recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Monika Kovalska** (poļu: *Monika Janina Kowalska*; dzimusi 1976. gada 25. augustā) ir bijusī poļu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione un Eiropas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

Ar cīņas sportu Monika Kovalska sāka nodarboties 1995. gadā. Viņas pirmais treneris bija Mareks Mazurs.

1996. gadā Oslo Kovalska izcīnīja Eiropas čempionāta bronzas medaļu. Gadu vēlāk Varšavā viņa kļuva par Eiropas čempioni. Pēc tam jau esošajai 1996. gada Eiropas čempionāta bronzas medaļai viņa pievienoja vēl divas (1998. gadā Bratislavā un 2003. gadā Rīgā) tāda paša kaluma medaļas. 

Beidzot savu sportista karjeru, viņa mēģināja kvalificēties 2004. gada olimpiskajām spēlēm, kurās pirmo reizi tika iekļauta arī sieviešu cīņa, taču bez panākumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Andrzej Głaz, Jerzy Lipski, Jan Żurawski, Jerzy Chełmecki, Janusz Tracewski. *Historia polskich zapasów 1922-2012* (poļu). Warszawa : Polski Związek Zapaśniczy, 2012. 286. lpp. ISBN 978-83-62045-13-6.

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
Šis raksts ir par dzīvniekiem. Par apdzīvotu vietu skatīt rakstu Kaķi (ciems).

**Kaķi, kaķu ģints** (*Felis*) ir viena no kaķu dzimtas (*Felidae*) ģintīm, kas pieder kaķu apakšdzimtai (*Felinae*). Šīs ģints sugas ir nelieli plēsēji, un to savvaļas sugas ir izplatītas Vecajā pasaulē. Kaķu ģintī ir 4 mūsdienās dzīvojošas sugas un viena izmirusi suga. Ģenētiskie pētījumi liecina, ka kaķu ģints izveidojusies pirms 10 miljoniem gadu.

Latvijā ir sastopams tikai mājas kaķis (*Felis silvestris catus*). Arī savvaļā sastopamie kaķi ir savvaļā nonākušie mājas kaķi. Latvijā tāpat kā Skandināvijā meža kaķis (*Felis silvestris silvestris*) nedzīvo.

Izskats un īpašības
-------------------

Smilšu kaķis (*Felis margarita*) ir mazākais kaķu ģintī
Kaķu ģints sugas ir neliela auguma kaķi, kuri vairāk vai mazāk atgādina visiem pazīstamo mājas kaķi. Vismazākais ģintī ir smilšu kaķis (*Felis margarita*), kura mazāko indivīdu ķermeņa garums ir 40 cm, svars 2 kg. Toties ģintī lielākais ir niedrāju kaķis (*Felis chaus*). Tā ķermeņa garums var sasniegt 120 cm, svars 16 kg. Salīdzinoši mājas kaķis parasti sver 2,5—7 kg.

Kaķu sugas mājo dažādās biomās, sākot ar purvājiem un beidzot ar tuksnešiem. Tie medī dažādus, maza auguma grauzējus, putnus un citus mazus dzīvniekus, atkarībā no to dzīves vietas.

Mājas kaķa izcelsme
-------------------

Saskaņā ar ģenētiskajiem pētījumiem, mājas kaķi ir cēlušies no meža kaķa pasugas — Āfrikas savvaļas kaķa (*Felis silvestris lybica*). Pirmie mājas kaķi parādījās Ēģiptē, kuru izcelšanās ir saistīta ar Nūbijas savvaļas kaķiem. Eiropā kaķus ieveda romieši, kuri tos atveda no karagājieniem Tuvajos Austrumos.

Sistemātika
-----------

* **Kaķu ģints** (*Felis*)
	+ †Martella kaķis (*Felis lunensis*)
	+ Melnķepu kaķis (*Felis nigripes*)
	+ Meža kaķis (*Felis silvestris*)
		- Āfrikas savvaļas kaķis (*Felis silvestris lybica*)
		- Āzijas savvaļas kaķis (*Felis silvestris ornata*)
		- Dienvidāfrikas savvaļas kaķis (*Felis silvestris cafra*)
		- Eiropas meža kaķis (*Felis silvestris silvestris*)
		- Mājas kaķis (*Felis silvestris catus*) (reizēm uzskata par atsevišķu sugu)
		- Ķīnas kalnu kaķis (*Felis silvestris bieti*) (reizēm uzskata par atsevišķu sugu)
	+ Niedrāju kaķis (*Felis chaus*)
	+ Smilšu kaķis (*Felis margarita*)

Atsauces
--------

1. ↑  Patterns of Y and X Chromosome DNA Sequence Divergence During the Felidae Radiation
2. ↑  «Eiropas meža kaķis». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 15. jūnijā. Skatīts: 2013. gada 27. februārī.
3. ↑  Felidae: Sand Cat
4. ↑  ADW: Felis chaus
5. ↑  «Mājas kaķis: vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 29. martā. Skatīts: 2013. gada 3. martā.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kaķi*** |

* Genus Felis
***Kaķis starp gaiļiem*** (slovāku: *Mačka medzi kohútmi*) ir slovāku gleznotāja Jakoba Bogdani glezna, tapusi periodā no 1706. līdz 1710. gadam.

Apraksts
--------

Tā gleznota ar eļļas krāsu uz audekla; izmēri ir 103,5 x 126 cm.

Glezna atrodas Slovāku nacionālajā galerijā Bratislavā.

Analīze
-------

Gleznā attēlota aina ar dzīvniekiem, kas tipiska baroka periodam Eiropā un īpaši 17. gadsimta nīderlandiešu mākslā. Darbā ir daudz reālistisku detaļu, izceļot izdzīvošanas grūtības, kaķim uzbrūkot cālēnam. Kreisajā apakšējā gleznas stūrī atrodams mākslinieka paraksts. Glezna tapusi mākslinieka labākajos gados, jo viņa agrīnie gadi, kas tika pavadīti Slovākijā, nav bijuši īpaši izceļami. Jakobs Bogdani nāca no aristokrātiskas protestantu ģimenes. No 1684. gada viņš radīja daudzus ziedu gleznojumus Amsterdamā. 1689. gadā viņš pārcēlās uz Angliju, kur bija Viljama III karaliskais gleznotājs. Bijis īpaši pazīstams ar putnu gleznojumiem.

Atsauces
--------

1. 1 2  ; pārbaudes datums: 7 maijs 2016.
2. ↑  ; pārbaudes datums: 7 maijs 2016.
3. ↑  ; pārbaudes datums: 5 maijs 2016.
4. ↑  .
5. 1 2 3  «Mačka medzi kohútmi — Bogdan, Jakub». Europeana. Skatīts: 2017. gada 29. septembrī.
6. ↑  «Mačka medzi kohútmi — Jakub Bogdan». Skatīts: 2017. gada 29. septembrī.
**Kornēlija Hitere** (vācu: *Cornelia Hütter*; dzimusi 1992. gada 29. oktobrī Grācā) ir Austrijas kalnu slēpotāja, 2023. gada Pasaules čempionāta bronzas medaļniece supergigantā.

Karjera
-------

2011. gada Pasaules čempionātā junioriem izcīnīja divas bronzas medaļas — nobraucienā un supergigantā. Pasaules kausa sacensībās debitēja 2011. gada 2. decembrī Leikluisā, Kanādā, ar 43. vietu nobraucienā. 2013. gada decembrī izcīnīja savu pirmo pjedestālu Pasaules kausa posmos, ieņemot 3. vietu nobraucienā Valdizērā. Piedalījās 2014. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Sočos. Startēja tikai nobraucienā un ieņēma 24. vietu. Pasaules čempionātā pirmo reizi piedalījās 2015. gadā. Supergigantā ieņēma 4. vietu, bet nobraucienā ierindojās 15. vietā.

