recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Lanao ezers** (filipīniešu: *Lawa ng Lanao*, angļu: *Lanao Lake*, maranavu: *Ranao* vai *Ranaw*) ir saldūdens ezers Filipīnās, Mindanao salas lielākais, kā arī valsts dziļākais un otrs lielākais ezers. Viens no senākajiem pasaules ezeriem — tas pildīts ar ūdeni vismaz 2 miljonus gadu. Ezerdobe veidojusies tektoniski-vulkāniskā procesā aizsprostojot ieplaku starp divām kalnu grēdām. Ezerā ietek vairākas upes, lielākās no kurām ir Ramaina, Taraka, Gata un Masiu, bet iztek Agusa uz Boholas jūras Iliganas līci ziemeļos. 1950. gados sākās hidroelektrostaciju kaskādes izbūve uz iztekošās Agusas, bet 1978. gadā Maravi pilsētā pie Agusas iztekas tika uzbūvēts ezera līmeni regulējošs dambis ar hidroelektrostaciju *Agus I*, faktiski pārvēršot ezeru par HES ūdenskrātuvi. Ezerā četras salas, lielākā no kurām ir Nusa.

Ezera nosaukums ap to dzīvojošo maranavu valodā nozīmē ‘ezers’ un no tā atvasināts pašas tautas nosaukums, kas nozīmē ‘ezera ļaudis’. 1965. gadā ezeru oficiāli pārdēvēja par **Sultāna Alonto ezeru**, bet 1972. gadā tam tika atgriezts vēsturiskais nosaukums.

Atsauces
--------

1. ↑  Christopher M. Free. Ancient lakes of the world

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lanao ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Pulicera balva** (angļu: *Pulitzer Prize*) ir viena no prestižākajām balvām ASV, ko pasniedz žurnālistikā, literatūrā, mūzikā un dramaturģijā.

Balva tika izveidota pēc ungāru izcelsmes mediju magnāta Džozefa Pulicera, kurš nomira 1911. gadā, atstātā testamenta. Balvas fondam viņš novēlēja 2 miljonus dolāru. Pulicera balva tiek piešķirta saskaņā ar Kolumbijas Universitātes komitejas lēmumu. Balvas piešķiršana notiek kopš 1917. gada, katra gada maija pirmajā svētdienā. Uzvarētāji nominācijā tiek paziņoti jau aprīlī. Komiteja pati nemeklē darbus, respektīvi, kandidāti tiek pieteikti un par katru kandidātu ir jāiemaksā 50 dolāri. Prēmijas, ko piešķir nominācijas uzvarētājam, apmērs ir 10 tūkstoši dolāru. Kopā ar naudas prēmiju žurnālists iegūst arī sertifikātu. Nominācijā *Par kalpošanu sabiedrībai* tiek piešķirta zelta medaļa. Medaļu iegūst laikraksts, bet pašā nominācijā var būt pieminēts arī raksta vai rakstu sērijas autors (autori).

Kopumā ir 21 nominācija. Lielākā daļa nomināciju ir žurnālistikas jomā, precīzāk, 14 nominācijas. Tajās ir iekļautas nominācijas, piemēram, par *Par meistarību*, *Par starptautisko reportāžu*, *Par ziņu fotogrāfiju* un citas. Sešas kategorijas ir literatūras jomā, bet viena mūzikas jomā. Turklāt pastāv arī speciālās balvas dažādās jomās. Visvairāk Pulicera balva piešķirta tādiem izdevumiem kā *The New York Times*, *The Wall Street Journal* un *The Washington Post*. Kopš 2006. gada Pulicera balvu var saņemt arī izdevumi, kas publicēti elektroniskā veidā. Pirmais elektroniskais izdevums tika apbalvots 2010. gadā. Vienīgais latvietis, kas ir ieguvis Pulicera balvu, ir Ēriks Hills.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pieteikuma anketa». pulitzer.org (angliski). Skatīts: 2010. gada 5. augustā.
2. ↑  «Pulicera balvu pirmo reizi iegūst interneta izdevums». tvnet.lv. 2010-04-13. Skatīts: 2010. gada 5. augustā.
3. ↑  «Leģendāru personību mednieks». *Latvijas Vēstnesis*. 2006-05-26. Skatīts: 2010. gada 5. augustā.[novecojusi saite]
4. ↑  «Erik Hill». viscom.ohiou.edu (angliski). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. jūnijā. Skatīts: 2010. gada 5. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pulicera balva***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85108985
* GND: 4129243-1
* NKC: ph115063

 |

 |
**Meri Arabidze** (gruzīnu: მერი არაბიძე; dzimusi 1994. gada 25. februārī Samtredijā) ir Gruzijas starptautiskā lielmeistare šahā (2012).

Biogrāfija
----------

Trīs reizes uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātos: 2004. gadā U10 vecuma kategorijā, 2006. gadā U12 vecuma kategorijā un 2008. gadā U14 vecuma kategorijā. Tāpat trīs reizes uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionātos: 2004. gadā U10 vecuma kategorijā, 2005. gadā U12 vecuma kategorijā un 2011. gadā U18 vecuma kategorijā. 2014. gadā uzvarējusi Maskavas šaha festivāla *Moscow Open* G turnīrā, kurā spēlējušas tikai studentes. 2019. gadā uzvarējusi Gruzijas sieviešu šaha čempionātā. 2023. gada februārī izcīnījusi 3. vietu Gruzijas sieviešu šaha čempionātā.

2015. gadā Sočos piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas, kurā 1. kārtā uzvarējusi Elizabetu Pēcu, 2. kārtā uzvarējusi Janjetu Marrero Lopesu, 3. kārtā uzvarējusi Viktoriju Čmilīti, bet ceturtdaļfinālā zaudējusi Dronavalli Hārikai.

2020. gada augustā izcīnījusi 2. vietu Gruzijas sieviešu šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojusies 36. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā sievietēm.

2023. gada martā Melnkalnē uzvarējusi Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.

2024. gada februārī izcīnījusi 3. vietu Gruzijas sieviešu šaha čempionātā.

Pārstāvējusi Gruzijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 2 reizes (2018, 2022). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2022) un bronzas (2018) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 3 reizes (2013-2015, 2019). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2019) un bronzas (2015) medaļas;
* Pasaules komandu šaha čempionātos piedalījusies 4 reizes (2015, 2019, 2021, 2023). Komandu vērtējumā izcīnījusi 2 zelta (2015, 2023) un 2 bronzas (2019, 2021) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (2015) un bronzas (2015) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā Arabidzei piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2012. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. 2014. gadā saņēmusi starptautiskā meistara nosaukumu vīriešiem (IM).

Atsauces
--------

1. ↑  Moscow-Open 2014 G
2. ↑  GEO Women 76th Ch
3. ↑  Georgian Women 80th Championship
4. ↑  2015 FIDE Knockout Matches
5. ↑  GEO Women 77th Ch
6. ↑  2021 FIDE Chess.com Women's Grand Swiss
7. ↑  23rd European Women Chess Championship
8. ↑  GEO Women 81st Ch
9. ↑  44th Olympiad Chennai 2022 Open
10. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Meri Arabidze
11. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Meri Arabidze
12. ↑  Title Applications (WGM): Arabidze, Meri
13. ↑  Title Applications (IM): Arabidze, Meri

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Oslo lidosta** (norvēģu: *Oslo lufthavn*) ir Norvēģijas starptautiska lidosta Gardermūenē, Vikenes filkē, 35 kilometrus uz ziemeļiem no valsts galvaspilsētas Oslo. Tā tika atklāta 1998. gada 8. oktobrī. Lidsabiedrību *Flyr*, *Norse Atlantic Airways*, *Norwegian Air Shuttle*, *Scandinavian Airlines* un *Widerøe* bāzes lidosta.

