recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Malijaņuja** (krievu: *Малый Анюй*), arī **Kiraeņīja** (jakutu: *Кыра Өньүүй* — ‘mazā upe’) vai **Meiniutivēma** (čukču: *Мэйныуттывээм*  — ‘lielā meža upe’), ir upe Krievijas Federācijas ziemeļaustrumos. Plūst pa Čukotkas autonomā apvidus un Sahas Republikas teritoriju. 

Upe sākas no Boļšoje Verhņejes ezera Ilirņejas skrausta dienvidos. Plūst ziemeļrietumu virzienā starp Aņujas grēdu dienvidos un Ilirņejas skraustu un Raučuas grēdu ziemeļos. Pie Ostrovnojes ciema noplūst Kolimas zemienē, kur, saplūstot ar Boļšojaņuju, veido Kolimas pieteku Aņuju.

Aizsalst oktobra sākumā, ledus iziet jūnija sākumā. Ziemā līdz pietekai Pogindenai upe pārsalst un izsīkst. Upe kuģojama līdz Aņujskas ciemam. Upes baseinā nozīmīgas zelta un sudraba atradnes. Vienīgās apdzīvotās vietas krastos ir Aņujska, Ostrovnoje, Kepervēma un Ilirneja.

Atsauces
--------

1. ↑  Леонтьев В. В. Новикова К. А. Топонимический словарь Северо-Востока СССР
2. ↑  Вода России. Малый Анюй
**Malindi** (svahili: *Malindi*; pazīstama pēc portugāļu nosaukuma **Melinda**, portugāļu: *Melinde*) ir ostas pilsēta Kenijas dienvidaustrumos, Malindi rajona administratīvais centrs.

Ģeogrāfija
----------

Pilsēta atrodas Indijas okeāna krastā pie Galanas upes grīvas. Koraļļu rifi kalpo par Malindi aizsegu no okeāniskajām vētrām. Malindi atrodas 120 km uz ziemeļaustrumiem no Mombasas, Krasta provinces administratīvā centra.

Vēsture
-------

Mūsdienu arheoloģiskie atradumi ļauj uzskatīt, ka jau no 9. gadsimtā mūsdienu Malindi teritorijā atradās zvejnieku apmetnes, kas kultūras ziņā ir līdzīgi mūsdienu pokomo.

Kā suahili piekrastes apmetne Malindi ir zināma no 13. gadsimta. Kādu laiku šī pilsēta cīnījās par dominanci šajā Austrumāfrikas daļā pat ar Mombasu. Tradicionāli tā bija ostas pilsēta ar ārzemju pārstāvniecībām.

1414. gadā Malindi apmeklēja slavenais ķīniešu ceļotājs Džens He. Šajā sakarā vietējais virsaitis nosūtīja viņam personīgo apsardzi, bet dāvanā uz Ķīnu nogādāja uz kuģi žirafi.

Vasko da Gamas Malindi pīlārs.
Portugāļu pirmatklājējs Vasko da Gama apmeklēja Malindi 1498. gadā sakarā ar līguma noslēgšanu ar vietējiem valdniekiem par pavadoņu piešķiršanu priekš viņa ceļojuma uz Indiju. Toreiz arī tika uzstādīts līdz mūsdienām saglabājušais padrans (no koraļļiem celts pīlārs) par godu šim notikumam. Jau nākamajā 1499. gadā portugāļi šeit nostiprinājās un dibināja tirdzniecības misiju, bet pilsēta no tā laika bieži kalpoja par ostu eiropiešu kuģiem, kas kursēja šajā Indijas okeāna daļā. 1541. gadā pilsētā vairākus mēnešus dzīvoja pazīstamais jezuītu misionārs Francisks Ksaverijs.

Ap 1630. gadu pilsēta nonāca Portugāles varā, un turpmāk tās liktenis daudzējādi ir līdzīgs Mombasas liktenim. Otrā pasaules kara laikā (1940. gada 24. oktobrī) Malindi bombardēja itāļu aviācija.

Mūsdienās Malindi ir nozīmīgs tūrisma centrs. Īpaši populārs tas ir Itālijas tūristiem. Līdz mūsdienām samērā labā stāvoklī ir saglabājusies suahili apbūve (Vecpilsēta), ieskaitot mošeju un piekrastes pili. Uz dienvidiem no Malindi ir saglabājušās Gedes viduslaiku drupas.

Ekonomika un transports
-----------------------

Malindi un pieguļošo teritoriju iedzīvotāju lielākais vairums nodarbojas ar lauksaimniecību un zvejniecību, taču pilsētas ekonomikas pamatnozare ir tūrisms, un, pirmkārt, starptautiskais. Un to stimulē blakus esošais lielākais kūrorts Vatamu ar savu Nacionālo jūras parku.

Transporta sakarus nodrošina autobusu un autotransporta satiksme ar Mombasu un Lamu, un netieši arī ar galvaspilsētu Nairobi. Taču būtiskākā nozīme ir Malindi lidostai, kur tiek nodrošināti iekšzemes avioreisi.

Atklātā okeānā netālu no Malindi atrodas *Broglio Space Port* (jūrā bāzēts San Marko kosmodroms), kuru izmantoja Itālijas kosmiskā pārvalde sadarbībā ar NASA. Kosmiskie starti tika veikti no 1964. līdz 1988. gadam. Pēc tam kosmodroma platforma tika iekonservēta.

Atsauces
--------

1. ↑  Martin, Esmond Bradley. Malindi. Past and Present. — New. — The National Museum of Kenya, 2009.
**Karina Ambarcumova** (krievu: *Карина Львовна Амбарцумова*; dzimusi 1989. gada 17. augustā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2011).

Biogrāfija
----------

Sekmīgi piedalījusies junioru šaha turnīros. 2002. gadā Spānijā izcīnījusi 3. vietu Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2003. gadā Melnkalnē dalījusi 3.-5. vietu Eiropas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 2005. gadā Sočos dalījusi 2.-5. vietu Krievijas junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 2010. gadā Maskavā uzvarējusi Krievijas studenšu šaha čempionātā. 2011. gadā Šeņdžeņā pārstāvējusi Krieviju Vasaras universiādē. 

2008. gadā uzvarējusi Maskavas sieviešu šaha čempionātā ātrajā šahā. 2012. gadā bijusi pirmā Maskavas sieviešu šaha ātrspēles čempionātā. 2014. gadā izcīnījusi 3. vietu Maskavas sieviešu šaha čempionātā. 2014. gadā Dānijā uzvarējusi starptautiskajā šaha turnīrā *Lady Chess*. Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļas Vācijas šaha bundeslīgā komandas *SK Schwäbisch Hall* sastāvā. 2015. gadā Sanktpēterburgā uzvarējusi Krievijas sieviešu čempionātā ātrajā šahā. 2016. gadā piedalījusies Eiropas šaha klubu kausā sievietēm.

Par panākumiem turnīros FIDE 2008. gadā Ambarcumovai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2011. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

2011. gadā Maskavā beigusi Krievijas Valsts sociālo universitāti. Pēc specialitātes ir sociālais pedagogs. Strādā par šaha treneri.

Atsauces
--------

1. ↑  WGM Karina Ambartsumova winner of Lady Chess 2014
2. ↑  OlimpBase :: European Women's Chess Club Cup :: Karina Ambartsumova
3. ↑  Title Applications (WGM): Ambartsumova, Karina
4. ↑  «Краткая биография гроссмейстера Карины Амбарцумовой». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 28. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 21. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Nāc pie puikām!** ir 1983. gadā izdots Raimonda Paula dziesmu albums ar Jāņa Petera tekstiem no tāda paša nosaukuma muzikālas izrādes, kuru ierakstījusi grupa "Dālderi".

