recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Šis raksts ir par vācu virsnieku. Par citām jēdziena **Flečers** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Alfrēds Flečers** jeb **Alfrēds Flethers** (vācu: *Alfred Fletcher*; 1875. gada 20. janvāris — 1959. gada 20. septembris) bija Vācijas Impērijas armijas majors. Latvijas brīvības cīņu dalībnieks, Baltijas landesvēra komandieris.

Biogrāfija
----------

Dzimis Lampersdorfā Silēzijā (tagad Zombkovices apriņķis Lejassilēzijas vojevodistē Polijā).

Pēc Frīdriha ģimnāzijas un Reālģimnāzijas pabeigšanas Frankfurtē pie Oderas Alfrēds Flečers 1893. gada 22. martā brīvprātīgi iestājās 8. lauku artilērijas pulkā. Izgājis kadetu sagatavošanas kursus Valstālē (šodien Legnickie Pole Polijā) un Groslikterfeldē netālu no Berlīnes. 1894. gada 14. augustā Flečers kļuva par virsnieku. No 1899. gada 13. jūlija līdz 1901. gada 15. jūlijam piedalījās ekspedīcijā uz Ķīnu, precīzāk, Bokseru sacelšanās apspiešanā. Pēc tam īsu brīdi ceļojis pa Dienvidķīnu, Japānu, Havaju salām un Ziemeļameriku. No 1901. gada novembra dienējis kā virsnieks 52. artilērijas pulkā, kuru vēlāk pārdēvēja par 2. Austrumprūsijas artilērijas pulka. Šis pulks piederēja pie 1. lauku artilērijas brigādes, kas bija dislocēta Austrumprūsijā.

Pirmā pasaules karā piedalījies no 1914. gada līdz 1918. gadam, ieņemot dažādus komandējošus posteņus. Kaujās ievainots. Kara beigās komandējis arī jēgeru vienību. 
Pēc kara atradās Latvijas teritorijā, kur iesaistījās vietējo vācu vienību formēšanā, par kuru uzdevumu tika izvirzīta cīņa pret boļševikiem. No 1919. gada 1. februāra līdz 25. jūlijam komandēja Baltijas landesvēru, kā arī neilgu laiku bija Rīgas militārais gubernators (vācu: *Militärgouverneur*). 6. jūnijā Niedras valdība Fletheram par militāriem nopelniem un atbilstoši līgumam par pilsonības piešķiršanu brīvprātīgajiem, piešķīra Latvijas pilsonību, un viņš vadīja tai pakļautos spēkus Cēsu kaujās. Pēc sakāves par Baltijas landesvēra komandieri iecēla britu pulkvežleitnantu Haroldu Aleksanderu, un tā vienības piedalījās Latgales atbrīvošanas kaujās. Alfrēds Flečers atgriezās Vācijā un majora dienesta pakāpē tika atvaļināts no dienesta Reihsvērā.

1919. gada rudenī kopā ar Volfgangu Kapu un citiem Austrumprūsijas nacionālistiem dibināja nacionālkonservatīvo Austrumprūsijas Dzimtenes Savienības partiju. Palika piederīgs šai partijai līdz pat Veimāras republikas beigām. 1924. gadā ievēlēts Reihstāgā no konservatīvās Vācu Tautas partijas saraksta. 1939. gadā, 20 gadus pēc Cēsu kaujām, atkal bija ieradies Rīgā, kur viņu uzņēma kara ministrs Jānis Balodis. Flečers piedalījās arī Cēsu kaujas piemiņas pasākumos. Aizsaulē aizgājis 1959. gada 20. septembrī Hercogenaurahā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 77408959
* GND: 129975168

 |

 |
Aģitācijas plakāts, kurā izteikts aicinājums pievienoties Marinebrigade Ehrhardt brīvkorpusam.
**Brīvkorpuss** (vācu: *freikorps*) ir vācu brīvprātīgo militāro vai paramilitāro formējumu nosaukums.

Pirmie brīvkorpusi pēc Frīdriha II Lielā iniciatīvas tika izveidoti jau 18. gadsimtā, lai papildinātu vācu karaspēku Septiņgadu karā. 19. gadsimtā tiem bija nozīmīga loma vācu cīņās pret Napoleonu, kas radīja ap šiem formējumiem patriotisku auru.

Pēc Pirmā pasaules kara Vācijā atgriezās simtiem tūkstošu kara veterānu, bet tobrīd valstī valdīja nestabilitāte un jukas. Tāpēc drīz vien radās virkne brīvkorpusu, kas darbojās kā paramilitāras organizācijas, lai neļautu valstij iegrimt absolūtā haosā. Versaļas līguma noteikumi paredzēja vācu armijas samazināšanu. Tādēļ brīvkorpusi kļuva par vienu no iespējām, kā apiet šo noteikumu. Šie formējumi tika izmantoti, lai cīnītos ar revolucionāriem un kreisajiem spēkiem, kuri pēc Vācijas impērijas sabrukuma tīkoja iegūt varu, tomēr arī paši brīvkorpusi un to vadītāji, kas pārstāvēja reakcionārās un nacionālistiskās aprindas, centās ietekmēt politiku. 1920. gadā, kad Veimāras republikas valdība nolēma izformēt brīvkorpusus, izcēlās Kapa pučs, kura neveiksme noveda pie praktiski visu brīvkorpusu izformēšanas. Vēlāk daļa veterānu pievienojās nacionālistu kustībām un atstāja būtisku ietekmi uz tālākajiem notikumiem valstī. Ārpus Vācijas teritorijas brīvkorpusi nereti turpināja cīnīties par savas valsts interesēm, piemēram, šādi formējumi piedalījās karadarbībā Baltijā, Silēzijā, Prūsijā un citviet.

Vēlākajos gados šo nosaukumu lietoja arī citas provāciskas paramilitārās kustības, piemēram, Sudetu vācieši vai Dānijas nacistiskās partijas militarizētais spārns.

Atsauces
--------

1. ↑  Brīvkorpusi. Vācijas brīvprātīgie formējumi 1918. — 1923. (krieviski)
2. ↑  Vācijas brīvkorpusi (1918—23)[novecojusi saite] (angliski)
3. ↑  *Freikorps* (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4155319-6
* HDS: 024629

 |

 |
**Roberts Celms** (angļu: *Robert Zelms (Zelnis)*, 1888—?) bija latviešu izcelsmes amerikāņu komunists, vēlāk PSRS militārās spiegošanas pārvaldes darbinieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1888. gadā Kurzemes guberņā. Piedalījās 1905. gada revolūcijas notikumos, iestājās LSDSP, revolucionāru vajāšanu laikā 1907. gadā devās bēgļu gaitās uz Bostonu, ASV.
Darbojās Amerikas Sociālistu partijas latviešu sekcijā (*Latvian section of the Socialist Party of America*), piedalījās ASV Komunistu partijas dibināšanā, 1927. gadā bija viens to tās 1. distrikta (Masačūseta un Ņūhempšīra) vadītājiem. 1927. gadā Nikolajs Dozenbergs viņu savervēja PSRS spiegu tīklā.
Kā Kominternes loceklis ar vārdu Fricis Celms viņš 1930. gada maijā caur Novorosijskas ostu ieceļoja PSRS un devās uz Maskavu, kur tikās ar Sarkanās armijas štāba Izlūkošanas pārvaldes Dezinformācijas biroja (*Дезинформационное бюро*) vadītāju Oskaru Stīgu. 
Oskara Stīgas vadībā no 1930. līdz 1936. gadam viņš kā "*International Trade Press of Chicago*" darbinieks Roberts Elmstons darbojās PSRS militārās spiegošanas tīklā Vācijā un Austrijā.

