Rīga : Preses nams. 1994. 32. lpp.
3. ↑  Dabas aizsardzības pārvalde. Aklais purvs[novecojusi saite]
4. ↑  Aklā purva taka Archived 2017. gada 26. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. dodies.lv
5. ↑  «Dabas objekti, pastaigu takas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 27. decembrī. Skatīts: 2017. gada 27. decembrī.
6. ↑  Aklais (Jūgu) purvs Daudzeses pagasta pārvalde
**Jugras pussala** (krievu: *Югорский полуостров*) vai **Jugru pussala** ir pussala Krievijas ziemeļos, vēsturiskajā Jugras zemē starp Pečoras jūru un Karas jūru. Administratīvi ietilpst Arhangeļskas apgabala Ņencu autonomajā apvidū. Pussala reti apdzīvota, vienīgās apdzīvotās vietas ir Amdermas un Karataikas ciemati un Belijnosas polārstacija.

Ģeogrāfija
----------

Pussalu rietumos apskalo Barenca jūrai pieskaitītā Pečoras jūra, bet austrumos — Karas jūras Baidaratas līcis. Pussala ir Urālu kalnu sistēmas ziemeļu turpinājums, tajā iestiepjas Paihoja grēda. Reljefs galvenokārt viļņots līdzenums augstumā līdz 200 m. Daudz upju un nelielu ezeru, lielākā upe ir Lielā Oju.

Pussala atrodas tundras zonā, valda subarktiskais klimats. Janvāra vidējā temperatūra ap −20 °C, jūlija — ap +7 °C.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 312. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 7806151595788905470002

 |

 |
**LoRaWAN** (**Lo**ng **Ra**nge **W**ide **A**rea **N**etwork) ir viens no dažiem tīkla protokoliem, kas tika izstrādāti, lai definētu tīkla augšējos slāņus. *LoRaWan* ir mākoņ-bāzēts vides piekļuves vadības (MAC) slāņa protokols, bet tas galvenokārt darbojas kā tīkla slāņa protokols, lai pārvaldītu komunikāciju starp LPWAN vārtejām un beigu-mezglu ierīcēm, kā maršrutēšanas protokols. LoRaWan protokolu uztur *LoRa Alliance*.

*LoRaWan* definē komunikācijas protokolu un sistēmas arhitektūru tīklā, kamēr par liela attāluma komunikāciju fiziskajā slānī nodrošina *LoRa*. *LoRaWan* protokols arī regulē un pārvalda ierīču komunikācijas frekvences, datu plūsmas ātrumu un jaudu. Tīkla ierīces ir asinhronas un tās pārsūta datus tikai tad, kad tām ir ko sūtīt. Datus, ko nosūta gala mezgla ierīce, saņem vairākas vārtejas, kas, savukārt, datus tālāk pārsūta uz centralizētu tīkla serveri. Šis serveris filtrē datu paketes, veic drošības pārbaudes un pārvalda tīklu. Tālāk serveris datus pārsūta aplikāciju serverim.

Versiju vēsture
---------------

* Janvāris, 2015: 1.0
* Februāris, 2016: 1.0.1
* Jūlijs, 2016: 1.0.2
* Oktobris, 2017: 1.1, pievieno Class B
* Jūlijs, 2018: 1.0.3
**Bellarda sūrene** (latīņu: *Polygonum bellardii*) ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Dienvidaustrumeiropā, Eiropas centrālās daļas dienvidos un Rietumāzijā. Latvijā Bellarda sūrene ir uzskatāma par retu ievazātu (adventīvu) augu, kurš ir tālu ziemeļos no dabiskā izplatības apvidus.

Apraksts
--------

Bellarda sūrene ir viengadīgs, 25—70 cm garš lakstaugs. Tā stublājs ir stāvs, stingrs, zaro, un zari ir stāvi vai atstāvoši. Lapas ir lancetiskas, 2—6 cm garas un 0,25—0,8 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals nosmailots, un dzīslojums apakšpusē ir izcilns. Turzītes ir plēvjainas, bārkstainas.