Tapšana
-------

1982. gadā R. Pauls sāka sadarbību ar ansambli "Dālderi", uzticot viņiem izveidot mūzikla dziesmu aranžējumus un tos ieskaņot. Kā atceras grupas vadītājs E. Zariņš, grupa šo programmu sagatavojusi divarpus nedēļu laikā, bet albuma ieraksts aizņēmis tikai divas dienas. Albums padarīja grupu "Dālderi" populāru, taču neilgi pēc tā iznākšanas tā uz laiku beidza pastāvēt.

Starp populārākajām albuma dziesmām ir "Nepareizā dziesma" ("Par zaļu pat vēl zaļāks..."), "Anno Domini", kas vācu dziedātāja *Don Marco* izpildītajā angļu versijā 1984. gadā tika izdota singlā vairākās Eiropas valstīs, kā arī "Verokoko", kas guva panākumus krievu valodā Valērija Ļeontjeva versijā.

Dziesmu saraksts
----------------

1. Nāc pie puikām — 2:04
2. Kas bijis — bijis 2:40
3. Baldriānu songs — 2:56
4. Arizona — 2:23
5. Par blēža gūstīšanu — 3:12
6. Es atspiežos pret it neko — 3:56
7. Anno domini — 4:46
8. Ēzelītis — 4:20
9. Verokoko — 3:24
10. Pēdu dzinēju dziesma — 2:35
11. Nepareizā dziesma — 2:15

Vokāli instrumentālais ansamblis "Dālderi" Edvīna Zariņa vadībā.

1982. gada ieraksts. Pirmoreiz albums izdots skaņuplatē 1983. gadā. Atkārtots izdevums kompaktdiska formātā izdevniecībā "Baltic Records Group" 2005. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  Nāc pie puikām! Discogs.com.
**Trosku pils** (čehu: *Hrad Trosky*) ir 14. gadsimtā celtas un 17. gadsimtā nopostītas gotiskās pils drupas Čehijas ziemeļos, Liberecas apgabalā. Pils ir viens no Čehijas Paradīzes reģiona simboliem.

Pils drupas atrodas divu bazalta neku virsotnēs. Pili, izbūvējot pa tornim katrā virsotnē, 14. gadsimta otrajā pusē cēla husītu utrakistu līderis Čeneks no Vartenberkas. Abus torņus savienoja aizsardzības mūri. Husītu karu laikā pils bija katoļu piekritēju rokās, tāpēc 1424. gadā to aplenca husīti. 1428. gadā pils, izņemot vienu torni, nodega. Pēc tam pils vairākkārt mainīja īpašniekus, līdz Trīsdesmitgadu kara laikā 1648. gadā to nopostīja zviedru karaspēks un tā vairs netika atjaunota.

Galerija
--------

* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Trosku pils***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 136525147
* NKC: ko2002101848

 |

 |
**Stepanka Maiere** (vācu: *Stepanka Mayer*; dzimusi kā Štēpānka Vokršālova (čehu: *Štěpánka Vokřálová*) 1949. gada 8. jūlijā) ir čehu izcelsmes Vācijas starptautiskā meistare šahā (1970).

Biogrāfija
----------

No 1960. gadu beigām līdz 1970. gadu beigām bijusi viena no Čehoslovākijas spēcīgākajām šahistēm. Sešas reizes izcīnījusi medaļas Čehoslovākijas sieviešu šaha čempionātos: 5 zelta (1968, 1970, 1972, 1977, 1978) un sudraba (1975). Daudzu starptautisko sieviešu šaha turnīru laureāte, tajā skaitā trīs reizes bijusi otrā tradicionālajā turnīrā Nīderlandes pilsētā Veikanzē (1969, 1970, 1971). Par panākumiem turnīros FIDE 1970. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

1978. gadā emigrējusi uz Zviedriju, bet vēlāk pārcēlusies uz Rietumvāciju, kuru no 1982. gada pārstāvējusi šaha turnīros. 1985. gadā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla starpzonu turnīrā Havanā, kurā nospēlējusi neveiksmīgi un palikusi pēdējā vietā. Drīz pēc šīs neveiksmes pārtraukusi aktīvās šahistes gaitas.

Pārstāvējusi Čehoslovākijas un Vācijas Federatīvās Republikas komandas Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1969-1974, 1984). Čehoslovākijas izlases sastāvā komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1969) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1969) medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Historické výsledky MČR žen». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 7. jūlijā. Skatīts: 2015. gada 7. jūlijā.
2. ↑  «1985 Havana Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 3. martā. Skatīts: 2016. gada 17. augustā.
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Stepanka Vokralova

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Imants Sudmalis** (dzimis 1916. gada 18. martā, miris 1944. gada 25. maijā) bija latviešu padomju komunists, partizāns un pagrīdnieks. 1957. gadā Imantam Sudmalim tika piešķirts Padomju Savienības Varoņa nosaukums.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Pirmā pasaules kara laikā Cēsīs, skolotāja ģimenē. Drīz pēc kara ģimene pārcēlās uz Liepāju, kur tēvs Jānis Sudmalis (1887—1984) kļuva par redzamu personību Liepājas kultūras un izglītības dzīvē, kopā ar Hermani Aplociņu izveidojot Liepājas mākslas skolu, dibinot Liepājas muzeju, ilgus gadus esot tā vadītājs, mākslas pētnieks un mākslinieks. Iespējams, tēvs kādu laiku strādājis "Liepājas metalurgā".

Pusaudža gados Imants Sudmalis sava radinieka — Latvijas Komunistiskās partijas biedra, Strādnieku un zemnieku frakcijas priekšsēdētāja Saeimā Emīla Sudmaļa — ietekmē 1932. gadā iestājās pagrīdes komjauniešu organizācijā. Nodarbojās ar nelegālo uzsaukumu izplatīšanu. 1933. gadā tika arestēts un kopā ar 18 citiem aktīvistiem notiesāts ar 4 gadiem piespiedu darba. 1936. gadā atbrīvots no apcietinājuma. 1940. gada 18. janvārī atkal apcietināts par pagrīdes avīzes "Komunists" izdošanu.

Atbrīvots no apcietinājuma 1940. gada jūnijā pēc PSRS armijas ienākšanas Latvijā. Iestājās LK(b)P, darbojās vietējās varas orgānos un kļuva par LĻKJS Liepājas apriņķa pirmo sekretāru. Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS Liepājā organizēja kaujinieku grupas, kas pretojās iebrucējiem. Pēc Liepājas krišanas slepus devās uz Rīgu, bet vēlāk uz Baltkrieviju, kur Osvejas rajonā darbojās padomju partizānos.

1943. gada 20. jūlijā kopā ar Andreja Macpāna grupu ieradās Rīgā, kur nodarbojās ar nelegālo darbību. 1943. gada 13. novembrī ģimnāzists Džems Bankovičs ievietoja spridzekli atkritumu urnā pie ēkas Šķūņu ielā 20. Spridzekli bija sagādājis Imants Sudmalis, ieteicot veikt terora aktu kādā rūpniecības uzņēmumā. Sprādziena Doma laukumā mērķis bija izjaukt plānoto arodbiedrību demonstrāciju pret 1943. gada 19. oktobra Padomju Savienības, Lielbritānijas un ASV ārlietu ministru konferenci Maskavā. Sprādziens notika priekšlaicīgi, nogalinot arhitektu Artūru Ramani, strādnieku Jāni Pogankinu un nāvējoši ievainoja desmitgadīgo skolnieku Jāni Stīgu. 1944. gada 18. februārī arestēts un 25. maijā kopā ar Džemu Bankoviču sodīts ar nāvi.