2016. gada 12. martā izcīnīja pirmo uzvaru Pasaules kausa posmos supergigantā Lencerheidē. 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs Phjončhanā ieņēma 8. vietu supergigantā un 13. vietu nobraucienā. 2019. gada martā Pasaules kausa noslēguma posmā guva traumu un bija spiesta gandrīz pilnībā izlaist divas sezonas. Sacensību apritē pilnībā atgriezās 2021.—2022. gada sezonā, izcīnot vienu uzvaru un divas trešās vietas Pasaules kausa posmos. 2022. gada ziemas olimpiskajās spēlēs ieņēma 7. vietu nobraucienā un 8. vietu supergigantā. 

2023. gada Pasaules čempionātā izcīnīja bronzas medaļu supergigantā, dalot trešo vietu ar norvēģu kalnu slepotāju Kajsu Vikhofu Lī.

Rezultāti
---------

### Olimpiskās spēles

| Gads | Vieta | Slaloms | Milzu slaloms | Supergigants | Nobrauciens | Kombinācija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2014 | Valsts karogs: Krievija Soči | — | — | — | 24 | — |
| 2018 | Valsts karogs: Dienvidkoreja Phjončhana | — | — | 8. | 13. | — |
| 2022 | Valsts karogs: Ķīna Pekina | — | — | 8. | 7. | — |

### Pasaules čempionāts

| Gads | Vieta | Slaloms | Milzu slaloms | Supergigants | Nobrauciens | Kombinācija |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2015 | Valsts karogs: Amerikas Savienotās Valstis Bīverkrīka | — | — | 4. | 15. | — |
| 2023 | Valsts karogs: Francija Kurševela/Meribela | — | — | **3.** |  | — |

Atsauces
--------

1. ↑  «Cornelia Hütter Celebrates Maiden World Cup Skiing Win». *wispsports.com* (angļu). 2016. gada 12. marts. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023. gada 10. februārī. Skatīts: 2023. gada 10. februārī.
2. ↑  «Bad luck for Huetter, a positive sign from Shiffrin». *fis-ski.com* (angļu). 2020. gada 5. marts. Skatīts: 2023. gada 10. februārī.
3. ↑  «Joy for Italy again as Bassino shocks by grabbing super-G gold ahead of Shiffrin». *fis-ski.com* (angļu). 2023. gada 8. februāris. Skatīts: 2023. gada 10. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kornēlija Hitere***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* FIS profils (kalnu slēpošana) (angliski)
Perito Moreno ledājs 2005. gadā
**Perito Moreno** ir ledājs, kas atrodas Andu kalnos, Argentīnas dienvidos, Patagonijas reģionā. Tas ir viens no svarīgākajiem tūrisma apskates objektiem Patagonijā.[*nepieciešama atsauce*]

250 km2 lielais un 30 km garais ledus veidojums ir viens no 48 ledājiem, kas ir daļa no Dienvidpatagonijas ledus lauka, kurš atrodas Andu kalnu sistēmā. Šis ledus lauks ir pasaulē trešā lielākā saldūdens rezerve.[*nepieciešama atsauce*]

Perito Moreno ledājs atrodas 78 km attālumā no Kalafetes pilsētas. Ledājs tika nosaukts pētnieka Francisko Moreno vārdā.

Statuss
-------

Ledājs Perito Moreno ir viens no trim Patagonijas ledājiem, kas turpina augt.[*nepieciešama atsauce*] Izplešanās iemeslu glaciologi vēl nav noskaidrojuši.

Ledāja galējais punkts ir 5 km plats, tā vidējais augstums ir 74 m virs Arhentino ezera. Ledāja ledus biezums sasniedz 170 m.

Nogruvumi
---------

Ledāja "arka" 2010. gadā
Ledus masas radītais spiediens virza ledāja dienvidu pusi ("Brazo Rico") uz Arhentino ezera dienvidu pusi, tādējādi norobežojot daļu no ledāja un atdalot to no pārējā ezera. Ūdens līmenis ledāja "Brazo Rico" daļā var palielināties līdz pat 30 metriem. Periodiski, spiediens, ko rada ledāja nosprostotais ūdens daudzums izraisa ievērojumus pārrāvumus, kas liek ūdenim satecēt atpakaļ Arhentino ezerā. Šo pārrāvumu rezultātā ledājā izveidojas "arka" jeb tilts, līdz brīdim kad tas sabrūk. Šī dabas parādība var tikt novērota vairākas reizes gadā, taču ir gadījumi, kad tas notiek reizi desmitgadē. 
Pēdējais ledēja nogruvums bija vērojams 2013. gada 19. Janvārī. Iepriekšējie nogruvumi fiksēti 2012, 2008, 2006, 2004, 1988, 1986, 1980, 1977, 1975, 1972, 1970, 1966, 1963, 1960, 1956, 1953, 1952, 1947, 1940, 1934 un 1917 gadā. Vidēji, ledus arka izveidojās katru ceturto vai piekto gadu. Zinātnieki, kas regulāri novēro ledājus, ir pārliecināti, ka tas, kas katru reizi notiek ar Perito Moreno, ļauj izdarīt dziļi zinātnisku pieņēmumu. Šis ledājs pierāda, ka apledojums pasaulē turpina pastāvēt un nenotiek ledāju katastrofāla samazināšanās, neskatoties uz globālo sasilšanu, par kuru tik daudz pēdējos gados tiek runāts.

Tūrisms
-------

Trekinga pārgājiens
Neskatoties uz nelielajiem apmēriem un pieejamību, Perito Moreno ir viens no ievērojamākajiem tūrisma objektiem dienvidu Patagonijā. Tas atrodas mazāk nekā divu stundu braucienā no Kalafate pilsētas ar autobusu un vairākas tūroperatoru firmas piedāvā braucienus katru dienu. Pie ledāja ir izveidots liels apmeklētāju centrs, kas piedāvā tūristiem pastaigu plānu, kas ļauj apskatīt Perito Moreno dienvidu un austrumu malas. Pēdējos gados, ceļotāju īpaši iecienīts ir trekinga pārgājiens pa pašu ledāju.

Atsauces
--------

1. ↑   News.nationalgeographic.com. 2010-10-28
2. ↑   (Spāniski) elmundo.es 10-07-2008
3. ↑   Archived 2014. gada 29. martā, *Wayback Machine* vietnē. pnc.lv. 2012-03-16
Par **reģionālo valodu** sauc valodu, kuru lieto valsts daļā (reģionā).

Definīcija starptautiskajās tiesībās
------------------------------------

Kā noteikts Eiropas reģionālo vai minoritāšu valodu hartā:

*"reģionālās vai minoritātes valodas" ir valodas, kas:* 
1. *tradicionāli tiek lietotas valsts teritorijas daļā šīs valsts pilsoņu kopienā, kas ir skaitliski mazāka, nekā pārējais šīs valsts iedzīvotāju skaits; un*
2. *atšķiras no šīs valsts oficiālās valodas*

Pratēju skaits
--------------

Daudzos gadījumos reģionālajām valodām ir lielāks pratēju skaits, nekā citu suverēnu valstu oficiālajām valodām. Piemēram, katalāņu valodai (reģionāla valoda Spānijā un Francijā, valsts valoda Andorā) ir lielāks pratēju skaits, nekā somu vai dāņu valodām. Ķīnas vu valodai (Dzjansu provinces dienvidos un Džedzjanas ziemeļos) ar 90 miljoniem pratēju ir vairāk dzimtās valodas līmeņa lietotāju nekā franču valodai.

Skatīt arī
----------

* Minoritātes valoda
* Nacionālā valoda
* Valsts valoda
* Eiropas Savienības valodas
**Niedru auzene** (latīņu: *Festuca arundinacea*) ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā, kuras ietvaros nodala vismaz 3 pasugas. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā un dažviet Āfrikā. Latvijā nereti vai reti sastopama visā valsts teritorijā, taču izplatība samazinās virzienā no valsts rietumu uz austrumu daļu. Dažāda lieluma grupas aug ūdenstilpju krastos, ceļmalās un mitrās pļavās.