Vismaz augšējie ziedi ir izvietoti bezlapainu turzīšu žāklēs, mazliet norobežotās no lapainajiem zariem garās un skraji ķekarveidīgās ziedkopās. Ziedi pa vienam vai pušķos pa 2—5. Apakšējie ziedi atrodas lapām līdzīgu seglapu žāklēs tāpat kā vairākumam Latvijā sastopamo sūreņu. Ziedu pušķi savstarpēji diezgan attālināti. Apziednis pusatvērts, zaļš, saaugusī pamatdaļa īsa. Nesaaugusī apziedņa daļas apmale balta vai sārti balta. Auglis ir brūns, 0,25—0,35 cm garš, trīsšķautņains riekstiņš. Riekstiņš vienāda garuma vai garāks nekā apziednis. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Bellarda sūrene - Polygonum bellardii All. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-19.
**Lobes ezers** (arī **Viskāļu ezers**) ir ezers Ogres novada Krapes pagastā. Robežojas ar Aizkraukles novada Bebru un Kokneses pagastiem.

Eitrofs, sekls, stipri aizaudzis. To pilnībā klāj peldoši ūdensaugi, bet trešdaļa ezera platības ir aizaugusi ar niedrēm, kosām, lēpēm u.c. augiem. Ezera gultni sedz vairākus metrus bieza dūņu kārta, kas apakšējā slānī ir sablīvējusies, veidodama organiskām vielām bagāto sapropeli. Šo iemeslu dēļ ezers kļūst nabadzīgāks zivju daudzuma un sugu ziņā, jo nemitīgi pasliktinās ūdens kvalitāte. Ziemā notiekošā ūdensaugu trūdēšana zemledus apstākļos izraisa zivju slāpšanu. Palu laikā pārplūst, līmenis ceļas pat par 2 metriem. Izteka Lobe regulēta laikā no 1926. līdz 1927. gadam un 1951. - 1953. gados, pazeminot ezera līmeni un samazinot tā virsmas platību. Ietek Bebrupe, Ošupīte, Laukupīte. Gultne dūņaina, sapropeļa slānis līdz 3,5 m biezs. Krasti zemi, daudzviet purvaini. Par to, ka tagad strauji aizaugošais ezers kādreiz ir bijis daudz lielāks, liecina plašie, zemie piekrastes purvi, kuri senatnē ir bijuši ezera daļas.

Ārējās saites
-------------

* www.ezeri.lv datubāze
**Marlīnveidīgās** (*Istiophoriformes*) ir īsto kaulzivju (*Teleostei*) kārta, kas pieder dzelkņstarzivju divīzijai (*Acanthopterygii*). 2016. gadā, balstoties uz ģenētiskajiem pētījumiem, no asarveidīgo kārtas (*Perciformes*) tika atdalītas marlīnveidīgās zivis. Saskaņā ar jaunāko sistemātiku kārta apvieno divas dzimtas ar 12 jūras zivju sugām. Mājo tropiskajos un mērenajos ūdeņos Atlantijas, Indijas un Klusajā okeānā.

Latvijā un Baltijas jūrā
------------------------

Baltijas jūrā sastopama viena marlīnveidīgo kārtas suga — zobenzivs (*Xiphias gladius*). Ieceļo reti, parasti laikā no augusta līdz novembrim. Latvijas piekrastē zobenzivs līdz Otrajam Pasaules karam noķerta 9 reizes. Pēckara periodā konstatēta: 1952. gadā, 1993. gadā (uz dienvidiem no Ventspils), 2007. gadā (pie Ziemupes) un 2015. gadā Liepājā.

Kopīgās īpašības
----------------

Marlīnveidīgās ir liela auguma jūras zivis ar asu staru spurām. Četras sugas no tām pārsniedz 3,5 m garumu un 500 kg masu. Visām raksturīga gara purna daļa, ar kuru kā ar zobenu mēdz sadalīt gabalos savu medījumu.

Marlīnveidīgās zivis ir ļoti ātras, izveicīgas un plēsīgas. Galvenokārt barojas ar nelielām zivīm un galvkājiem. Dažas sugas nirst un medī līdz 200 m dziļumā. Pieaugušām marlīnveidīgām zivīm, tā kā tās ir liela auguma un ļoti ātras, ir ļoti maz dabīgo ienaidnieku. Tās ir dažas lielākas haizivju sugas un zobenvalis.