Latvijas PSR laikā Imanta Sudmaļa vārdā tika nosauktas ielas, skolas, kolhozi, pionieru pulciņi un kuģis. 1978. gadā tika uzcelts Sudmaļa piemineklis Liepājā (skulptori Vilnis Albergs un Gaida Grundberga). Piemineklis pārvietots uz Liepājas muzeju pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Par Liepājas izpostīšanu vēsture amnestiju neizsludinās». *IrLiepaja.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 28. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 23. decembrī.
2. ↑  «Sprādziens Doma laukumā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 23. decembrī.

Ārējās saites
-------------

* Sprādziens Doma laukumā, Uldis Neiburgs, Latvijas Okupācijas muzeja pētnieks

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 48106788
* LCCN: n82065968
* ISNI: 0000 0000 3363 7631
* GND: 1226227724

 |

 |
***Solar Foods*** (no angļu valodas — 'saules pārtika') ir pārtikas tehnoloģijas jaunuzņēmums Somijā, kurš izmēģinājumu līmenī ar elektrību un mikroorganismiem gaisā ražo olbaltumvielas. Šādi iegūta olbaltumvielu pulvera jeb soleīna sastāvā ir 65% olbaltumvielu, 25% ogļhidrātu un 10% tauku, kā arī neliels daudzums kalcija, fosfora un kālija.

Soleīna ražošana
----------------

Soleīns ir vienšūņu olbaltumvielas, kura sastāvā ir aptuveni 65% olbaltumvielu, kā arī 25% ogļhidrātu un 15% tauku. Tā ražošanas pamatā ir olbaltumvielu veidojošo ķīmisko elementu — ūdeņraža, skābekļa, oglekļa un slāpekļa — sastopamība gaisā. Ar elektrisko strāvu gaisā tvaika stāvoklī sastopamā ūdens molekulas tiek sadalītas skābeklī un ūdeņradī. Pievadot noteiktiem mikroorganismiem ogļskābo gāzi, ūdeņradi un slāpekli, mikroorganismi sāk vairoties un izstrādāt olbaltumvielas. Tāpat tiek pievienoti arī uztura makroelementi — kalcijs, fosfors, kālijs. Pēc tam mikroorganismi tiek izžāvēti un no tiem tiek iegūts soleīna pulveris.

Viena kilograma soleīna saražošanai patērē 25—30 kilovatstundas elektrības un divus kilogramus ogļskābās gāzes. Soleīna ražošanai nepieciešams salīdzinoši maz vietas — ražošanas sistēmas prototips, ar kuru var saražot kilogramu soleīna dienā, aizņem vienu kravas (kuģa) tvertni.

Atsauces
--------

1. ↑  «Solar Foods». *solarfoods.fi*. Skatīts: 23.10.2021.
2. ↑  «Solar Foods makes protein out of thin air: ‘This is the most environmentally friendly food there is’». *foodnavigator.com*. 15.07.2019. Skatīts: 23.10.2021.
3. ↑  «Protein and power out of thin air: Finnish projects capture value in CO2». *finland.fi*. 2021. gada jūnijs. Skatīts: 24.10.2021.
**Stenkomas-Vilsas glečers** (angļu: *Stancomb-Wills Glacier*) ir ap 100 km garš plašs šļūdonis Austrumantarktīdā. Atdala Princeses Martas krastu ziemeļaustrumos no Kērda krasta dienvidrietumos. 1915. gada janvārī britu ekspedīcija Ernesta Šekltona vadībā atklāja plašu ledāja mēli Vedela jūras austrumu piekrastē, ko nosauca par Stenkomas-Vilsas izvirzījumu (*Stancomb-Wills Promontory*) par godu vienai no galvenajiem ekspedīcijas sponsoriem Dženetai Stenkomai-Vilsai (*Janet Stancomb-Wills*). 1967. gada 5. novembrī ASV Kara flotes lidmašīna LC-130 atklāja plašu glečeru, ko nosauca pēc tā veidotās mēles. Mēli 1969. gadā oficiāli pārdēvēja par Stenkomas-Vilsas glečera mēli (*Stancomb-Wills Glacier Tongue*).

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Stenkomas-Vilsas glečers
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Stenkomas-Vilsas glečera mēle

Ārējās saites
-------------

* Evidence of past fluctuations on Stancomb-Wills Ice Tongue, Antarctica, preserved by relict flow stripes Archived 2017. gada 12. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
**Hamburgas arhibīskapijas vēsture** (latīņu: *Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum*) ir Ādama no Brēmenes laikaposmā no 1075. līdz 1081. gadam sarakstīta hronika. Darbs sastāv no piecām daļām:

* Liber I
* Liber II
* Liber III
* Descriptio insularum aquilonis
* M. Adami epilogus ad liemarum episcopum

Kā avoti izmantotas iepriekš sarakstītās viduslaiku hronikas. Īpaši daudz aizguvumu no Rimberta Svētā Anskara dzīves (*Vita sancti Anscarii*). Izmantoti arī arhibīskapijas arhīva dokumenti, kas ļauj pieņemt, ka autors bijis arī bibliotekārs un arhivārs. Savā darbā Ādams no Brēmenes balstījies arī uz mutvārdu tradīciju un laikabiedru liecībām.

Darbā atrodamās ziņas par Austrumbaltijas tautām pamatā balstās tieši uz mutvārdu tradīciju, kas satur daudz teiksmainu un neticamu nostāstu. Aprakstot skandināvu cīņas ar kuršiem autors pārrakstījis Rimberta sniegtās ziņas. Labākā Ādama no Brēmenes hronikas publikācija ir B.Šmeidlera 1917. gada izdevums. Fragments, kas stāsta par kuršiem un kāda dāņu tirgotāja uzceltu baznīcu kursā ir publicēts "Latvijas vēstures avoti. 2.sēj.: Senās Latvijas vēstures avoti. 1.burtnīca. Red. Švābe, A. Latvijas Vēstures institūta apgāds, Rīga, 1937. 12.lpp. Nr.16".

Ārējās saites
-------------

* Dunsdorfs, E. Senie stāsti: Latvijas vēstures lasāmgrāmata. Melburna: Austrālijas Latvietis, 1955. 21.lpp. - hronikas fragmenta tulkojums latviešu valodā
* Pilns *Gesta Hammaburgensis Ecclesiae Pontificum* teksts latīņu valodā Archived 2007. gada 23. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 235678134
* LCCN: n91129086
* GND: 4632370-3
* SUDOC: 121870340
* NKC: aun2006372169

 |

 |
**Sojuz TMA-10** (krievu: *Союз ТМА-10*; angļu: *Soyuz TMA-10*) bija pilotējams Krievijas kosmosa kuģis SKS 15. ekspedīcijas apkalpes nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS). Lidojuma ilgums bija 196 dienas 17 stundas un 5 minūtes.

