recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Malaizijas zebiekste** (*Mustela nudipes*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs. To sauc arī par **pliko pēdu zebieksti**. Malaizijas zebiekste dzīvo Dienvidaustrumāzijā: Brunejas, Indonēzijas, Malaizijas un Taizemes teritorijās.

Izskats un īpašības
-------------------

Malaizijas zebiekstei kā visām zebiekstēm ir garš, slaids un lokans ķermenis ar īsām kājām un garu asti. Ķermeņa garums ir 30—36 cm, astes garums apmēram 24 cm. Ķepas ap spilventiņiem ir bez matojuma, tādēļ zebiekste ir ieguvusi savu otro nosaukumu.

Malaizijas zebiekstes kažoka krāsa variē no sarkanbrūnas līdz gaišai, gandrīz baltai, galvas matojums ir daudz gaišāks kā ķermeņa magtojums, bieži galva ir balta. Kakls tumšāks par galvu, bet gaišāks par pašu ķermeni, kāju matojums ir vēl tumšāks. Aste divkrāsaina; puse astes vienā krāsā ar muguru, otra puse vienā krāsā ar kakla matojumu. Kažoka matojums ir garš un pūkains. Malaizijas zabiekstes foto var apskatīt šeit.

Par zebieksti nav veikti novērojumi un nav zināmi tās ieradumi un uzvedība, bet tiek pieņemts, ka tie ir tāpat kā citām zebiekstēm.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  All-About-Ferrets.com - Malayan Weasel (Mustela nudipes)
2. ↑  «Mustela nudipes (Malay Weasel, Malayan Weasel)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 29. septembrī. Skatīts: 2010. gada 25. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Malaizijas zebiekstes foto (cse.ffpri.affrc.go.jp)
Trosas rūnu teksta attēls. Līvzemes vārds (**liflainþi**) redzams rūnu teksta apakšējā daļā.
**Trosas rūnu akmens** (zviedru: *Runstenar Trosa*) ir rūnu uzraksts uz pamatklinātāja Sēdermanlandes lēnes teritorijā Zviedrijas austrumos. Tas izkalts pēc 1000. gada m.ē. par godu vikingam Barkviram (Barkviðr), kas noslīcis Līvzemē un ir viens no vecākajiem rakstu avotiem, kurā pieminēta Latvijas teritorija, proti, Līvzeme - vikingu *Iflanti*. 

Rūnu teksts ar latīņu burtiem (sākas akmens apakšā un apliecas dzīvnieka attēlam):

Rūnu raksta burtu atšifrējums

>  Uzraksts uz rūnakmens:  
>   
> 
> 
> 
> "**hermoþr** : lit : hagua : at : **barkuiþ** : bruþur : sin : h[an] trukn-þi : [a] **lf:lanti** :"  
>   
> 
> 
> 
> Tulkojums latviski:  
> 
> 
> 
> "**Hermors** akmeni skaldījis, pieminot **Barkviru**, brāli savu. Viņš noslīka **Līvzemē**."
> 
> 
>

Ārējās saites
-------------

* An English Dictionary of Runic Inscriptions of the Younger Futhark, at the university of Nottingham
Skaties arī jēdzienu ar līdzīgu nosaukumu: tahometrs.

**Tahimetrs** (no sengrieķu: *ταχύς* sengrieķu: *ταχύς*, ģints. pakete. ταχέος — "ātrs") ir ģeodēziskais instruments attālumu, horizontālo un vertikālo leņķu mērīšanai. Tuvs neatkārtojuma teodolītu klasei, ko izmanto reljefa punktu koordinātu noteikšanai, topogrāfiskai reljefa augstuma uzmērīšanai, sadales (mietošanas) darbos, nosakot projektēšanas punktus, augstuma un koordinātas, trigonometriskai nivelēšanai u.t.t.

Ierīces ietilpst vienā nomenklatūras nodaļā līdzās goniometram.

Reģistrējošais tahimetrs automātiski reģistrē mērījumus.

Elektroniskais tahimetrs ir izgatavots vienā kopējā elektroniski optiskā blokā un tas ir paredzēts attālumu, horizontālo un vertikālo leņķu mērīšanai un to funkciju vērtību noteikšanai.

