recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
*Louis C.K.* uz skatuves
***Luiss C.K.***, īstajā vārdā **Luī Sēkejs**, (*Louis Szekely*, dzimis 1967. gada 12. septembrī) ir ungāru-meksikāņu izcelsmes amerikāņu komiķis, kinoproducents, režisors un aktieris.

Bērnība
-------

Luī Sēkejs dzīvoja Meksikas galvaspilsētā Mehiko līdz septiņu gadu vecumam.  Viņam joprojām ir Meksikas pilsonība un par savu dzimto valodu *Luiss C.K.* uzskata spāņu valodu.

Karjera
-------

Pirmo reizi *Luiss C.K.* uzstājās uz skatuves 1984. gadā atvērtā mikrofona vakarā klubā Bostonā 17 gadu vecumā. Pirmā pieredze Luī bija neveiksmīga, jo joku materiāls beidzās jau pēc trim minūtēm. Pēc šī notikuma Luī neuzstājās divus gadus. Vēlāk viņš atgriezās uz skatuves, lēnām ieguva arī atzinību un sāka uzstāties nozīmīgākos pasākumos, līdz iesildīja publiku pirms komiķa Džerija Sainfelda. 1989. gadā *Luiss C.K.* pārcēlās uz Ņujorku.

Luiss C.K. ir biežs viesis amerikāņu vakara komēdiju raidījumos *Late Show with David Letterman*, *Late Night with Conan O'Brien*, *Lopez Tonight*, *The Tonight Show with Jay Leno* un *Jimmy Kimmel Live!*. Iedvesmojies no Džordža Karlina, kurš katru gadu raksta savu *stand up* rutīnu no jauna, *Luiss C.K.* sekoja Karlina piemēram, un 2007. gadā izdeva savu pirmo HBO speciālizlaidumu *Shameless*. Šobrīd Luī ir izdevis jau četrus *stand up* DVD diskus.

Bez *stand up*, Luī ir strādājis arī par scenāristu tādos raidījumos kā *Late Show with David Letterman*, *Late Night with Conan O'Brien*, *The Dana Carvey Show*un *The Chris Rock Show*. 1999. gadā par darbu *The Chris Rock Show* Luiss C.K. ieguva *Emmy* balvu. Kā aktieris *Luiss C.K.* ir piedalījies filmās *Welcome Home Roscoe Jenkins*, *Diminished Capacity*, un *The Invention of Lying*.

2009. gadā *Luiss C.K.* sāka veidot jaunu seriālu *Louie*. Tajā *Luiss C.K.* ir režisors, scenārists un galvenās lomas aktieris.

Personiskā dzīve
----------------

1995. gadā *Luiss C.K.* aprecējās ar Aliksu Beiliju. Viņiem ir divas meitas. 2008. gadā viņi izšķīrās, un šobrīd dala aizbildniecību. Par savu ģimeni *Luiss C.K.* bieži joko uz skatuves.

Atsauces
--------

1. ↑  Luī bērnība  Archived 2013. gada 3. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  Pikmail
3. ↑  PBS intervija  Archived 2013. gada 17. decembrī, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  Biogrāfija
5. ↑  Metrocomedy  Archived 2014. gada 20. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
6. ↑  IMDB datubāze Luis CK
7. ↑  Luiss IMDB datubāzē
8. ↑  NPR intervijas transkripts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 267310729
* LCCN: no2005054186
* ISNI: 0000 0003 8304 3374
* GND: 143254464
* SUDOC: 178676268
* NKC: xx0281398

 |

 |
**Luiss Suberkasiuks Erazuriss** (spāņu: *Luis Subercaseaux Errázuriz*; dzimis 1882. gada 10. maijā, miris 1973. gadā) bija Čīles diplomāts un vieglatlēts. Tiek apgalvots, ka viņš ir pirmais Čīles un Latīņamerikas sportists, kurš piedalījies olimpiskajās spēlēs.

Suberkasiuks ir dzimis Čīles galvaspilsētā Santjago. Viņa vecāki ir Ramons Suberkasiuks Vikuņa (čīliešu mākslinieks, politiķis un diplomāts) un Amālija Erazurisa Urmeneta. Viņi abi ir pazīstamu un turīgu ģimeņu locekļi. Luisam bija arī brālis Huans Suberkasiuks (Čīles Romas katoļu arhibīskaps).

1896. gada olimpiskās spēles
----------------------------

Saskaņā ar Čīles Olimpisko komiteju Luiss Suberkasiuks startēja trijās vieglatlētikas skriešanas disciplīnās — 100 metru, 400 metru un 800 metru skriešanā. Precīzi iegūtie viņa rezultāti un ieņemtās vietas nav zināmas.

Spēļu brīdī viņš varētu būt bijis 13–14 gadus vecs.

### Rezultāti

| Spēles | Sporta veids | Disciplīna | Priekšsacīkstes | Fināls |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Rezultāts | Vieta | Rezultāts | Vieta |
| Valsts karogs: Grieķija 1896 Atēnas |  Vieglatlētika | 100 metri | *Nav zināms* | 6 |  |
| 400 metri | *Nav zināms* | 4 |  |
| 800 metri | *Nav zināms* | 5 |  |

Citas aktivitātes
-----------------

Olimpisko spēļu laikā viņš mācījās *Colegio Benedictino*, Ziemeļu basku zemēs, Francijā, kur uzstādīja vairākus rekordus augstlēkšanā.

Viņš bija arī viens no Čīles futbola komandas *Club de Deportes Santiago Morning* dibinātājiem un veiksmīgs futbolists.

Līdz 1928. gadam viņš bija Čīles vēstnieks Peru, Spānijā un Vatikānā.

Atsauces
--------

1. ↑  Luis Subercaseaux *Olympedia.org*

Ārējās saites
-------------

* Luiss Suberkasiuks (*Olympedia* profils) (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 3412162723657861290009
* GND: 1237267536

 |

 |
**Luijs Šarls de Laburdonē** (franču: *Louis-Charles Mahé de La Bourdonnais*; 1795. gads, Reinjona — 1840. gada 13. decembris, Londona) bija Francijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Francijai piederošajā Reinjonas salā. 1814. gadā pārcēlies uz Parīzi, bet no 1818. gada nopietni aizrāvies ar šahu, mācoties no tolaik labākajiem Francijas šahistiem. Sākot ar 1820. gadu pastāvīgi pavadījis laiku Parīzes kafejnīcā *Café de la Régence*, kur viņam bijis personiskais galdiņš. Laburdonē spēlējis ar katru kafejnīcas apmeklētaju, kas varējis uzlikt uz spēles rezultātu kādu naudas summu. Ticis uzskatīts par sava laika spēcīgāko šahistu. 1834. gadā aizvadījis sešu maču sēriju ar tolaik Lielbritānijas spēcīgāko šahistu Aleksandru Makdonelu, kurā uzvarējis pirmo, trešo, ceturto un piekto maču, zaudējot tikai otro. Sestais mačs palicis nepabeigts, kad Makdonelam bijis neliels pārsvars - 5:4. Iespējams, ka bijusi noruna turpināt maču, taču Makdonela pāragrā nāve izjaukusi abu nodomus. Kopējais visu maču rezultāts bijis Laburdonē labā: +45, =13, -27. 1838. gadā saslimis ar tūsku un pēc diviem gadiem nomiris.