Apkalpes
--------

### Starta laikā

* Oļegs Kotovs komandieris (15. pamatekspedīcija) Karogs: Krievija Krievija
* Fjodors Jurčihins lidojuma inženieris (15. pamatekspedīcija) Karogs: Krievija Krievija
* Čārlzs Simoni (*Charles Simonyi*) lidojuma dalībnieks (12. viesekspedīcija) Karogs: Amerikas Savienotās Valstis ASV

### Nolaišanās laikā

* Oļegs Kotovs komandieris (15. pamatekspedīcija) Karogs: Krievija Krievija
* Fjodors Jurčihins lidojuma inženieris (15. pamatekspedīcija) Karogs: Krievija Krievija
* Šeihs Muszafars Šukors (*Sheikh Muszaphar Shukor*) lidojuma dalībnieks (13. viesekspedīcija) Karogs: Malaizija Malaizija

### Rezerves apkalpe

* Romans Romaneņko komandieris Karogs: Krievija Krievija
* Mihails Korņijenko lidojuma inženieris Karogs: Krievija Krievija

Lidojuma gaita
--------------

Starts
------

Sojuz TMA-10 tika palaists no Baikonuras kosmodroma 2007. gada 7. aprīlī 17:31:09 UTC.

SKS
---

Kuģis saslēdzās ar SKS 9. aprīlī 22:10 UTC un, kalpojot par "glābšanas laivu", palika tur līdz 2007. gada oktobrim, kad to nomainīja Sojuz TMA-11.

Nolaišanās
----------

2007. gada 21. oktobrī Sojuz TMA-10 atgriezās uz zemes. 07:14 UTC kosmosa kuģis atvienojās no stacijas, 09:47 UTC sāka bremzēšanas manevru. 10:36 UTC nolaižamais aparats nolaidās uz rietumiem no Arkalikas, Kazahstānas teritorijā, kas bija 340 km uz ziemeļrietumiem no plānotās nosēšanās vietas. Kosmosa kuģa nolaišanās notika pēc ballistiskās trajektorijas, kas ir rezerves variants. Nolaišanās laikā pārslodzes sasniedza 8,56 g. Pēc nosēšanās aizdegās apkārtējā zāle un izpletnis, kā dēļ nolaižamajā aparātā sāka ieplūst dūmi; kosmonautiem bija jāuzvelk skābekļa maskas. Drīz ieradās glābēju komandas, un apkalpe izkļuva no kapsulas.

Lai izmeklētu iemeslus, kāpēc kuģis neveica standarta nolaišanos, bet iegāja ballistiskās nolaišanās režīmā, Roskosmos izveidoja speciālo komisiju. 2008. gada 29. janvārī tika publiskots komisijas slēdziens, kurā atzina, ka vainojams bojāts kabelis, kas savieno vadības pulti ar aparatūru.

Atsauces
--------

1. ↑  Analoģiski ballistiskajā režīmā nolaišanās notika kosmosa kuģim Sojuz TMA-1.
2. ↑  Вернувшиеся с МКС космонавты рассказали об ощущениях во время посадки Archived 2007. gada 31. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (РИА Новости, 23.10.2007)
3. ↑  Установлена причина жесткой посадки "Союза" lenta.ru. 29.01.2008
Strūklaka Skrīveru parkā
**Skrīveru dendroloģiskais parks** ir parks Aizkraukles novada, Skrīveru pagastā, ko 19. gadsimta beigās iekārtoja Skrīveru muižas īpašnieks Maksis fon Siverss un Valters fon Engelharts.
Skrīveru dendroloģiskais parks kopā ar svešzemju koku stādījumiem aizņem 392 ha, tajā sastopamas apmēram 300 introducētās koku un krūmu sugas, 30 no tām ir ievērojami retumi Eiropas mērogā. Kopš 1977. gada 17 ha lielais Skrīveru dendrārijs ir aizsargājams dabas objekts.

Vēsture
-------

Pirmos stādījumus savā dendrārijā M. fon Siverss sāka veidot 1891. gada pavasarī. Viņa sākotnējā iecere bija vienā parkā reprezentēt ziemeļu puslodes mērenā klimata joslas kokaugus, izvietojot tos 19 floristiskajos apgabalos (Vidusāzijas, Kolhīdas un Tališa, Rietumeiropas, Eirāzijas stepju, Kaukāza, Danūbijas (Donavas lejteces un Balkānu), Eiropas kalnu, Ziemeļeiropas, Himalaju, Vidusāzijas kalnu, Sibīrijas, Ķīnas, Japānas, Amūras (ieskaitot Sahalīnu un Mandžūrijas lielāko daļu), Kanādas, Ziemeļamerikas pacifiskais (Klusā okeāna piekrastes) apgabals, Ziemeļamerikas prēriju un
Ziemeļamerikas atlantiskais). 

Skrīveru dendroloģiskā parka karte ar floristiskajiem apgabaliem (1932).
Līdz Pirmā pasaules kara sākumam 1914. gadā parkā bija izvietotas 590 koku sugas. Sadarbībā ar Vācu dendroloģisko biedrību Siverss 1899.–1900. gadā organizēja un finansēja K. Ludlova ekspedīciju Britu Kolumbijas (Rietumkanādas) kokaugu sēklu vākšanai Freizeras upes baseinā. 

Nelabvēlīgās ziemas, karus un citus postījumus pārcietušas apmēram puse no sākotnēji iestādītajām sugām. Saglabājušās Baltijā reti kultivētās sugas kā Kanādas cukurkļava, Amerikas dižskābardis, alkšņlapu mikromele, Daglasa vilkābele un citas, kas regulāri ražo sēklas.

Atsauces
--------

1. ↑  Skrīveru dendroloģiskais parks mammadaba.lv
2. ↑  Arturs Mauriņš. Fridriha Maksimiliana Siversa mantojums dendroloģijā. LU Zinātniskie raksti, Zinātņu vēsture un muzejniecība, 738. sējums: 181-190
**Lavanilas Maskarēnu rezervāts** (franču: *La Vanille Réserve des Mascareignes*) ir dabas parks Maurīcijas dienvidos, līdzās Rivjēras de Angijas ciemam. Līdztekus dzīvnieku kolekcijām plaši pārstāvēta gan vietējā, gan citzemju tropiskā augu valsts, kā arī aplūkojami vairāki muzeji.

Flora
-----

Tropisko augu džungļi Lavanilas parkā
Dārzu raksturo bagātīgā augu valsts. Daži no tur redzamajiem augiem ir pudeļpalma, kafijas koks, kokospalma un orkāna palmas Maurīcijas varietāte. Tropisko augu briksnājā apmeklētājiem izveidotas taciņas un tiltiņi, un to caurvij tērcītes ar koi karpām.

Fauna
-----

### Rāpuļi un akvārijs

Sākotnēji zoodārzs tika dibināts kā privāta Nīlas krokodilu audzētava. Tā joprojām pastāv, un šo reptiļu kolekciju veido ap 1500 dažāda vecuma īpatņi.

Lavanilas parkā ir pasaulē lielākā nebrīvē turētā Aldabras milzu bruņurupuču populācija, kas sastāda aptuveni 1000 bruņurupučus. Starp tiem arī vispazīstamākais parka iemītnieks, ap 1910. gadu dzimušais Domino, kas sver 265 kg un ir viens no desmit lielākajiem bruņurupučiem pasaulē. 2006. gadā no Lavanilas uz Raundu pārvietoja Aldabras milzu bruņurupučus un starainos bruņurupučus, kuri tur aizņem kolonizācijas laikā iznīcināto milzu bruņurupuču ekoloģisko nišu.

Zoodārzā tāpat mitinās krokodilu kaimani, *Phelsuma* ģints gekoni, zaļās iguānas. Saldūdens akvārijā apskatāmas gan zivis, gan vēžveidīgie un vairāku citu sugu bruņurupuči.