Veidi un darbības princips
--------------------------

**Elektronikas — optiskais tahimetrs** attālumus mēra ar fāžu starpību starp emitēto un atstaroto staru (tā sauktā fāzes metode), un dažkārt mūsdienu modeļiem — pēc lāzera stara gaitas laika līdz atstarotājam un atpakaļ (tā sauktā impulsa metode). Mērījumu precizitāte ir atkarīga no tahimetra modeļa tehniskajām iespējām, kā arī no tādiem ārējiem parametriem, kā: temperatūra, spiediens, mitrums utt.

Attālumu mērīšanas diapazons ar tahimetru atkarīgs arī no tā darbības režīma:

* *atstarojošs* (uz mērīšanas objekta izmanto īpašu atstarotāju);
* *neatstarojošs* (izmanto tiešu atstarošanu no objekta).

Mērījumu diapazons neatstarošanas režīmā tieši atkarīgs no mērāmās virsmas atstarojošajām īpašībām. Mērījumu diapazons uz gludas virsmas (apmetums, flīzes utt.) ir vairākas reizes lielāks nekā faktiskais attālums, kas būtu izmērīts uz tumšas virsmas. Maksimālais lineāro mērījumu diapazons režīmā: ar atstarotāju (prizma) ir līdz 5 km (ar vairākām prizmām — vēl tālāk); neatstarojoša režīmam — līdz 1 km; Neatstarojošie tahimetri spēj izmērīt attālumus līdz gandrīz jebkurai virsmai, tomēr jāuzmanās, ja mērījumus veic caur zariem, lapām un līdzīgiem šķēršļiem, jo tad nav precīzi zināms, kas ir samērīts.

Tahimetrs leņķus mēra ar precizitāti līdz 0,5 loka sekundei (0 ° 00 '00 .5 "), pielaide līdz -0,5/+1 mm uz km.

Lielākā daļa mūsdienu tahimetru aprīkoti ar skaitļošanas un glabāšanas ierīcēm, kas ļauj uzglabāt izmērītos vai projektētos datus, aprēķināt punktu koordinātas, kas nav pieejamas tiešiem mērījumiem, pamatojoties uz netiešiem novērojumiem utt. Daži mūsdienu modeļi papildus aprīkoti ar GPS sistēmu.

Automatizētie tahimetri ir sevišķi noderīgi skenējot lielu punktu skaitu attiecīgā apgabalā (fasādes skenēšana, kā arī deformāciju monitorings).

Atsauces
--------

1. ↑  Request Rejected
**Cūknātru dzimta** (latīņu: *Scrophulariaceae*) ir augu dzimta panātru rindā. Dzimtas pārstāvjiem raksturīgi divpusēji simetriski (zigotmorfi) vai radiāli simetriski (aktinomorfi) ziedi. Šai dzimtai ir kosmopolītisks izplatības areāls, taču lielākā daļa sugu ir sastopamas mērenā klimatā, kā arī kalnos tropu apvidos.

Sistemātika
-----------

Senāk šajā dzimtā tika iekļautas aptuveni 275 ģintis un vairāk nekā 5000 augu sugu, taču, veicot ģenētiskus pētījumus, tika konstatēts, ka daudzas ietvertās ģintis patiesībā ir polifilētiskas, tādējādi radot nepieciešamību veikt krasas izmaiņas dzimts klasifikācijā. Daudzas ģintis ir pārvietotas uz citām dzimtām panātru rindā — galvenokārt uz ceļteku dzimtu (piemēram, veroniku ģints) un brūnkāšu dzimtu (piemēram, žibulīšu ģints), kā arī uz citām — jaunām dzimtām.

Saskaņā ar 2016. gada APG IV sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) tiek uzskatīts, ka cūknātru dzimts sevī ietver 62 ģintis, kurās ir apzinātas aptuveni 1830 sugas.