Lielā terora laikā 1938. gada janvārī viņu atsauca uz Maskavu, pieminēts Arvīda Jēkaba dēla Celma (angļu: *Arvid Yakovlevich Zelms*) pratināšanas protokolos sakarā ar aizdomām par dalību latviešu spiegu teroristu organizācijā (*участие в латышской шпионско-террористической организации*), tomēr viņš nav ticis nogalināts un dzīvojis Maskavā vismaz līdz 1946. gadam, kad pieminēts O. Stīgas atraitnes Zelmas Nābeles vēstulē K. Vorošilovam.

Atsauces
--------

1. ↑  «Сергей Чертопруд. Научно-техническая разведка от Ленина до Горбачева». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2018. gada 7. septembrī.
2. ↑  DocumentsTalk Arhivēts 2010. gada 17. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. (2008)
**Starptautiskais kredīts** ir aizdevuma kustības forma starptautisko attiecību sfērā. Starptautiskā kredīta aizdevēja vai aizņēmēja lomā var būt bankas, individuālie uzņēmēji, kompānijas, firmas, valsts iestādes, starptautiskās organizācijas, politiskās organizācijas, reliģiskās organizācijas.
Starptautiskais kredīts stimulē preču un pakalpojumu eksportu un importu, kā arī rada labvēlīgus apstākļus ārzemju investīcijām.

Starptautiskā kredīta veidus **klasificē** šādi:

1. pēc termiņa (īstermiņa, vidēja termiņa, ilgtermiņa);
2. atkarībā no kreditora:
	1. privātie kredīti,
	2. valdības kredīti,
	3. starptautisko un reģionālo organizāciju kredīti;
3. pēc kredīta objektiem:
	1. komerciālais (saistīts tikai ar ārējās tirdzniecības operācijām),
	2. finansiālais (jebkuriem mērķiem).

Starptautiskais kredīts ir saistīts arī ar ārējo tirdzniecību, un visizplatītākā ārējās tirdzniecības forma ir **firmu kredīts**.
**Firmu kredīta komerciālās attiecības** veidojas starp vienas valsts eksportētāju un otras valsts importētāju. Starptautiskajā kredītā ir sastopami šādi firmas kredīta paveidi:

* **vekseļa kredīts** — eksportētāja izrakstīts pārveduma vekselis (trata) importētājam, kurš, saņemot preci un transporta dokumentus, akceptē tratu;
* **atvērtais konts** — šo firmas kredīta paveidu izmanto, jo ir notikusi speciāla vienošanās starp eksportētāju un importētāju. Eksportētājs līgumā ieraksta parāda summu un uzrāda speciālo atvērto vai jau esošo savu bankas kontu. Šajā kontā līgumā noteiktajā laikā importētājam jāpārskaita parādsumma, kas noteikta līgumā;
* **pircēju avansi** — pēc šī firmas kredīta paveida importētājam ir jāpārskaita noteikta avansa summa eksportētājam pirms preces saņemšanas.

Lai varētu **veikt starptautisko kredītu**, tiek izmantoti bankas kredīti, bankas var kreditēt gan eksportētājus, gan importētājus. Pie starptautiskā kredīta pastāv starpnieku vai brokeru kredīts. Šis kredīts rodas tad, ja kāda no firmām uztic savu darījumu kārtot starpniekiem.
Vairākums uzņēmējsabiedrībām izsniegto ārvalstu kredītu, spriežot pēc auditoru veiktajām pārbaudēm, ir neefektīvi (no ražošanas viedokļa). Taču valstij joprojām nav reālu sviru, lai šo naudu atprasītu. Ministru kabineta apstiprinātajos ārvalstu kredītu sadales noteikumos par kredītu sadali viss ir noteikts skaidri un precīzi, bet par atprasīšanu — nav minēts.
Pagaidām vienīgā reālā svira naudas atgūšanai ir Latvijas Bankas rokās. Centrālajai bankai ir tiesības naudu atprasīt, ja izrādījies, ka komercbanka, kurai naudu vajadzēja izsniegt uzņēmējsabiedrībai vai kura to atguvusi no uzņēmēja, šo naudu atstājusi sev. Taču pārējās finansu attiecības starp uzņēmēju un komercbanku nosaka to savstarpējā uzticība un vienošanās. Tas nozīmē, ka valdība, kura ir faktiskā kredīta saņēmēja no ārvalstīm un kurai naudu jāatdod, nav noteicēja par kredīta atprasīšanu.
Gadījumā, ja uzņēmējs nespēj naudu atmaksāt, tas jādara tai bankai, kas garantējusi naudas atdošanu.

Atsauces
--------

1. ↑  Kristīne Avena. *Starptautiskā ekonomika*. Rīga : SIA "Turības mācību centrs", 1998. 72-74.lpp.. lpp. ISBN 9984-609-01-4.
**Valters fon Reihenavs** (vācu: *Walter von Reichenau*; dzimis 1884. gada 8. oktobrī, miris 1942. gada 17. janvārī) bija vācu ģenerālfeldmaršals Otrā pasaules kara laikā.

Dzimis Karlsrūē prūšu ģenerāļa ģimenē. Dienestā no 1903. gada. Pirmā pasaules kara laikā karoja Rietumu frontē. 1918. gadā ieguva kapteiņa dienesta pakāpi. Palika armijas dienestā arī Veimāras republikas laikā un darbojās ģenerālštābā. 1932. gadā iepazinās ar Hitleru, vēlākajos gados bija nacistu partijas atbalstītājs, kas bija retums armijas virsnieku aprindās.

Kad 1933. gadā pie varas nāca nacisti, Reihenavs kļuva par kara ministrijas ierēdni, kurš atbildēja par sakariem starp armiju un NSDAP.

Otrajā pasaules karā Polijas kampaņā fon Reihenavs komandēja 10. armiju, bet 1940. gadā - 6. armiju, kas iebruka Beļģijā un Francijā. 1940. gada jūlijā Hitlers iecēla fon Reihenavu par ģenerālfeldmaršalu.

Iebrūkot PSRS, Reihenavs atkal komandēja 6. armiju, kas ieņēma Kijivu un Harkivu. 1941. gada oktobrī izdeva bēdīgi slaveno "Reihenava direktīvu", kas paredzēja, ka pretinieka karavīri - ebreji tiek uzskatīti par partizāniem un vai nu nošauti uz vietas vai nodoti *Einsatzgruppen*. Pretēji darbībai Austrumu frontē, Reihenavs zināja, bet neziņoja, ka viņa sievasmāsa Otrā pasaules kara laikā savā Berlīnes dzīvoklī slēpa savu ebreju draugu.

1942. gada janvārī Reihenavs piedzīvoja asinsizplūdumu smadzenēs. Miris lidmašīnā, vedot uz ārstēšanos Leipcigā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Valters fon Reihenavs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Lexikon der Wehrmacht (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 52595613
* LCCN: n2009027010
* ISNI: 0000 0001 0972 1080
* GND: 123390699
* SUDOC: 24520864X
* BNF: cb11230116x (data)

 |

 |
**Slovāku Nacionālā bibliotēka** vai **Slovākijas Nacionālā bibliotēka** (slovāku: *Slovenská národná knižnica*) ir moderna zinātniska, kultūras, informācijas un izglītības bibliotēka Slovākijā, kas vāc, glabā un aizsargā vietējās un ārvalstu grāmatas un citus rakstiskus zināšanu avotus par Slovākiju.