### Zīdītāji

Sikspārņi ir vienīgie sauszemes zīdītāji, kas piederīgi Maurīcijas dabiskajai faunai. Zoodārzā mitinās un sekmīgi vairojas abas vietējās augļēdājsikspārņu sugas — Rodrigesas augļēdājsikspārnis un Maurīcijas augļēdājsikspārnis.

Zoodārzā aplūkojamas arī atsevišķas Maurīcijā ievestās zīdītāju sugas — krabjēdāji makaki, Javas brieži (*Rusa timorensis*), mangusti, meža cūkas, kā arī vairāki mājdzīvnieki.

Insektārijs
-----------

Daži insektārija eksponāti
Dabas parka insektārijā aplūkojama viena no pasaulē lielākajām privātajām tauriņu un citu kukaiņu kolekcijām. Plaši izstādīti Maskarēnu un Madagaskaras pārstāvji, kā arī vairāk nekā trīsdesmit gadu garumā vākti un klasificēti aptuveni 20000 eksponāti no visas pasaules.

Muzeji
------

Fosiliju muzejā izstādīta vairāku simtu eksemplāru liela amonītu fosiliju kolekcija, kas iepazīstina ar šīs galvkāju apakšklases dažādību un bioloģiju. Izstādē tāpat aplūkojami ap Maurīcijas krastiem dzīvojošie jūras zīdītāji.

Mazais bruņurupuču muzejs veltīts izzudušajai Maurīcijas un Madagaskaras faunai. Precīzi manekeni, akvareļi, oriģinālu zīmējumu kopijas palīdz iztēloties izmirušos milzu bruņurupučus, Maurīcijas milzu scinkus, dodo, ziloņputnus.

Ārējās saites
-------------

* Lavanilas mājaslapa
**Furazāns** (1,2,5-oksadiazols, C2H2N2O) pieder pie heterocikliskajiem "aromātiskajiem" savienojumiem. Tā pieclocekļu cikls satur 2 slāpekļa atomus, starp kuriem ir skābekļa atoms. Furazānam ir struktūrizomērs — 1,3,4-oksadiazols, kurā cikla skābekļa atoms ir savienots ar 2 oglekļa atomiem.

Atrašanās dabā
--------------

Furazāni dabā nav sastopami, bet furazāna gredzens ietilpst sintētiskā anaboliskā steroīda - furazabola - sastāvā.

Iegūšana
--------

Furazānu un tā atvasinājumus iegūst, atšķeļot ūdeni no glioksīma tipa savienojumiem (α-diketonu dioksīmiem). Tādējādi furazānus var uzskatīt par savdabīgiem α-dioksīmu anhidrīdiem.

Īpašības
--------

Ja furazāna gredzens ir aizvietots pie abiem oglekļa atomiem, tam piemīt liela stabilitāte un tas neatveras, pat iedarbojoties ar kālija permanganātu - oksidējas tikai sānķēdes. Oksidējot dimetilfurazānu, rodas atbilstošā dikarbonskābe. Monoaizvietotie furazāni sadalās vieglāk (iedarbojoties ar sārmu, rodas ketoskābju nitriloksīmi). Piemēram, no metilfurazāna rodas pirovīnogskābes nitriloksīms (nitrili - savienojumi, kas satur nitrilgrupu −C≡N; oksīmi - savienojumi ar grupu =N−OH).


 Svarīgākie heterocikli

| Heteroatomi | Trīslocekļu cikli | Četrlocekļu cikli | Pieclocekļu cikli | Sešlocekļu cikli | Septiņlocekļu cikli |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie | Piesātinātie | Nepiesātinātie |
| O | Oksirāns | Oksirēns | Oksetāns | Oksets | Tetrahidrofurāns | Furāns | Tetrahidropirāns | Pirāns | Oksepāns | Oksepīns |
| S | Tiirāns | Tiirēns | Tietāns | Tiets | Tetrahidrotiofēns | Tiofēns | Tiāns | Tiīns | Tiepāns | Tiepīns |
| N | Aziridīns | Azirīns | Azetidīns | Azets | Pirolidīns | PirolsPirolīnsIndols\*\*\*Karbazols\*\*\*\* | PiperidīnsHinuklidīns\* | PiridīnsHinolīns\*\*\*Izohinolīns\*\*\*Akridīns\*\*\*\* | Azepāns | Azepīns |
| 2O |  |  | Dioksetāns |  | Dioksolāns |  | Dioksāns |  |  |  |
| 2N |  |  |  | Diazets | PirazolidīnsImidazolidīns | PirazolsImidazolsPirazolīnsImidazolīns | Piperazīns | Pirazīns PirimidīnsPiridazīns | Diazepāns | Diazepīns |
| 3N |  |  |  |  |  | TriazolsBenztriazols\*\*\* |  | Triazīns |  |  |
| 4N |  |  |  |  |  | Tetrazols |  | Tetrazīns |  |  |
| 5N |  |  |  |  |  | Pentazols\*\* |  |  |  |  |
| S + N |  |  |  |  | Tiazolidīns | TiazolsIzotiazols | Tiomorfolīns | Tiazīns |  |  |
| O + N | Oksaziridīns |  |  |  |  | IzoksazolsOksazols | Morfolīns | Oksazīns |  |  |
| O + 2N |  |  |  |  |  | Furazāns |  | Oksadiazīns |  |  |

\*divi sajūgti sešlocekļu cikli    \*\*cikls sastāv tikai no slāpekļa atomiem    \*\*\*satur kondensētu benzola gredzenu    \*\*\*\*satur 2 kondensētus benzola gredzenus
**Tomāšs Enge** (čehu: *Tomáš Enge*; dzimis 1976. gada 11. septembrī, Liberecā, Čehijā) ir čehu sacīkšu pilots, pazīstams pateicoties aizvadītajām sacīkstēm Formula 1, Formula 3000, A1 Grand Prix, Indy Racing League un vairākās citās sacīkšu sērijās.

Tomāšs savu debiju F1 piedzīvoja 2001. gadā aizvietojot savainoto Lučāno Burti franču Prost komandā. Pēc sezonas komanda bankrotēja un Enge atgriezās Formula 3000. Viņš gandrīz izcīnīja titulu sīvā cīņā ar Sebastjēnu Burdē, taču viņa organismā tika atrastas marihuānas pēdas, un viņš tika diskvalificēts no pēdējām trim sacīkstēm. Tas atmeta čehu uz trešo vietu kopvērtējumā. F3000 pilots atgriezās 2004. gadā, taču par titulu necīnījās. Tā bija pēdējā šīs sacīkšu sērijas sezona, jo pēc tam tā pārvērtās par GP2. Tur viņam nebija vietas, tāpēc Tomašs devās uz Indy Racing League. Tajā pašā gadā viņam arī izdevās piedalīties A1 Grand Prix, pārstāvot Čehiju. 2007. gadā viņš piedzīvoja ļoti smagu avāriju ALMS sacīkstēs. Lai gan viņam bija vairākas traumas, viņa dzīvībai briesmas nedraudēja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 85308140
* ISNI: 0000 0000 5717 1418
* NKC: xx0000163

 |

 |
**1M**, sērijas numurs **2**, bija kosmiskais aparāts projekta 1M ietvaros - PSRS otrais (atkal neveiksmīgs) mēģinājums 1960. gadā palaist starpplanētu zondi. Amerikāņu avotos ir sastopams nosaukums "Marsnik-2". Ja lidojums būtu veiksmīgs, tad krievi zondei būtu devuši nosaukumu "Mars-1".