Laburdonē bijis arī redzams šaha teorētiķis un spēles popularizētājs. 1833. gadā izdevis savu grāmatu "Jaunais ceļvedis šaha spēlē" (*Nouveau Traité du jeu des échecs*), kurā apskatījis daudzus šaha atklātņu un galotņu teorijas principus. Grāmata piedzīvojusi tulkojumus daudzās valodās. 1836. gadā Parīzē sācis izdot žurnālu *"Le Palamède"*, kas kalpojis kā šaha periodikas izdevumu celmlauzis Eiropā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 61981208
* LCCN: n91054417
* ISNI: 0000 0000 6319 4851
* GND: 104120002
* SUDOC: 101296185
* BNF: cb105702888 (data)
* NLA: 36002030

 |

 |
Koordinātas: 59°02′42.85″N 24°27′08″E﻿ / ﻿59.0452361°N 24.45222°E﻿ / 59.0452361; 24.45222

**Varbolas pilskalns** (latīņu: *Castrum Warbole*, igauņu: *Varbola Jaanilinn*) bija viens no lielākajiem apļveida nocietinājumiem un tirdzniecības centriem Igaunijas Harju zemē (latīņu: *Harria*) no 10. līdz 12. gadsimtam. Daļa no 580 m garajām un līdz 8—10 m augstajām no kaļķakmens celtajām vaļņa sienām ir saglabājušās līdz mūsdienām. Nocietinājuma drošībai veidotas garas vārtu ejas ar vairākiem vārtiem, pie kuriem būvēti augstāki torņi. Pilskalna nocietinājuma iekšpusē ir atradusies 13 m dziļa aka un aptuveni 90 dažādu ēku, tai skaitā ar krāsnīm un akmens grīdām.

Vēsture
-------

Varbolas karte, autors Ludvigs Augusts Mellīns.
Indriķa hronika piemin Novgorodas kņaza  Mstislava vairāku dienu garu Varbolas pils aplenkumu 1211. gadā. Konflikts tika atrisināts ar 700 marku maksājumu.

Livonijas krusta karu laikā Zobenbrāļu ordenis ielenca Varbolu. Pamiera noslēgšanai ordeņa mestrs Folkvins pieprasīja tās iedzīvotājiem pieņemt kristīgo ticību un atdot gūstekņus. Noteikumi tika pieņemti, bet karagūstekņi nodoti dāņu karaļa Valdemāra II rīcībā, kurš tobrīd kontrolēja tagadējās Igaunijas ziemeļus un kam Livonijas bīskaps, savulaik, bija apsolījis visus gūstekņus. Mestrs Folkvīns, kam par šo vienošanos nebija zināms, tomēr to izpildījis. Pēc Dānijas iedzīvotāju skaitīšanas grāmatas (latīņu: *Liber Census Daniae*) apdzīvotās vietās ap Varbolu piederēja igauņu izcelsmes aristokrātu Lode ģimenei.

Varbolas apmetne zaudēja savu nozīmi 14. gs otrajā pusē pēc līdzdalības Svētā Jurģa nakts sacelšanā, kas bija lielākā igauņu sacelšanās pret vācu un dāņu virskundzību viņu zemēs 1343.—1345. gadā.

16. un 17. gadsimtos pilskalns tika izmantots kā kapsēta.

Pirmais zināmais Varbolas pilskalna attēls datējams ar 1786. gadu un to zīmējis L. A. Mellīns. Arheoloģiskie izrakumi pilskalnā veikti 1938.—1941. gadā, 1953. un 1974. gados.

Mūsdienās pilskalns ir ērti pieejams apskatei, atrodas 4 km no Rīgas—Tallinas šosejas, pie tā novietotas norādes un informācijas stendi. Katru gadu augustā šajā vietā organizē koktēlniecības festivālu "Varbolas koks".

Attēli
------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  Scriptores Rerum Livonicarum; Izdota 1853; 162.lpp
2. ↑  Mati Laur. *History of Estonia*. Avita, 2000. ISBN 978-9985-2-0324-8.
3. ↑  (igauniski)Varbola Igaunijas ceļvedī Archived 2016. gada 16. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  The Chronicle of Henry of Livonia; p.119 ISBN 0-231-12889-4
5. ↑  Historia.lv Livonijas Indriķa hronikas tulkojums ar komentāriem
6. ↑  The Chronicle of Henry of Livonia; p 186 ISBN 0-231-12889-4
7. ↑  The administrative system of Harjumaa in the 13th century at Central and Eastern European Online Library
8. ↑  Vahtre, Sulev (ed.). 1960. *Bartholomäus Hoeneke: Liivimaa noorem riimkroonika*. Tallinn: Eesti Riiklik Kirjastus.
9. ↑  «festivāla Varbola Puu oficiālā lapa». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 13. augustā. Skatīts: 2017. gada 24. augustā.
**Angara** (krievu: *Ангара*, burjatu: *Ангар мүрэн*) ir upe Krievijā, Jeņisejas lielākā labā krasta pieteka. Nosaukums cēlies no burjatu valodas saknes «anga» *(анга)* — ‘atvērts’, arī ‘aiza’. Vēstures dokumentos pirmoreiz minēta 13. gadsimtā Rašīda ed Dīna aprakstos kā Ankaramurena. Ilgu laiku upes lejtece saucās Verhņaja Tunguska *(Верхняя Тунгуска)* un tikai 1623. gadā kazaks Pantelejs Pjanda, atgriežoties no trīs gadus ilgas ekspedīcijas uz Ļenas augšteci, noskaidroja, ka Angara un Verhņaja Tunguska ir viena un tā pati upe.

Tecējums
--------

Angaras baseins kopā ar Baikāla ezera baseinu ir 1 039 000 km², bez Baikāla — 468 000 km². Sākas no Baikāla ezera kā 1,1 km plata straume un tek ziemeļu virzienā. Tek pa Irkutskas apgabala un Krasnojarskas novada teritoriju. No iztekas līdz Irkutskas pilsētai upes ielejā izbūvēta ūdenskrātuve. Lejāk pa upi izbūvētas vēl divas lielas ūdenskrātuves: Bratskas ūdenskrātuve un Ustjiļimskas ūdenskrātuve. Lejpus Ustjiļimskas upe pagriežas uz rietumiem un pie Strelkas ietek Jeņisejā. Lielākās pietekas ir Iļima, Čadobeca, Irkiņejeva (labās), Irkuta, Kitoja, Belaja, Oka, Ija, Tasejeva (kreisās). Lielākās pilsētas krastos ir Irkutska, Angarska, Bratska un Ustjiļimska.

Atsauces
--------

1. ↑  «Angāra». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 46. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Angara***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 235182195
* GND: 4313825-1
* NKC: ge117638

 |

 |
Katrīnas pils anfilāde Puškinā.
**Anfilāde** ir telpu plānojuma princips, kurā uz vienas ass tiek izvietotas telpas, durvju ailes un arkas ar mērķi radīt perspektīvu. Šāds telpu plānojums ir reprezentatīva rakstura un parasti atrodams vēsturiskās celtnēs, sākot no Antīkās pasaules, vēlāk arī baroka un klasicisma pilīs un kungu mājās. Šajā telpu virknējumā katra no telpām var būt ar atsevišķu interjeru vai funkciju. Apmeklētājs, virzoties pa tām, pakāpeniski tiek sagatavots gājiena mērķim, veidojot emocionāli estētisku kāpinājumu un iekšējo pārdzīvojumu. Atsevišķās reizēs anfilādes garums nosaka ēkas iemītnieku svarīgumu. Anfilāde kā princips sastopams arī ārtelpas organizēšanā.