Sistemātika
-----------

**Marlīnveidīgo kārta** (*Istiophoriformes*)

* Marlīnu dzimta (*Istiophoridae*)
	+ Baltie marlīni (*Kajikia*)
	+ Buruzivis (*Istiophorus*)
	+ Melnie marlīni (*Istiompax*)
	+ Tropu marlīni (*Tetrapturus*)
	+ Zilie marlīni (*Makaira*)
* Zobenzivju dzimta (*Xiphiidae*)
	+ Zobenzivis (*Xiphias*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Phylogenetic classification of bony fishes, 2016». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 22. martā. Skatīts: 2019. gada 23. februārī.
2. ↑  «Fish Base: Family Istiophoridae - Billfishes». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 1. augustā. Skatīts: 2019. gada 24. februārī.
3. 1 2 3  First molecular timetree of billfishes (Istiophoriformes: Acanthomorpha) shows a Late Miocene radiation of marlins and allies[novecojusi saite]
4. 1 2  Latvijas daba: Zobenzivs
5. ↑  «Ziemupē izskalo milzu zobenzivi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 12. augustā.
6. ↑  Liepājas pludmalē izskalota eksotiskā zobenzivs LA.lv

Ārējās saites
-------------

* EOL: Istiophoriformes
Viesnīca plūdu laikā. 1931. g.
**"Bellevue"** bija viena no viesnīcām Jēkabpilī un atradās Daugavas kreisajā pusē, upes krastā, iepretim pārceltuves vietai.

Viesnīca "Bellevue" jeb tautā sauktā "Belvija" vai "Belevija" bija divstāvu koka ēka, kas atradās Krasta ielā (tagad Pļaviņu iela), lepno koka fasādi pavērsdama visā platumā pret Daugavu. Viesnīca tika celta 19. gadsimta beigās. Viesnīca darbojās līdz Pirmajam pasaules karam. Pirmās brīvvalsts laikā viesnīca savu darbību atjaunoja un par tās īpašnieci kļuva Otīlija Ozoliņa. Jau pirms kara viesnīcas augšstāva zālē tika rīkotas teātru viesizrādes un koncerti, bet 20. gadsimta 20. gados viesnīca kļūst par lepnu saieta namu. Pēc kara atgriežoties bēgļiem, tiek nodibināta vietējā teātra trupa, kas viesnīcā sniedz izrādes. 20. gadsimta 30. gados augšējā zāle tika pārbūvēta, ierīkojot skatuvi, šo zāli sauca par Treilona zāli. Šeit ir spēlējis arī Rīgas Latviešu biedrības orķestris Jāzepa Mediņa vadībā. Uzceļot Aizsargu namu, nozīmīgākā sabiedriskā dzīve pārcēlās tur, bet "Belvija" saglabāja viesnīcas un krodziņa funkcijas. Viesnīca "Belvija" pastāvēja līdz padomju varas gadiem, kad šī viesnīcas ēka tika pārveidota par dzīvojamo namu. Ēka tika nojaukta 1990. gadā, uzbūvējot Daugavas dambi.

Atsauces
--------

1. 1 2  Gailīte, S. Jēkabpils. Rīga:Gandrs, 2002. 37. lpp.
2. 1 2  Brīvā Daugava
3. 1 2  Ķuzāne, L. Sen tik sen bij tas laiks. Jēkabpils:Jēkabpils dome, 2011. 22. lpp.
**Džons van der Vīls** (nīderlandiešu: *John van der Wiel*; dzimis 1959. gada 9. augustā Leidenē) ir Nīderlandes starptautiskais lielmeistars šahā (1982).

Biogrāfija
----------

Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Eiropas junioru šaha čempionātos Groningenā (1978, 1979). No 1979. līdz 2004. gadam 26 reizes piedalījies Nīderlandes šaha čempionātu finālos un divas reizes kļuvis par Nīderlandes šaha čempionāta uzvarētāju (1984, 1986). Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētājs, tajā skaitā Veikanzē (*B* turnīrs, 1981), Novisadā (1982), Orhūsā (1983), Ostendē (1983), Amsterdamā (1987), Bādenbādene (*B* turnīrs, 1992).