Lidojuma mērķis bija izpētīt starpplanētu telpu starp Zemi un Marsu, pētīt pašu Marsu, pārlidojot Marsu, kā arī izmēģināt sakaru sistēmas situācijās, kad zonde atrodas tālu no Zemes (līdz 300 milj. km).

1M Nr.2 palaišana notika 1960. gada 14. oktobrī (četras dienas pēc 1M Nr.1 neveiksmīgā starta) ar nesējraķeti Molņija no Baikonuras kosmodroma.
Pēc pacelšanās trešā raķešpakāpe neieslēdzās, un zonde sasniedza tikai 120 kilometru augstumu; pēc tam trešā un ceturtā pakāpe kopā ar kosmisko aparatu nokrita atpakaļ Zemes atmosfērā un sadega virs Austrumsibīrijas.

Zonde bija apmēram 2 metrus augsts, cilindrisks objekts pie kura bija piestiprinātas divas Saules baterijas un sakaru antenas. Kosmiskā aparāta masa bija 480 kilogrami. 10 kilogramus no zondes masas aizņēma zinātniskā aparatūra - magnetometrs, plazmas daļiņu detektors, radiometrs, meteorītu detektors un spektroreflektometrs, kura uzdevums bija pētīt ogļūdeņražu izplatību uz Marsa (šādā veidā PSRS zinātnieki cerēja atklāt dzīvības pēdas uz Marsa).

Sk. arī 1M
**Vincencs Hrubijs** (čehu: *Vincenc Hrubý*; 1856. gada 9. septembris Bohēmija — 1917. gada 16. jūlijs Trieste) bija Čehijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Krživosoudovas ciemā Bohēmijā (tagad Centrālčehijas apgabals Čehijā). Visu mūžu strādājis par skolotāju Triestes vidusskolā (vācu: *Realschule*). Savu labākos rezultātus šaha turnīros sasniedzis 1880. un 1890. gados. 1882. gada Vīnes starptautiskajā šaha turnīrā palicis 11. vietā (uzvarējuši Vilhelms Steinics un Šimons Vinavers), bet savstarpējās partijās pieveicis Steinicu, Džeimsu Meisonu un Džozefu Blekbērnu. 1882. gadā uzvarējis Vīnes šaha kluba turnīrā, apsteidzot Bernhardu Fleisigu. 1883. gadā Nirnbergā dalījis 10.-11. vietu 3. Vācijas šaha savienības kongresā (uzvarējis Šimons Vinavers). Mačos Vīnē uzvarējis Bertoldu Englišu ar 3½:1½ (1882) un Ādolfu Albīnu ar 5½:3½ (1891).
Mūsdienās tiek uzskatīts par pirmo čehu izcelsmes starptautiskā līmeņa šaha meistaru.

Atsauces
--------

1. ↑  Vienna (1882)
2. ↑  Nuremberg (1883)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Agrārisms** ir politiska un sociāla filozofija, kas veicina naturālo lauksaimniecību, mazās saimniecības, egalitārismu, agrārās politiskās partijas parasti atbalsta mazo zemnieku un nabadzīgo zemnieku tiesības un ilgtspējību pret bagātajiem sabiedrībā. Augsti attīstītās un industriālās valstīs vai reģionos, tas var apzīmēt finansiālu un sociālo stimulu izmantošanu pašilgtspējai, plašāku sabiedrības iesaistīšanos pārtikas ražošanā (piemēram, dārzos) un gudru izaugsmi, kas novērš pilsētu izplešanos un, kā apgalvo daudzi tās aizstāvji, riskus. cilvēku pārapdzīvotība; kad notiek pārapdzīvotība, pieejamie resursi kļūst pārāk ierobežoti, lai visi iedzīvotāji varētu ērti vai vispār izdzīvot ilgtermiņā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Definition of agrarianism». *merriam-webster.com*. Skatīts: 2020. gada 3. aprīlis. [...] a social or political movement designed to bring about land reforms or to improve the economic status of the farmer
2. ↑  
«Definition of 'agrarian'». *collinsdictionary.com*. Skatīts: 2020. gada 3. aprīlis. Agrarian means relating to the ownership and use of land, especially farmland, or relating to the part of a society or economy that is concerned with agriculture.
**Lajošs Šteiners** (ungāru: *Steiner Lajos*; 1903. gada 14. jūnijs Oradja - 1975. gada 22. aprīlis Sidneja) bija ebreju izcelsmes Ungārijas un Austrālijas šahists, FIDE starptautiskais meistars (IM, 1950).

Biogrāfija
----------

Piedzimis matemātikas skolotāja un šahista Bernharda Šteinera (1874-1944) ģimenē. 1920. gados kļuvis par vienu no labākajiem Ungārijas jaunajiem šahistiem. 1926. gadā beidzis Budapeštas tehnisko universitāti kā mašīnbūves inženieris. 1920. gadu beigās divus gadus nostrādājis ASV. Pēc atgriešanās 1931. gadā uzvarējis Ungārijas šaha čempionātā. Šo panākumu atkārtojis arī 1936. gadā. 
Ungārijas izlases sastāvā piedalījies trijās oficiālajās un vienā neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē:

* oficiālajās šaha olimpiādēs izcīnījis bronzas medaļu (1931) individuālajā vērtējumā,
* neoficiālajā šaha olimpiādē izcīnījis zelta (1936) medaļu komandu vērtējumā un sudraba medaļu (1936) individuālajā vērtējumā.

1936. gadā ārpus konkursa piedalījies Austrālijas šaha čempionātā, kurā izcīnījis pārliecinošu uzvaru. 1939. gada martā pārcēlies uz dzīvi Austrālijā, Sidnejā, kur pāris mēnešus vēlāk apprecējies ar daudzkārtējo Jaundienvidvelsas sieviešu šaha čempionātu uzvarētāju Augustu Ednu Kingstoni. Otrā pasaules kara laikā kopā ar tēvu koncentrācijas nometnē aizgājis bojā Šteinera vecākais brālis Endre (1901-1944) - arī pazīstams šahists, 1. Ķemeru starptautiskā šaha turnīra dalībnieks. Austrālijā Šteiners strādājis par rasētāju un 1944. gadā ticis uzņemts Austrālijas pilsonībā. Desmit reizes piedalījies Jaundienvidvelsas šaha čempionātos un guvis deviņas uzvaras (1940/1941, 1943, 1944, 1945, 1946, 1953, 1955, 1958). Tāpat piedalījies sešos Austrālijas šaha čempionātos, kuros uzvarējis četras reizes (1945, 1946/1947, 1952/1953, 1958/1959). 1948. gadā vienīgo reizi pēc Otrā pasaules kara apmeklējis Eiropu, kur piedalījies trīs šaha turnīros, tostarp arī Stokholmas starpzonālajā turnīrā, kurā palicis priekšpēdējā vietā.
1960. gados pārstājis piedalīties nopietnos šaha turnīros.