Kandavas mācītājmuižas jeb pastorāta plāns ar telpu virknējumiem pēc anfilādes principa
Telpu plānojumiem kļūstot funkcionālākiem, šis princips tiek atmests un uzskatīts par lieku dižošanos. Pieaugot populācijai un urbanizācijai, anfilādes ēkās, kurām tiek mainīta funkcija, piemēram, no kungu mājas uz skolu vai dzīvojamo ēku, tiek daudzviet rekonstrukciju un remontu ceļā likvidētas, lai samazinātu caurstaigājamo istabu skaitu.

Piemēri
-------

Latvijā anfilādes princips sastopams Rundāles un Mežotnes pilīs. Bieži izmantots arī kungu māju plānojumos, piemēram, Padures muižā. Daudzas no šīm anfilādēm ir gājušas bojā pēc agrārās reformas, kungu mājas pārveidojot par skolām un racionalizējot to plānojumus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Anfilāde - Ilustrētā vārdnīca».

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Anfilāde***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Hitfeldes Sv. Maurīcija baznīca
**Zēvetāle** ir pašvaldība Harburgas apriņķī Lejassaksijā, Vācijas ziemeļrietumos. Tā atrodas aptuveni 20 km uz dienvidiem no Hamburgas un tās centrs atrodas Hitfeldes ciematā. Zēvetāle ir nosaukta pēc Zēves upes.

Vēsture
-------

1972. gada 1. jūlijā 19 neatkarīgu mazāku pašvaldību administrācijas tika apvienotas, izveidojot Zēvetāles pašvaldību. 19 pilsētiņas un ciemi, kas veido Zēvetāli ir Bekedorfa, Bullenhauzena, Emmelndorfa, Flēštete, Glīzingena, Grosmora, Helmstorfa, Hitfelde, Holtorfsloa, Horsta, Herstene, Kleinmora, Lindhorsta, Mašene, Mekelfelde, Mecendorfa, Olendorfa, Overe un Ramelsloa.

 Mašenes sakta
 Mecendorfas-Voksdorfas galvas apbedījums
Vairākām no šīm pilsētiņām ir bagāta vēsture: Ramelsloas pastāvēšana pirmo reizi tika pieminēta 845. gadā, Mašene oficiālos dokumentos pirmo reizi minēta 1294. gadā un Hitfelde svinēja 900 gadu jubileju 2007. gada jūnijā. Svētā Maurīcija baznīca Hitfeldē pastāv no 12. gadsimta. Ievērojami reģiona arheoloģiskie atradumi ir Mecendorfas-Voksdorfas galvas apbedījums, kas datēts ar apm. 2200. gadu pirms mūsu ēras un Mašenes sakta kā agrīnās kristietības liecība, kas atrodas blakus esošā Hamburgas Arheoloģijas muzejā pastāvīgajā izstādē.

Demogrāfiskie dati
------------------

Zēvetāles iedzīvotāji (katra gada 31. decembrī) :

* 1998.g. — 39564
* 1999.g. — 40164
* 2000.g. — 40536
* 2001.g. — 40819
* 2002.g. — 41060
* 2003.g. — 41157
* 2004.g. — 41287
* 2005.g. — 41614

Zēvetāle ir visvairāk apdzīvotā vācu pašvaldība, kurai nav pilsētas tiesību: tā ir visapdzīvotākā pagasta pašvaldība (Gemeinde) Vācijā.

Ievērojami cilvēki
------------------

* Karolīne Daura, modes blogere
**Frederiks Dīkons** (angļu: *Frederick Deacon*; 1829. gada janvāris — 1875. gada 20. novembris Londona) bija Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

1850. un 1860. gados bijis viens no vadošajiem Londonas šaha meistariem. 1851. gadā Londonas šaha turnīrā izstājies pēc zaudējuma Čārlzam Renkenam ar 0:2 (turnīrā uzvarēja Zamuels Bodens). Tajā pašā gadā mačā uzvarējis Edvardu Lēvi ar 7½:2½. 1852. gadā mačā uzvarējis Kārli Maietu ar 5:2. 1858. gadā Londonas šaha turnīrā ietvaros nospēlējis neizšķirti 1:1 ar Polu Morfiju. 1862. gadā Londonas handikapa turnīrā ierindojies 2. vietā aiz uzvarētāja Džordža Makenzija. 1862. gadā Lielbritānijas šaha asociācijas kongresā dalījis 11. vietu (uzvarējis Ādolfs Andersens). 1863. gadā Londonā zaudējis maču Vilhelmam Steinicam ar 1½:5½.

Atsauces
--------

1. ↑  London 1858
2. ↑  London (Gran Bretagna) 5°Congresso Britannico, 16/6 - 2/8 1862
3. ↑  London 1863

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Izteikts hirsūtisms sievietei
**Hirsūtisms** ir pārmērīga matu augšana sievietēm, parasti pārmērīgas vīrišķo hormonu izdalīšanās dēļ. Tas skar aptuveni 5—10% sieviešu reproduktīvā vecumā. Vairāk nekā 70% hirsūtisma gadījumu tas ir saistīts ar policistisko olnīcu sindromu. Retāki gadījumi ir Kušinga sindroms, insulīna rezistence, aptaukošanās, iedzimta virsnieru hiperplāzija. Sievietēm reproduktīvajā vecumā hirsūtismu visbiežāk ārstē, lietojot hormonālo kontracepciju. Tos var lietot gan atsevišķi, gan kombinācijā ar antiandrogēniem līdzekļiem. Perorālie kontracepcijas līdzekļi nomāc pārmērīgo vīrišķo dzimumhormonu veidošanos olnīcās. Hirsūtisms tiek noteikts pēc *Ferriman–Gallwey* skalas, kur galvenais kritērijs ir pārmērīga matu augšana vairākas zonās (virs lūpām, zoda, krūtīm utt.)

Atsauces
--------

1. ↑  Hormonālā kontracepcija – ieguvumi veselībai. Rozīte S.Vīberga I.2010.  Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  *Griffing GT. Hirsutism. Medscape. E-Medicine, 2009 Aug 14.*
3. ↑  Ferriman D, Gallwey JD: Clinical assessment of body hair growth in women. *Journal of Clinical Endocrinology* 1961; 21:1440–1447.
Šis raksts ir par kosmonautu. Par citām jēdziena **Starkovs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Frederiks Starkovs** (*Frederick Wilford Sturckow*; dzimis 1961. gada 11. augustā) ir ASV lidotājs, atvaļināts Jūras kājnieku korpusa pulkvedis, bijušais NASA kosmonauts.

Pirmajā kosmiskajā lidojumā Starkovs devās 1998. gadā misijā STS-88 (pirmā Starptautiskās kosmiskās stacijas montāžas misija) kā kosmosa kuģa pilots.

Otro lidojumu viņš veica 2001. gadā misijā STS-105 kā pilots.

Trešajā lidojumā, kas notika 2007. gada jūnijā misijā STS-117, Starkovs bija kosmoplāna Atlantis komandieris.

Ceturtajā lidojumā Starkovs devās 2009. gada augustā — septembrī misijā STS-128 kā kosmosa kuģa Discovery komandieris.

NASA Starkovs atstāja 2013. gada martā. 7. maijā paziņots, ka Riks Starkovs kļuvis par Virgin Galactic pilotu.

Atsauces
--------

1. ↑  Shuttle astronaut to pilot Virgin's passenger spaceship STEPHEN CLARK, SPACEFLIGHT NOW, 2013-05-07, (angliski)

Ārējās saites
-------------

* NASA biogrāfija
**Framheima** (norvēģu: *Framheim*) bija norvēģu polārpētnieka Roalda Amundsena ekspedīcijas bāzes nometne Antarktīdā. Tika ierīkota 1911. gada janvārī uz Rosa šelfa ledāja pie Vaļu līča 4 km no ledāja malas.[1] Bāze kalpoja kā atbalsta punkts Amundsena ekspedīcijai uz Dienvidpolu. Nosaukta ekspedīcijas kuģa *Fram* vārdā ("Frama māja"). Nometne darbojās līdz 1912. gada 30. janvārim.