Apraksts
--------

Niedru auzene ir daudzgadīgs, 70—150 cm garš lakstaugs. Augam ir ložņājoši sakneņi, un tas veido skraju ceru. Stiebrs ir stāvs, 15—35 cm garš — tas lielās un vienpusējās skaras svara dēļ parasti noliecas. Arī masīvā skara pašā galā ir nolīkusi. Lapas maksts ir vaļēja, mēlīte īsa un strupa. Pie lapas maksts pārejas plātnē ir skropstveida matiņi. Lapas ir raupjas, līdz 70 cm garas un 0,4—1 cm platas, nolīkstošas. Vārpiņas 1—1,5 cm garas un plakanas. Vārpiņā ir 3—6 ziedi. Vārpiņas plēksnes un zieda plēksnes ir lancetiskas. Ārējā zieda plēksne ar īsu smaili, bez akota. Auglis ir no zieda plēksnes neizbirstošs grauds. Zied no jūnija beigām līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «niedru auzene - Festuca arundinacea Schreb. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-10-04.
**Reģionālisms** ir politiska ideoloģija, kuras mērķis ir palielināt viena vai vairāku reģionu politisko varu, ietekmi, un pašnoteikšanos.

Tas koncentrējas uz politiskās vai sociālās sistēmas attīstību, pamatojoties uz vienu vai vairākiem reģioniem, un nacionālo, normatīvo vai ekonomisko interesi konkrētā reģionā vai reģionu grupā, kā arī apziņas un lojalitātes stiprināšanu atšķirīgam reģionam ar viendabīgu iedzīvotāju grupu.

Reģionālas partijas Latvijā
---------------------------

* Apvienība Iedzīvotāji
* Daugavpils novada partija
* Gods kalpot Rīgai!
* Jēkabpils reģionālā partija
* Jūrmala — mūsu mājas
* Krimuldas novada partija
* Kuldīgas novadam
* Latgales partija
* Latvijai un Ventspilij
* Latvijas Reģionu apvienība
* Liepājas partija
* Mēs – Talsiem un novadam
* Mūsu partija
* Talsu novada attīstībai
* Tev, Jūrmalai
* Tukuma pilsētai un novadam
* Valmierai un Vidzemei
* Vidzemes partija

Atsauces
--------

1. ↑  «"Definition of REGIONALISM"».
**HK 21e** - Vācijas kompānijas Heckler & Koch galveno uzdevumu ložmetēja HK 21 uzlabots modelis. Šis modelis tika izlaists eksportam („e" nozīmē „*export*"). Kompānija pašlaik ražo HK 21e kopa ar HK 23e, kas ir ļoti līdzīgs HK 21e Tas ietilpst vairāku valstu policijas bruņojumā, savulaik to izmantoja arī ASV specvienība *Delta Force*.

Parametri
---------

* Tips: Vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 1982
* Kalibrs: 7,62 mm
* Masa (ar tukšām magazīnām, uz divkāja): 9,3 kg
* Stobra garums: 55 cm
* Kopējais garums: 114 cm
* Platums: 13,3 cm
* Augstums: 20,98 cm
* Munīcija: 7,62 x 51 mm NATO (.308 Win)
* Padeve: 20, 30 ložu magazīnas, 80 ložu diskveida magazīna, 50, 100 ložu patronlente
* Uguns temps: 800 šāviņi/min

Raksturojums
------------

HK 21 tika izstrādāts piecdesmito gadu beigās, bet to izlaida 1961. gadā. Vēlāk, 1971. gadā tika izlaisti uzlabotie modeļi HK 21A1 un HK 23A1. 80 gadu sākumā ražošana pārorientējās uz HK 21e un HK 23e. 

Šī ložmetēja maunīcijas padeve notiek ar sadalītu posmu patronlenti. Ar speciālu adapteru ierocī var izmantot arī HK G3 magazīnas. Tam ir viena no vienkāršākajām stobra caurules nomaiņām, kas jebkad izstrādātas. Ložmetēju var lietot no divkāja, trijkāja, kā arī vienkārši atbalstot pret plecu. Mēlīšu mehānisms var tikt uzstādīts šaušanai vienas lodes, kontrolētu 3 ložu un pilnīgi automātiskā režīmā. HK 21e ložu šaušanas attālums ir 1200 m, šis attālums var mainīties atkarībā no šāviņa novirzes vēja ietekmē. HK 21e izmanto bruņotie spēki Meksikā, Portugālē, Taizemē, Peru, Somijā, Ekvadorā un citās valstīs. Tas tiek izmantots arī Zemessardzes kājnieku brigāžu un Zemessardzes studentu bataljona apmācībām Latvijā.

Ārējās Saites
-------------

HK 21e Gallery
**Francijas intervence Spānijā** (franču: *expédition d’Espagne*) bija 1823. gadā noticis Burbonu dinastijas Francijas karaļa Luija XVIII organizēts iebrukums Spānijā ar mērķi tās tronī atjaunot savu dinastisko radinieku, Burbonu karali Fernando VII, kas bija Francijas karaļa Anrī IV pēctecis.

1820. gada janvārī Spānijā sākās armijas sacelšanās pret Fernando VII absolūto monarhiju. Karalis neievēroja 1812. gada liberālo konstitūciju un centās nepieļaut Dienvidamerikas koloniju neatkarību. Kareivji, kas bija paredzēti nosūtīšanai uz Dienvidameriku, sadumpojās un draudēja maršēt uz Madridi. Karalis akceptēja jauno 1820. gada 9. marta konstitūciju, kas radīja konstitucionālu monarhiju un liberāļu vadītu valdību. Karalis turpmāk atradās faktiskā mājas arestā, kamēr valstī valdīja parlaments. 1822. gada vēlēšanās uzvarēja liberāļi, bet reģionos sākās monarhistu dumpji.

Daudz kas no Spānijā notiekošā atgādināja franču revolūcijas pirmos gadus, tāpēc monarhisti liberāļus dēvēja par frankofīliem (*afrancesados*), kamēr pārējās Eiropas lielvalstīs vairojās bailes no jakobīņu stila revolūcijas atkārtošanās Spānijā. 1822. gada oktobrī Veronā notika Krievijas Impērijas, Austrijas Impērijas, Prūsijas Karalistes un Lielbritānijas augstāko pārstāvju tikšanās, kuras laikā Francija saņēma atļauju veikt intervenci Spānijā, lai izbeigtu liberāļu varu.

1823. gada 7. aprīlī 80 000 franču kareivji iebruka Spānijā. Liberāļu parlaments karali pārveda no Madrides uz Sevilju un ātri organizēja ap 70 000 kareivju lielu armiju. Politiski sadalītā un vājā spāņu armija izrādīja minimālu pretestību, arī monarhijai simpatizējošā tauta liberāļus neatbalstīja. 23. maijā franči iegāja Madridē, sākās liberāļu aresti. Franču armijai tuvojoties Seviljai, karali pārveda uz Kadisu pašos valsts dienvidos. Jūnija un jūlija laikā franču armija ieņēma vai aplenca Spānijas lielākās pilsētas. 16. augustā franču galvenie spēki sasniedza jau iepriekš no zemes un jūras aplenkto Kadisu un sāka tās apšaudi. 30. septembrī parlaments, saprotot tālākas pretošanās bezjēdzīgumu, pasludināja savas pastāvēšanas beigas un atbrīvoja karali. Barselona padevās tikai 2. novembrī.