Atsauces
--------

1. ↑  HUN-ch Budapest 1931
2. ↑  1948 Saltsjobaden Interzonal Tournament
3. ↑  Steiner, Lajos (1903–1975)

Ārējās saites
-------------

* Lajošs Šteiners šahista profils vietnē chessgames.com
* Lajošs Šteiners šahista profils vietnē 365chess.com
* Lajošs Šteiners[novecojusi saite] šahista profils vietnē chesstempo.com
* Lajošs Šteiners šahista profils vietnē olimpbase.org (Oficiālās šaha olimpiādes)
* Lajošs Šteiners šahista profils vietnē olimpbase.org (Neoficiālās šaha olimpiādes)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 56264849
* LCCN: no2001057590
* ISNI: 0000 0000 7908 573X
* GND: 1240103735

 |

 |
Uzbūvētie un pamestie "Staļina ceļa" iecirkņi. Sākotnējā gaita apzīmēta ar "502", vēlāk būve sākta "501" un "503" iecirkņos.
Plānotā dzelzceļa gaita (no *Openstreetmap*).
**Transpolārā dzelzceļa līnija** (krievu: *Трансполярная магистраль*), saukta par «Mirušo ceļu» (*Мёртвая дорога*) vai «Staļina ceļu» (vācu: *Stalinbahn*), ir 1520 mm platuma dzelzceļš Krievijas Federācijas Rietumsibīrijas daļā. 
1297 kilometrus garo dzelzceļu necilvēcīgos apstākļos 1947.—1953. gadā būvēja Gulaga soda nometnēs ieslodzītie, maksimālais strādājošo skaits sasniedza 80 000. Dzelzceļam nebija kopējā projekta, tā gaitu plānoja būves laikā, ceļot arvien jaunas ieslodzīto apmetnes gar trasi.

Tā bija daļa no tālaika Lielā Ziemeļu dzelzceļa (*Великий Северный железнодорожный путь*) vīzijas, kam bija jāsavieno Obas un Jeņisejas lejteces upju ostas ar plānoto Klusā okeāna ostu pretī Sahalīnai pa vēlāk uzbūvētās Baikāla-Amūras maģistrāles gaitu.

Vēsture
-------

Dzelzceļa līnijas būve tika uzsākta pēc Otrā pasaules kara beigām 1947. gadā sakarā ar strauju ieslodzīto pieaugumu. 
1947. gadā nometnē «502. būve» *(502-я стройка)* ieslodzītie sāka būvēt dzelzceļa atzaru uz plānoto Ziemeļu Ledus okeāna ostu Miskamenniju (*Мыс Каменный*) Obas grīvā. Nometnē «501. būve» *(501-я стройка)* ieslodzītie sāka dzelzceļa posma būvi no Čumas stacijas līdz Labitnangi (*Лабытнанги*) ciematam Obas kreisajā krastā pretī Salehardas ostai.

1949. gadā atklājās, ka okeāna kuģi nespēs sasniegt Miskamennija ostu seklā ūdens dēļ, tādēļ ostas un dzelzceļa būvi tur pārtrauca. Tā vietā ierosināja būvēt dzelzceļa līniju Saleharda-Igarka līdz Jermakovas (*Ермаково*) ciemam Jeņisejas kreisajā krastā iepretī Igarkas ostai, kur izveidoja nometni «503. būve» *(503-я стройка)*. Pēc Staļina nāves 1953. gadā un ieslodzīto skaita krasas samazināšanās būvi vairs nebija iespējams pabeigt.

1980. gadā no Tjumeņas uzbūvēja dzelzceļu līdz Starijurengojas stacijai uz pamestās Transpolārās dzelzceļa līnijas. Pa šī dzelzceļa uzbērumu līdz 1981. gadam uzlika sliedes līdz Novijurengojai un 1980. gadu beigās līdz Pangodas un Nadimas stacijām. Tika uzbūvēts arī dzelzceļa atzars uz Jamburgas gāzes atradnēm pie Obas grīvlīča. 
Pēc PSRS sabrukuma sakarā ar slikto sliežu ceļa stāvokli vilcienu kustību līdz Novijurengojai apturēja. Dzelzceļa remontu veica tikai pēc 1997.—2002. gada Krievijas finanšu krīzes pārvarēšanas, kad sakarā ar pieaugošajām gāzes cenām Jamalas atradnēs palielinājās nepieciešamība pēc darbaspēka.

Ziemeļu paralēles ceļš
----------------------

2010. gadā tika apstiprināts dzelzceļa līnijas Saleharda — Nadima būves projekts, ko nodēvēja par Ziemeļu paralēles ceļu (krievu: *Се́верный широ́тный ход*). Kopā ar jau uzbūvēto dzelzceļu Nadima — Novijurengoja — Korotčajeva tā plānotais garums ir 707 kilometri. Sākotnēji būvi bija plānots pabeigt 2015. gadā, tad 2022. gadā, beidzot 2023. gadā. 

* Ziemeļu paralēles ceļa tilts pāri Nadimas upei
* Transpolārā dzelzceļa līnijas pamestais iecirknis (2021)

Atsauces
--------

1. ↑  Суслов В. И. Северо-Сибирская железнодорожная магистраль: от XIX до XXI века. (2008)
2. ↑  Тюменский "БАМ" [VI/4925 (2008)] (krieviski)
**Vendels Klārks** (angļu: *Wendel Clark*; dzimis 1966. gada 25. oktobrī) ir bijušais kanādiešu hokejists, kreisās malas uzbrucējs. Savas karjeras gaitā Klārks aizvadīja 793 spēles Nacionālajā hokeja līgā, piedalījās divās līgas Visu zvaigžņu spēlēs.

Spēlētāja karjera
-----------------

Savu karjeru Klārks aizsāka Rietumu hokeja līgā, kur no 1983. līdz 1985. gadam spēlēja Saskatūnas "Blades" rindās, taču, tiekot izvēlēt ar kopējo pirmo numuru 1985. gada NHL draftā, jau nākamajā sezonā Vendels ne vien iekļuva, bet arī nostiprinājās NHL kluba Toronto "Maple Leafs" sastāvā. Ja juniora gados Klārks spēlēja kā aizsargs, jau ar 1985. gada rudeni viņš ieņēma uzbrucēja pozīciju.

1987.—88. sezonas ievadā Klārks vienā no spēlēm guva būtisku muguras savainojumu, kas ierobežoja viņa kā spēlētāja attīstību. Nākamajās trīs sezonās dažādu traumu dēļ Klārks aizvadīja vien aptuveni trešdaļu "Maple Leafs" spēļu. 1991. gadā Klārks kļuva par Toronto kluba kapteini. 1992.—93. sezonā Klārks kopā ar komandu sasniedza konferences finālu, kur gan piekāpās Losandželosas "Kings" vienībai. 1993.—94. sezona bija rezultatīvākā Klārka NHL karjerā - tajā viņš 64 spēlēs atzīmējās ar 76 punktiem.

1994.—95. sezonā Vendels bija pievienojies Kvebekas "Nordiques" rindām, taču 1995.—96. sezonu uzsāka jau Ņujorkas "Islanders" sastāvā, sezonas gaitā gan atgriežoties "Maple Leafs". 1998. gada vasarā Klārks pievienojās Tampabejas "Lightning" komandai, sezonas vidū tiekot aizmainīts uz Detroitas "Red Wings". 1999.—2000. sezonu Klārks uzsāka Čikāgas "Blackhawks" rindās, taču sezonas gaitā tika aizmainīts uz Toronto, sezonas beigās noslēdzot arī savu profesionālā spēlētāja karjeru.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

| Sporta tituli |
| --- |
| Priekštecis: **Valsts karogs: Kanāda Mario Lemjē**  |  **NHL drafta pirmais numurs** 1985 | Pēctecis: **Valsts karogs: Kanāda Džo Mērfijs**  |
**Belenija salas** (angļu: *Balleny Islands*) ir neapdzīvotu vulkānisku salu arhipelāgs Dienvidu okeānā ap 300 km no Antarktīdas krasta. Arhipelāgs stiepjas ap 140 km garumā ziemeļrietumu - dienvidaustrumu virzienā. Arhipelāgu šķērso dienvidu polārais loks un 95% tā virsmas klāj ledāji.