Bāzes pamatā bija koka dzīvojamā ēka, kas sākotnēji tika uzbūvēta Amundsena mājas dārzā Norvēģijā, bet vēlāk izjaukta un ar kuģi atvesta uz Antarktīdu un tur divu nedēļu laikā salikta no jauna. Ēkas izmēri bija 4x8 m garumā un platumā un 4 m augstumā. Tā tika iedziļināta ledū par 120 cm. Dzīvojamās telpas platība bija 24 m², virtuves - 8 m². Bēniņos glabājās pārtikas rezerves un fotolaboratorija. Ēka tika apkurināta no virtuves, kur atradās ogļu krāsns.

Papildus dzīvojamajai mājai bāzē bija 15 sešpadsmitvietīgas armijas teltis, kur dzīvoja suņi un glabājās kurināmais un gaļas rezerves.

Framheima kalpoja par bāzes nometni abiem Amundsena pārgājieniem uz polu. Pirmajā, neveiksmīgajā mēģinājuma, kas startēja 1911. gada 8. septembrī, piedalījās seši ekspedīcijas locekļi, otrajā, veiksmīgajā, kas startēja 19. oktobrī - pieci. Novembrī trīs ekspedīcijas locekļi veica pārgājienu uz Karaļa Eduarda VII Zemi, lai uzmeklētu dienvidu magnētisko polu, bet tas beidzās bez rezultāta.

1912. gada 30. janvārī bāze tika pamesta. Tur palika neizmantoti pārtikas, ogļu un petrolejas krājumi vismaz pusotram gadam.

Framheimu 1911. gada 4. februārī apmeklēja Roberta Skota ekspedīcijas kuģis *Terra Nova* leitnanta Kempbela vadībā un 1912. gada 16. janvārī japāņu ekspedīcija Nobu Širases vadībā ar kuģi *Kainan Maru*.

1928. gadā no ledāja atdalījās aisbergs ar bāzes atliekām un aiznesa to okeānā.

Atsauces
--------

1. ↑  Biografien: Roald Amundsens Eroberung des Südpols ( 1911 - 1912 )

Ārējās saites
-------------

* Historische Antarktisstationen

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Norvēģijas polārstacijas  |
| --- |
|  |
| Antarktiskās stacijas | 
* *Framheima*
* *Modheima*
* *Norveja*
* Tora
* Trolla

 |
|  |
| Arktiskās stacijas | 
* Cepelīna
* *Kartverket*
* Sverdrupa

 |

 |
**Frederiks Fīsts** (angļu: *Frederic Bonner Feast*; dzimis 1872. gada 12. februārī, miris 1941. gada 28. martā) bija britu šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Bija divvilču speciālists. Par stratēģisko divvilču problēmām sarakstījis divas grāmatas. Vienu no tām kopīgi ar A. K. Vaitu Ziemas svētku sērijai.

### Piemērs

**Frederiks Fīsts**  
 *Hampstead and Highgate Express*, 1914**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. Ze1! (draud 2. Ke4#)
1. ... Tg5 2. Kxg5#
1. ... Tg4+ 2. Kxg4#
1. ... Tg3 2. Kxg3#
1. ... Tg2/Txf7 2. Lxg2#
1. ... Txg1 2. Ke3#
1. ... d5 2. Ke5#
Uzdevumā sešos variantos mato karaļa baterija, tas ir šādas baterijas maksimums.

Bibliogrāfija
-------------

* Frederic Bonner Feast, Alain Campbell White. *Simple Two-Move Themes* (angļu). Stround : Chess Amateur, 1924.
* F. Bonner Feast. *Chess cameos : a treatise on the two-move problem* (angļu). Leeds : Whitehead &​ Miller, 1936.

Atsauces
--------

1. ↑  F. Fīsta profils mājas lapā Chess Composers

Ārējās saites
-------------

* F. Fīsta šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 284836014
* ISNI: 0000 0003 9110 3090
* BNF: cb167215216 (data)

 |

 |
**Sānziedu mēringija** (latīņu: *Moehringia lateriflora*) ir neļķu dzimtas suga, kas savvaļā sastopama Austrumeiropā, Āzijā un Ziemeļamerikā. Baltijas valstīs sastopama ļoti reti.

Ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā nulles kategorijā.

Izplatība Baltijas valstīs
--------------------------

Baltijas valstīs suga ir ļoti reti sastopama. Latvijā 2020. gadā tā tika atrasta dendrārijā Kurzemes piejūrā, sugai Baltijas reģionā ļoti netipiskā vietā. Visticamāk, tā šeit nejauši ieviesta ar svešzemju augu stādījumiem.

Pirms tam pēdējā zināmā augtne Latvijā bija netālu no Rīterupītes ietekas Daugavā, kuru, veidojot Pļaviņu HES ūdenskrātuvi, 1965. gadā applūdināja. Iespējama Daugavas ielejā kādreizējās atradnes apkaimē. Baltijas reģiona austrumos (Igaunijā, ziemeļrietumu Krievijā, arī iznīcinātajā atradnē Latvijā) raksturīgākās augtenes ir skraji platlapju meži ar ozolu lielo upju ielejās.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «sānziedu mēringija - Moehringia lateriflora (L.) Fenzl - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2023-05-13.
**Vītollapu skābene** (latīņu: *Rumex triangulivalvis*) ir skābeņu suga, kuras dabiskais izplatības areāls ir Ziemeļamerikā, taču mūsdienās augs ir ievazāts arī Eiropā, tostarp Latvijā.

Apraksts
--------

Vītollapu skābene ir daudzgadīgs, 40-100 cm garš lakstaugs ar stāvu, kailu, zarainu stublāju, kurš zarojuma vietās ir it kā lauzīts. Piezemes lapu rozetes parasti nav.

Lapas ir lancetiskas, 4-10 cm garas un 1-3,5 cm platas, tumšzaļas, mazliet spīdīgas un ādainas. Lapu mala ir gluda, gals smails vai gari nosmailots, pamats smails, un kāts ir īss. Ziedi ir izvietoti piramidālās skarās stublāja un zaru galā. Iekšējās apziedņa lapas ir sirdsveidīgas, aptuveni 0,4-0,6 cm garas un 0,3-0,5 cm platas, mala sīkzobaina vai gandrīz gluda. Kārpveidīgais izaugums uz apziedņa lapām jeb augonītis ļoti liels (aptuveni 0,3 cm garš) un ovāls. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «vītollapu skābene - Rumex triangulivalvis (Danser) Rech. f. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-26.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vītollapu skābene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
Šajā lapā ir apkopoti **1712. gada notikumi Latvijā**. Šajā laikā Kurzemes, Zemgales un Sēlijas vēsturiskās zemes atradās Kurzemes un Zemgales hercogistes sastāvā. Kurzemes ziemeļdaļā atradās Piltenes apgabals, kurš bija personālūnijā ar Kurzemes un Zemgales hercogu, saglabājot savu autonomiju, statūtus, landtāgu un tiesu. Krievijas caristes okupētā Vidzemes vēsturiskā zeme tiesiski vēl arvien bija Zviedru Vidzemes sastāvā, bet Latgales vēsturiskā zeme — Poļu Vidzemes jeb Inflantijas sastāvā.
Turpinājās Lielais Ziemeļu karš.