No Oslo lidostas pieejami 30 tiešie lidojumi Norvēģijā un apmēram 130 lidojumi visā pasaulē. 2020. gadā kopumā tika apkalpoti vairāk nekā 9 miljoni pasažieru (2019. gadā — 28,6 miljoni), pēc pasažieru skaita — otra lielākā lidosta Skandināvijā. Lidostu ar Oslo pilsētu savieno ātrgaitas dzelzceļš (pieejams *Flytoget* ekspresvilciens). Apmēram 70% pasažieru nokļūšanai lidostā un no pilsētas uz lidostu izmanto sabiedrisko transportu, kas ir viens no augstākajiem rādītājiem pasaulē.

Atsauces
--------

1. ↑  Avinor. «Rekordhøy kollektivandel i tilbringertransporten til Oslo Lufthavn» (norvēģu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 23. augusts. Skatīts: 2016. gada 19. aprīlis.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Oslo lidosta***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
**Sverdrups** (**Sv**) ir okeanogrāfijā izmantota ūdens plūsmas mērvienība, ko lieto okeāna straumju mērījumiem un ir vienāda ar 106 kubikmetriem sekundē (0.001 km3/s). Nosaukta par godu norvēģu okeanogrāfam un polārpētniekam Harallam Sverdrupam. Sverdrups ir ārpus SI sistēmas mērvienība, kurā ar *Sv* apzīmē zīvertus.

Visu Zemes upju summārā noplūde okeānā ir ap 1 Sv, Golfa straumes plūsma mainās no 30 Sv pie Floridas līdz 150 Sv 55° rietumu garumā, bet Rietumvēju straumes plūsma vidēji ir 125—147 Sv.

Atsauces
--------

1. ↑  - The National Oceanographic Partnership Program's Arhivēts 2011. gada 28. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. Okeānu straumju mājaslapa
2. ↑  «Ecoworld: "Sverdrups & Brine"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 20. janvārī. Skatīts: 2017. gada 12. augustā.
3. ↑  «Joanna Gyory, Arthur J. Mariano, Edward H. Ryan: "The Gulf Stream"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 28. aprīlī. Skatīts: 2013. gada 16. februārī.
**Vēja auza** (latīņu: *Avena fatua*) ir mainīga izskata augu suga graudzāļu dzimtā. Suga ir izcēlusies Vidusjūras apvidus austrumu daļā, taču suga ir plaši ieviesusies Eirāzijā, tostarp visā Latvijas teritorijā.

Atsevišķi eksemplāri un skrajas grupas aug labības sējumos, nezālienēs, gar ceļiem un dzelzceļiem un dažādos uzbērumos.

Apraksts
--------

Vēja auza ir viengadīgs, 40—120 cm garš lakstaugs. Tam ir stāvs, kails stiebrs. Lapas ir kailas, bez austiņām, mēlīte smaila, 0,2—0,4 cm gara, gals zobains. Apakšējo lapu maksts ir apmatota. Ziedi ir izvietoti plašā skarā ar nokareniem zariem. Skaras zari uz visām pusēm. Vārpiņas šauras, garas un slaidas, 1,5—2,5 cm garas. Ziedi parasti 3, graudi viegli izbirst. Vārpiņas ass un zieda plēksnes klātas ar gariem, dzeltenbrūniem matiņiem. Vārpiņas plēksnes apmēram vienādas. Ārējā zieda plēksne garāka nekā iekšējā, gals divzobains. Akots 1,5—3 cm garš, lauzīts, tumšs. Auglis ir plēksnēs ieslēgts, 1—2 cm garš grauds. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «vēja auza - Avena fatua L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-10-21.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vēja auza***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Erudīcija** (angļu: *erudition*; latīņu: *eruditio*) ir cilvēka spēja uzrādīt mācīšanās rezultātā iegūtas apjomīgas zināšanas dažādās jomās. Cilvēkus, kam piemīt šāda spēja, mēdz raksturot kā erudītus. Erudīciju sekmē tādas īpašības kā teicama atmiņa, iekšējā motivācija zināšanu apguvei (piemēram, zinātkāre), kā arī metodiska informācijas apkopošana.

Erudīciju nereti saista tieši ar konkrētu faktu iegaumēšanu un atcerēšanos. 18.gadsimta vidū franču intelektuālis, viens no apgaismības kustības spilgtākajiem pārstāvjiem Žans Lerons Dalambērs erudīciju definēja kā "zināšanas par faktiem". Erudīcija ir priekšnosacījums, lai kļūtu par polimātu — cilvēku ar plašām zināšanām, kurš tās spēj izmantot sarežģītu problēmu risināšanā.

Atsauces
--------

1. 1 2  Frédéric Darbellay. «Toward a renewal of the erudite tradition: Interdisciplinarity, polymathy, and "in-disciplinarity"», 2021.
2. ↑  Matytsin, Anton M. (2022-06). "Enlightenment and Erudition: Writing Cultural History at the Académie des inscriptions" (en). *Modern Intellectual History* 19 (2): 323–348. doi:10.1017/S1479244321000068. ISSN 1479-2443.

Ārējās saites
-------------
**Rāms Varans Jādavs** (*राम वरण यादव*; *Ram Baran Yadav*; dzimis 1948. gada 4. februārī) ir Nepālas politiķis, ārsts. Pēc republikas pasludināšanas 2008. gadā viņš kļuva par pirmo Nepālas prezidentu. Agrāk Jādavs divas reizes ir bijis veselības ministrs; no 2006. līdz 2008. gadam viņš bija Nepālas kongresa partijas ģenerālsekretārs.

Biogrāfija
----------

Rāms Varans Jādavs piedzima 1948. gada 4. februārī Dhanusas apriņķa Sapāi ciemā. 

Jādavs politisko darbību sāka, kad bija medicīnas students Kalkutas Universitātē. Studējot Kolkatā, Indijā, viņš tikās ar Nepālas politiķiem, piemēram, Višvešvaru Prasadu Koiralu, Ganešmanu Singhu, Suvarnu Šamseru Ranu, Pušpu Lalu Šresthu un Saroju Koiralu, kuri tajā laikā atradās trimdā Indijā. Šo līderu ietekmē Jādavs ienāca politikā.

Vairākus gadus praktizējot par ārstu Džanakpurā, Jādavs iesaistījās politikā kā aktīvs Nepālas Kongresa partijas biedrs. 1980. gadā notikušā referenduma laikā viņš aktīvi piedalījās kustībā par daudzpartiju demokrātiju Nepālā. No 1980. līdz 1982. gadam viņš bija pirmā ievēlētā Nepālas premjerministra Koiralas personīgais ārsts.

Jādavs deviņus mēnešus atradās ieslodzījumā, līdz daudzpartiju demokrātiskā režīma atjaunošanai Nepālā 1990. gadā. Viņš divas reizes (1999. un 2008. gadā) tika ievēlēts Pārstāvju palātā no Nepālas Danusas apgabala 5. vēlēšanu apgabala. No 1991. līdz 1994. gadam Jādavs bija veselības ministrs. Viņš atkal pārņēma Veselības ministrijas vadību no 1999. līdz 2001. gadam.