Bibliotēkas fondā ir 4,9 miljoni grāmatu un 1,7 miljoni arhīvu dokumentu, kā arī tūkstošiem muzeja eksponātu. Bibliotēkā ir vairāki muzeji: Slovākijas literatūrai veltīts Literārais muzejs, kas iesaistīts Nacionālās kapsētas (ievērojamu slovāku kapu galerijas) prezentācijā; Puškina literārais muzejs Brodzjanā; Apponjas vēsturiskā bibliotēka.

Tā koordinē bibliotēku attīstības sistēmu Slovākijā, piedalās bibliotēku pakalpojumu modernizācijā, sadarbojas ar Slovākijas un ārvalstu institūcijām, īstenojot dažādus zinātniskos projektus. Kopš 2010. gada bibliotēka piedalās Eiropas Reģionālās attīstības fonda līdzfinansētajā *Digital Library and Digital Archive* (DIKDA) digitalizācijas projektā, publiskojot digitalizētus darbus no savām kolekcijām.

Bibliotēku dibinājusi Slovākijas Kultūras ministrija ar uzdevumu nodrošināt pilsoņu brīvu piekļuvi plašsaziņas līdzekļu izplatītajai informācijai, radīt un aizsargāt bibliotēku, arhīvu un muzeju fondus, lai apmierinātu cilvēku kultūras, informācijas, zinātnes un izglītības vajadzības.

Bibliotēkas sniegtie pakalpojumi
--------------------------------

Slovākijas Nacionālā bibliotēka piedāvā šādus informācijas pakalpojumus:

* grāmatas lasīšanai (gan lasītavā, gan mājās);
* starpbibliotēku pakalpojumi;
* informācijas pieprasījums un saites;
* lasītavas (universālas, multivides, mikrofilmas, literārā arhīva un nacionālā biogrāfijas institūta lasītavas);
* informācijas un zinātniskais centrs;
* attālināta piekļuve elektroniskajiem informācijas resursiem;
* Interneta pieslēgums;
* patentu informācijas centrs;
* Wi-Fi.

Lasītāji
--------

Bibliotēka ir pieejama visiem Slovākijas pilsoņiem, kuri ir vismaz 15 gadus veci; ārvalstu pilsoņi var saņemt lasītāja karti, izmantojot personu apliecinošu dokumentu, pasi vai studenta karti. Lasītāja karte ir derīga vienu gadu.

Galerija
--------

* Slovāku Nacionālās bibliotēkas ēka MartināSlovāku Nacionālās bibliotēkas ēka Martinā
* Slovāku Nacionālās bibliotēkas Literatūras muzejsSlovāku Nacionālās bibliotēkas Literatūras muzejs
* Puškina literārais muzejs BrodzjanāPuškina literārais muzejs Brodzjanā
* Apponjas vēsturiskā bibliotēkaApponjas vēsturiskā bibliotēka

Atsauces
--------

1. ↑  "Slovak National Library" (en). *Wikipedia*. 2021-01-05.
2. ↑  «Vypozicne sluzby» (slovāku). SNK. Skatīts: 2016-09-28.
3. ↑  «Loan service». *Slovak National Library*. Skatīts: 2016. gada 28. septembris.

Literatūra
----------

* HANAKOVIČ, Štefan. 2013. Dejiny Slovenskej národnej knižnice : historické predpoklady, podmienky jej vzniku a účinkovania do roku 1960 : úvahy a svedectvá. Martin : Slovenská národná knižnica, 2013. 331 s. ISBN 9788081490200.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Сайт национального проекта оцифровывания документов DIKDA
* Портал Spytajte Sakniznice.sk
**Igors Zemļanskihs** (ukraiņu: *Ігор Іванович Землянських*, dzimis 1974. gada 9. decembrī) ir ukraiņu gleznotājs–animālists, ilustrators un ornitologs.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1974. gada 9. decembrī Luganskas apgabala Oleksandrivskas pilsētā. 1980. gadā pārcēlās uz Voronkovas ciemu, Kijivas apgabala Borispiļas rajonu, uz viņa vectēva dzimto vietu. Tieši vectēvs veicināja topošā mākslinieka mīlestību pret dabu, veda viņu pastaigās pa mežiem un pļavām. Bērnībā sapņoja kļūt par pilotu. Publicēja savus pirmos rakstus par ornitoloģijas tēmām mācoties vidusskolā. No jaunības sāka zīmēt putnus.

No 1992. līdz 1993. gadam dienēja Ukrainas Bruņoto spēku inženieru vienībā. 1990. gadu beigās strādāja Ukrainas Nacionālās Zinātņu akadēmijas Zooloģijas institūtā un piedalījās ekspedīcijās pa Ukrainu kā vecākais laborants, kur kolēģi piedāvāja viņam veidot ilustrācijas dažādām publikācijām. Pirmo plakātu ar ķīvītes zīmējumu Ukrainas putnu aizsardzības biedrība izdeva 1996. gadā. Tālāk sāka sadarboties ar Dabas muzeju, Kijevas zoodārzu, Dabas namu, botāniskajiem dārziem un citām attiecīgās tēmas organizācijam. Laika gaitā, lielā pasūtījumu skaita dēļ, izvēlējās mākslinieka un ilustratora darbu, nepārtraucot ciešās attiecības ar zinātniekiem.

Savas mājās rūpējas par nelaimē nonākušiem putniem: pārsvarā par slimiem un ievainotiem..

Borispoles apgabala goda pilsonis..

Daiļrade
--------

Zemļanskihs ir daudzu darbu autors par Ukrainas un pasaules putnu faunas tēmu. Viņš darbojas temperā, akrilā, akvarelī, eļļā .

  

Piedalījies šādu publikāciju ilustrācijā:

* "Червона книга України" ("Ukrainas Sarkanā grāmata") (2009)
* Заповідні куточки Кіровоградської землі" ("Aizsargājamie Kirovogradas zemes stūri"). Andrienko T.L. (1999) ISBN 966-7572-01-3
* "Птахи фауни України" ("Ukrainas faunas putni: lauka ceļvedis"). G. Fesenko, A. Bokotejs. 2002. gads ISBN 966-7710-22-Х
* "Птахи садів та парків Києва" ("Kijevas dārzu un parku putni"). G. V. Fesenko (2010) ISBN 978-966-2311-29-7

Pilnībā ilustrēja grāmatu sēriju, kas tika publicēta projekta "Spalvu draugi"  ietvaros:

* "Знайомі незнайомці" ("Pazīstami svešinieki"). A.Pļīga. 2013 (2018) ISBN 978-966-97380-9-7
* "Вартові ночі" ("Stundu naktis"). E.Jacjuks. 2015. gads ISBN 978-966-97380-2-8
* "Володарі неба" ("Debesu kungi"). S.Viters. 2016. gads ISBN 978-966-97380-9-7
* "Крила над водою"("Spārni virs ūdens"). M. Baniks. 2021. gads ISBN 978-617-7565-73-3

Grāmatas "Наші птахи" ("Mūsu putni") ISBN 966-7058-58-1 (2004) - autors un ilustrators.

Daudzu plakātu autors par ornitoloģijas tēmām Ukrainā un kaimiņvalstīs.

Saite
-----

* «Zemļanskihs Igors. Personīgā vietne.».

Piezīmes
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 8. oktobrī. Skatīts: 2022. gada 26. oktobrī.
8. ↑  [
**Heinrihs Aleksandrs Ferdinands fon Bērs** (vācu: *Heinrich Alexander Ferdinand Baron von Behr*, 1902-1983) bija vācbaltiešu izcelsmes virsnieks, Vērmahta, vēlāk Bundesvēra tanku divīzijas ģenerālis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1902. gada 26. jūlijā Rendas muižas īpašnieka ģimenē. Cēlies no fon Bēru dzimtas. Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada janvārī iestājās Baltiešu landesvērā.