Fernando VII pasludināja liberālo konstitūciju par spēkā neesošu, atjaunoja savu absolūto varu un turpināja valdīt līdz nāvei 1833. gadā. Francijas armijas galvenie spēki atstāja Spāniju 1823. gada novembrī, valstī karaļa varas stiprināšanai izvietojot 45 000 lielu garnizonu, kuru pabeidza izvest 1828. gadā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Nash, Jay Robert. *Darkest Hours*. Rowman & Littlefield, 1976.
**HK 13** ir Vācijas kompānijas Heckler & Koch izstrādātais vieglais ložmetējs. Šī ieroča izstrāde saistīta ar 1972. gadu. Tā galvenais uzdevums faktiski ir cīņa pret kājniekiem, tomēr šis ierocis ir sastopams ļoti reti, un tā noriets ir sācies jau sen.

Parametri
---------

* Tips: Vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 1972
* Kalibrs: 5,56 mm
* Masa: 6 kg
* Munīcija: 5,56 x 45 mm NATO
* Padeve: 20, 30, 40 ložu magazīnas
* Efektīvais attālums: 400 m

  


| Ierocis | Uguns temps | Nodarījums | *PEN* | Izmērs | *SS* | Šaušanas režīms |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HK 13 | 5 | 3 | *1-Nil* | 6 | 2 | 5 |
| HK 13 (uz divkāja) | 5 | 3 | *1-Nil* | 6 | 1 | 2 |

Raksturojums
------------

HK 13 būtībā ir HK 33 triecienšautenes lielstobra versija. To izmēri ir līdzīgi, tie izmanto vienas un tās pašas magazīnas, un ir aprīkoti ar divkāji. HK 13 pilnveidojums ir HK 13e ("Export"). Daudzi HK 13 uzskata par modificētu G3 un HK 41 versiju. Tam pastāv arī zināma līdzība ar HK 23. HK 13 šauj ar 5,56 mm lodēm. Tas tiek barots no magazīnām, būdams pilnīgi kaujas spējīgs ar standarta stila magazīnām vai speciālām lielāka izmēra magazīnām. Tā uguns temps kā ložmetējam var būt: tēmēts, vidēja tempa un mežonīgs, bet tas ir nespējīgs ilgiem šāviņiem vai ilgām tuvcīņām. Tomēr HK 13 ir arī vairāki trūkumi, piemēram, tas veido šķeltas grupas pilnīgi automātiskajā režīmā.

1984. gada jūnijā, domājot par pretestību HK 13 un dažiem citiem ieročiem, Lielbritānija sāka *LSW Comparative Weapon Trials*, tomēr šī programma izgāžas. 

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***[[Commons:HK13|]]*** |
**HK 21A1** - Vācijas kompānijas Heckler & Koch galveno uzdevumu ložmetēja HK 21 modifikācija, kuram munīcijas padeve ir tikai no patronlentes.

Parametri
---------

* Tips: Vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 1971
* Kalibrs: 7,62 mm
* Masa: 8,3 kg
* Munīcija: 7,62 x 51 mm NATO
* Padeve: 50, 100, 200 ložu patronlente

  


| Ierocis | Uguns temps | Nodarījums | *PEN* | Izmērs | *SS* | Šaušanas režīms |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HK 21A1 | 10 | 4 | *2-3-Nil* | 6 | 3 | 13 |
| HK 21A1 (uz divkāja) | 10 | 4 | *2-3-Nil* | 6 | 1 | 7 |
| HK 21A1 (uz trijkāja) | 10 | 4 | *2-3-Nil* | 6 | 1 | 4 |

Raksturojums
------------

Dažādu kalibru piemērojumi un magazīnu barošanas iespēja nebija vajadzīga lielākajai daļai pircēju, un tās tika atmestas.
HK 21A1, salīdzinot ar HK 21 ir viens galvenais uzlabojums - iespēja izmantot magazīnas atmešanu. HK 21A1 munīcijas padeve ir tikai no patronlentes. Tika veikti arī pārveidojumi, lai varetu veikt pielādēšanu, nepaceļot vāku, līdz ar to HK 21A1 šauj ar aizvērtu aizslēgu, nevis atvērtu, tā padarot pārlādēšanu daudz vieglāku un ātrāku. 

Ložmetējs tika ieviests 1971. gadā, un jau 1978. gada martā Heckler & Koch piedāvāja HK 21A1 ar 5,56 mm variantu (HK 23A1) turpmākajai *SAW* testēšanai. HK 21A1 izmēģināja ASV armija tai pašā laikā, kad tika testēts FN Minimi, bet ASV tomēr izvēlējās FN Minimi. Zināms, ka šis ierocis izmanto 1200 m tēmēkli. HK 21A1 ražošana *Heckler und Koch* pašlaik ir pārtraukta, bet pēc licences tas joprojām tiek ražots Portugālē un Grieķijā. Tas ir sastopams Meksikas un Bangladešas bruņoto spēku sauszemes bruņojumā.
**LaTeX** (/lɑːtɛx/ vai /leɪtɛx/) ir programmatūra dokumentu sagatavošanai. Atšķirībā no teksta redaktoriem, kā *Microsoft Word*, *LibreOffice Writer* un *Apple Pages*, kas izmanto formatētu tekstu un ir balstīti uz "What You See Is What You Get" metodes, rakstot *LaTeX*, lietotājs izmanto vienkāršu tekstu. Lietotājs izmanto marķēšanas komandu konvencijas, lai definētu dokumenta vispārējo struktūru, stilizētu tekstu (piemēram, treknrakstā vai kursīvā) un pievienotu citātus un savstarpējas atsauces.

*LaTeX* tiek plaši izmantots akadēmiskajā vidē zinātnisku dokumentu publicēšanai daudzās jomās, tostarp matemātikā, statistikā, datorzinātnēs, inženierzinātnēs, fizikā, ekonomikā, valodniecībā, kvantitatīvajā psiholoģijā, filozofijā un politoloģijā. *LaTeX* ir arī nozīmīga loma tādu grāmatu un rakstu sagatavošanā un publicēšanā, kas satur sarežģītus daudzvalodu materiālus, piemēram, sanskritu un grieķu valodu.

"LaTeX" izrunāšana un pierakstīšana
-----------------------------------

 LaTeX logo, izveidots ar LaTeX `\LaTeX` komandu
Simboli "T", "E" un "X" *LaTeX* nosaukumā ir grieķu alfabēta lielie burti tau, epsilon un chi, jo *LaTeX* pamatbāzes *TeX* nosaukums cēlies no sengrieķu: *τέχνη* ("prasme", "māksla", "tehnika"). Šī iemesla dēļ *TeX* veidotājs Donalds Knuts veicina piekopt *TeX* izrunu kā /tɛx/.

Atsauces
--------

1. ↑  «An introduction to LaTeX». *LaTeX project*. Skatīts: 2016. gada 18. aprīlis.
2. ↑  Leslie Lamport. *LATEX : a document preparation system*. Addison-Wesley Pub. Co, 1986. ISBN 020115790X. OCLC 12550262.
3. ↑  «What are TeX, LaTeX and friends?».
4. ↑  Alexia Gaudeul (June 2007). "Do Open Source Developers Respond to Competition?: The (La)TeX Case Study". *Review of Network Economics* 6 (2). doi:10.2202/1446-9022.1119.
5. ↑  Pablo Markin. «LaTeX, Open Source Software, Facilitates the Adoption of Open Access by Authors, Repositories and Journals». *OpenScience*, 2017. gada 1. novembris. Skatīts: 2017. gada 5. novembris.
6. ↑  Donald E. Knuth, *The TeXbook*, Addison—Wesley, Boston, 1986, p. 1.
**HK "Ozolnieki/Monarch"** bija hokeja klubs, kas piedalījās Latvijas hokeja čempionātā. Kluba lielākais panākums bija iekļūšana čempionāta finālā 2011./2012. gada sezonā. Kluba mājas arēna bija Ozo ledus halle Ozolniekos.

2014./2015. gada sezonā tika pieņemts lēmums nepiedalīties Latvijas čempionātā un kluba darbība tika apturēta.