Jādavs pildīja dažādus pienākumus Nepālas Kongresa partijā. Viņš 15 gadus bija Centrālās darba komitejas loceklis, kā arī parlamentārās padomes loceklis un partijas disciplīnas komitejas loceklis. No 2006. līdz 2008. gadam viņš bija Nepālas Kongresa ģenerālsekretārs

2007. gada maijā Jādava mājai Džanakpurā uzbruka *Janatantrik Terai Mukti Morcha* (*JTMM*) kaujinieki. Viņi pie mājas izlika paziņojumu par konfiskāciju un bumbas ievietošanu, pacēla pie tās karogus.

Jādavs tika ievēlēts 2008. gada aprīļa Pārstāvju palātas vēlēšanās.

2008. gadā Rāms Varans Jādavs kandidēja pirmā Nepālas prezidenta vēlēšanās. Pēc pirmās vēlēšanu kārtas apturēšanas 6. jūlijā tika rīkota otrā kārta. 21. jūlijā viņš saņēma 308 no 590 Pārstāvju palātā nodotajām balsīm, pārspējot Nepālas Komunistiskās partijas (maoistu) virzīto Ramu Radžu Prasadu Singhu. Jādavs prezidenta zvērestu nodeva 23. jūlijā.

2015. gadā viņu prezidenta amatā nomainīja Bidhja Devi Bhandari, kura pārstāvēja Nepālas komunistisko partiju (apvienoto marksistu ļeņinistu).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rāms Varans Jādavs***.
* Ram Baran Yadav, President of Nepal prabook.com

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis:Giridža Prasads Koirala(amata pienākumu izpildītājs) | **Nepālas prezidents**2008 — 2015 | Pēctecis:**Bidhja Devi Bhandari** |

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 106891625
* LCCN: no2010009404
* ISNI: 0000 0000 7635 7509
* GND: 1034996746
* SUDOC: 194606627

 |

 |
**Magdala** (ivritā: ‏מגדל‏‎, arābu: قرية المجد‎, arī **Migdala**) bija sena Galilejas pilsēta mūsdienu Izraēlas teritorijā, Bībelē minēta kā Marijas Magdalēnas dzimtā pilsēta.

Vārds Magdala aramiešu valodā nozīmē ‘skaists’, ‘varens’ vai ‘tornis’, ivritā *migdal* — ‘tornis’. Talmūdā šī pilsēta tiek saukta "Magdal Nunaja", kas nozīmē "zivju tornis", bet Marka evaņģēlijā — "Dalmanuta". Ar vārdu Magdala Jaunajā Derībā pilsēta tiek minēta Mateja evaņģēlijā: "Un Viņš tos ļaudis atlaidis, kāpa laivā un nāca uz Madaļas robežām." (jaunajā tulkojumā "Magadanas robežās").

Pilsēta atradās Kinnereta ezera (zināma arī kā Galilejas jūra un Tiberija ezers) krastā, auglīgā Kinnereta līdzenuma dienvidu galā, bijušās Naftaļa cilts apgabalā, netālu no Kapernaumas.

Mūsdienās blakus vēsturiskajai Magdalai atrodas arābu ciems Almadždala un ebreju apmetne Migdala.

Vēsture
-------

### Romas periods

Gustavs Dalmans raksta par Magdalu, ka "šī bija pati nozīmīgākā pilsēta ezera rietumu krastā, kura maksāja lielu nodokļu daļu [...], līdz kamēr Hērods Antipa neuzcēla blakus pilsētu Tiberiju." 2009. gadā tika atrastas Romas perioda Magdalas sinagogas paliekas, kas datējamas ar 50. gadu pr.Kr. un 100. gadu. Galvenās zāles sienas (120 m²) bija izrotātas ar košām freskām, bet iekšpusē bija uzstādīts akmens bloks ar izkaltu septiņžuburu menoras attēlu.

### Bizantijas periods

Magdalas atzīšana kā Marijas Magdalēnas dzimšanas vietu parādījās tekstos, kas datēti ar 6. gadsimtu.

### Agrais musulmaņu periods

8. un 10. gadsimtā kristiešu avoti piemin baznīcu ciematā, kas vienlaicīgi bija Marijas Magdalēnas nams, kur Jēzus izdzina no viņas dēmonus. Anonīmi uzrakstītā "Konstantīna dzīve" stāsta, kā imperatore Helēna 4. gadsimtā atrada Marijas Magdalēnas namu un tā vietā uzcēla baznīcu.

### Krustnešu periods

Kristiešu svētceļnieki, kas 12. gadsimtā devās uz Palestīnu, piemin Magdalu, taču nemin, ka tur būtu kāda baznīca.

### Mamļuku periods

Mamļuku valdīšanas laikā 13. gadsimtā avoti norāda, ka baznīca nebija nojaukta, bet pārveidota par zirgu stalli. 1283. gadā Sionas Kalna Burhars (angl. — "Burchard of Mount Sion") ziņoja par to, ka iegāja Marijas Magdalēnas namā ciemā, bet pēc 10 gadiem Rikoldo da Montekroče ar prieku paziņoja, ka baznīca un nams vēl joprojām atrodas vietā.

### Mūsdienas

Mūsdienās senās Magdalas vietā notiek arheoloģiskie izrakumi. Ezera krastā ir uzcelta mūsdienīga katoļu garīgā centra ēka, kur altāra daļā ir uzstādīta senas laivas rekonstrukcija ar krustveida buru. Pa zāles perimetru izvietoti apustuļu attēli, ieskaitot Jūdu Iskariotu.

Atsauces
--------

1. ↑  Marka evaņģēlijs. 8:10
2. ↑  Mateja evaņģēlijs. 15:39
Plejādes jeb Sietiņš
**Plejādes** jeb **Sietiņš** ir spoža vaļēja zvaigžņu kopa Vērša zvaigznājā. Viena no nedaudzajām ar neapbruņotu aci novērojamām vaļējām zvaigžņu kopām.

Novērošanas vēsture
-------------------

Ziemeļu puslodē tās vislabāk ir redzamas ziemā, kamēr dienvidu puslodē — vasarā. Pasaules tautas šo zvaigžņu kopu ir novērojušas jau sirmā senatnē. Plejādes piemin jau Homērs "Iliādā" un "Odisejā". Sengrieķu mitoloģijā tās simbolizēja titāna Atlanta septiņas meitas, jo tieši septiņas zvaigznes Plejādēs ir novērojamas ar neapbruņotu aci. Īpaša nozīme Plejādēm bija maiju kultūrā, kur viens no kalendāriem balstījās tieši uz Plejāžu redzamo kustību.

Sietiņš ir pieminēts arī Latvju dainās:

|  |
| --- |
| Dievs dodi kungam to dienu redzèt,
Ko māte redzeja, aukledama:
Sietiņš nogāja, auseklis uzlēca,
Vēl māte sēdeja, man' aukledama. |
| *3018, Krājums: Barona un Brīvzemnieka krājums* |

Vēsturiskajā laikā Plejādes savā miglāju katalogā iekļāva franču astronoms Šarls Mesjē, piešķirot numuru M45.