Pielietojums
------------

Cūknātru dzimtā ir iekļauti vairāki tautas medicīnā izmantoti augi, it sevišķi ģintīs:

1. Cūknātres (*Scrophularia*),
2. Deviņvīruspēks (*Verbascum*).

Atsauces
--------

1. ↑  Fischer, E. *Scrophulariaceae*. "Flowering Plants – Dicotyledons: Lamiales". *The Families and Genera of Vascular Plants* VII: 333-432. ISBN 978-3-540-40593-1.
2. ↑  Olmstead, Richard G.; Pamphilis, Claude W.; Wolfe, Andrea D.; Young, Nelson D.; Elisons, Wayne J.; Reeves, Patrick A. (2001-02). "Disintegration of the Scrophulariaceae". *American Journal of Botany* 88 (2): 348–361. doi:10.2307/2657024. ISSN 0002-9122.
3. ↑  Olmstead, Richard (January 2002). "Whatever happened to the Scophulariaceae?". *Fremontia* 30.
4. ↑  CHRISTENHUSZ, MAARTEN J.M.; BYNG, JAMES W. (2016-05-20). "The number of known plant species in the world and its annual increase". *Phytotaxa* 261(3). doi:10.11646/phytotaxa.261.3.1.
**Pulusuka** (*Pulusuk*) vai **Houka sala** (angļu: *Houk Island*) ir koraļļu sala Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga centrālajā daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Čūkas pavalstī. Pulusuka ir viena no Pativas grupas salām. Veido atsevišķu municipalitāti, tās iedzīvotāji ir mikronēzieši, runā puluvatiešu valodā, kas tuva čūkiešu valodai.

Ģeogrāfija
----------

Pulusuka ir koraļļu sala, kas ir neliela virsūdens daļa no 330 km² lielā Manilas koraļļu rifa, kas stiepjas 50 km garumā uz ziemeļrietumiem. Atrodas 245 km uz dienvidrietumiem no Čūkas. Salas sauszemes platība ir 2,8 km², to ieskauj koraļļu rifs. Salas ziemeļos atrodas 16 ha liels sājūdens ezers. Biezi apaugusi ar tropu mežu. Salas vienīgā apdzīvotā vieta izvietojusies tās rietumu krastā; tur atrodas katoļu dievnams un sākumskola. Salas dienvidu galā atrodas lidlauks ar 400 m garu skrejceļu.

Atsauces
--------

1. ↑  Houk Elementary School
2. ↑  F.S.M. Airports & Civil Airfields. Houk (Pulusuk) Civil Airfield

Ārējās saites
-------------
**Soledada Gonsalesa de Ugeta** (spāņu: *Soledad Gonzalez de Huguet*; dzimusi 1934. gada 24. septembrī) ir Argentīnas starptautiskā meistare šahā (1957), divkārtējā Argentīnas sieviešu šaha čempione.

Biogrāfija
----------

No 1950. gadu vidus līdz 1960. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Argentīnas šahistēm. Divas reizes uzvarējusi Argentīnas sieviešu šaha čempionātos: 1954. un 1956. gadā. 1957. gadā Riodežaneiro uzvarējusi Pasaules čempiones šahā izcīņas cikla Dienvidamerikas zonas turnīrā. Piedalījusies 1959. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Plovdivā, kurā ierindojusies 15. vietā (uzvarēja Kira Zvorikina). 1963. gadā Fortalezā izcīnījusi 3. vietu Dienvidamerikas zonas turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1957. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rio de Janeiro 1957 - 3° Torneio Zonal Sulamericano Feminino». *www.brasilbase.pro.br*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 1. novembrī. Skatīts: 2018. gada 18. septembrī.
2. ↑  «1959 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
3. ↑  «Fortaleza 1963 - 5° Torneio Zonal Sulamericano Feminino». *www.brasilbase.pro.br*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Pavels Filips** (*Pavel Filip*; dzimis 1966. gada 10. aprīlī) ir Moldovas politiķis, inženieris. No 2016. līdz 2019. gadam viņš bija Moldovas premjerministrs. Pirms tam viņš ir bijis Moldovas informācijas tehnoloģiju un sakaru ministrs.

Pavels Filips 1983. gadā iestājās Kišiņevas politehniskajā institūtā, ko absolvēja 1990. gadā, iegūstot inženiera mehāniķa diplomu. No 1991. līdz 1996. gadam viņš studēja Starptautiskajā menedžmenta institūtā.