Arhipelāgs sastāv no trim galvenajām salā (Janga sala, Bakla sala, Stērdža sala) un vairākām mazām saliņām un klintīm. Salām ir vulkāniska izcelsme un to augstākās virsotnes ir aktīvi vulkāni. Stērdža salas (un visa arhipelāga) augstākās virsotnes Brauna smailes pēdējās aktivitātes novērotas 2001. gada jūnijā.

Arhipelāgu 1939. gadā atklāja brita Džona Belenija ekspedīcija un nosauca to ekspedīcijas vadītāja vārdā. Ekspedīcijas otra kuģa kapteinis Tomass Frīmens bija pirmais, kas 1839. gada 9. februārī salās izkāpa krastā un tā bija pirmā izkāpšana uz cietzemes aiz dienvidu polārā loka.

Atsauces
--------

1. ↑  Biota Australis Terrestris. Balleny Islands
2. ↑  Exploring polar frontiers: a historical encyclopedia

Ārējās saites
-------------

* New Zealand Geographic Trust. Balleny Islands
* A summary of the values of the Balleny Islands, Antarctica

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 115146152985005251038
* LCCN: sh96008080

 |

 |
Damaksnis Austrijā
**Damaksnis** ir sausieņu meža augšanas apstākļu tips labi aerētās minerālaugsnēs, kurā kokaudzi veido priedes kopā ar eglēm, bērziem vai apsēm. Pamežā aug pīlādži, lazdas un paegļi. Zemsedzē aug papardes, brūklenāji, mellenāji, zaķskābenes, vizbulītes un dažādu sugu sūnas. Tas aug līdzena vai viļņota reljefa apstākļos smilts, mālsmilts vai smilšmāla augsnē.

Damaksnis koksnes pieauguma ziņā ir viens no ražīgākajiem Latvijas meža tipiem. Damaksnis ir izplatīts visā valsts teritorijā, bet lielākās platības ir Rietumkursas augstienē, Kursas zemienē un Vidusgaujas zemienē. Aizņem 21% no Latvijas mežaudžu kopplatības.

Atsauces
--------

1. ↑  *Meža enciklopēdija*. Rīga : Zelta grauds. 2003. 71. lpp.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Meža tipi Latvijā |
| --- |
|  |
| 
* Ārenis
* Birzs
* Damaksnis
* Dižsils
* Dumbrājs
* Gārša
* Grīnis
* Mētrājs
* Mistrājs
* Lāns
* Liekņa
* Kūdrenis
* Niedrājs
* Purvājs
* Sils
* Vēris

 |

 |
**Krustlapu drudzene** (latīņu: *Gentiana cruciata*) ir augu suga genciānu dzimtas drudzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama dažviet Āzijā, centrālajā un austrumu Eiropā. Latviju šķērso sugas izplatības ziemeļrietumu robeža un tādēļ tā valsts teritorijā ir sastopama reti — galvenokārt upju ielejās, kā arī sausās pļavās.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Morfoloģija
-----------

Krustlapu drudzene ir 20—40 cm garš, drukns lakstaugs ar piezemes lapu rozeti. Tā stublājs ir stāvs, kails un nezarojošs. Lapas uz stublāja ir izvietotas blīvi un krusteniski pretējas. Lapu mala ir gluda, tās plātne ir eliptiska, 4—10 cm gara un 1—2 cm plata, parasti ar 3 dzīslām. Lapas gals ir diezgan strups. Auga ziedi ir zili, 1,5—3 cm gari, sēdoši un parasti atrodas augšējo lapu žāklēs vai stublāja galotnē. Vainaglapas un kauslapas pa 4 un tās ir saaugušas. Kauss manāmi īsāks nekā vainags. Auglis ir iegarena divvāršņu pogaļa. Zied jūlijā un augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «krustlapu drudzene - Gentiana cruciata L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-02.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Krustlapu drudzene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
***Micro Analog Systems Oy*** (agrākais nosaukums ***Micronas Oy***) ir Somijas pusvadītāju ierīču izstrādes uzņēmums. tas ir dibināts 1980. gadā. Uzņēmuma galvenais birojs ir Helsinkos.

Uzņēmums izstrādā zemsprieguma, mazas jaudas un mazu trokšņu analogās un jaukta signāla integrālās shēmas. Galvenie produkti:

* Sensora signāla saskarne (*Sensor Signal Interface*, *SSI*) — analogciparu pārveidotājs pjezorezistīvos vai kapacitīvos spiediena, temperatūras un mitruma sensoros. Šādas ierīces izmantotas Marsa atmosfēras spiediena mērīšanai NASA misijās *Phoenix* un *Curiosity*.
* Laika koda uztvērējs (*Time Code Receiver*) — laika signāla uztveršana no garo viļņu raidstacijām, kuras raida šādus signālus.
* Saules bateriju vadības bloks.
* Audio skaļuma kontroles mikroshēma.
* Kristāla oscilators
* Soļa elektrodzinēja kontroles mikroshēma.

*Micro Analog Systems* nenodarbojas ar ierīču ražošanu, to nododot citu ražotāju pārziņā.
Uzņēmumam ir otrs konstruktoru birojs Tallinā Igaunijā un pārdošanas birojs Honkongā.

Vēsture
-------

1980. gadā Somijas uzņēmumi, kam bija elektronikas iekārtu ražotnes — *Nokia*, *Salora* un *Aspo* — dibināja kopuzņēmumu ***Micronas Oy*** pusvadītāju komponentu konstruēšanai un ražošanai. Vēlāk par *Micronas* akcionāru kļuva arī *Outokumpu*.
Ražošanu *Micronas* sāka 1986. gadā.
Sākotnēji uzņēmums galvenokārt izstrādāja un ražoja radioprocesorus un sprieguma regulatorus mobilajiem telefoniem. Vēlāk tas pievērsās arī citai produkcijai.

*Micronas* nebija ienesīgs, un 1992. gadā tas tika pārdots Šveices uzņēmumam *Crosstec Engineering AG*, kas dibināts 1989. gadā. Pēc Somijas uzņēmuma iegādes *Crosstec Engineering AG* mainīja savu nosaukumu uz *Micronas*. 1995. gadā tika izveidota mātes pārvaldītājsabiedrība *Micronas Semiconductor Holding AG*.

1999. gada februārī *Micronas Oy* kļuva neatkarīgs no *Micronas* grupas, izmantojot vadības izpirkšanas vienošanos. Uzņēmumu pārdēvēja par ***Micro Analog Systems Oy***.

2005. gadā *Micro Analog Systems* kļuva par *fabless* (izstrādā produktus, bet tos neražo) uzņēmumu, ražošanu atdalot jaunā uzņēmumā *SiP Technologies Oy*. *SiP Technologies Oy* turpināja izstrādāt integrētās pasīvās iekārtas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Sensor Signal Interface (SSI)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 20. decembrī. Skatīts: 2013. gada 8. februārī.
2. ↑  MAS landing on Mars 2012-08-20
3. ↑  «Salora Oy 1928-1995». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 22. februārī. Skatīts: 2013. gada 8. februārī.
4. 1 2  Teleala takaa nopean kasvun[novecojusi saite]
5. 1 2 3  «History». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 24. februārī. Skatīts: 2015. gada 30. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Micro Analog Systems mājaslapa