Īpašības un raksturlielumi
--------------------------

### Spožākās zvaigznes

Septiņas spožākās kopas zvaigznes ir Alkione, Atlass, Elektra, Maija, Merope, Taigeta un Plejona.

### Attālums

Dažādā laikā tika doti dažādi vidējie attālumi līdz šai zvaigžņu kopai. Pašlaik pieņem, ka vidējais attālums ir 440 gaismas gadi, jeb 135 parseki.

### Zvaigžņu skaits

Ideālos apstākļos ar neapbruņotu aci var saskatīt četrpadsmit zvaigznes. Bet zināmo zvaigžņu skaitu ir strauji palielinājusi novērošanas tehnikas attīstība. Pašreiz tas tiek lēsts uz apmēram 500 zvaigznēm, starp kurām ir liels skaits zemas temperatūras brūno punduru.

Ārējās saites
-------------

* Informācija un attēli (Kalgari universitāte)
* Informācija par Plejādēm SEDS mājaslapā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 237301763
* GND: 4174907-8

 |

 |
Šis raksts ir par dzelzceļa staciju Skanstes apkaimē. Par citām jēdziena **Rīgas Preču stacija** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Rīga Preču I** bija dzelzceļa kravas stacija Rīgā, Skanstes apkaimē. Tā aizņēma teritoriju starp Pulkveža Brieža, Hanzas un Skanstes ielām. Tajā bija plašs sliežu ceļu parks vilcienu pieņemšanai, nosūtīšanai, vagonu šķirošanai, preču pagalms, iekraušanas un izkraušanas ceļi, kravas platformas un noliktavu ēkas. Stacijas ceļus un ēkas nojauca 2009. gadā, lai atbrīvotu vietu finanšu darījumu kvartālam. 2016. gadā šeit tika uzsākta jauna pilsētas kvartāla "New Hanza City" būvniecība. Kā pirmās tika uzbūvētas Mihaila Tāla iela un Gustava Kluča iela.

2018. gada februārī jaunā kvartāla attīstības projekts koriģēts ABLV bankas pašlikvidācijas dēļ. Šobrīd teritorijā uzcelts kultūras centrs Hanzas Perons.

Vēsture
-------

1903. gadā no Brasas—Rīgas-Krasta līnijas (toreiz tas bija atzarojums uz Andrejsalas elevatoru) 2. kilometra Ganību posteņa izbūvēja vēl vienu 2 km garu atzaru, kura galā iekārtoja Rīgas Preču staciju. Padomju laikā staciju dēvēja par 1. Preču staciju, lai atšķirtu no 2. Preču stacijas, kas atradās starp Jāņavārtiem un Aconi. Mūsdienās pēdējo sauc vienkārši par Rīgas Preču staciju. Agrāk arī tagadējo Torņakalna stacijas B parku sauca par Rīgas 3. Preču staciju.

Pēc stacijas nojaukšanas bija arī projekts ierīkot šeit otru pasažieru staciju un autoostu. Mūsdienās saglabāta vēsturiskā dzelzceļa noliktavas ēka Hanzas un Pulkveža Brieža ielas stūrī, kas pārbūvēta par multifunkcionālu kultūras centru.

2019. gada 17. augustā stacijas vietā tika atklāts kultūras un izklaides centrs "Hanzas perons".

Ārējās saites
-------------

* Ganību placis Rīgā, kas gaida 160 miljonus eiro
* Preču stacijas teritorija 2008. gadā (krieviski)

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgas Preču stacijas teritorija PSRS ģenerālštāba kartē
2. ↑  Topošais "New Hanza City" kvartāls – pilsēta pilsētā ar 7 jaunām ielām
3. ↑  ««ABLV Bank» sabrukums pārvelk svītru Skanstes apkaimes projektam; Laikmetīgās mākslas muzejs - apturēts». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 25. maijā. Skatīts: 2018. gada 28. februārī.
4. ↑  «FOTO: Kā pārtop vecā stacija Hanzas ielā». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2020-02-19.
5. ↑  Iekustējies Skanstes stacijas projekts[novecojusi saite]
6. ↑  «Rekonstruēs bijušo Rīgas Preču stacijas noliktavas ēku New Hanza City». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 16. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 6. janvārī.
7. ↑  Rīgas Preču stacija
8. ↑  «Iepazīstina ar kultūras un izklaides centru "Hanzas Perons"». TVNET. Skatīts: 2019. gada 18. augusts.
**Eižens Počs** (dzimis 1939. gadā) ir bijušais PSRS diplomāts un Latvijas PSR sabiedriskais darbinieks. Latvijas PSR ārlietu ministrs (1989—1990).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1939. gadā Antona Poča ģimenē. 1970. gadā sāka darboties Padomju Savienības diplomātiskajā dienestā, bija PSRS vēstniecības ASV pirmais sekretārs, tad PSRS ģenerālkonsuls Indonēzijā.
Atmodas kustības laikā 1989. gadā viņu iecēla par Latvijas PSR ārlietu ministru.
1990. gada 22. maijā viņu atlaida no amata un par LR ārlietu ministru kļuva Jānis Jurkāns.
No 1990. gada 14. augusta līdz 1992. gada 31. decembrim Eižens Počs bija PSRS, tad Krievijas Federācijas vēstnieks Zambijas Republikā.

1993. gada 12. martā viņš bija viens no paziņojuma "Mūsu sāpe — Latvija" parakstītājiem, aicinot balsot 5. Saeimas vēlēšanās par "Republikas platformu".
6. Saeimas vēlēšanās 1995. gadā nesekmīgi kandidēja no Latvijas Vienības partijas saraksta. Tajā pašā laikā strādājis par Latvijas Universitātes Starptautisko attiecību institūta lektoru un SIA "Livingstons" direktoru. Vēlāk darbojies privātajā biznesā.

2023. gadā publicējis atmiņu krājumu "Počs PSRS un Latvijas diplomātijas gaiteņos". Precējies, ir divas meitas.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas PSR bija Ārlietu ministrija. Patiešām bija?! ARNIS KLUINIS neatkariga.nra.lv 05.09.2021.
2. ↑  vestnesis.lv. «Latvijas Vienības partija - Latvijas Vēstnesis». *www.vestnesis.lv* (latviešu). Skatīts: 2024-01-09.
3. ↑  «Počs PSRS un Latvijas diplomātijas gaiteņos». *www.janisroze.lv* (latviešu). Skatīts: 2024-01-09.
4. ↑  Ina Eglīte. «Eižens Počs - tikai Andrim Jakubānam un Ērikam Hānbergam». *Neatkarīgā Cīņa*, 1993-02-10. 1.–2. lpp.[novecojusi saite]
Šis raksts ir par 1945. gadā dzimušu futbolistu. Par citām jēdziena **Laizāns** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Laimonis Laizāns** (dzimis 1945. gada 30. janvārī Rīgā, miris 2020. gada 16. novembrī) bija latviešu PSRS futbola vārtsargs, kurš spēlēja FK Daugava Rīga un Maskavas "Torpedo" klubos. Viņš tiek uzskatīts par vienu no visu laiku labākajiem Latvijas futbola vārtsargiem.