1991. gadā Filips sāka strādāt Kišiņevas konfekšu fabrikā *Bucuria* par kompresoru nodaļas priekšnieku. No 1993. līdz 1994. gadam viņš bija ražošanas nodaļas direktors. No 1998. līdz 2001. gadam Filips bija fabrikas galvenais inženieris. 2001. gadā viņš kļuva par *Bucuria* direktoru. No 2008. līdz 2011. gadam Filips bija tabakas fabrikas *TUTUN-CTC* direktors.

2010. gadā Filips iestājās Moldovas demokrātiskajā partijā.
2011. gada 14. janvārī Pavels Filips kļuva par Moldovas informācijas tehnoloģiju un sakaru ministru Vladimira Filata valdībā. Vēlāk viņš saglabāja šo amatu arī Jurie Ljankes, Kirila Gaburiča un Valerju Streleca valdībā.

2016. gada 20. janvārī Moldovas parlaments Pavelu Filipu, kuru izvirzīja Moldovas demokrātiskā partija, apstiprināja par premjerministru.

2019. gada februārī tika ievēlēts parlaments, bet tam ilgu laiku neizdevās izveidot jaunu valdību. 7. jūnijā Konstitucionālā tiesa nolēma, ka būs jārīko jaunas parlamenta vēlēšanas, ja trīs mēnešu laikā (no parlamenta vēlēšanu rezultātu paziņošanas 9. martā) netiks izveidots jauna valdība. 8. jūnijā par premjerministru tika ievēlēta Maija Sandu. Tas notika dienu pēc 90 dienu termiņa laika, bet dienu pirms trīs mēnešu perioda. Tā kā prezidents Igors Dodons neatlaida parlamentu, Konstitucionālā tiesa 9. jūnijā Dodonu atbrīvoja no amata, par prezidenta pienākumu pildītāju ieceļot Pavelu Filipu. Filips parakstīja rīkojumu par parlamenta atlaišanu un paziņoja, ka pirmstermiņa vēlēšanas notiks 6. septembrī. Neatzīstot Konstitucionālās tiesas lēmumu par savu pilnvaru atcelšanu, Dodons atcēla Filipa rīkojumu par parlamenta atlaišanu. 14. jūnijā pēc Nacionālās politiskās padomes sēdes Demokrātiskā partija paziņoja, ka, lai izvairītos no politiskās krīzes, ir pieņēmusi lēmumu atdot varu. Vēlāk Pavela Filipa valdība atkāpās no amata un nodeva varu Maijas Sandas valdībai. 2019. gada 15. jūnijā Konstitucionālā tiesa anulēja savus lēmumus, kas pieņemti no 7. līdz 9. jūnijam.

Ārējās saites
-------------

* Pavel Filip Moldovas Republikas Valdība
* Pavel Filip Asociaţia ADEPT (publiskas personas ienākumi, īpašumi un līdzdalība)

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **George Brega (v. i.)**  |  **Moldovas premjerministrs** 2016 — 2019 | Pēctecis: **Maija Sandu**  |
| Priekštecis: **Aleksandru Oleiniks**  |  **Moldovas informācijas tehnoloģiju un sakaru ministrs** 2011 — 2016 | Pēctecis: **Vasile Botnari**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 1494160606862016300000
* GND: 1221560069

 |

 |
**Ieva Raubiško** (dzimusi 1974. gada 18. decembrī) ir sociālantropoloģe. Ieva vairāk nekā 10 gadus veltījusi sociālās antropoloģijas studijām un pasniegšanai, pirms viņa pievērsās sociālajai uzņēmējdarbībai. Ieva ieguvusi doktora grādu Oksfordas Universitātē ar godalgotu disertāciju par pēckara dzīvi Čečenijā "*Life in a negative - positive space: moral transformations in post-war Chechnya*" (2011). Kopā ar Agnesi Cimdiņu sarakstījusi monogrāfiju "Cilvēks un darbs Latvijas laukos: sociālantropoloģisks skatījums" (2012) un sastādījusi rakstu krājumu "Dzīve, attīstība, labbūtība Latvijas laukos" (2012). Bijusi docente Latvijas Universitātē.