Divas reizes piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas ciklu starpzonu turnīros. 1982. gadā Maskavā ieņēmis 11. vietu. 1985. gadā Bīlē bijis tuvu iekļūšanai pretendentu skaitā, jo dalījis 4.-6. vietu ar Naidželu Šortu un Euhenio Torri. Papildu turnīrā par vienīgo ceļazīmi uz pretendentu mačiem dalījis 1.-2. vietu ar Naidželu Šortu, taču sliktāka pamatturnīra papildu koeficienta dēļ ieņēmis 2. vietu.

Pārstāvējis Nīderlandes komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 9 reizes (1980-1984, 1988-1998). Komandu vērtējumā izcīnījis bronzas (1988) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 5 reizes (1983, 1992-1999, 2003). Inviduālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1992) un bronzas (1983) medaļas;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījies 1989. gadā.

1998. gadā uzvarējis Eiropas šaha kluba kausa izcīņā Bredas kluba *Panfox Breda* sastāvā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1979. gadā van der Vīlam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1982. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Schaakkampioenen van Nederland». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. septembrī. Skatīts: 2016. gada 4. oktobrī. Archived 2017. gada 7. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  1985 Biel Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: John Van der Wiel
4. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: John Van der Wiel
5. ↑  OlimpBase :: World Men's Team Chess Championship :: John Van der Wiel
6. ↑  OlimpBase :: 14th European Chess Club Cup, 1998, Panfox Breda

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Geno Petriašvili** (gruzīnu: გენო პეტრიაშვილი; dzimis 1994. gada 1. aprīlī) ir bijušais gruzīnu brīvā stila cīkstonis, trīskārtējs pasaules čempions, divkārtējs Eiropas čempions, Pasaules un Eiropas čempionātu, olimpisko un Eiropas spēļu medaļnieks.

Biogrāfija
----------

Geno Petriašvili dzimis 1994. gadā Gori pilsētā.

2013. gadā viņš izcīnīja bronzas medaļas Pasaules un Eiropas čempionātos. Pasaules čempionātā viņš pusfinālā zaudēja Krievijas pārstāvim Hadžimuratam Gacalovam, bet cīņā par bronzu pieveica Ķīnas cīkstoni Denu Dživei. Savukārt Eiropas čempionāta pusfinālā zaudēja osetīnu izcelsmes Ukrainas cīkstonim Alenam Zasejevam, bet bronzas cīņā uzvarēja Vācijas pārstāvi Ņikitu Matjuhinu.

2015. gadā viņš kļuva par Eiropas spēļu un pasaules čempionāta bronzas medaļnieku. Eiropas spēlēs viņš pusfinālā zaudēja Baltkrievijas pārstāvim Aleksejam Šemarovam, bet cīņā par bronzu pieveica Armēnijas pārstāvi Levanu Berianidze. Savukārt Pasaules čempionātā pusfinālā zaudēja Azerbaidžānas pārstāvim Džamaladinam Magomedovam, bet cīņā par bronzu pieveica Mongolijas cīkstoni Žargalsaihanu Čulūnbatu.

2016. gadā Petriašvili, finālā uzvarot poli Robertu Baranu, kļuva par Eiropas čempionu. 2016. gada Riodežaneiro olimpiskajās spēlēs viņš izcīnīja bronzas medaļu. 2017. gadā viņš Parīzē kļuva par pasaules čempionu. 2018. gada pasaules čempionātā Budapeštā Geno izdevās izcīnīt pasaules čempiona titulu otro gadu pēc kārtas, finālcīņā uzveicot Ķīnas cīkstoni Denu Dživei.

2019. gadā Eiropas čempionātā Bukarestē Geno izcīnīja sudraba medaļu, zaudējot Turcijas čempionam Taham Akgilam.

2019. gada pirmsolimpiskajā pasaules čempionātā Kazahstānā līdz 125 kg svara kategorijā Geno izcīnīja zelta medaļu un saņēma olimpisko licenci nacionālajai olimpiskai komitejai vīriešu brīvās cīņas svara kategorijā 125 kg.