Spēlētāja biogrāfija
--------------------

Kad Laizāns vēl bija skolēna vecumā, viņu uz futbola treniņiem uzaicināja pazīstamais futbola treneris Vadims Ulbergs. Iesākumā Laizāns spēlēja laukuma spēlētāja pozīcijā, bet īpaši ne ar ko neizcēlās. Tas mainījās pēc spēles, kur viņam nācās aizvietot vārtsargu. Kopš tās spēles viņš regulāri spēlēja vārtos, lai arī sākumā viņam pašam gribējās gūt vārtus.

Tajā laikā vairums sportistu Latvijā spēlēja gan futbolu, gan hokeju, līdz 1965. gadā Laizāns nolēma veltīt visu savu karjeru futbolam.

Pēc pāris sezonām FK Daugava Rīga sastāvā viņš saņēma vairākus piedāvājumus no PSRS Augstākās līgas klubiem. Viņš izvelējās pievienoties Maskavas "Torpedo", kurā spēlēja Valentīns Ivanovs un Eduards Streļcovs. Pirmajā sezonā Laizāns aizvadīja 25 spēles, ielaižot 16 vārtus. Bet ziemā, spēlējot hokeju, viņš guva savainojumu, kas pārsvītroja viņa izredzes spēlēt augstākajā līmenī, tāpēc viņš atgriezās Daugavā, kur viņš spēlēja līdz 1976. gadam. Pēc tam viņš vairākus gadus spēlēja FK Alfa Latvijas PSR čempionātā.

Miris 2020. gada 16. novembrī 75 gadu vecumā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vārtsargi — lieliskie savādnieki». *sporto.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 23. janvārī. Skatīts: 2020. gada 18. novembrī.
2. ↑  «Laizāna statistika Padomju līgās». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 19. jūlijā. Skatīts: 2009. gada 3. aprīlī.
3. ↑  Miķelis Rubenis. Latvijas futbola vēsture, 2000, lpp.109-111
4. ↑  «Mūžībā devies izcilais vārtsargs Laimonis Laizāns». *lff.lv*. 2020. gada 17. novembrī. Skatīts: 2020. gada 18. novembrī.
**Boleslaveca** (poļu: *Bolesławiec*), vēsturiski arī Bunclava (vācu: *Bunzlau*)) ir pilsēta Polijas dienvidrietumos, Lejassilēzijas vojevodistē, uz ziemeļiem no Jeleņa Guras pie Bobras upes. Sens keramikas ražošanas centrs (*Bunzlauer* keramika). Pilsētā atrodas Polijas armijas kara bāze (23. Silēzijas Artilērijas brigāde , *23 Śląska Brygada Artylerii*).

Vēsture
-------

Pirmoreiz rakstos minēta 1201. gadā. Viduslaikos ap pilsētu bija uzcelti aizsardzības mūri, kuri daļēji saglabājušies. Smagi cieta husītu karu laikā. No 1522. gada - viens no reformācijas centriem. Līdz 1945. gadam - Vācijas sastāvā, pēc Otrā pasaules kara pilsētas vācu iedzīvotāji tika padzīti, bet pilsētā iebrauca poļi, kuri paši bieži bija pārcēlušies no PSRS ieņemtajiem apgabaliem. Sociālistiskās Polijas laikā pilsētā bija viena no lielākajām PSRS kara bāzēm.

1813. gada 28. aprīlī Boleslavecā (Bunclavā) slimības dēļ mira krievu feldmaršals Mihails Kutuzovs. Vācu dzejnieka Martīna Opica (*Martin Opitz*, 1597 - 1639) un poļu tenisista Lukaša Kubota (*Łukasz Kubot*, 1982 - ) dzimtā pilsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 3 oktobris 2022.
2. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 115. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Boleslaveca***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 123881703
* LCCN: n86125969
* GND: 5057085-7
* NKC: ko2010573905

 |

 |
**Svētais Francisks Ksaverijs** (latīņu: *Franciscus Xaverius*, basku: *Frantzisko Xabierkoa*, portugāļu: *Francisco Xavier*, spāņu: *Francisco Javier*), īstajā vārdā **Francisko Jacu Aspilikueta** (basku: *Frantzisko Jatsu Azpilikueta*); dzimis 1506. gada 7. aprīlī, miris 1552. gada 3. decembrī) bija Navarras izcelsmes jezuīts, kurš Portugāles karaļa uzdevumā nodarbojās ar kristietības sludināšanu Azijā. Katoļu svētais un viens no jezuītu ordeņa dibinātajiem.

Dzimis augstmaņu ģimenē Navarras karalistē. No 1525. gada studēja Parīzē, Sv. Barbaras koledžā (*Collège Sainte-Barbe*). Bija sešu Ignācija no Lojolas studentu starpā, kuri 1534. gada 15. augustā Monmatrā nodibināja jezuītu ordeni. Vēlāk Portugāles karalis Žoao III iecēla Francisku par nunciju Portugāļu Indijā, un 1541. gada 7. aprīlī Francisks no Lisabonas devās uz Indiju.

1542. gada 6. maijā viņš sasniedza Goa, Portugāles Indijas galvaspilsētu, kur izvērsa aktīvu darbu baznīcas nostiprināšanā un baznīcas sekotāju rindu palielināšanā. Uzraudzīja apmēram 40 baznīcu būvniecību Indijas dienvidrietumu piekrastē. Vēlāk devās apustuliskajos braucienos. 1454. gadā sasniedza Portugāļu Malaku (tagad Malaizijā), tālāk dodamies uz Moluku salām (tagad Indonēzijā), kuras sasniedza 1546. gadā, vēlāk atgriezdamies Goa. 1549. gadā ieradās Japānā, nodibinādams šeit jezuītu misiju. 1552. gadā Francisks atgriezās Goa. Tajā pašā gadā Ksavjers atkal devās ceļā, šoreiz uz Ķīnu. Tā arī nesasniedzis kontinentālo Ķīnu 1552. gada 3. decembrī Francisks pēkšņi mira.

Par godu Svētajam Franciskam Ksaverijam katoliskajās zemēs populārs ir vīriešu vārds Havjers, Ksavers, Ksaverijs un tamlīdzīgi vārdi.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Francisks Ksaverijs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Katoļu enciklopēdijas raksts (angliski)
* Pareizticīgo enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Franciskam Ksaverijam veltīta lapa Arhivēts 2013. gada 9. martā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski), (spāņu), (basku valodā)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 51717999
* LNB: 000203174
* LCCN: n50072225
* ISNI: 0000 0001 2101 3028
* GND: 118535021
* SELIBR: 366187
* SUDOC: 029305837
* BNF: cb12096006t (data)
* BPN: 95483302
* BIBSYS: 98001355
* NLA: 53004809
* NDL: 00439991
* NKC: xx0005803
* SBN identifikators VIAV088703 nav derīgs.
* BNE: XX1137136
* CiNii: DA00683559

 |

 |
**Daugavmalas tirgus** bija no 16. līdz 20. gadsimtam bija galvenais Rīgas tirgus, kas atradās Daugavmalā. Tagad tirgus vietā atrodas 11. novembra krastmala.

Vēsture
-------

Pirmoreiz Rīgas brīvpilsētas tirgus aiz pilsētas nocietinājumiem minēts 1571. gadā. Pēc mūru nojaukšanas 19. gadsimta beigās starp Jaunielas un Grēcinieku ielas galu atradās pārtikas tirgus, tam blakus pie Kārļa ielas gala sīkumtirgus (krāmu tirgus), ko pēc 1882. gada pārcēla uz Turgeņeva ielas galu tagadējā Latgales priekšpilsētā. Iepretī Rīgas Anglikāņu baznīcai darbojās pilsētas malkas tirgus.