Valdnieki
---------

* Inflantiju pārvaldīja Polijas karalis un Lietuvas lielkņazs, Saksijas kūrfirsts Augusts II Stiprais.
* Kurzemes un Zemgales hercogistes valdniece bija hercoga atraitne Anna I.
* Krievu okupētajā Vidzemē valdīja Krievijas cars Pēteris I.

Notikumi
--------

Kurzemes un Zemgales hercoga atraitne Anna.
1712. gada vasarā Jelgavā ieradās Kurzemes un Zemgales hercoga atraitne Anna I un viņas hofmeistars Pēteris Bestuževs-Rjumins.

Kultūra
-------

*

Zinātne
-------

*

Dzimuši
-------

*

Miruši
------

Attēlu galerija
---------------
**Oto Augusts Strandmans** (igauņu: *Otto August Strandman*; 1875—1941), arī **Oto Strandmanis**, bija igauņu jurists, politiķis un diplomāts. Igaunijas premjerministrs (1919) un Igaunijas Valsts vecākais (1929—1931).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1875. gada 30. novembrī Rakveres apriņķa Undlas pagasta Vandu ciemā zemnieku ģimenē. 

Mācījās Tallinas Aleksandra ģimnāzijā, tad Pēterburgas V un VII ģimnāzijās. Studēja tieslietas Pēterburgas Universitātē (1899—1901) un Tartu Universitātē (1901—1903). Pēc 1905. gada revolūcijas bija spiests doties bēgļu gaitās uz Šveici un Somiju (1905—1909), pēc atgriešanās dzimtenē darbojās kā advokāts Tallinā (1909—1917). 
Pēc Februāra revolūcijas gadā viņš bija Igaunijas Pagaidu zemes padomes priekšsēdis. Igaunijas brīvības cīņu laikā 1919. gada maijā kļuva par Igaunijas premjerministru un Kara ministru, 1919. gada otrajā pusē kā Igaunijas valsts galva apmeklēja Rīgu, kur viņu oficiāli pieņēma Latvijas pagaidu valdības vadītājs Kārlis Ulmanis. Pēc tam ilgstoši bija Rīgikogu deputāts, pildīja tieslietu ministra (1920—1921), ārlietu ministra (1920—1921; 1924) un finanšu ministra (1924) pienākumus. 1927. gadā viņu iecēla par Igaunijas sūtni Varšavā (1927—1929). 

No 1929. gada 9. jūlija līdz 1931. gada 12. februārim bija Igaunijas Valsts vecākais, 1930. gada februāra sākumā viņš oficiālā valsts vizītē apmeklēja Varšavu un Polijas anektēto Viļņas apgabalu, bet atpakaļceļā Rīgā 4. februārī īsi tikās ar Latvijas Valsts prezidentu Zemgalu. No 1933. gada viņš bija Igaunijas sūtnis Parīzē (1933—1939), 1938. gadā arī Hāgas Starptautiskās tiesas loceklis.

1939. gadā viņš atgriezās dzimtenē, pēc Igaunijas okupācijas viņš dzīvoja savā dzimtajā ciemā. Nošāvās 1941. gada 5. februārī, kad saņēma paziņojumu par ierašanos uz nopratināšanu NKVD.

* Kopā ar Latvijas premjeru Kārli Ulmani pie Rīgas dzelzceļa stacijas (pēc Cēsu kaujām, 1919)Kopā ar Latvijas premjeru Kārli Ulmani pie Rīgas dzelzceļa stacijas (pēc Cēsu kaujām, 1919)
* Igaunijas Valsts vecākā Strandmana sagaidīšana Turmantu stacijā pie Latvijas-Polijas robežas 1930. gada februārī.Igaunijas Valsts vecākā Strandmana sagaidīšana Turmantu stacijā pie Latvijas-Polijas robežas 1930. gada februārī.

Atsauces
--------

1. ↑  Otto Strandman Riias ar M. Liepiņa 1920. gadā izdotajām pasta atklātnēm
2. ↑  Igaunijas walsts wecakais wakar eeradàs Rigâ Socialdemokrats 1930. gada 12. februārī

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 103334669
* LCCN: n2018019958
* GND: 140019316

 |

 |
**Jelena Luminica Kosma** (rumāņu: *Elena-Luminiţa Cosma*; dzimusi kā **Radu** (rumāņu: *Radu*) 1972. gada 22. janvārī) ir Rumānijas starptautiskā lielmeistare šahā (1994).

Biogrāfija
----------

Sekmīgi piedalījusies Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos. 1988. gadā bijusi otrā Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. 1989. gadā atkārtojusi šo panākumu Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 1990. gadā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U18 vecuma grupā. 1992. gadā bijusi otrā Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 1995. gadā Kišiņevā piedalījusies Pasaules sieviešu šaha čempiones nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kuru beigusi 44. vietā.

Daudzkārtēja Rumānijas sieviešu šaha čempionātu laureāte, kuros izcīnījusi 2 zelta (1992, 2010), 3 sudraba (1991, 1994, 2012) un 2 bronzas (2000, 2014) medaļas.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībniece. Trīs reizes uzvarējusi Bukarestes starptautiskajos sieviešu šaha turnīros: 1991. gadā kopā ar Andu Šafransku, 1993. gadā, 1994. gadā kopā ar Tatjanu Šumjakinu. 2006. gadā kopā ar Annu Zatonskihu un Kristinu-Adeli Foišoru dalījusi pirmo vietu Marseļas starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā.

Pārstāvējusi Rumānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 11 reizes (1990-2000, 2008-2016). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1998) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 8 reizes (1992-2001, 2009-2015). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1997) un bronzas (1999) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi 2 zelta (abas 1999) medaļas;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2013. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1994. gadā Kosmai piešķīra starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  1995 Kishinev Interzonal Tournament
2. ↑  «Federaţia Română de Şah: Prezentare». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 17. martā. Skatīts: 2017. gada 20. aprīlī.
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Elena-Luminiţa Cosma
4. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Elena-Luminiţa Cosma
5. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Elena-Luminiţa Cosma

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Jelgavas apgabala komisārs Valters fon Mēdems (labajā pusē) kopā ar Ostlandes augstāko vadību svinīgā pasākumā Dobeles pilsdrupās (1942). No kreisās: Latvijas ģenerālkomisārs Oto-Heinrihs Drehslers, Ostlandes reihskomisārs Hinrihs Loze, reihsministrs Alfrēds Rozenbergs, Valters fon Mēdems.
**Jelgavas apgabals** (vācu: *Kreisgebiet Mitau*) bija administratīvi teritoriālā vienība Ostlandes Latvijas ģenerālapgabala (1941—1944) sastāvā. Jelgavas apgabala komisārs bija Valters fon Mēdems.

Teritoriālais iedalījums
------------------------

Jelgavas apgabals dibināts 1941. gada 25. jūlijā, tā sastāvā bija[1]

* + Jelgavas pilsēta
	+ Bauskas apriņķis (*Kreis Bauske*)
	+ Jelgavas apriņķis (*Kreis Mitau*)
	+ Jēkabpils apriņķis (*Kreis Jakobstadt*)
	+ Tukuma apriņķis (*Kreis Tuckum*)
	+ Ilūkstes apriņķis (*Kreis Illuxt*, 1941. gada 1. septembrī pievienots Jelgavas apgabalam)

Atsauces
--------

1. ↑  «Generalbezirk Lettland». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 8. novembrī.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas ģenerālapgabals  |
| --- |
|  |
| 
* Liepājas apgabals
* Jelgavas apgabals
* Rīgas zemes apgabals
* Rīgas pilsētas apgabals
* Daugavpils apgabals
* Valmieras apgabals

 |

 |
**Nepiesātinātie ogļūdeņraži** ir ogļūdeņraži, kas satur nepiesātinātās saites (dubultsaites un trīskāršās saites). Tie ir nestabilāki un ķīmiski aktīvāki par piesātinātajiem ogļūdeņražiem. Tie iesaistās pievienošanas reakcijās. Lai arī aromātiskie ogļūdeņraži (arēni) satur nepiesātinātās saites, tos tomēr nodala atsevišķi, tāpēc, ka tie ir ķīmiski stabilāki.