Vēsture
-------

Kluba pirmsākumi meklējami jau 1987. gadā, kad Rīgā tika dibināta komanda ar nosaukumu **"AK-2"**. Vēlāk tā mainīja nosaukumu uz **"Saurieši"** un **"Nik's/Brih"**. 

1994./95. gada sezonā "Nik's/Brih" pirmo reizi izcīnīja Latvijas čempionu titulu. Vēlāk par čempioniem "Nik's/Brih" kļuva arī 1995./96. 1997./98. un 1998./99. gada sezonās.

1996. gada novembrī "Nik's/Brih" piedalījās Eiropas kausa F grupas turnīrā, kurā gan visas spēles zaudēja - 1:5 pret Ļubļanas "Olimpija" (Slovēnija), 4:8 pret Dunajvarošas "Dunaferr" (Ungārija) un 0:6 pret Toljati "Lada" (Krievija).

Uzsākot 2000./2001. gada sezonu klubs mainīja nosaukumu uz **"Vilki/OP"**, bet 2006./2007. gada sezonā mainīja nosaukumu uz **"Vilki/Monarch"** un sezonu aizvadīja Rīgas atklātajā čempionātā. 2008. gadā klubs pārcēlās uz Ozolniekiem un mainīja nosaukumu uz **"Ozolnieki/Monarch"**. 

2009./2010. gada, 2010./2011. un 2011./2012. gada sezonās "Ozolnieki/Monarch" bija Latvijas atklātā hokeja čempionāta regulārās sezonas uzvarētāji. 

2009./2010. gada izslēgšanas spēļu ceturtdaļfinālā viņi pārspēja Lietuvas spēcīgāko hokeja klubu Elektrēnu "Energija" ar 3:1 sērijā pārliecinoši uzvarot un iesoļojot nākamajā kārtā, bet pusfinālā viņus apstādināja Kontinentālās hokeja līgas kluba Rīgas "Dinamo" fārmklubs Rīgas "Dinamo/Juniors", kas finālā pārspēja arī "Liepājas Metalurgu". 

2010./2011. gada sezonā "Ozolnieki/Monarch" iekļuva čempionāta finālā, kur sērijā ar 0:4 zaudēja "Liepājas Metalurgam", bet 2011./2012. gada sezonas finālā zaudēja tam pašam "Liepājas Metalurgam" sērijā ar 1:4. 

2012./13. gada sezonā klubs tika līdz pusfinālam, kur sērijā ar 1:2 zaudēja HK "Juniors", tāpat arī 2013./14. sezonā klubs tika līdz pusfinālam, kur sērijā ar 2:3 zaudēja HK "Kurbads".

Laika gaitā šajā komandā īsāku vai garāku laiku ir pavadījuši, gan agrākie PSRS Augstākās līgas spēlētāji, gan daudzi Latvijas hokeja izlases spēlētāji, kas piedalījušies, gan Olimpiskajās spēlēs, gan Pasaules čempionātos - Sergejs Povečerovskis, Agris Freimanis, Māris Drelings, Leonīds Beresņevs, Igors Brezgins, Konstantīns Grigorjevs, Vadims Ņikitins, Andrejs Maticins, Aleksandrs Kerčs, Sergejs Seņins, Mihails Bogdanovs, Aleksandrs Šiškovičs, Normunds Sējējs, Andrejs Ignatovičs, Aigars Cipruss, Viktors Ignatjevs, Artis Ābols, Vadims Romanovskis, Aleksejs Širokovs, Viktors Bļinovs, Georgijs Pujacs, Oskars Bārtulis, Mārtiņš Karsums u.c.

Ilggadējs komandas kapteinis - Jānis Lukaševskis.
**HK 11** - Vācijas kompānijas Heckler & Koch izstrādātais ložmetējs.

Parametri
---------

* Tips: vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 196x
* Kalibrs: 7,62 mm
* Masa (pielādēts): 8,5 kg
* Munīcija: 7,62 x 51 mm NATO
* Padeve: 100 ložu patronlente
* Uguns temps: 850 šāviņi/min
* Efektīvais attālums: 100 - 600 m

Raksturojums
------------

HK 11 ir diezgan rets un dārgs ierocis. Tas ir līdzīgs G3 un nedaudz arī HK 21, savukārt tā pēcteči ir HK 11A1 un HK 11e. Būdams klasificēts kā vieglais ložmetējs, šis ierocis ir diezgan smags, īpaši kad tiek nests pielādēts ar patronlenti (tas ir lietojams arī no magazīnām). Tā lielā masa apgrūtina manevrēšanu, bet tas ir kvalitatīvs un ar stingru konstrukciju. Tā uguns tempu ir lielāks nekā vairumam ložmetēju, un tā šāvienu skaņa pievērš uzmanību gan sabiedrotajiem, gan pretiniekiem. 

Bez HK 11 "Smago ieroču" klasē vēl ietilpst FN Minimi, M-249 un M-60. Reizēm šajā "lielo ieroču" klasē iekļauj arī HK 13, HK 21 un HK 23.
**Oleksandrs Petrakovs** (ukraiņu: *Олександр Васильович Петраков*; dzimis 1957. gada 6. augustā Kijivā) ir ukraiņu futbola treneris un bijušais futbolists. Spēlējis aizsarga pozīcijā. Kopš 2023. gada ir Armēnijas futbola izlases galvenais treneris.

Futbolista karjera
------------------

Petrakovs ir Kijivas "Dinamo" jaunatnes futbola skolas audzēknis. Karjeras laikā pārstāvējis klubus Vinnicas "Lokomotiv", Kijivas SKA, Čerkasu "Dnipro", Rivnes "Avanhard" un Ņikopoles "Kolos". Aizvadījis 46 spēles PSRS 1. līgā, bet pārsvarā spēlējis PSRS 2. līgas komandās.

Trenera karjera
---------------

No 1991. līdz 1992. gadam bija amatieru komandas Ivankivas "Budivelnyk" treneris. Profesionālā trenera karjeru sāka Zaporižjas "Torpedo", kur no 1993. līdz 1994. gadam bija treneru kolektīvā kā asistents, bet vēlāk līdzīgā amatā strādāja Kijivas CSKA-2. 1998. gadā kļuva par CSKA-2 galveno treneri, komanda tajā laikā spēlēja Ukrainas Pirmajā līgā. Vēlāk viņš trenēja arī citus klubus Ukrainas otrajā pēc līmeņa līgā — Sumu "Spartak" un FK Vinnica. Pēc tam viņa tālākā karjera bija saistīta ar bērnu un jauniešu futbolu, vispirms viņš strādāja par treneri Kijivas "Dinamo" jauniešu akadēmijā, bet pēc tam RVUFK. 

No 2010. līdz 2021. gadam strādāja par galveno treneri dažādās Ukrainas jaunatnes izlasēs. 2019. gadā ar Ukrainas U-20 izlasi uzvarēja FIFA U-20 Pasaules kausā. 2021. gada augustā tika iecelts par Ukrainas futbola izlases galvenā trenera pienākumu izpildītāju. 2021. gada 17. novembrī tika oficiāli apstiprināts izlases galvenā trenera amatā. Viņa vadībā izlase ieguva 2. vietu 2022. gada FIFA Pasaules kausa kvalifikācijas grupā un kvalificējās izslēgšanas spēlēm, kur pirmajā spēlē pieveica Skotiju, bet tomēr izslēgšanas spēļu finālā zaudēja Velsai un neiekļuva Pasaules kausa finālturnīrā. 2023. gada 12. janvārī atstāja Ukrainas izlases galvenā trenera amatu. Tā paša gada 14. janvārī kļuva par Armēnijas izlases galveno treneri.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ukrainas futbola izlases vadīšanu uztic pieredzējušajam Petrakovam». *sportazinas.com*. 2021. gada 18. augustā. Skatīts: 2022. gada 4. jūnijā.
2. ↑  «Офіційно. Виконком УАФ затвердив Олександра Петракова головним тренером національної збірної України». *uaf.ua* (ukraiņu). 2021. gada 17. novembrī. Skatīts: =2022. gada 4. jūnijā.
3. ↑  «Ukrainian coach Oleksandr Petrakov appointed as Armenian National team head coach». *ffa.am* (angļu). 2023. gada 14. janvārī. Skatīts: =2023. gada 26. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Oleksandrs Petrakovs***.
* *WorldFootball* profils (angliski)
* *Transfermarkt* trenera profils (angliski)
**Oleksandrs Bortniks** (ukraiņu: *Олександр Миколайович Бортник*; dzimis 1996. gada 18. oktobrī Oleksandrivkā, Mikolajivas apgabalā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2015).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt trīs gadu vecumā. 2001. gadā pirmo reizi piedalījies šaha turnīros. Kopš 2002. gada ir šaha trenera Romana Hajecka audzēknis.