Pēc 1920. gada Latvijas agrārās reformas un dzimtas zemes īpašumu nacionalizācijas viņš pārcēlās uz dzīvi Vācijā, kur 1922. gadā iestājās Reihsvēra 16. jātnieku pulkā. 1937. gadā viņš kļuva par Vinsdorfas militārās sporta skolas (*Heeressportschule Wünsdorf*) pasniedzēju un modernās pieccīņas treneri.

Kā izlūkvienību komandieris piedalījās Otrā pasaules kara cīņās Polijā, Francijā, Austrumu frontē, Ziemeļāfrikā un Itālijā. No 1944. gada decembra viņš komandēja tanku karaspēka vienības Itālijas frontē. 1945. gada 1. aprīlī viņu iecēla par Vērmahta 90. tanku grenadieru divīzijas komandieri, bet jau 28. aprīlī ģenerālis fon Bērs krita britu armijas gūstā un līdz 1947. gada 29. augustam atradās gūstekņu nometnē.

1956. gada 3. septembrī viņu uzņēma Bundesvērā un paaugstināja par brigādes ģenerāli, no 1959. gada 7. decembra ģenerālis fon Bērs komandēja 5. tanku divīziju. Pensionējās 1962. gada 30. septembrī.

Miris Bonnā 1983. gada 14. augustā.

Atsauces
--------

1. ↑  Baron von Behr, Heinrich Alexander Ferdinand
**Mati** (filipīniešu: *Lungsod ng Mati*, angļu: *City of Mati*, sebuāņu: *Dakbayan sa Mati*) ir pilsēta Filipīnās, Davao reģionā, Austrumdavao provinces galvaspilsēta un lielākā pilsēta. Atrodas Mindanao salas dienvidaustrumos Filipīnu jūras Puhadas līča krastā. Pilsētas administratīvajā teritorijā atrodas daļa no Amigitana kalna (1497 m vjl)dabas rezervāta, kas 2014. gadā iekļauts UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. Lielākā daļa pilsētas iedzīvotāju ir sebuāņi (72 %), mandaji (13 %) un kalagani (7 %).

Vēsture
-------

Pilsētas nosaukums cēlies no mandaju vārda *Maa-ti*, kas attiecināms sākotnēji uz Puhadas līcī ietekošo upīti. Mūsdienu apdzīvoto vietu 1861. gadā dibināja spāņu ekspedīcijas spēku kapteinis Prudensio Garsija. 1903. gadā Mati tika piešķirts patstāvīgas municipalitātes statuss. Pēc Austrumdavao provinces izveidošanas 1967. gadā Mati kļuva par tās galvaspilsētu. 2007. gadā Mati tika piešķirts pilsētas statuss, bet tas tika apstrīdēts augstākajā tiesā. Atkārtoti pilsētas statuss apstiprināts 2011. gadā pēc sešu gadu tiesvedības.

Atsauces
--------

1. ↑  Mount Hamiguitan Range Wildlife Sanctuary

Ārējās saites
-------------
**Kristians Hansens** (vācu: *Christian Hansen*, 1885. gada 10. aprīlis — 1972. gada 7. augusts) bija vācu virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta kavalieris, Pirmā un Otrā pasaules kara dalībnieks.

Militārā karjera
----------------

Militāro dienestu sācis 1903. gadā artilērijas karaspēkā, kur 1904. gadā paaugstināts par leitnantu un nosūtīts uz 9. kājnieku artilērijas pulku.

### Pirmais pasaules karš

Sava pulka sastāvā piedalījies Pirmajā pasaules karā.

### Starpkaru posms

Laikā, kad pie varas nāca Hitlers — pulkvedis.
1933. gada 1. oktobrī nozīmēts par 1. artilērijas pulka komandieri.
1936. gadā iecelts par 25. kājnieku divīzijas komandieri.

### Otrais pasaules karš

1939. gadā komandējis 25. kājnieku divīziju Polijas kampaņā.

1939. gada 15. novembrī nozīmēts par 10. armijas korpusa komandieri. Piedalījies Francijas un Austrumu kampaņās.

1943. gada novembrī komandējis 16. armiju, taču pēc vairākām sakāvēm, 1944. gada jūnijā no komandēšanas atcelts.

1944. gada septembrī un oktobrī komandējis 29. ieroču SS grenadieru divīziju (Itālija), taču jau 1944. gada decembrī atcelts no militārā dienesta.

Literatūra
----------

* Залесский К. А. *Кто был кто в Третьем Рейхе*. — М.: АСТ, 2002.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kristians Hansens***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 285938279
* ISNI: 0000 0003 9200 1520
* GND: 1284130037

 |

 |
**Īrijas Brīvvalsts** (īru: *Saorstát Éireann*) bija valsts, kura tika izveidota 1922. gadā kā Britu impērijas domīnija saskaņā ar Angļu-īru līgumu. Ziemeļu grāfistes saskaņā ar līgumu izmantoja tiesības palikt Apvienotās Karalistes sastāvā. 1937. gadā pēc referenduma tika pieņemta jauna konstitūcija un Īrija pasludināja pilnīgu neatkarību, kļūstot par republiku.

Vēsture
-------

Pirmā pasaules kara laikā 1916. gadā Īrijā notika Lieldienu sacelšanās pret britu varu, kas beidzās ar sakāvi, tomēr pieauga tautas atbalsts republikāņiem un 1918. gada decembra Apvienotās Karalistes parlamenta velēšanās īru republikāņu partija *Sinn Féin* ieguva 73 no 105 Īrijai atvēlētajām vietām.

1919. gada janvārī *Sinn Féin* atteicās piedalīties Apvienotās Karalistes parlamenta darbā, bet tā vietā izveidoja Īrijas parlamentu un pasludināja Īrijas Republikas neatkarību, kas noveda pie Īrijas Neatkarības kara starp neatkarības atbalstītājiem un Britu armiju.

1921. gada 9. jūlijā tika noslēgts pamiers un pēc ilgām sarunām 5. decembrī Īrija noslēdza domīnijas līgumu ar Lielbritāniju izveidojot Īrijas Brīvvalsti (ziemeļu grāfistes ar Olsteru priekšgalā palika Apvienotās Karalistes sastāvā). Sākās pilsoņu karš starp jauno brīvvalsti un republikāņiem-domīnijas līguma pretiniekiem, kurā pēdējie tika sakauti.

1937. gadā pēc referenduma tika pieņemta jauna konstitūcija un Īrija pasludināja pilnīgu neatkarību, kļūstot par Īrijas republiku.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Īrijas Brīvvalsts***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 143719795
* LCCN: n84090519
* ISNI: 0000 0001 0944 0254
* NKC: ge139268

 |

 |
**Valters Hartmanis** (vācu: *Walter Hartmann*, 1891. gada 23. jūlijs — 1977. gada 11. marts) bija vācu virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta ar Ozollapām un Zobeniem kavalieris, Pirmā un Otrā pasaules kara dalībnieks.

Militārā karjera
----------------

1910. gada oktobrī iestājies artilērijas pulkā kā fanenjunkers (virsnieku kandidāts). 1912. gada maijā paaugstināts par leitnantu.

### Pirmais pasaules karš

No 1914. gada 4. augusta atradies frontē. 1916. gadā paaugstināts par vecāko leitnantu. Kara laikā apbalvots ar abu pakāpju Dzelzs krustiem un diviem citiem ordeņiem.

### Starpkaru posms

Turpinājis dienestu Reihsvērā. 1932. gada oktobrī paaugstināts amatā par majoru un atvaļināts no armijas, nosūtīts par militāro padomnieku Ķīnas armijā. 1934. gada martā atkal iestājies Vācijas armijā.
Sākoties Otrajam pasaules karam dienējis par artilērijas pulka komandieri, pulkveža dienesta pakāpē.