Iedalījums
----------

Nepiesātinātos ogļūdeņražus iedala pēc nepiesātināto saišu skaita un veida:

* Alkēni - satur vienu divkāršo saiti
* Alkīni - satur vienu trīskāršo saiti
* Alkadiēni - satur divas divkāršās saites

Pārējos parasti atsevišķi neizdala.

Nozīmīgākie nepiesātinātie ogļūdeņraži
--------------------------------------

* Etilēns - vienkāršākais alkēns, lieto par dažādu vielu (polimēri, spirti, halogēnogļūdeņraži) izejvielu
* Propilēns - polipropilēna un šķīdinātāju izejviela
* Butadiēns un izoprēns - gumijas izejvielas
* Acetilēns - dažādu vielu (tai skaitā etiķskābes) izejviela
Šis raksts ir par etnosu. Par reliģiju skatīt rakstu karaīti.

**Karaīmi** ir tjurku cilmes valodā runājoša tauta, kas praktizē specifisku jūdaisma paveidu — karaīmismu. Dzīvo galvenokārt Krimā, Ukrainas pilsētās Haliča un Luckā, kā arī Lietuvas Traķu apkārtnē. Sporādiski arī Polijā, Kazahstānā un Krievijā. Kopējais skaits tiek lēsts aptuveni 2000. Sadzīvē runā galvenokārt mītnes zemes valodās, kā arī kādā no karaīmu valodas dialektiem.

Etnonīms
--------

Karaīmu etnonīms *къарай/karaj* vai *къарайлар/karajlar* cēlies no senebreju valodas קָרָאִים‏‎ (*karaim*) — ‘lasošie’. Rietumu literatūrā karaīmu apzīmēšanai nereti izmanto lokalizētu reliģiskās piederības terminu «Krimas karaīti». Atšķirībā no pārējās karaītu kopienas, kas lielākoties dzīvo Izraēlā un uzskata sevi par ebrejiem, Ukrainas, Lietuvas un Polijas karaīti uzskata sevi par atsevišķu etnosu.

Vēsture
-------

Pirmās ziņas kar karaīmu kopienu Krimā ir 13. gadsimta un tiek uzskatīts, ka tie uz Krimu pārcēlušies kopā ar krimčakiem. 14. gadsimta beigās vairākas karaīmu un tatāru ģimenes tika izmitinātas Traķu apkārtnē, no kurienes gadu gaitā karaīmi izplatījās arī Galicijā un Polijā.

Valoda
------

Karaīmi lielākoties ikdienā runā mītnes zemes valodā. Karaīmu valodā, kas pēc izcelsmes ir tuva vienam no Krimas tatāru valodas dialektiem, ir divas atšķirīgi dialektu grupas — Krimas dialekts un Lietuvas un Galicijas dialekti. Karaīmu valodu mūsdienās prot ap 90 cilvēku, no tiem ap 50 runā Lietuvas dialektā, Galicijas dialektā — 6 cilvēki, bet Krimas dialektā — ap 30. Rakstība kirilicā (Krimā) un latīņu alfabētā (Lietuvā), ceremoniālos tekstos un kapu plāksnēs izmanto ebreju alfabētu.

Atsauce
-------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 333. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Karaīmi***.
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Ukrainas vēstures enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph117665

 |

 |
Izmira — Turcijas trešā lielākā pilsēta (2,7 milj. iedz.).Bursa — Turcijas ceturtā lielākā pilsēta (1,5 milj. iedz.).Gaziantepa — Turcijas sestā lielākā pilsēta (1,2 milj. iedz.).**Lielpilsēta** Turcijā (turku: *Büyükşehir*) kopš 1984. gada ir pilsēta, kurai saskaņā ar Turcijas 1982. gada konstitūcijas 127. pantu[1] izveidota lielpilsētas pašvaldība (turku: *Büyükşehir Belediyesi*). Sākotnēji lielpilsētas pašpārvalde tika noteikta kā pirmā līmeņa pašvaldība (ilčes, jeb pagasta līmenī). Lielpilsētu un ilu (provinču) pašvaldību funkcijas nosaka Turcijas likums par pašvaldībām.[2]

Pirmās trīs lielpilsētas
------------------------

Saskaņā ar 1984. gada janvāra likumu Nr. 3306 un 1987. gada marta noteikumiem Nr. 195 tika noteiktas pirmās trīs lielpilsētu pašvaldības. Līdz ar to Stambula (15 ilčes), Ankara (5 ilčes) un Izmira (3 ilčes) tika nosauktas par lielpilsētām. Savukārt, saskaņā ar 1987. gada jūlija likumu Nr. 3030 tika skaidri noteiktas lielpilsētas un ila pašpārvalžu funkcijas.[2]

Nākamās piecas lielpilsētas
---------------------------

Laikā no 1986. līdz 1988. gadam, par lielpilsētām tika noteiktas Adana (1986), Bursa, Gaziantepa, Konja (1987) un Kajseri (1988). Bursa un Konja sastāvēja no trīs ilčēm, bet Adana, gaziantepa un Kajseri — no divām ilčēm.[2]

Pārējās lielpilsētas
--------------------

Tā kā Turcijas iedzīvotāju skaita dabiskais pieaugums ir diezgan straujš un ir izteikts urbanizēšanās process, veidojas vairākas citas lielas pilsētas. Līdz ar to, 1993. gadā tika noteiktas jaunas lielpilsētu pašvaldības: Antalja, Dijarbakira, Eskišehira, Erzuruma, Mersina, Izmita un Samsuna. Tajā pašā gadā tika pieņemti noteikumi Nr. 505, kas noteica, ka šo lielpilsētas pašpārvaldes reformējamas vairākās ilčēs līdz 2008. gadam. Antalja, Dijarbakira, Mersina un Izmita tika iedalītas trijās ilčēs, bet Eskišehira, Erzuruma un Samsuna — divās.

Pēc 1999. gada Izmitas zemestrīces Marmora jūras piekrastē, 2000. gadā šīm septiņām lielpilsētām pievienojās arī Adapazari ar trijām ilčēm.[2]

Lielpilsētas robežas noteikšana
-------------------------------

Saskaņā ar 2004. gada likumu Nr. 5216 noteikta jauna lielpilsētas robežu noteikšanas kārtība. Apdzīvotā vietā, lai saņemtu lielpilsētas statusu, jābūt vismaz 750 tūkstošiem iedzīvotāju. Līdz ar to, par lielpilsētu kļuva arī Stambulas metropolitēna zonā esošā Izmita. Ar likumu reglamentēta arī metropolitēna zonas robežas noteikšanas kārtība. Ila pašvaldības vadītājs (vali) nosaka centru, ap kuru noteiktā teritorijā jābūt noteiktam minimālajam iedzīvotāju skaitam:

* 50 km rādiusā — vismaz 2.000.000 iedzīvotāji;
* 30 km — 1.000.000 līdz 2.000.000;
* 20 km — 750.000 līdz 1.000.000.[2]