Daudzkārtējais Ukrainas jauniešu šaha čempionātu laureāts dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījis deviņas medaļas: septiņas zelta (2003. un 2004. gadā — U8 vecuma grupā, 2008. gadā — U12 un U14 vecuma grupās, 2009. un 2010. gadā — U14 vecuma grupā, 2011. gadā — U16 vecuma grupā), sudraba (2012. gadā — U18 vecuma grupā) un bronzas (2011. gadā — U18 vecuma grupā).

Sekmīgi pārstāvējis Ukrainu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Eiropas jauniešu šaha čempionātos: U14 vecuma grupā (2010) un U16 vecuma grupā (2011). 2013. gadā bijis otrais, bet 2014. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionāta U18 vecuma grupā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2013. gadā Bortnikam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2015. gadā — starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Чемпион мира по шахматам Александр Бортник: «После победы я поначалу… расстроился»
2. ↑  «Николаевец Александр Бортник взял «серебро» на чемпионате мира по шахматам». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 15. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 2. janvārī.
3. ↑  WYCC 2014: The winners and the stories
4. ↑  1st quarter Presidential Board 2012, 3-6 February, Al Ain, UAE
5. ↑  86th FIDE Congress 2015, Abu Dhabi, UAE

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**High Performance Radio Metropolitan Area Network** (**HIPERMAN**) ir *European Telecommunications Standards Institute* (ETSI) *Broadband Radio Access Networks* (BRAN) tehniskās komitejas izstrādāts standarts platjoslas radio piekļuves tīkliem 2-11 GHz frekvenču joslās. HIPERMAN sākotnējais mērķis bija aprakstīt platjoslas bezvadu DSL ar lielu ģeogrāfisko pārklājumu. Standarts fokusēts uz fiksētiem platjoslas bezvadu risinājumiem, kas domāti mājas lietotājiem vai maziem uzņēmumiem. 

HIPERMAN izstrādāts ciešā sadarbībā ar IEEE 802.16 un šiem standartiem atbilsoša aparatūra ir spējīga strādāt savā starpā (gan tikai IEEE 802.16a-2003). Tāpat ir sadarbības programma ar WiMAX forum, industrijas pārstāvju grupu, kas virza WiMAX/HIPERMAN savietojamības un sertifikācijas programmu, kur ETSI piedalās ar savu tehnisko ekspertīzi un atstrādātajām testēšanas metodikām.

Standarts ir optimizēts pakešu komutācijas tīkliem, kas padara to ļoti pievilcīgu IP protokola bāzētiem lietojumiem. Standartā paredzētas vairākas servisa kategorijas, pilns pakalpojuma kvalitātes (QoS) atbalsts, datu drošības risinājumi, kodēšanas algoritma adaptācija, modulācijas un jaudas korekcija, kā arī darbība bez tiešās redzamības. Atbalsta gan FDD gan TDD dupleksēšanas metodes.

Standarti
---------

ETSI ir publicējis sekojošus HIPERMAN standartus:

* TS 102 177: HiperMAN fiziskais slānis (*Physical (PHY) layer*)
* TS 102 178: HiperMAN datu posma slānis (*Data Link Control (DLC) layer*)
* TS 102 389: HiperMAN tīkla vadības datubāzes (*Simple Network Management Protocol (SNMP) Management Information Base (MIB)*)
* TS 102 385-1: HiperMAN Savietojamības testēšana ( *Conformance Testing for WiMAX/HiperMAN 1.2.1 Part 1: Protocol Implementation Conformance Statement (PICS) proforma* )
* TS 102 385-2: HiperMAN Savietojamības testēšana (*Conformance testing for the Data Link Control Layer (DLC)Part 2: Test Suite Structure and Test Purposes (TSS&TP) specification*)
* TR 102 079: Rekomendācijas HIPERMAN nelicencētajos radiofrekvenču diapazonos (*System Reference Document for licence-exempt Fixed Wireless Access (HIPERMAN) for band C (5,725 GHz to 5,875 GHz)*)

Ārējās saites
-------------

* ETSI HIPERMAN lapa
* HIPERMAN veiktspējas analīze
**Nogaju stepe** (krievu: *Ногайская степь*) ir ap 10 000 kvadrātkilometru liels, sauss līdzenumu apgabals Krievijas Federācijas Ziemeļkaukāza reģionā. Atrodas Piekaspijas zemienes malā starp Tereku dienvidos un Kumu ziemeļos, atrodas galvenokārt Dagestānas ziemeļos, bet neliela daļa arī Čečenijā un Stavropoles novadā. Nosaukums cēlies no reģiona pamatiedzīvotājiem nogajiem.

Teritorijas augstums samazinās no 170 metriem virs jūras līmeņa rietumos līdz 28 metriem zem jūras līmeņa austrumos. Lielāko daļu stepes veido lieli smilšaini klajumi, un galvenie veģetācijas veidi ir vērmeles un sālszāle. Terekas-Kumas kanāls gar reģiona rietumu robežu nodrošina ūdeni. Lielāko daļu stepes tradicionāli izmanto kā ziemas ganības aitām, taču pārmērīgās aitu ganīšanas dēļ stepes augsne ir noplicināta, un to apdraud pārtuksnešošanās.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 514. lpp.
2. ↑  Nogai Steppe
3. ↑  Почему пески пожирают Ногайскую степь и как потомки завоевателей Золотой орды пытаются ее спасти

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Pļavas sīksamtenis** (*Coenonympha glycerion*) ir raibeņu dzimtas (*Nymphalidae*) Latvijā dzīvojoša tauriņu suga, kas pieder pie samteņu cilts (*Satyrini*). Pļavas sīksamtenis mājo Eiropā, sākot ar Portugāles ziemeļiem līdz Krievijai, austrumu virzienā turpinoties pāri Āzijas mērenajai joslai līdz Japānai. Lai arī pļavas sīksamtenis ir izplatīts lielā daļā Eiropas, tomēr daudzos reģionos tas nav sastopamas, piemēram, Lielbritānijā, Skandināvijā, Somijā, Spānijas dienvidos un Francijas rietumos. Pļavas sīksamtenim patīk no vējiem pasargātas pļavas, bet tas sastopams arī kalnos līdz 1800 metriem virs jūras līmeņa. Latvijā pļavas sīksamtenis ir bieži sastopams tauriņš visā teritorijā, vietām ļoti bieži.

Morfoloģija
-----------

Pļavas sīksamtenis ir neliels dienas tauriņš, kura spārnu plētums ir 32—36 mm. Līdzīgi kā meža sīksamtenis arī pļavas sīksamtenis lidojumā izskatās izteikti tumšs. Tēviņiem spārnu virspuse ir tumši brūna, kas ir ļoti labi pamanāma lidojumā. Mātītēm līdzīgi kā citiem sīksamteņiem priekšspārni ir gaišāki, bet aizmugurējie tumšāki.