Sociālā uzņēmuma "Humusa komanda" veidotāja. Ieva šo biznesu uzsāka kopā ar kādu sīriešu ģimeni, pēcāk iesaistot tajā arī bēgļus no Irākas Kurdistānas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ieva Raubiško - TEDxRiga 2017». *TEDxRiga 2017* (angļu). Skatīts: 2018-04-19.
2. ↑  «Ieva Raubiško – Providus». *providus.lv* (latviešu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-08-31. Skatīts: 2022-08-31.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305099172
* LCCN: no2013103180

 |

 |
***dalder.lv*** ir interneta mārketinga portāls, kas pieejams Latvijas uzņēmumiem un privātpersonām. Darbojas kopš 2018. gada un pieder *SIA Dalder*.

Projekts savu darbību testa režīmā uzsāka 2018. gadā un jau divus gadus vēlāk portālā bija reģistrējušies vairāk kā 2000 lietotāji.

Dalder.lv ir e-komercijas platforma, kuras pamatā ir klasiskie sludinājumi — lietotāju manuāli vai automatizēti ievietota bezmaksas vai maksas informācija (reklāma).

Viens no dalder.lv mērķiem ir izveidot globālu platformu tīklu zem viena zīmola, lai radītu vienu centralizētu platformu, kas nodrošinātu globālu informācijas agregāciju.

Portāla funkcionalitāte
-----------------------

Portāls pieejams latviešu, krievu un angļu valodās.

Drošības veicināšanai izveidota portāla profilu un atsauksmju sistēma. Šīs funkcijas veicina darījumu caurspīdīgumu un ļauj pārliecināties par otras puses identitāti.

Biznesa modelis
---------------

dalder.lv piedāvā informācijas izvietošanu bez maksas, bet iekasē naudu no tiem, kas vēlas izcelt savus sludinājumus.

Atsauces
--------

1. ↑  Lursoft. SIA DALDER
2. ↑  «Dalder.lv – sludinājumu portāls, ko mēs jau sen bijām pelnījuši!». *Kursors.lv* (en-US). 2020-08-13. Skatīts: 2023-03-28.
3. ↑  «Dalder.lv – visas Latvijas tiešsaistes tirgus». *SATURA MĀRKETINGS* (latviešu). 2019-11-04. Skatīts: 2023-03-28.
4. ↑  Veters, Rihards (2017. gada vasara). "Mārketinga platformas "Dalder.lv" stratēģijas izstrāde". *RISEBA bibliotēka*: 81.
5. ↑  Uldis Dobelis. «Nekustamais īpašums Liepājā: drošāk dalder.lv». *ReKurZeme.lv* (latviešu), 2022-05-08. Skatīts: 2023-03-28.
6. ↑  «Attīsti savu hobiju kopā ar dalder.lv». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-03-28.
**Prusaku ansamblis** bija īslaicīgi pastāvoša trimdas latviešu psihedēliskā roka un blūzroka grupa, kas nodibināta 1974. gada beigās, ierakstīja tikai vienu albumu "Dvēsele uz grīdas" (1975). 
Gandrīz visām dziesmām tekstus sacerēja bijušais rokgrupas "Dundurs" bundzinieks Juris Kronbergs, kas Prusaku ansambļa mūzikas pavadījumā vinilplatē ierakstīja savus dzejoļus "Ņujorka" un "Galapunkts". Grupas ģitārists un dziedātājs Gundars Rullis un bundzinieks Māris Rozenbahs pēc tam izveidoja savu grupu "Alis P". Ar šo nosaukumu 1982. gadā Eiropas latviešu dziesmu svētkos Anglijā uzstājās arī oriģinālais "Prusaku" sastāvs, Kronbergu ieskaitot.