Lielpilsētu saraksts
--------------------

01 Adana

06 Ankara

07 Antalja

16 Bursa

21 Dijarbakira

25 Erzuruma

26 Eskišehira

27 Gaziantepa

33 Mersina

34 Stambula

35 Izmira

38 Kajseri

41 Izmita

42 Konja

54 Adapazari

55 Samsuna

Skatīt arī
----------

* Lielpilsēta
* Turcijas pilsētu uzskaitījums

Atsauces
--------

1. ↑  Turcijas konstitūcijas 127. pants: „Lielākajās apdzīvotajās vietās veidojamas neatkarīgas pašpārvaldes."
2. 1 2 3 4 5  tr:Büyükşehir Belediyeleri - informācija turku valodas Vikipēdijā.
**Līgumu par pilsonības piešķiršanu pret lieliniekiem karojošajiem brīvprātīgajiem** 1918. gada 29. decembrī noslēdza Vācijas vēstnieks (no 26. decembra) Augusts Vinnigs un Latvijas Pagaidu valdības vadītājs Kārlis Ulmanis. Līgumu noslēdza kritiskajās dienās pirms Rīgas krišanas Padomju Latvijas karaspēka varā, kad Pagaidu valdība meklēja jebkādas iespējas kaujasspējīgas armijas izveidei. Līguma negatīvās sekas bija nekontrolēta vācu algotņu ieplūšana Latvijā, kas 1919. gadā radīja daudzas no Latvijas brīvības cīņu krīzēm. Protestā pret līgumu, sociāldemokrāti 30. decembrī izstājās no Tautas padomes.

Līguma teksts
-------------

Rīgā, 1918. g. 29. decembrī

1. Latvijas Pagaidu valdība ir ar mieru pēc lūguma piešķirt pilnas Latvijas pilsoņu tiesības visiem ārzemju karavīriem, kas ne mazāk kā četras nedēļas piedalījušies brīvprātīgo korpusu cīņās par Latvijas atbrīvošanu no lieliniekiem. 

2. Latvijas pavalstnieki Baltijas vācieši iegūst tiesības iestāties Vācijas impērijas brīvprātīgo korpusos. Bez tam, nav iebildumu, ka Vācijas virsnieki un apakšvirsnieki tiek izmantoti kā instruktori Baltijas landesvēra rotās kampaņas laikā.

3. Pagaidu valdība garantē Baltijas vāciešiem saskaņā ar 7. decembra līgumu piešķirtās tiesības izveidot landesvēra sastāvā 7 nacionālās rotas un 2 baterijas arī tad, ja šī līguma 2. paragrāfs novestu pie vācbaltu armijas daļu pagaidu izformēšanas. Ja landesvērā palielinās latviešu rotu skaitu, tad proporcionāli palielinās arī vācu rotu skaitu.

4. Lai izpildītu l. paragrāfu, Pagaidu valdība apņemas vismaz reizi nedēļā piesūtīt sarakstus par pienākušajiem un aizgājušajiem brīvprātīgajiem. Uz minēto sarakstu pamata, līguma parakstītājas puses kopīgi izšķirs, kuri Vācijas pavalstnieki saskaņā ar 1. paragrāfu ir ieguvuši pilsoņa tiesības.

Parakstījuši, Augusts Vinnigs, Vācijas sūtnis Latvijā un Igaunijā. K. Ulmanis, Ministru prezidents, Fr. Paeglis. J. Zālītis. 
,

Atsauces
--------

1. ↑  «Dokumenti stāsta. 1988». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 20. novembrī.
2. ↑  «Kārļa Ulmaņa dzīve. 1978». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2017. gada 20. novembrī.
**"K.U."** ir latviešu grupas "U.K.", kas ir sadarbība starp "The Hobos" dalībniekiem Rolandu Ūdri un Egonu Kronbergu, 2005. gada novembrī iznākušais debijas albums. Tajā ir iekļautas 10 dziesmas latviešu, krievu, ķīniešu un čigānu valodās. Albums 2005. gadā ieguva divas Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvas - par pašu albumu (labākais pop albums) un tā dziesmu "Pekinā ir auksti" (labākā pop dziesma). Kā albuma priekšvēstnesis 2005. gada sākumā radio stacijās nonāca "U.K." pirmā dziesma "Tirgus", kurā grupa sadarbojās ar čigānu mūzikas ansambli "Ame Roma". Par nākamo radio singlu kļuva "Pekinā ir auksti", kas kļuva par "U.K." populārāko dziesmu. Albumā kā viesmākslinieki piedalījušies The Hobos dalībnieki Vilnis Krieviņš un Mārtiņš Burkevics, čigānu ansamlblis "Ame Roma", grupas "Caffe" dalībnieki Intars Busulis un Andis Grīva, kā arī Māris Muktupāvels un Gints Gaujenieks. Dziesmām "Pekinā ir auksti" un "Dievs" tika uzņemti videoklipi.

Dziesmu saraksts
----------------

Visu dziesmu mūzikas un teksta autors ir Rolands Ūdris, izņemot: 2. 7. 8. 10.- Rolands Ūdris/Arnis Ūdris; 9.- Rolands Ūdris/Madlēna Ūdre; 3.- Rolands Ūdris/Ieva Eihe.

1. "Rīta stunda" - 5:12
2. "Tirgus" - 5:16
3. "Pekinā ir auksti" (Pekiniešu suns) - 4:38
4. "Viss mierīgi" - 2:49
5. "Глюк" - 4:02
6. "Dievs" - 2:58
7. "Bezmiegs" - 4:30
8. "Ziemeļu puse" - 4:40
9. "Marihuana" - 4:56
10. "Suņa dziesma" - 3:40

Izpildītāji
-----------

### U.K.

* Rolands Ūdris - vokāls
* Egons Kronbergs - ģitāras, bass, balalaika (1. 4. 5. 8.), bandžo (4. 6.), mandolīna (1. 4. 7.), sintezatori (izņemot 4.), sitamo instrumentu programmēšana (izņemot 4. 10.).

### Viesmākslinieki

* "Ame Roma" - vokāls (2.)
* Māris Muktupāvels - akordeons (2. 4.), kokles (3.), dūdas (8.)
* Gatis Gaujenieks - ģīga (8.), pavadošais vokāls (3. 5. 9.)
* Intars Busulis - vokāls (6.)
* Andis Grīva - vokāls (6.)
* Mārtiņš Burkevics - pavadošais vokāls (3.)
* Vilnis Krieviņš - sitamie instrumenti (2. 5. 8.)
**"*Provide Hope*"** (no angļu valodas — 'ieviest cerību') bija ASV Gaisa spēku 1992. gadā sākta humanās palīdzības operācija, kuras gaitā Neatkarīgo Valstu Sadraudzības (NVS) dalībvalstīm (bijušās Padomju Savienības republikas, izņemot Baltijas valstis) tika piegādāta pārtika un zāles. Operācijas mērķis bija atbalstīt bijušās PSRS valstis to pārejā uz demokrātiju un tirgus ekonomiku.

Par operācijas uzsākšanu 1992. gada 23. janvārī paziņoja ASV valsts sekretārs Džeimss Beikers, tā tika sākta tā paša gada februārī. ASV Kongress piešķīra 100 miljonus ASV dolāru palīdzības sniegšanai NVS valstīm. Sākumā piegādēm tika izmantotas ASV Gaisa spēku lidmašīnas (C-5, C-130, C-141), vēlāk (operācija norisinājās vairākās fāzēs) — arī ASV Aizsardzības departamenta nolīgtās civilo lidsabiedrību lidmašīnas, kā arī kravas kuģi un sauszemes transportlīdzekļi. Daļu šīs humānās palīdzības veidoja pārpalikumi no Persijas līča kara krājumiem. Palīdzība tika piegādāta NVS valstu galvaspilsētās, kā arī reģionālajās pilsētās.