No apakšas uz aizmugurējiem spārniem ir vairākas melni-baltas gredzenveida "actiņas", kurai vidū ir balts punkts, tam apkārt melns gredzens, bet tam apkārt balts gredzens. Aizmugurējo spārnu pamattonis ir pelēks, bet gar ārmalu tauriņam ir vairākas šauras pelēkas līnijas un viena nedaudz platāka koši oranža līnija. Baltais laukums aizmugurējā spārna centrālajā daļā samērā izteikts, bet tas ir neliels un mainīgas formas, nereti vidusdaļā pārtraukts. Priekšējie spārni ir ornaži, bet to gali pelēki, parasti bez plankumiem un joslām, bet reizēm ir viens apaļš plankumiņš.

Ekoloģija
---------

Pļavas sīksamtenis sastopams dažādos biotopus: mitrās pļavās, mežmalās, ceļmalās, izcirtumos, vietās, kur bagātīgi aug graudzāles. Pļavas sīksamtenim gadā attīstās viena paaudze. Pieaugušie tauriņi izšķiļas jūnija sākumā un lido līdz jūlija vidum vai beigām, barojoties ar dažādu ziedu nektāru. Kāpuri uz barības augiem novērojami no augusta līdz rudenim un pēc pārziemošanas līdz maijam, kad tie iekūņojas. Pļavas sīksamtenim pārziemo kāpuri. Kāpuri barojas ar dažadām graudzālēm, piemēram, ciņusmilgām, īskājēm, parastajām kamolzālēm, auzenēm un lāčauzām.

Galerija
--------

* 
* 
* Tēviņa spārnu virspusesTēviņa spārnu virspuses

Atsauces
--------

1. 1 2  «Butterflies of Europe: Coenonympha glycerion BORKHAUSEN, 1788». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 13. aprīlī. Skatīts: 2014. gada 29. martā.
2. ↑  Latvjas daba: Pļavas sīksamtenis
3. 1 2 3  Dabas dati: Sīksamteņu noteicējs

Literatūra
----------

* Povilas Ivinskis, Jonas Augustauskas. *Lietuvos dieniniai drugiai*. Kaunas: Lututė, 2004. ISBN 9955-575-41-7

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pļavas sīksamtenis*** |

* Dabas foto: Pļavas sīksamtenis
* Dziedava: Pļavas sīksamtenis
* Coenonympha glycerion (BORKHAUSEN, 1788) - Rotbraunes Wiesenvögelchen
Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Lietuviešu karagājieni notika no Lietuvas teritorijas (kartē - *Grand Duchy of Lithuania*) cauri Sēlijai uz Tālavu un Lielvārdes novadu.
**1213. gada lietuviešu karagājieni uz Tālavu un Lielvārdi** notika pēc tam, kad lietuvieši lauza gada sākumā noslēgto miera līgumu ar krustnešiem pie Kokneses. Vispirms viņu karaspēks iebruka Tālavas zemēs, sagūstīja Trikātas vecāko Tālivaldi un kopā ar viņa dēlu Varibulu centās aizvest gūstā uz Lietuvu. Lietuviešu kunigaitis Daugerūts noslēdza pret krustnešiem vērstu miera līgumu ar Novgorodas kņazu, bet atpakaļceļā tika sagūstīts uz ieslodzīts Cēsīs, kur izdarīja pašnāvību. Pēc tam lietuvieši tā paša gada nogalē iebruka Lielvārdes novadā un aizveda gūstā tās vecāko Uldeveni, kas vēlāk tika izpirkts. Zobenbrāļi mestra Folkvīna vadībā sakāva lietuviešu karaspēku un nogalināja viņu karavadoni. Ziemā lietuvieši vēlreiz pārcēlās pāri Daugavai, bet tika sakauti, kaujā krita lietuviešu karavadonis Steksis.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari

Ārējās saites
-------------

* Tomas Baranauskas. "Lietuvos valstybės ištakos". Vilnius, 2000, 317 p. (angliskais kopsavilkums) Archived 2009. gada 16. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.
Koordinātas: 56°57′45″N 24°4′10″E﻿ / ﻿56.96250°N 24.06944°E﻿ / 56.96250; 24.06944

**Dzegužkalns** (senāk arī **Jēru kalns**) ir 1 km gara un 0,3 km plata vaļņveida kāpa Rīgā, Iļģuciemā (Dzirciema apkaimē), Baltijas ledus ezera smilšainajā līdzenumā. Tas ir augstākais Rīgas dabiskais paugurs; augstākais punkts atrodas kāpas ziemeļu galā (28 m virs jūras līmeņa), relatīvais augstums 16—18 m. 2015. gadā, sakārtojot teritoriju bijušās Pļavnieku izgāztuves vietā, izveidots aptuveni 36 metrus augsts mākslīgs kalns, kas ir augstāks par Dzegužkalnu.

Kāpa izstiepta ziemeļaustrumu—dienvidrietumu virzienā, veidojusies pirms 10 000—9000 gadiem Joldijas jūras piekrastē, valdot ziemeļrietumu vējiem vēsa un sausa klimata apstākļos. Ziemeļrietumos to norobežo Dzegužu un Embūtes ielas, austrumos — Daugavgrīvas iela. Kāpu šķērso Buļļu iela. Kāpas ziemeļu un dienvidu gali apbūvēti.

Kalna nosaukums cēlies no netālajām Piņķu muižai piederīgā zemnieka Dzeguzes (*Seggus*) mājām. Šaipus Buļļu ielai kāpu vaļņu nogāzē kopš 17. gadsimta bija iekārtota apbedījumu vieta. 1845. gadā Rīgas rāte te nolēma ierīkot kapsētu pilsētas visu kristīgo konfesiju trūcīgajiem iedzīvotājiem, kur par kapa vietu nebija jāmaksā. 1907. gadā šo kapsētu slēdza. 1893. gadā vairāk nekā divu hektāru plašajā teritorijā sāka iekārtot **Dzegužkalna parku**, kas veidots gan ainaviskā, gan regulārā stilā — pēc pilsētas dārzu direktora Georga Kūfalta projekta. 1911. gadā parks jau bija labi iekopts: bija nostiprināti celiņi, izveidoti apstādījumi, sastādīti ceriņi un citi košumkrūmi. Kalna galā uzcēla nelielu kafijas paviljonu, bet nogāzē — estrādi. No 1929. gada parka labiekārtošanas darbus veica pēc Andreja Zeidaka projekta.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bijušās izgāztuves vietā Rīgā būs piknika zona ar rotaļu laukumu». *TVNET*. Skatīts: 2017. gada 3. februārī.
2. ↑  *Latvijas daba*. Rīga : Preses nams.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas dārzi un parki |
| --- |
|  |
| Centra rajons | 
* Esplanāde
* Kanālmalas apstādījumi
* Vērmanes dārzs

 |
|  |
| Ziemeļu rajons | 
* Dauderu parks
* Kronvalda parks
* Ozolaines parks
* Sarkandaugavas parks
* Saules dārzs
* Viestura dārzs
* Ziemeļblāzmas parks

 |
|  |
| Vidzemes priekšpilsēta | 
* Bukultu parks
* Lielie kapi
* Strazdumuižas parks
* Krēgermuižas parks

 |
|  |
| Zemgales priekšpilsēta | 
* Arkādijas parks
* Ēbelmuižas parks
* Jaunatnes dārzs
* Mazais Arkādijas dārzs
* Māras dīķa apstādījumi
* Mārupītes mežaparks
* Meteora (Kobes) dārzs
* Uzvaras parks
* Lucavsalas parks

 |
|  |
| Kurzemes rajons | 
* Anniņmuižas parks
* Dzegužkalna parks
* Nordeķu parks
* Tekstilnieku parks

 |
|  |
| Latgales priekšpilsēta | 
* Grīziņkalns
* Kojusalas dārzs
* Ķengaraga parks
* Klusais dārzs
* Latgales parks
* Miera dārzs
* Pļavnieku parks
* Vecā ebreju kapsēta
* Vladimira Kudojara parks
* Ziedoņdārzs

 |

 |
Indiešu artilēristi 1947. gadā.
**Indijas-Pakistānas karš (1947–1948)** jeb **Pirmais Kašmīras karš** bija pirmais no Indijas—Pakistānas kariem neilgi pēc Britu Indijas sadalīšanas. Tas notika no 1947. gada 22. oktobra līdz 1948. gada 31. decembrim un noveda pie Kašmīras sadalīšanas starp karojošajām pusēm. Tiek lēsts, ka karā bojā gāja ap 5000 Pakistānas un 3000 Indijas karavīru.