2020. gada februārī Itālijas galvaspilsētā notikušajā kontinenta čempionātā svara kategorijā līdz 125 kg cīņā par čempiona titulu uzvarēja sportistu no Polijas Robertu Baranu un izcīnīja Eiropas čempionāta zelta medaļu.

2020. gada vasaras olimpiādē Petriašvili ieguva sudraba medaļu.

2021. gada pasaules čempionātā, kas notika Oslo, viņš kļuva par pasaules čempionāta sudraba medaļnieku svara kategorijā līdz 125 kg. Finālā viņš piekāpās Irānas cīkstonim Amiram Hoseinam Zarem.

Arī 2022. gada Eiropas čempionātā Budapeštā Petriašvili izcīnīja sudraba medaļu, šoreiz finālā viņš zaudēja turkam Taham Agilam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Cīņas disciplīnu pēdējā dienā divas medaļas izcīna ASV un Baltkrievija» (latviešu). sportacentrs.com. 2021-08-06. Skatīts: 2022-05-01.
2. ↑  «გენო პეტრიაშვილი დასანანად დამარცხდა» (gruzīnu). sportall.ge. 06-08-2021. Skatīts: 2022-05-01.
3. ↑  Кавказский Узел. «Грузинский борец завоевал серебряную медаль чемпионата мира». *Кавказский Узел*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021-10-04. Skatīts: 2021-10-04.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Geno Petriašvili***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
ASV karavīri uzstādam HESCO bastionu.
Irākas armijas inženieri piepilda 1,2 m lielu HESCO bastionu ar zemes krāvēju.
**HESCO barjera** jeb **HESCO bastions** ir mūsdienu nocietinājumu veids, ko veido saliekama metāla karkass un izturīgs plastmasas maiss. Tas tiek izmantots aizsardzībai no sprādzieniem un strēlnieku ieroču uguns. Šīs barjeras tiek izmantotas gandrīz katrā ASV armijas bāzē Irākā un Afganistānā.

HESCO barjeras nosaukums ir radies no britu kompānijas, kura sāka ražot šīs barjeras 80. gadu beigās. Tās iesākumā bija paredzētas aizsardzībai pret eroziju un plūdiem, bet jau 90. gadu sākumā tās kļuva par plaši lietotu aizsardzības līdzekli.

Uzstādīšana
-----------

HESCO bastionu uzstādīšanas procesā drāšu karkasi tiek izvērsti un plastmasas maisi piepildīti ar zemi vai smiltīm. Lielākā to priekšrocība ir ātrā uzstādīšana, ko ievērojami paātrina iespēja izmantot zemes iekrāvējus to piepildīšanai. Iepriekš, piepildot smilšu maisus, viens karavīrs stundā varēja piepildīt 20 maisus. Tagad, izmantojot zemes iekrāvēju, karavīri var veikt darbu apmēram desmit reizes ātrāk.

Aizsardzība
-----------

Apmēram 60 cm bieza barjera spēj nodrošināt aizsardzību pret šauteņu uguni un lidojošām šķembām. 1.2 m plati aizžogojumi spēj aizsargāt pret mašīnām ar sprāgstvielām, kas varētu taranēt nožogojumu. 1.5 m biezu barjeru vairs nav iespējams cauršaut ar granātmetējiem.

Divos stāvos ap pārvietojamajām tualetēm sakrauti HESCO bastioni Irākā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Flood Fighting Structures Demonstration and Evaluation Program Archived 2006. gada 22. jūnijā,* Wayback Machine *vietnē.* — US Army Corps of Engineers, Engineer Research and Development Center, Factsheet January 2006
2. ↑  *Engineers wall Dobol Archived 2009. gada 6. martā,* Wayback Machine *vietnē.* — The Talon, Operation Joint Endeavour, Friday 6 December 1996

Ārējās saites
-------------

* Hesco mājaslapa
* HESCO pārstāvniecība Baltijā
**Āgenskalna tirgus** ir tirdzniecības vieta Āgenskalnā, kas atrodas Nometņu ielā 64 Rīgā.