### Otrais pasaules karš

Piedalījies Polijas un Francijas kampaņās, apbalvots ar abu pakāpju Dzelzs krustu piespraudēm (par atkārtotu apbalvošanu).

No 1940. gada novembra nosūtīts par 52. armijas korpusa artilērijas priekšnieku.

No 1941. gada 22. jūnija piedalījies Austrumu frontē. 1941. gada 15. jūlijā smagi ievainots, amputēta kreisā kāja un kreisā roka. Pēc slimnīcas atstāšanas nosūtīts virsnieku rezervē. Apbalvots ar Dzelzs krusta Bruņinieka krustu (Nr. 409). 1941. gada oktobrī paaugstināts par ģenerālmajoru.

No 1942. gada maija komandējis 407. divīziju, no 1942. gada septembra — 390. lauka mācību divīziju. 1943. gada februārī paaugstināts par ģenerālleitnantu.

No 1943. gada aprīļa komandējis 87. kājnieku divīziju (Austrumu frontē, Ņeveļas apkaimē). 1943. gada novembrī apbalvots ar Ozollapām (Nr. 340) pie Dzelzs krusta Bruņinieka krusta.

1944. gada februārī un martā komandējis 1. armijas korpusu (Ņeveļas, Polockas apkaimē). 1944. gada aprīlī norīkots darbam Armiju grupas "Ziemeļi" štābā.

No 1944. gada maija komandējis 49. kalnu korpusu (evakuētu no Krimas uz Rumāniju), paaugstināts par artilērijas ģenerāli.

No 1944. gada septembra komandējis 8. armijas korpusu (Varšavas apkaimē). 1945. gada martā apbalvots ar Zobeniem (Nr. 139) pie Dzelzs krusta Bruņinieku krusta ar Ozollapām.

No 1945. gada 18. aprīļa komandējis 24. tanku korpusu (Morāvijā).

Pēc Vācijas kapitulēšanas 1945. gada 8. maijā — saņemts amerikāņu gūstā. No gūsta atbrīvots 1947. gadā.

Literatūra
----------

* Berger, Florian. *Mit Eichenlaub und Schwertern. Die höchstdekorierten Soldaten des Zweiten Weltkrieges*. Selbstverlag Florian Berger, 2000. ISBN 3-9501307-0-5.
**Askolds un Dirs** (sennorvēģu: *Haskuldr & Dyr*) bija pusleģendāri pirmie varjagu Kijivas kagani līdz 882. gadam. Pēc arābu vēsturnieka Al-Masudi rakstītā *al-Dirs* bija pirmais starp slāvu ķēniņiem, iespējams, ka Askols un Dirs ir bijusi viena persona.

Vēsture
-------

Ap 1113. gadu sacerētajā Pagājušo gadu vēstures hronikā vēstīts, ka Askolds un Dirs bija Rurika karadraudzes locekļi, kuriem viņš lika doties uz Konstantinopoli (*Miklagård*), bet pa ceļam viņi pakļāva poļanus un apmetās Kijivas pilskalnā.

Pēc Rurika nāves 879. gadā par mazgadīgā Rurika dēla Igora aizbildni kļuva Helgi. Viņš 889. gadā ieņēma Smoļensku, bet vēlāk devās uz Kijivu, kur nogalināja Askoldu un Diru, kļūdams par Kijivas kaganu.

Atsauces
--------

1. ↑  Golden, P.B. (2006) "Rus." *Encyclopaedia of Islam* (Brill Online). Eds.: P. Bearman, Th. Bianquis, C.E. Bosworth, E. van Donzel and W.P. Heinrichs. Brill.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Askolds un Dirs***.
* Ukrainas vēstures enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

| Rurika dinastijas valdnieks  |
| --- |
| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: |  **Kijivas kagani** līdz 882. | Pēctecis: **Helgi**  |
***Strava*** (zviedru: *strava*; angļu: *strive*; latviešu: *tiekties*) ir tīmekļa vietne, sociālais tīkls un mobilā lietotne, kuru izmanto, lai sekotu fiziskām aktivitātēm ar GPS palīdzību. Uzņēmuma galvenā mītne atrodas Sanfrancisko. Biežāk izmantotās aktivitātes šajā lietotnē ir riteņbraukšana un skriešana. Tīmekļa vietne piedāvā līdzīgas funkcijas kā tās konkurenti *MapMyRide*, *RideWithGPS* un *Endomondo*. Pamata pakalpojumi ir bezmaksas, bet par papildu samaksu iespējams iegūt pieeju plašākai statistikai. Vietni izmanto gan profesionāli sportisti, gan amatieri.

Segmenti
--------

Tīmekļa vietnē pieejams dalībnieku rangs pēc uzrādītā laika dažādos ceļa posmos, atsevišķi nodalot vīriešus un sievietes. Katra posma līderim tiek piešķirts "kalnu karaļa/karalienes" tituls (angļu: *King of the Mountain (KOM), Queen of the Mountain (QOM)*). Tāpat tiek piedāvāta iespēja komentēt un atzinīgi novērtēt atsevišķus treniņus. Šos braucienus var arī saglabāt privātus un citiem dalībniekiem neredzamus. Atkarībā no kartes pietuvinājuma līmeņa, populārākie segmenti parādās arī ģeogrāfiskajā meklēšanā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Strava Run». Skatīts: 2013-11-26.
2. ↑  «Strava Running and Cycling - GPS Run and Ride Tracker». iTunes. Skatīts: 2014-03-23.
3. ↑  Ben Delaney. «Inside: Strava’s San Francisco studio». *BikeRadar.com*, 2013. gada 16. decembris. Skatīts: 2014. gada 1. decembris.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā tīmekļa vietne
* Segmenta lapa Vantū kalnam Francijā
* The Strava Story: Building A Fitness Community Fueled By Emotional Connection. Rich Roll Podcast. SoundCloud.
**Republikāņu tautas partija** (turku: *Cumhuriyet Halk Partisi*; CHP) ir Turcijas vecākā politiskā partija, kas valstī izveidoja republikas iekārtu un parlamentu. Partijas simbols ir sešas baltas bultas uz sarkana fona. *CHP* 2007. gada parlamenta vispārējās vēlēšanās ieguva 20,9% balsu un līdz ar to 110 vietas Turcijas Lielajā Nacionālajā asamblejā (parlamentā).

Iekšpolitikā partija īsteno sociāldemokrātisku politiku. Mūsdienās partija tiek uzskatīta par valstiski nacionālistisku un sekulāru (laicīgu) un tā ir arī Sociālistu Internacionāles biedre. Sešas bultas karogā arī apzīmē partijas sešus pamata principus: Kemalisma ideoloģija, republikānisms, nacionālisms, valstiskums, populisms, sekulārisms un revolucionārisms. Šos pamatus partijai deklarēja tās dibinātājs Mustafa Kemals Ataturks, kurš bija arī pirmais Turcijas prezidents.

2007. gada 28. jūnijā Sociālistu Internacionāles ētikas komiteja pasludināja, ka sāks gatavot ziņojumu par to, „kā *CHP* rīkojusies, aizstāvot demokrātiju," norādot, ka šī ziņojuma rezultātā varētu ierosināt *CHP* izslēgšanu. *CHP* saņēma vairāku Sociālistu Internacionāles biedru kritiku par to, ka tās „nacionālistiskie izteicieni" ir pretrunā ar pasaules demokrātijas principiem. „*CHP* ir jau sen pārkāpusi Sociālistu Internacionāles iecietības līmeni un to būtu jāizslēdz no sociālistiski demokrātisko partiju saimes," paziņoja Morgans Johansons, pazīstams Zviedrijas sociāldemokrāts. 2007. gada 19. jūlijā turku kreisie inteliģences pārstāvji un cilvēktiesību aktīvisti parakstīja petīciju, kurā aicināja Sociālistu Internacionāli izslēgt *CHP*, apgalvojot, ka „*CHP* ir zaudējusi tās sociāldemokrātisko identitāti un pārtapusi par labēju nacionālistisku partiju, kas aizstāv *status quo*."