Pēc Rīgas Centrāltirgus pabeigšanas 1930. gadā Daugavmalas tirgu likvidēja.

* Rīgas brīvpilsētas nocietinājumi (1581)Rīgas brīvpilsētas nocietinājumi (1581)
* Rīgas Daugavmala un tirgus (1918)Rīgas Daugavmala un tirgus (1918)
* Vecais Daugavmalas tirgus (1926)Vecais Daugavmalas tirgus (1926)
* Daugavmala pie Pontontilta (pirms 1930)Daugavmala pie Pontontilta (pirms 1930)

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas tirgi |
| --- |
|  |
| 
* Āgenskalna tirgus
* Centrāltirgus
* Kalnciema kvartāls
* Mežciema tirgus
* Vidzemes tirgus

 |
|  |
| Bijušie tirgi | 
* Aleksandra tirgus
* Berga bazārs
* Čiekurkalna tirgus
* Daugavmalas tirgus
* Juglas tirgus
* Ķengaraga tirgus
* Purvciema tirgus
* Rātslaukums
* Rumbulas tirgus
* Sarkanā kalniņa tirgus
* Zolitūdes tirgus

 |

 |
Viens no slavenākajiem badastreiku kā protesta veida izmantošanas piemēriem ir saistīts ar Andreju Saharovu, Nobela Miera prēmijas laureātu un vienu no ūdeņraža bumbas radītājiem
**Badastreiks** ir protesta veids, kura laikā cilvēks noteiktu laiku atsakās no ēdiena. Parasti to izmanto dažādu sociālu, politisku vai personisku iemeslu dēļ, lai pievērstu uzmanību kādam konkrētam jautājumam, paustu neapmierinātību, pieprasītu izmaiņas tiesību aktos vai politikā vai protestētu pret noteiktiem apstākļiem cietumā vai sabiedrībā.

Badastreiks var būt daļējs (piemēram, atteikšanās no cietas pārtikas, bet šķidruma uzņemšana) vai pilnīgs (pilnīga atteikšanās no pārtikas un šķidruma). Tomēr ir svarīgi apzināties, ka ilgstoša pārtikas un ūdens nepieņemšana var nopietni apdraudēt personas veselību un dzīvību, tāpēc badastreiku bieži pavada medicīniska uzraudzība.

Ieslodzīto badastreiku laikā cietumos ir plaši izmantota piespiedu barošanas prakse, taču 1975. gada Pasaules Veselības organizācijas Tokijas deklarācija aizliedz ieslodzīto piespiedu barošanu noteiktos apstākļos. Saskaņā ar šo deklarāciju, ja ieslodzītais atsakās ēst, barošanu var pārtraukt, bet tikai tad, ja vismaz divi neatkarīgi ārsti apstiprina, ka ieslodzītais var saprātīgi un mierīgi apsvērt sava atteikuma ēst sekas, kuras ārstiem ir pienākums viņam izskaidrot.

Skatīt arī
----------

* Bads

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Badastreiks***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NKC: ph296993

 |

 |
**Dzeltenā akmeņlauzīte**  (latīņu: *Saxifraga hirculus*) ir akmeņlauzīšu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama ziemeļu reģionos pola tuvumā, dažas punktveida atradnes ir arī kalnu reģionos siltāka klimata apvidos. Dzeltenā akmeņlauzīte ir Eiropā viens no visstraujāk izzūdošajiem augiem biotopu pārveidošanas dēļ.

Latvijā Dzeltenā akmeņlauzīte ir sastopama ļoti reti, vairākumā 19. gadsimtā un 20. gadsimta pirmajā pusē konstatēto atradņu pēdējā laikā vairs nav atrasta. Mūsdienās zināmās atradnes savstarpēji attālas un izklaidus gandrīz visā Latvijā, tomēr pārsvarā Kurzemes ziemeļrietumu piejūrā.

Suga ir ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā un Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Biotopi
-------

Atsevišķi eksemplāri un skrajas grupas zāļu un pārejas purvos, purvainās pļavās un mežu laucēs. Uz biotopa izmaiņām (nosusināšana) strauji un jutīgi reaģējoša suga. Apdraud nosusināšana un kūdras izstrāde. Salīdzinājumā ar kādreizējo izplatību mūsdienās zināmo atradņu skaits Latvijā samazinājies vairākas reizes.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dzeltenā akmeņlauzīte***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

* Latvijasdaba.lv

Atsauces
--------

1. ↑  «dzeltenā akmeņlauzīte - Saxifraga hirculus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-06-07.
**Dānijas tragantzirnis** (*Astragalus danicus*) ir tragantzirņu suga, kas ir diezgan plaši, bet nevienmērīgi sastopama Eiropā. Latvijas teritorijā tā ir izplatīta reti un nevienmērīgi, kur nelielas grupas aug pļavās, mežmalās un skrajos priežu mežos, ceļu un dzelzceļu malās. Augs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā.

Apraksts
--------

Dānijas tragantzirnis ir daudzgadīgs, 10—40 cm garš lakstaugs ar stāvu (retāk pacilu) stublāju, kas ir vienkāršs vai zaro pie pamata. Viss augs ir skraji klāts ar vienkāršiem matiņiem. Lapas, kas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, ir nepāra plūksnaini saliktas no 7—15 pāriem eliptisku vai iegareni olveida lapiņu. To mala ir gluda un gals strups. Pielapes nelielas un saaugušas. Ziedi ir izvietoti blīvā galviņveida ķekarā garu ziednešu galā, kas pārsniedz lapas garumu. Kauss ir apmatots. Vainags violets vai zili violets, apmēram divreiz garāks nekā kauss. Ziedi ir sēdoši. Pieziedlapas ir apmatotas. Auglis ir uzpūsta, skarbmataina olveida pāksts, kas nogatavojoties melnē. Pākstij vienā pusē šķautne, otrā ir dziļa rieva. Augs zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Dānijas tragantzirnis - Astragalus danicus Retz. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2024-02-16.
*Gaudeamus* Nacionālā teātra izrādē "Mērnieku laiki"
***Gaudeamus*** ir Rīgas Tehniskajā universitātē 1959. gadā dibināts vīru koris. Tā pirmais mākslinieciskais vadītājs bija diriģents Edgars Račevskis. Kopš 1996. gada kora *Gaudeamus* mākslinieciskais vadītājs ir diriģents Ivars Cinkuss.

Kora repertuārā ir ietverta dažādu žanru, laikmetu un tautu mūzika. Īpaši tiek kopta *a cappella* dziedāšanas tradīcija.

*Gaudeamus* ir sniedzis vairāk kā 750 koncertus 20 pasaules valstīs, ieskaitot ASV, Austrāliju, Dienvidāfriku un Ķīnu. Kopš 1960. gada *Gaudeamus* ir piedalījies visos Latvijas Dziesmu svētkos un Baltijas Studentu svētkos. Kopš 1989. gada koris ir piedalījies daudzos starptautiskajos konkursos (Itālijā, Francijā, Grieķijā, Īrijā, Ungārijā un Anglijā), kuros ir ieguvis dažādas balvas un godalgas. 2006. gadā *Gaudeamus* ieguva Zelta medaļu pasaules koru olimpiādē Ķīnā vīru koru grupā.