Humānās palīdzības sadali pašās NVS valstīs koordinēja Aizsardzības draudu mazināšanas aģentūras, Starptautiskās attīstības aģentūras, Lauksaimniecības departamenta darbinieki. "*Provide Hope*" iesaistījās ne tikai ASV, bet arī Vācija, Apvienotā Karaliste, Japāna.

1997. gada jūnijā operācijas ietvaros tika veikta 500. piegāde.

Atsauces
--------

1. ↑  «Humāns vai humanitārs?». *valodaskonsultacijas.lv*. Skatīts: 31.12.2021.
2. 1 2  Daniel L. Haulman. «Provide Hope». *Air Mobility Command Museum*. Skatīts: 31.12.2021.
3. ↑  «Гумпомощь бывшему СССР». *kommersant.ru*. 17.02.1992. Skatīts: 31.12.2021.
**Līgums** plašākā nozīmē ir ikkatra vairāku personu savstarpēja vienošanās par kādu tiesisku attiecību nodibināšanu, pārgrozīšanu, vai izbeigšanu. Līgums var apzīmēt saistības un tiesiskus darījumus starp valstīm, iestādēm, uzņēmumiem, organizācijām un personām uz noteiktu laikposmu. Līgums šaurākā Civillikuma nozīmē ir vairāku personu savstarpējs ar vienošanos pamatots gribas izteikums, kura mērķis ir nodibināt saistību tiesību.

Raksturojums Civillikumā
------------------------

Līgumu kārtība ir noteikta Civillikuma Ceturtā daļa, Saistību tiesības, Otrā nodaļā - Līgumi.
Civillikumā noslēgt līgumu nozīmē vienoties par līguma saistībām un noteikumiem un uzņemties ievērot un izpildīt nosacījumus. Lauzt līgumu parasti nozīmē pārtraukt līguma noteikumu izpildīšanu. Ir īpaši noteikumi par nomas un īres līgumiem, kā arī darba līgumiem. Civillikums arī nosaka izlīguma un dāvinājuma kārtību, kā arī aizdevumu, glabājuma un pirkuma līgumu noteikumus. Pastāv arī īpaši noteikumi laimes, pilnvarojuma un komisijas līgumiem. Ir īpaši papildinājumi likumos, kā piemēram, Likumā par dzīvojamo telpu īri.

Forma
-----

Tiesisku darījumu rakstiska forma ir noteikta Civillikumā. Komentāros par līgumiem ir skaidrota "oficiāla vienošanās" un "neoficiāla noruna". Līgums arī apzīmē dokumentu, kas nostiprina divu vai vairāku juridisku vai fizisku personu vienošanos. Lai līgumam (dokumentam) būtu "juridisks spēks" jābūt līguma nosaukumam, noslēgšanas vieta, datums, nosauktām līgumslēdzēju puses un līgumu tekstam. Līgumam nepieciešams ir priekšmets, darbība, kam ir mantiska vērtība. Līguma pusēm jābūt tiesībspējīgām un rīcībspējīgām. (Civillikuma 1405.pants)

Skatīt arī
----------

* Starptautisks līgums
* Sabiedriskais līgums
* Sadraudzības līgums
* Autortiesības (autortiesību licences līgums)
* Saistības
* Darba līgums

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. ↑  Civillikuma 1511. pants
2. ↑   Saistību tiesības
3. ↑   Likums par dzīvojamo telpu īri
4. ↑   Civillikuma Ceturtā daļa, Saistību tiesības, Piektā apakšnodaļa, Forma, 1473. pants
5. ↑  J. Kalējs; M. Ābele, Lietvedības pamati (1998) ISBN 978-9984-568-68-3
6. ↑  Līgumu sastādīšana, Skots Dž. Bērnems, (Pētergailis, Rīga, 1995) ISBN 9984-504-20-4:951767
7. ↑  Nesajaukt ar Sabiedrības līgumu (Civillikuma 2241.pants)
8. ↑   Archived 2012. gada 12. maijā, *Wayback Machine* vietnē. LR Labklājības ministrija - Darba līgums

Ārējās saites
-------------

* Archived 2004. gada 23. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. Eiropas Savienības līgumu likumu principi (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000263726
* LCCN: sh85031620
* GND: 4063270-2
* BNF: cb11950098f (data)
* NDL: 00565407

 |

 |
**Latvijas Komponistu savienība** ir Latvijas profesionāla sabiedriska organizācija, kas apvieno Latvijā un ārvalstīs dzīvojošus un strādājošus profesionālus komponistus un muzikologus.

Vēsture
-------

1889. gadā pie Rīgas Latviešu biedrības nodibināja RLB Mūzikas komisiju, viens no ierosinātājiem bija III Vispārīgo latviešu Dziedāšanas svētku (1888) virsdiriģents un komponists Ernests Vīgners. Līdz Pirmajam pasaules karam Mūzikas komisiju vadīja Andrejs Jurjāns un Jāzeps Vītols. 

Pēc Latvijas Republikas izveidošanas tika nodibinātas vairākas savstarpēji konkurējošas biedrības. 1923. gadā Vīgneru Ernests izveidoja Latvijas Komponistu biedrību, bet Jāzeps Vītols kopā ar komponistiem Jāni Zālīti, Jāni Mediņu, Alfrēdu Kalniņu un Emīlu Melngaili - Latvijas Skaņražu kopu. 
1938. gadā nodibināja Latvijas rakstu un mākslas kameru ar Mūzikas sekciju pie kuras izveidoja Latvijas mūzikas biedrību. Par biedrības priekšnieku pilnsapulce ievēlēja komponistu Jāni Kalniņu, par priekšnieka biedru - čellistu Alfrēdu Ozoliņu, par sekretāru – komponistu un diriģentu Rūdolfu Kripi, par biedrzini – komponistu Jēkabu Graubiņu. 

Pēc 1940. gada 17. jūnija Latvijas okupācijas Latvijas Mūzikas biedrību likvidēja, tās vietā 1941. gada pavasarī nodibināja LPSR Komponistu savienību, par kuras priekšsēdētāju iecēla Jāzepu Vītolu, par atbildīgo sekretāru Jēkabu Mediņu. Tās darbību atjaunoja 1944. gada 11. decembrī, kad par priekšsēdētāju iecēla Emilu Melngaili, bet par atbildīgo sekretāru – Nilu Grīnfeldu.

Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas 1991. gadā to pārdēvēja par Latvijas Komponistu savienību.

Vadītāji
--------

* Jāzeps Vītols (1941-1944)
* Emilis Melngailis (1944-1948)
* Jēkabs Mediņš (1948-1952)
* Ādolfs Skulte (1952-1956)
* Marģeris Zariņš (1956-1968)
* Ģederts Ramans (1968-1984)
* Pauls Dambis (1984-1989)
* Juris Karlsons (1989-1993)
* Arturs Maskats (1993-1996)
* Leons Amoliņš (1996-2004)
* Uģis Prauliņš (2004-2009)
* Gundega Šmite (2009-2012)
* Dace Bluķe (2012-2015)
* Indra Riše (2015-2017)
* Anitra Tumševica (2017-2019)
* Rolands Kronlaks (2019)

Atsauces
--------

1. ↑  «LKS statūti». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2013. gada 17. februārī.
2. ↑  «Oļģerts Grāvītis. Komponistu savienības vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2013. gada 17. februārī.