Atsauces
--------


|  |  |
| --- | --- |
| Portal icon | Turcijas portāls |
|

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 22. augustā. Skatīts: 2007. gada 23. jūlijā.
2. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 30. septembrī. Skatīts: 2008. gada 20. martā.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 30. septembrī. Skatīts: 2008. gada 20. martā.
4. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 27. septembrī. Skatīts: 2008. gada 20. martā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 239004734
* GND: 1093412-1
* SUDOC: 10387769X
* NKC: kn20120110002

 |

 |
**Kārlis Zemītis** jeb **Pērsietis** (1862—1901) bija latviešu rakstnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1862. gada 14. aprīlī Iršu (tagad Vietalvas) pagasta "Siljāņu" saimnieka Jāņa Zemīša un viņa sievas Mades ģimenē. Vecāku mājas atradās pie Pērses upes, no kuras viņš vēlāk patapinājis pseidonīmu Pērsietis. Mācījās Kroņa Iršu pagastskolā (1870—1875) un Vietalvas draudzes skolā (1878—1880). Vāca tautasdziesmas un pasakas, kuras sūtīja Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijai. Pierakstīja atmiņas par 1840. gada Bebru Kartupeļu dumpi. 1879. gadā laikraksts "Vēstnesis" publicēja viņa dzejoli "Nobītosi jūs, māsiņas".
1880. gadā netika uzņemts Baltijas skolotāju seminārā muzikālo dotību trūkuma dēļ.

1881. gadā strādāja par Bērzaunes pagasta rakstveža palīgu un sāka sadarboties ar laikrakstu Dienas Lapa.
Vēlāk bija zirgu pasta ekspeditors Ropažos (1882—1885), rakstvedis Ieriķos (1882—1885) un veica dažādus darbus Rīgas—Pleskavas dzelzceļa būvniecībā (1886—1889). 1889. gadā kļuva par izmeklēšanas tiesneša darbvedi tiesu resorā Rīgā, 1893. gadā — par Turaidas pagasta rakstvedi.

Miris Turaidā pēc inficēšanās ar bakām 1901. gada 28. martā, apglabāts Turaidas kapos.

Darbu izlases
-------------

* 1905: *Pērsieša kopotie raksti* astoņos sējumos (Anša Gulbja apgāds)
* 1930—1937: *Kopotie raksti* divos sējumos (Anša Gulbja apgāds)
* 1951: *Izlase* (Latvijas Valsts izdevniecība)
* 2007: *Fabulas* (Eraksti)

Atsauces
--------

1. ↑  literatura.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 13209297
* LCCN: nr89008368
* ISNI: 0000 0000 4548 4839
* GND: 123157862

 |

 |
Nezināma vērtība "tonijabalva"

**Viljams Tomass "Bills" Heiders Jr.** (dzimis 1978. gada 7. jūnijā) ir amerikāņu komiķis, aktieris, balss aktieris, producents, rakstnieks un režisors. Vislabāk zināms no lomām *Saturday Night Live* (2005—2013), par kuru viņš tika nominēts četrām *Emmy* balvām. Tēlojis dažādas lomas parodiju seriālā par dokumentālajām filmām
*Documentary Now!* (2015—pašlaik) kurā viņš tēlo kopā ar Fredu Armisenu un citiem.

Viņš arī kopīgi ar Aleku Bergu izveidojis seriālu, kurā arī tēlo galveno lomu, Beriju Berkmenu un arī režisējis dažas epizodes HBO seriālā "Berijs", kura pirmizrāde notika 2018. gada 25. martā. Jau šova pirmajā sezonā tika nominēts trim *Emmy* balvām, vienu no tām iegūstot. Atveidojis lomas tādās filmās kā "Karstgalvis Rods" (2007), "Tas — otrā nodaļa" (2019), tēlojis galveno lomu dramatiskajā komēdijā *The Skeleton Twins* (2014), kurā darbojies kopā ar Kristenu Vigu, kā arī atveidojis lomas tādas filmās kā "Pols" (2011), "Draiskule" (2015), "Nakts muzejā 2" (2009) un "Supergriboši" (2007) un "LDM: Lielais draudzīgais milzis" (2016). Viņš arī ir ierunājis dažādas lomas multiplikācijas filmās, piemēram, "Prāta spēles" (2015), "Cīsiņu klubs" (2016) un daudzās citās.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bills Heiders***.
* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
**Ķemmveidīgā pavārpata** (latīņu: *Agropyron pectinatum*) ir graudzāļu dzimtas suga. Tās dabiskais izplatības areāls ir Eirāzijas dienviddaļā, taču suga ir ievazāta arī Eiropas centrālajā un ziemeļu daļā, tostarp Latvijā, kur atsevišķi eksemplāri ir sastopami ceļu un dzelzceļu malās. Arī pamatareālā sastopama atklātās smilšainās un akmeņainās vietās, dažādos uzbērumos.

Apraksts
--------

Ķemmveidīgā pavārpata ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs, kurš veido blīvu velēnu. Augam ir stingrs, stāvs un aplapots stiebrs. Lapas ir 0,3—0,5 cm platas, zaļas vai pelēkzaļas, sarmatainas un nereti ierotītas. Stiebram mezglu ir maz. Lapas maksts vaļēja, mēlīte, 0,1 cm īsa un strupa. Vārpa ir aptuveni 5 cm gara, vārpiņas blīvi izveidotās divās, plakanās rindās, piešķirot vārpai ļoti raksturīgo ķemmveidīgo izskatu. Vārpiņas plēksnes ir lancetiskas, ķīļveidīgas, ar vienu dzīslu, pakāpeniski pāriet akotā. Ārējā zieda plēksne kaila, ar 3 dzīslām un ļoti īsu akotu. Grauda garums ap 0,4 cm. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «ķemmveidīgā pavārpata - Agropyron pectinatum (M.Bieb.) P.Beauv. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-09-18.
**Vergeltungswaffe** (no vācu: ' **"atmaksas ierocis" vai "atriebības ierocis"; latviski izrunā kā *"Fergeltungsvaffe"* jeb *"Fau"*) - nacistiskās Vācijas superieroči Otrā pasaules kara laikā.**

Nosaukums
---------

*Vergeltungswaffen* (vai saīsinājumu *V-Waffen*) deva Jozefa Gēbelsa propagandas ministrija. Nosaukums tika izvēlēts ieročiem, kuri kalpotu kā atriebība pret sabiedroto spēku Vācijas pilsētu bombardēšanu, pret kuru 1944. gadā Vācijas Gaisa spēki nevarēja atbildēt. *V-Waffen* varētu arī būt kā atbilde uz britu *"V for victory"* kampaņu.

V-1
---

*Pamatraksts: V-1 lidojošā bumba* 
V-1 bija pirmā spārnotā raķete, pirmā bezpilota lidmašīna. Tās palaida uz Londonu un Antverpeni Otrā pasaules kara beigās.

V-2
---

*Pamatraksts: V-2 raķete* 
V-2 jeb A4 bija šķidrās degvielas ballistiskā raķete no Aggregate projekta. Tās palaida uz Londonu un Antverpeni Otrā pasaules kara beigās.