Vēsture
-------

Sākotnēji Āgenskalna tirgus atradās Sētas kroga pagalmā, bet vēlāk to pārcēla uz Kalnciema un Sētas ielas stūri. 1893. gadā Rīgas pilsētas valde vēlējās veco tirgu likvidēt un ierīkot jaunu lielākā laukumā. 1898. gada 1. janvārī to atvēra jaunā vietā. Šī jaunā vieta bija starp Nometņu, Zeļļu un Bāriņu ielām. Sākumā šo tirgu sauca par Grāvmuižas tirgu, jo tas atradās Grāvmuižas teritorijā. Paviljonu būvi uzsāka tikai 1911. gadā. Tirdzniecība paplašinājās 20. gadsimta sākumā, sakarā ar jaunā paviljona celtniecības pabeigšanu 1914. gadā. Āgenskalna tirgus paviljona projektu izstrādāja Rīgas pilsētas arhitekts Reinholds Šmēlings. Āgenskalna tirgus ēkai raksturīgs 20. gadsimta sākuma racionālais jūgendstils. 
Sākotnēji tirgošanās notika zem klajas debess un no tirgus būdām, aptuveni 2804 m² lielā platībā. Tirgošanas vietu īre pilsētai ienesa 1635 rubļu, 1905. gadā — 8100 rubļu lielu peļņu. 1988. gadā tirgošanās notika 8,3 tūkstošu m² lielā platībā. Tirgū pārdeva gaļas produktus, zivis, augļus, dārzeņus un citus produktus.

2018. gada janvārī Rīgas dome tirgus sliktā tehniskā stāvokļa dēļ to slēdza. 
Atklātā izsolē tiesības turpmākos 30 gadus saimniekot Āgenskalna tirgū un tam piegulošajā teritorijā ieguva Kalnciema kvartāla īpašnieki brāļi Kārlis un Mārtiņš Dambergi. 
2018. gada 3. augustā Āgenskalna tirgus tika atkal atvērts.

COVID-19 pandēmijas dēļ Āgenskalna tirgus remontdarbi aizkavējās un tirgus ēkas atklāšanu pārcēla uz 2022. gada aprīli, turpmākajos gados plānojot atjaunot arī āra tirdzniecības teritoriju.
Tirgus atkal atvērts pēc rekonstrukcijas 2022. gada 7. maijā.

Attēli
------

* Āgenskalna tirgus pirms 1898. gadaĀgenskalna tirgus pirms 1898. gada
* Āgenskalna tirgus laukums (pirms 1914)Āgenskalna tirgus laukums (pirms 1914)
* Tirgus pēc rekonstrukcijas 2022. gadāTirgus pēc rekonstrukcijas 2022. gadā

Atsauces
--------

1. ↑  «Āgenskalna tirgus tiek gatavots visaptverošai rekonstrukcijai». Skatīts: 2017-12-28.
2. ↑  Rīga. Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988. gads, 146. 147. lpp
3. ↑  Edgars Kupčs. «Slēdzot Āgenskalna tirgu, Rīgas domei nav ne atjaunošanas plānu, ne naudas». lsm.lv, 2017. gada 21. novembrī. Skatīts: 2017. gada 9. decembrī.
4. ↑  FOTO: Atdzimušais Āgenskalna tirgus kļuvis par foršu tikšanās un izklaides vietu Archived 2021. gada 22. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. fenikssfun.com
5. ↑  Atjaunotais Āgenskalna tirgus durvis vērs vaļā aprīlī; citi pašvaldības tirgi panīkst lsm.lv 2022. gada 12. janvārī

Ārējās saites
-------------

* Cita Rīga
* Rīgas Centrāltirgus

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas tirgi |
| --- |
|  |
| 
* Āgenskalna tirgus
* Centrāltirgus
* Kalnciema kvartāls
* Mežciema tirgus
* Vidzemes tirgus

 |
|  |
| Bijušie tirgi | 
* Aleksandra tirgus
* Berga bazārs
* Čiekurkalna tirgus
* Daugavmalas tirgus
* Juglas tirgus
* Ķengaraga tirgus
* Purvciema tirgus
* Rātslaukums
* Rumbulas tirgus
* Zolitūdes tirgus

 |

 |