Koris ir vairākkārt sadarbojies ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri. Kā arī kopš 1999. gada kori saista regulāra muzikāla sadarbība ar Liepājas simfonisko orķestri.

Pēdējo gadu nozīmīgākie *Gaudeamus* atskaņojumi: Luidži Kerubini *Rekviems* , Kurta Veila *Berlīnes rekviems* Latvijas pirmatskaņojums, Jāņa Lūsēna *Magnifikāts* pasaules pirmatskaņojums, Jura Kulakova *Mīlestībā viļņo krūts*. *Gaudeamus* viens no mērķiem ir jaunas vīru koru mūzikas radīšanas stimulēšana Latvijā, koris ir pasūtījis jaundarbus komponistiem: Maijai Einfeldei, Uģim Prauliņam, Edgaram Račevskim, Andrejam Selickim, Nikam Gothemam un Jurim Kulakovam.

Par radošo darbību *Gaudeamus* un tā diriģents Ivars Cinkuss ir saņēmis Rīgas domes 2005. gada Balvu kora mūzikā.
*Gaudeamus* pareizticīgo mūzikas albums "Manas dvēseles tērpu apskaidro" 2006. gadā tika izvirzīts kā labākais akadēmiskās mūzikas albums Latvijas mūzikas ierakstu kompāniju Gada balvai.

Diskogrāfija
------------

*Gaudeamus* ir izdevis daudzus mūzikas ierakstus Latvijas radio fondu vajadzībām, kā arī izdevis četrus CD albumus:

* Gaudeamus dzied klasiku, 1998. gads
* Latviešu romantiskā mūzika, 1999. gads
* Manas dvēseles tērpu apskaidro, 2005. gads
* Prauliņš, Pūce, Gothams, Mūzika vīru korim, 2007. gads

Atsauces
--------

1. ↑  «4th WORLD CHOIR GAMES — 2006 Xiamen, China — Results». interkultur.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-12-17. Skatīts: 2014-02-06.
2. ↑  «RTU vīru koris - GAUDEAMUS - RTU male chorus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 11. decembrī. Skatīts: 2009. gada 16. februārī.
3. ↑  «RTU vīru koris - GAUDEAMUS - RTU male chorus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 8. jūnijā. Skatīts: 2009. gada 16. februārī.
**Senfranču valoda** (franču: *ancien français*) ir romāņu dialektu kopums, ko izmantoja teritorijā, kas aptuveni atbilst mūsdienu Francijas ziemeļu vidienei no aptuveni 10. līdz 14. gadsimtam. Tā radās, attīstoties latīņu sarunvalodai, ko ietekmēja senfranku valoda.

Vēlāk senfranču valoda pārtapa par vidusfranču valodu. Šī periodizācija tika ieviesta mūsdienās un zināmā mērā ir tradicionāla. No pašu dzimtās valodas runātāju viedokļa šī evolūcija bija tikai tikko vai pilnīgi nenošķirama, jo latīņu valoda pakāpeniski un ilgstošā laika posmā pārtapa franču valodā, tāpēc atšķirības starp dažādiem valodas attīstības posmiem bija vienkārši nemanāmas.

Senfranču valoda būtiski atšķīrās no mūsdienu franču valodas fonētikas un gramatikas jomās.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Senfranču valoda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85051830
* GND: 4001516-6
* BNF: cb11938825z (data)
* NKC: ph126048

 |

 |
**Altāra Mī** jeb **Mu Arae** ir G-tipa galvenās secības zvaigzne, kas atrodas apmēram 50 gaismas gadu attālumā no Zemes Altāra zvaigznājā. Novērojumi liecina, ka zvaigznei ir četras planētas, no kurām trīs ir Jupiteram līdzīgas planētas. Raugoties no Zemes tā ir +5,12 zvaigžņlieluma objekts un tāpēc zvaigzni var redzēt ar neapbruņotu aci.

**Altāra Mī sistēmas planētu saraksts ar parametriem**| Planētas nosaukums | Planētas masa (Mjup) | Planētas attālums no zvaigznes (AU) | Planētas apriņķošanas periods (dienas) | Planētas vidējā temperatūra ziemā (°C) | Planētas vidējā temperatūra (°C) | Planētas vidējā temperatūra vasarā (°C) | Planētas orbītas ekscentriskums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| b | 1,709 | 1,495 | 643,252 | -19 | -3 | 16 | 0,1284 |
| c | 0,033 | 0,091 | 9,639 | 737 | 821 | 929 | 0,1721 |
| d | 0,522 | 0,92 | 310,547 | 60 | 71 | 83 | 0,0666 |
| e | 1,814 | 5,227 | 4205,898 | -136 | -129 | -121 | 0,0985 |

No tabulas varam redzēt, ka "c" un "d" planētas ir pārāk karstas, lai uz tām eksistētu dzīvība. Ap "b" varētu riņķot Zemei līdzīgi pavadoņi, jo to zvaigzne silda apmēram tikpat stipri, kā mūsu Saule mūsu Zemi. Ap "e" planētu nevar riņķot Zemei līdzīgi pavadoņi t.i. eksistēt dzīvība, jo to zvaigzne silda pārāk vāji un tur ir pārāk auksts.

Zvaigzne ir apmēram par 8% masīvāka par Sauli, un ievērojami vecāka, aptuveni 6,34 miljardi gadu. Zvaigznes rādiuss ir par 24,6% lielāks nekā Saulei, un tās temperatūra ir 5704 K (5431 °C), tāpēc zvaigzne izstaro gaismu, kura pēc spektrālā sastāva ir līdzīga Saules gaismai.

*Altāra Mī* gaismas spektrālais sastāvs.
Kipras Karaliste (1360)
**Kipras Karaliste** (latīņu: *Regnum Cypri*, grieķu: *Βασίλειο της Κύπρου*, franču: *Royaume de Chypre*, armēņu: Կիպրոսի թագավորություն) bija krustnešu valsts, kas tika izveidota Kiprā Trešā Krusta kara laikā 1184. gadā un pastāvēja līdz 1489. gadam.

Musulmaņu Latīņeiropas austrumu kontinentālo īpašumu sagrābšana 1291. gadā un Kipras un Dženovas karš 14. gadsimta pirmajā ceturksnī radīja apstākļus Karalistes ekonomikas pakāpeniskai marginalizācijai. Epidēmiju, emigrācijas un musulmaņu pirātu uzbrukumu rezultātā salas iedzīvotāju skaits 14. gadsimta beigās samazinājās piecas reizes — līdz 100 000 iedzīvotāju. No 1347. līdz 1348. gadam visas grieķu zemes nomocīja mēris. "Kipras hronikā" atrodama ziņa, ka 1348. gadā "par grēkiem Kungs sūtīja mēri, kas iznīcināja pusi salas iedzīvotāju".

Jaunais 1373.–1374. gada Kipras un Dženovas karš (kas sekoja pēc karaļa Pētera I slepkavības) tā iedragāja karalistes ekonomisko un politisko stāvokli, ka Kiprai tika pilnībā atņemta jebkāda ietekme ārpolitikā.