V-3
---

*Pamatraksts: V-3 lielgabals* 
V-3 bija paredzēts kā milzīgs lielgabals ar stobra garumu 120 m, kas šautu lādiņus no stacionāras vietas Padekalē, Francijā. Kalibrs bija 150 mm un lādiņa masa - 140 kg. Tas spētu bombardēt Londonu ar 600 t sprāgstvielām dienā. Pirms V-3 tika pabeigts, 1944. gada 6. jūlijā britu Gaisa spēki iznīcināja kompleksu.

Audiovizuālās norādes
---------------------
**Ventspils Augsto tehnoloģiju parks** (**VATP**) ir Latvijā reģistrēts nodibinājums (fonds), kas darbojas Ventspils brīvostas rūpniecības zonā ar speciālās ekonomiskās zonas nosacījumiem. Tas paredzēts Ventspils pilsētas un reģiona augsto tehnoloģiju uzņēmuma atbalstam, nodrošinot tos ar infrastruktūru un atbalsta pakalpojumiem.

VATP Biedrību un nodibinājumu reģistrā reģistrēts 2005. gada 2. septembrī, bet darbību uzsāka 2005. gada februārī. Tā lielākie dibinātāji: Ventspils Brīvostas pārvalde, Ventspils Augstskola, SIA "Industriālās investīcijas", SIA *Siemens*, Latvijas Elektrotehnikas un elektronikas rūpniecības asociācija, Mašīnbūves un metālapstrādes rūpniecības uzņēmēju asociācija un *Zernike Group B.V.*

Ventspils Augsto tehnoloģiju parks
VATP struktūrvienības:

* Ventspils Biznesa atbalsta centrs — sniedz topošajiem un esošajiem uzņēmējiem ar uzņēmējdarbību saistītus pakalpojumus, piemēram, uzņēmējdarbības konsultācijas un praktisku atbalstu, darbinieku pārkvalifikāciju, jaunuzņēmumu apmācības.
* Digitālās inovācijas centrs — VATP kā kontaktpunkts darbojas divos centros, sniedzot pakalpojumus gan produktu, gan procesu digitalizācijas atbalstam.
* Ventspils dizaina darbnīca RADE — koplietošanas darbnīca, kas sniedz iekārtu nomas pakalpojumus uzņēmējiem un privātpersonām.
* Kosmosa tehnoloģiju klasteris — kosmosa tehnoloģiju klastera un tā sadarbības partneru aktivitāšu koordinācija, atbalsts kosmosa tehnoloģiju nozarē iesaistītiem uzņēmumiem.
* Nākotnes klase — piedāvā izglītības iestādēm izmantot Nākotnes klases prototipu un izglītības tehnoloģijas.
* Finanšu un pakalpojumu daļa — piedāvā uzņēmējdarbības infrastruktūru un telpas.

Ventspils Augsto tehnoloģiju parks piedalījies Latvijas pirmā Zemes mākslīgā pavadoņa Venta-1 izveidē.

Tehnoloģiju parks
-----------------

Tehnoloģiju parks ir speciālā ekonomiskā zona ar 30 ha zemi un telpām 16 000 m² platībā. Tajā atrodas specializētas laboratorijas: Programmatūras testēšanas laboratorija *Squalio*, tīrā telpa un Elektronikas testēšanas laboratorija.

Tehnoloģiju parka uzņēmumi:
*Accenture* Latvijas filiāle,
SIA *Amaranti*,
SIA *Aspired*,
SIA *Baltic Wind Energy Centre*,
SIA *BALTIC&SCAN-TECH*,
SIA *BALTOVENTS*,
SIA *CRYOGENIC AND VACUUM SYSTEMS*,
SIA *EuroLCDs*,
SIA *HansaMatrix Ventspils*,
SIA *ORAM Mobile*,
SIA "Programmatūras testēšanas laboratorija" (*Squalio*),
AS *Wasserkabel Baltic*,
SIA *Wasserkabel Montage Baltic*

Atsauces
--------

1. ↑  "Ventspils Augsto tehnoloģiju parks" nodibinājums 1188.lv
2. 1 2 3  Par mums Arhivēts 2016. gada 21. decembrī, *Wayback Machine* vietnē. VATP

Ārējās saites
-------------

* Ventspils Augsto tehnoloģiju parks
* Ventspils Augsto tehnoloģiju parks Ventspils brīvosta
* Invest in Ventspils
Koordinātas: 40°09′55″N 49°17′46″E﻿ / ﻿40.16528°N 49.29611°E﻿ / 40.16528; 49.29611

**Toragajs** (azerbaidžāņu: *Torağay*) jeb **Torahajs** ir aktīvs dubļu vulkāns Azerbaidžānā. Tas atrodas Gobustanas nacionālajā parkā (*Qobustan Milli Parkı*), kurā ir daudz līdzīgu, bet krietni zemāku dubļu vulkānu. Toragaja augstums virs jūras līmeņa ir ap 400 m un virs apkārtējās ainavas — ap 300 m, kas padara to par augstāko dubļu vulkānu pasaulē, iekļautu Ginesa rekordu grāmatā. Vulkāna krāteris ir 500 — 550 m diametrā, to ierobežo 8 metrus augsta dabiska siena ar izlauzumu rietumu pusē. Vulkāna apakšdaļa aizņem 754 hektārus, dubļu slāņa vidējais biezums ir 100 metru un apjoms 350 miljoni m³. Kopš novērojumu sākuma 1841. gadā vislielāko aktivitāti vulkāns parādījis 1984.—1988. gados, izvirstot 5 gados 4 reizes.

Tulkojumā vārds "Torağay" azerbaidžāniski nozīmē cīruli, un, lai izvairītos no sajaukšanas, kalnu bieži apzīmē pilnā nosaukumā "**Toragaja dubļu vulkāns**" (*Torağay palçıq vulkanı*).

Netālu no Toragaja atrodas arheoloģiskais Gobustanas valsts mākslas un vēstures rezervāts.

Azerbaidžānas dubļu vulkāni
---------------------------

Dubļu vulkāni, ieskaitot Toragaju, ir bieži naftas un gāzes atradņu vietās. Azerbaidžānā tādu uzskaitīts nepilni 400. Visvairāk to ir Gobustanas pilsētas apkaimē, kur 1966. gadā izveidota aizsargājama dabas teritorija, ietverot arī Toragaju. Tā tika iekļauta starp pasaules 7 jauno dabas brīnumu 28 finālistiem.

Šādu vulkānu izvirdums sākas ar pazemē uzkrājušos ogļūdeņražu gāzu sprādzienu, kas izsviež gaisā krātera sacietējušo dubļu garozu un izvirž no tā šķidru dubļu straumi, kas sajaukta ar naftu. Sprādzienu pavada zemestrīce. Izdalījušās gāzes bieži aizdegas.

Dažas dienas pēc izvirduma sākuma tas apsīkst, krāterī veidojas liels daudzums nelielu krāterīšu, kuri katrs atsevišķi izdala gāzes un šķidrumu, bieži arī naftu.

Atsauces
--------

1. ↑  Mapcarta: Toragaja apkaimes reljefs
2. ↑  Guinness World Records: Largest mud volcano **(angliski)**
3. ↑  Discover the Largest Mud Volcanoe in the World- Toragay **(angliski)**
4. ↑  AzConsulate: Mud Volcanoes Arhivēts 2020. gada 18. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. **(angliski)**
5. ↑  New7wonders: Gobustan Mud Volcanoes **(angliski)**
6. 1 2  О природе грязевых вулканов. Arhivēts 2020. gada 18. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. Профессор В. Н. Холодов. Геологический институт РАН, Москва **(krieviski)**

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Toragajs***.
Viktors Buts 2010. gadā
**Viktors Buts** (krievu: *Виктор Бут*; dzimis 1967. gada 13. janvārī Dušanbē, Tadžikijas PSR, PSRS) ir Krievijas ieroču tirgotājs, kurš 2012. gadā Amerikas Savienotajās Valstīs tika notiesāts uz 25 gadiem cietumā. ASV tiesa atzina Butu par vainīgu vairākās apsūdzībās, tostarp sazvērestībā pārdot ieročus Kolumbijas Revolucionārajiem bruņotajiem spēkiem, organizācijai, ko ASV iestādes uzskata par teroristisku. Pats Buts savu vainu neatzina.