Norise
------

Karš sākās pēc Pakistānas domīnijas dibināšanas 1947. gada 14. augustā, kad Džammu un Kašmīras valsts rietumu daļā sākās musulmaņu sacelšanās un 22. oktobrī tajā no Pakistānas teritorijas iebruka puštunu kaujinieki. Džammu un Kašmīras mahārādža Hari Singhs nolēma lūgt savas valsts pievienošanu Indijas domīnijai 26. oktobrī.

Indijas gaisa desanta karaspēks 27. oktobrī ieņēma galvaspilsētu Šrīnagaru, atspiežot nemierniekus uz Punčas ieleju.
Gilgitā mahārādžas karavīri pārgāja Pakistānas pusē. 

1948. gada pavasarī Indijas bruņotie spēki sāka plaša mēroga militāro ofensīvu, kas izraisīja Pakistānas karaspēka ienākšanu Kašmīrā 1948. gada maijā. 1948. gada novembrī Indijas armija ieguva pārsvaru visās frontēs un iekaroja lielāko Ladākhas daļu līdz pat Kargilas pilsētai.

### Karadarbība kartēs

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Sekas
-----

1949. gada 1. janvārī Apvienoto Nāciju Organizācija veicināja pamiera parakstīšanu. 
1949. gadā ANO lika rīkot referendumu par Kašmīras turpmāko statusu.

1957. gadā Indijas Republikā izveidoja Džammu un Kašmiras štatu.
**Sers Džozefs Normans Lokjers** (angļu: *Sir Joseph Norman Lockyer*, dzimis 1836. gada 17. maijā, miris 1920. gada 16. augustā) bija britu astronoms. Kopā ar francūzi Pjēru Žansēnu tiek uzskatīts par hēlija atklājēju. Žurnāla *Nature* dibinātājs un pirmais redaktors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Ragbi, Vorikšīrā. Kādu laiku strādāja par ierēdni kara ministrijā. Apprecējās un apmetās Vimbldonā, kur kļuva par astronomu - amatieri, īpaši interesējoties par Saules astronomiju. Vēlāk kļuva par Saules fizikas observatorijas direktoru Kensingtonā. Nodarbojoties ar spektroskopiju, 1868. gadā ievēroja nezināmas izcelsmes Saules spektra līniju. Jaunatklāto elementu viņš nosauca par hēliju no grieķu valodas vārda *helios* (Saule). Vienlaicīgi pētot Saules aptumsumu Indijā šo elementu atklāja Pjērs Žansēns. Hēlijs uz Zemes tika atklāts desmit gadus vēlāk. Pēc aiziešanas pensijā 1911. gadā Lokjers apmetās Devonā, kur ierīkoja astronomisko observatoriju. Turpat Devonā arī miris.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Normans Lokjers***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 44377464
* LCCN: n86860325
* ISNI: 0000 0001 1025 8628
* GND: 118780263
* SELIBR: 229422
* SUDOC: 077234014
* BNF: cb12371243g (data)
* BIBSYS: 27284
* NLA: 35999029
* NDL: 00768979
* NKC: jn20010316004
* SBN identifikators UBOV015693 nav derīgs.
* BNE: XX1345486
* CiNii: DA04487687

 |

 |
**Pļavas dzelzene** (*Centaurea jacea*) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir plaši izplatīta Eiropā un ievesta Ziemeļamerikā. Latvijā ļoti bieži visā teritorijā un ir visbiežāk sastopamā dzelzeņu suga.

Aug mēreni sausās un mēreni mitrās atklātās vai mežainās vietās.

Morfoloģija
-----------

Pļavas dzelzene ir daudzgadīgs, 30-120 cm garš lakstaugs ar vienkāršu vai zarojošu, stāvu, stīvu, kailu vai ar tīmekļmatiņiem klātu stublāju. Tā lapu forma ir no eliptiskām līdz lancetiskām, aptuveni 2-10 cm garas un 0.5-3 cm platas. Lapas ir stīvas, to mala ir gluda vai attāli zobaina. Nereti apakšējās lapas pie pamata ir daivainas.

Ziedu kurvīši ir izvietoti pa vienam stublāja un zaru galā. Vīkallapas ir izvietotas vairākās rindās, to gals ir vesels vai strupi plūksnains, zieda plūksnas ir vienādas, platas, plūksnas gals ir sīkzobains. Vidējo vīkallapu gals ieapaļš, rūsgans. Kurvīši ir 2-3.5 cm plati. Ziedi ir violeti sārti, ārmalā lielāki neauglīgi piltuvziedi, centrā auglīgi stobrziedi. Kausu veido plēvjaina apmale. Auglis — pelēks sēklenis bez matkausa.

Ziedēšanas sezona ir no jūnija līdz septembrim.

Šī suga ir līdzīga dažām citām dzelzenēm ar veselām lapām, īpaši Frīģijas dzelzenei. Salīdzinājumā ar Frīģijas dzelzeni stublājs nav masīvs un lapas ir šaurākas, kā arī ir atšķirīgi ziedi.

Atsauces
--------

1. ↑  «pļavas dzelzene - Centaurea jacea L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-05.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pļavas dzelzene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
Dažādie Lunšanas kultūras centru apgabali
Lunšanas kultūrai raksturīgās māla krūzes
**Lunšanas kultūra** ir vēlīnā neolīta laikmeta kultūra, kas pastāvēja no aptuveni 3000. līdz 2200. g.p.m.ē tagadējās Ķīnas teritorijā. Lunšanas kultūra izveidojās pēc Jangšao kultūras. Tās paliekas atklāja 1928. gadā. Lunšanas kultūra radīja bāzi turpmākajai Ķīnas civilizācijai un pirmajām dinastijām - Sja, Šan, Džou - bronzas trauku apstrādei, ieročiem, rituāliem un hieroglifiem. 

Ap 3000. g.p.m.ē. dažādo Ķīnas neolīta kultūru vidū notika apmaiņa ar precēm un kultūras paražām. Centrālajos līdzenumos, mūsdienu Dzjansu un Šaņdunas provincēs radās Lunšanas kultūra. Papildus prosai tika audzēti arī rīsi. Uzturā patērēja cūkas, suņus, aitas un vistas. Attīstījās ļoti smalka māla keramika un nefrīta apstrāde. Atklāti arī pirmie kapara un bronzas priekšmeti. Spriežot pēc atklātajām paliekām, šajā laikā bija izplatīta karadarbība, un bija izveidojusies hierarhiska sabiedrība.

Lunšanas kultūru raksturo virkne pazīmju: 1. piktogrammas, kas varētu būt hieroglifu aizsākumi, 2. ģimeņu klani, 3. senču kults, kurā pielūdz bagātākos senčus, 4. herarhiska sabiedrība ciematos, 5. blietētas zemes pamatu un aizsargsienu veidošana, 6. īpaši māla keramikas stili, 7. bronzas apstrādes pirmsākumi, 8. dzeršanas un dzīru rituāli, 9. cilvēku upurēšana, 10. aktīvas tirdzniecības un militārās saites ar kaimiņu reģioniem.

* Māla kaussMāla kauss
* Māla krūzeMāla krūze
* Māla krūzeMāla krūze

Atsauces
--------

1. ↑  Encyclopedia of China: History and Culture
2. ↑  China: A History, Volume 1: From Neolithic cultures through the Great Qing