Mamļuku iebrukuma rezultātā Kipras Karaliste no 1426. gada atradās vasaļa pakļautībā Ēģiptes sultānam, kuram tai bija jāmaksā ikgadēja nodeva. Venēcijas tiešais iebrukums palīdzēja likvidēt Kipras vasaļu atkarību no Ēģiptes sultāniem, kas tika izveidota 1426. gadā, taču Venēcija vairs nespēja novērst Osmaņu impērijas draudus.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kipras Karaliste***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**Zaļganais kailgliemezis** (*Limacus maculatus*) ir lauku kailgliemežu dzimtas gliemezis. Tā ir Latvijā sveša sauszemes gliemežu suga, kas pirmo reizi konstatēta 2010. gadā. Lai noskaidrotu sugas izplatību, Latvijas Malakologu biedrība zaļgano kailgliemezi pasludināja par Gada gliemi 2024.

Apraksts
--------

Izstiepta ķermeņa garums 10—12 cm (sarāvies 7—8 cm), epitēlija kroka — mantija sedz apmēram ⅓ no ķermeņa. Starp muguras viduslīniju un mantijas malu var saskaitīt 23 rievas. Elpošanas atvere atrodas mantijas mugurpusē. Ķermeņa pamatkrāsa olīvu vai pelēkzaļa, kas var mainīties atkarībā no vides apstākļiem, gliemja barošanās un vecuma. Mitrumā un labos barošanās apstākļos krāsa ir spilgtāka, nekā dzīvojot sausumā vai badojoties. Salīdzinot ar pieaugušiem dzīvniekiem, mazuļu krāsa parasti ir tumšāka. Uz pamatkrāsas ir dažādas formas un izmēra tumši plankumi. Mantijai krāsojums ir spilgtāks, nekā pārējam ķermenim.

Zaļganais kailgliemezis ir ļoti līdzīgs palsajam kailgliemezim (*Limacus flavus*). Informācijas avotos dažreiz abas sugas tiek sajauktas. Zaļganajam kailgliemezim ir vairāk plankumu, un tie sniedzas tālāk uz sāniem, tāpēc ķermenis izskatās tumšāks un zaļganāks. Arī taustekļi ir tumši pelēki vai gandrīz melni.

Barošanās un vairošanās
-----------------------

Barojas ar atmirušām augu daļām, sēnēm un ķērpjiem. Barībā var izmantot arī bojā gājušus dzīvniekus. Rudenī notiek pārošanās un olu dēšana. Dzīves cikls ilgst aptuveni vienu gadu.

Izplatība un biotopi
--------------------

Dabiskais izplatības areāls ir Krimas pussala, Kaukāza kalni, Turcija, Rumānija un Bulgārija, kur zaļganais kailgliemezis apdzīvo lapu koku mežus. Cilvēku darbības rezultātā suga ir ievazāta arī vairākās Viduseiropas un Ziemeļeiropas valstīs, kā arī Britu salās. Savā introducētajā areālā suga bieži ir sinantropa, taču sastopama arī dabīgos biotopos — mežainās vietās zem akmeņiem un kritušiem kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Stalažs A. Dreijers E. Gliemju latviskie nosaukumi. Scripta Letonica 2(1) © RPD Science, 2015.
2. 1 2 3  Gada gliemis 2024 – zaļganais kailgliemezis Dabasdati.lv Skatīts: 2024.01.28.
3. 1 2 3  The Living World of Molluscs Skatīts: 2024.01.28.
**Stenfordas zaķis** (angļu: *Stanford bunny*) ir datorgrafikas 3D testa modelis, kuru 1994. gadā Stenforda Universitātē
izstrādāja Gregs Turks un Marks Levojs. Modelis ir pieejams lejupielādei dažādos faila formātos.

*Zaķis* sastāv no datiem, kas sastāv no 69 451 trijstūra, kuri iegūti, ar 3D printera palīdzību skenējot keramikas zaķi. Datus var izmantot, lai testētu dažādus grafikas algoritmus, piemēram, daudzstūru vienkāršošanu, kompresijas un virsmas līdzināšanu. Mūsdienās tas ir uzskatāms par vienkāršu modeli pēc sarežģītības un trijstūru skaita tajā. Modeļa datu kopā ir saskatāmas dažas problēmas, kuras var rasties jebkuros 3D skenētos moduļos. Problēmas ir tajā, ka tas ir savienots ar kolektoru (dažas dēļ skenēšanas ierobežojumiem, dažas dēļ tā, ka objekts ir dobjš). Lai arī ir problēmas, tas nodrošina reālistisku ievadi jebkuram algoritmam, kas tiek vērtēts ar šo zaķi.

Modelis oriģināli ir atrodams .ply faila formātā ar četrām dažādām izšķirtspējām, maksimums 69 451 trijstūri.

Skatīt arī
----------

* 3D datorgrafikas programmas
* Daudzstūru modelēšana
* Trijstūra acs

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Stenfordas 3D modeļu krātuve
5 karbovanci (1991)
**Karbovanecs** (ukraiņu: *карбованець*) bija Ukrainas valsts un Ukrainas Tautas Republikas 1918-1920. gadā, Ukrainas Reihskomisariāta 1942-1944. gadā, Ukrainas 1992-1996. gadā naudas vienība, kā arī ukraiņu nosaukums Krievijas Impērijas un PSRS rubļiem.

Etimoloģija
-----------

Ukrainā visizplatītākā versija ir tā, ka nosaukums "karbovanecs" cēlies no vārda *карбувати* — kalt (monētu izgatavošanas process).

Vēsture
-------

50 karbovancu (1918), tā sauktās *lāpstiņas* (zemnieka ar lāpstu dēļ).l
1917. gada martā Kijivā tika izveidota Centrālā rada, kas 1917. gada 20. novembrī pasludināja Ukrainas Tautas Republiku. 1918. gada 5. janvārī
tika laista apgrozībā pirmā Ukrainas banknote — 100 karbovancu.

Šīs banknotes emitēja Reiha okupācijas iestādes Rivnē. Atradās apgrozībā paralēli ar okupācijas reihsmarkām Rietum- un Centrālās Ukrainas teritorijā, Austrumukrainā izplatība bija ļoti neliela.

Padomju laikos nosaukums "rublis" oficiāli tika tulkots ukraiņu valodā kā *karbovanecs*. Līdz ar to "krb" nevis ''rub'' zīme tika izmantota, lai apzīmētu preces

(Ukrainas kuponi 1990-1991)
Pēc Padomju Savienības sabrukuma un neatkarīgas Ukrainas valsts dibināšanas 1992. gada 10. janvārī tika ieviesta valūta ***kupono-karbovanecs***. Kuponu ieviešanas sākumā tās un padomju rublis tika izmantoti kā paralēlas naudas vienības. Padomju rubļos varēja iegādāties tikai nepārtikas preces un pakalpojumus. Attiecīgi fiksēta algas daļa tika izmaksāta kuponos, bet pārējais — rubļos. Sakarā ar 1993. gada monetāro reformu Krievijā kopš 1993. gada 17. jūlija tika pārtraukta padomju rubļu apgrozība, un par Ukrainas ekskluzīvo naudas vienību kļuva tikai karbovanecs (neskaitot ēnu ekonomiku, kurā dominēja dolārs).

No 1992. līdz 1995. gadam karbovanecs piedzīvoja hiperinflāciju.

1996. gada 25. augustā prezidents Leonīds Kučma ieviesa naudas vienību *hrivnu*.

Atsauces
--------

1. ↑  Р. М. Шуст. *Карбованець* 12. Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2012. ISBN 978-966-02-2074-4.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Karbovanecs***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)