2022. gada 8. decembrī Buts atgriezās Krievijā pēc tam, kad tika apmainīts pret amerikāņu basketbolisti Britniju Graineri, kura Krievijā bija notiesāta par narkotiku kontrabandu. ASV amatpersonas paziņoja, ka Krievija atteicās iekļaut Polu Velanu nolīgumā, līdz ar to Džo Baidens piekrita apmaiņai viens pret vienu, tāpat kā iepriekš, apmainot Konstantīnu Jarošenko pret Trevoru Rīdu. Apmaiņa bija pārsteigums, jo ASV amatpersonas jau vairākus mēnešus bija apgalvojušas, ka ir apņēmības pilnas atgriezt mājās gan Graineri, gan Velanu, kurš kopš 2018. gada decembra atrodas ieslodzījumā saistībā ar apsūdzībām spiegošanā.

Pēc atgriešanās Krievijā
------------------------

2022. gada 9. decembrī Viktors Buts intervijā Marijai Butinai paziņoja, ka neuzskata sevi par svarīgu Krievijas politikā. 10. decembrī Buts pauda atbalstu Krievijas iebrukumam Ukrainā un atzina, ka viņš būtu brīvprātīgais, ja viņam būtu tāda iespēja un prasmes.

12. decembrī Kremlim lojālas ultranacionālistiskās Krievijas Liberāli demokrātiskās partijas priekšsēdētājs Leonīds Sluckis paziņoja, ka Buts ir saņēmis partijas biedra apliecību. 2023. gada jūlijā Buts tika izvirzīts par Uļjanovskas apgabala Likumdošanas asamblejas deputāta kandidātu.

Personīga dzīve
---------------

Viktors Buts iepazinās ar savu nākamo sievu Allu 80. gadu beigās Mozambikā, kur viņš strādāja par tulku no portugāļu valodas padomju militārajā misijā. Allai tā bija otrā laulība. Viņu meita ir Elizaveta (dzimusi 1994. gadā Apvienotajos Arābu Emirātos).

Viņa vecākais brālis Sergejs Buts turpina vadīt aviācijas biznesu AAE (īpaši Šardžā) un Bulgārijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Krievijas ieroču tirgonim Viktoram Butam piespriests 25 gadu cietumsods». *www.diena.lv*. Skatīts: 2023-12-19.
2. ↑  «ASV un Krievija vienojušās apmainīt Graineri pret ieroču tirgoni Viktoru Butu». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-12-19.
3. ↑  «Buts iestājies Krievijas Liberāldemokrātiskajā partijā». *www.diena.lv*. Skatīts: 2023-12-19.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Viktors Buts***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 47960627
* LCCN: n2006089089
* ISNI: 0000 0001 0897 3980
* GND: 133726215
* SUDOC: 124347231

 |

 |
Mātes Latvijas tēls Lestenes Brāļu kapos
**Lestenes Brāļu kapi** ir brāļu kapi, kas atrodas Tukuma novada Lestenē. Šajos kapos ir guldīti karavīri, kuri Otrā pasaules kara laikā krituši Latviešu leģiona rindās. Tikai pēc Latvijas Republikas neatkarības atjaunošanas bija iespējams vienkopus pārapbedīt karavīrus no visas Latvijas. Pašlaik šeit ir pārapbedīti 934 kritušie latviešu karavīri. Kapi atrodas pie Lestenes luterāņu baznīcas, kas kopā veido vienotu kompleksu.

Pretī baznīcai atrodas Brāļu kapu piemiņas istaba un leģionāru bunkura ekspozīcija.

Kapu veidošanās priekšvēsture
-----------------------------

Lestenes Brāļu kapu izveide sākās 1998. gada 23. aprīlī, kad nodibināja Kurzemes Brāļu kapu fondu, kura uzdevums bija ziedojumu vākšana darbu finansēšanai. Pašreiz pēc būvdarbu pabeigšanas fonds nodarbojas ar kapu uzturēšanu, šim mērķim tiek turpināta ziedojumu tālāka vākšana.

2000. gada 12. jūlijā Lestenes pagasta padome, Kurzemes Brāļu kapu fonds un SIA "AKM" noslēdza līgumu par kapu izbūvi. Saskaņā ar arhitekta Edvīna Vecumnieka birojā izstrādāto projektu kapi aizņem 1,5 hektārus un tajos paredzētas 2000 apbedījumu vietas.

Uz kapu plāksnēm iegravēti aptuveni 11 000 kritušo leģionāru vārdu, bet plānots tiek, ka ar laiku šis skaitlis pieaugs līdz 20 000.

Brāļu kapu centrālo tēlu "Dzimtene — Māte — Latvija" veidojusi tēlniece Arta Dumpe.

Pamatā būvdarbu izmaksas segtas no Daugavas Vanagu savāktajiem ziedojumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Lestenes Brāļu kapi». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 29. maijā. Skatīts: 2012. gada 28. novembrī.
2. ↑  «Lestenes brāļu kapu piemiņas istaba un bunkura ekspozīcija - Militārais mantojums Tūrisms». Skatīts: 2023-10-19.
3. ↑  Judīte Čunka. «Kurzemē labības laukā atrastais 80 gadus vecais bunkurs pārvietots uz Lesteni». *Lsm.lv* (latviešu), 2023-09-17. Skatīts: 2023-10-19.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lestenes Brāļu kapi***.
* Nacionālā enciklopēdija
* Lestenes Brāļu kapi meklēšanas vienības "Zvaigzne" mājaslapā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305091390

 |

 |
**Aeroterapija** (no grieķu *aer* - 'gaiss' un *therapéia* - 'ārstēšana') ir gaisa dziedniecība, klimatoterapijas sastāvdaļa.

Aeroterapijas galvenie veidi ir gaisa peldes un jonizēta gaisa ieelpošana. Gaiss kairina ādā izvietotos nervu receptorus un tā rada centrālās nervu sistēmas uzbudinājuma stāvokli, no kā uzlabojas asinsvadu tonuss un paātrinās asinsrite. Gaisa peldes norūda organismu, tai skaitā palielina tā izturību pret temperatūras svārstībām.

Galvenie gaisa iedarbības faktori uz organismu ir tā temperatūra, mitrums, pārvietošanās ātrums, jonizācijas pakāpe, kā arī ieelpošanas dziļums un ķermeņa atklātās virsmas laukums.

Gan Zemes dabiskā radioaktīvā fona, gan kosmiskā starojuma dēļ gaisā veidojas joni, no kuriem aeroterapijā svarīgākie ir negatīvie joni. Īpaši daudz to ir vasarās jūras piekrastē. Iekļūstot plaušās, negatīvie joni pozitīvi ietekmē organisma funkcijas, īpaši elpošanu un asinsriti. Gaisu medicīniskiem mērķiem jonizē arī mākslīgi. Jonizēto gaisu lieto bronhiālās astmas, hipertonijas un citu slimību ārstēšanā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  *Latvijas PSR mazā enciklopēdija*. 1. sējums. Rīga : Izdevniecība "Zinātne".  26. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)