Sastāvs
-------

* Marks Opeskins, bass, taustiņi, balss
* Gundars Rullis, ģitāra, mutes harmonikas, balss
* Māris Rozenbahs, bungas
* Juris Kronbergs, balss

Albums
------

* "Dvēsele uz grīdas" (LP, 1975):

A1 Marka Opeskina dziesma  
 
A2 Uģa atmiņas (Part I)  
 
A3 Ņujorka  

A4 Rītdiena ir klāt jau šodien  
 
B1 Blūzītis par blūzīti  
 
B2 Ko darīt un kā dzīvot  

B3 Galapunkts

Atsauces
--------

1. ↑  discogs.com

Ārējās saites
-------------

* Prusaku ansamblim veltīta sērija raidījumā "Zibens pa dibenu"
Dalmatika
Diakons dalmatikā.
**Dalmatika** ir viens no Romas Katoļu baznīcas liturģiskajiem apģērbiem liturģisku funkciju veikšanai, ko nēsā diakons.

Dalmatiku diakons nēsā, asistējot Svētajā Misē un citos dievkalpojumos, piedaloties procesijās, kā arī citos svinīgos gadījumos. Dalmatika ar ornātu kompozicionāli veido vienu komplektu, tāpēc audums un tā krāsa abiem ir vienāda vai līdzīga. Dalmatiku rotājumu raksturo divas paralēlas joslas, kas stiepjas no pleciem abās pusēs līdz lejai kā priekšpusē, tā arī mugurpusē. Dalmatiku velk virs sutanas un albas.

Atsauces
--------

1. ↑  www.catholic.lv[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* www.catholicity.com
* Katoļu enciklopēdijas ieraksts (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
 Romas katoļu Baznīcas garīdznieku liturģiskie tērpi  |
| --- |
|  |
| Apģērbi | 
* Alba
* Dalmatika
* Fascija
* Komža
* Ornāts
* Stola
* Sutana
* Sutana ar pelerīnu
* Veļums

 |
|  |
| Galvassegas | 
* Birete
* Galero
* Kardināla cepure
* Mitra
* Piuska

 |

 |
Dūņas ūdenstilpes krastā.
**Dūņas** ir smalkgraudains, mīksts, organogēns drupiezis, kas sastāv no minerālo un organisko vielu maisījuma, kas nogulsnējas ūdenstilpju dibenā.

Dūņas ir gitija kuras sastāvā ir 90-95% ūdens. Palielinoties gitijas nogulumu biezumam un blīvumam, samazinās ūdens daudzums, kas tad arī atšķir dūņas no gitijas. Dūņas ir pirmā gitijas nogulumu stadija. Atkarībā no piejaukumiem var izšķirt dažādus gitijas veidus. Latvijā tiek lietoti abi termini saldūdens organogēno nogulumu apzīmējumam — gitija vai sapropelis. Tomēr pastāv nozīmīga atšķirība ko katrs termins nozīmē. Akadēmiskā vidē iesaka lietot gitija, lai apzīmētu ezera organogēnos nogulumus. Sapropelis plašāk tiek lietots okeanogrāfijā, lai apzīmētu organogēnu nogulumu slāņus, kuri uzkrājušies bezskābekļa apstākļos. Latvijā zinātnieki pilnībā nav vienojušies par šo terminu lietošanu, ko varētu skaidrot ar PSRS okupācijas gados iesakņoto terminoloģijas lietojumu.

Dabīgos apstākļos dūņas ir tekošā stāvoklī, bet izžūstot kļūst par cietu vielu. Dūņas satur lielu daļu ļoti smalkas frakcijas (30-50% daļiņas >0,01 mm).

Jūru un kontinentālo ūdenstilpju (ezeru, dīķu) dibenā ir izplatītas dūņas, kas sastāv no smalkgraudainiem erodēto iežu (terigēniem, kaļķainiem, pelītiskiem, aleirītiskiem, aleirītiski-pelītiskiem) produktiem un no mikroskopiska organiskā detrīta, t.i. sīko jūras organismu (diatomejas, radiolārijas, foraminīferas, pteropodi) čauliņām un skeletu paliekām. Vēl ir vulkāniskās dūņas, kas bagātinātas ar vulkāniskajiem pelniem. Dūņas ir saistītu nogulumiežu veidošanās sākumstadija. Vēlāk diaģenēzes procesā dūņas sablīvējas, veidojot cietu iezi.

Reizēm dūņas ir bagātinātas ar organiskām vielām (sapropelis jeb gitija), kuru sadalīšanās var radīt sērūdeņraža piesārņojumu vai pūšanas procesu attīstību (pūstošās dūņas). Organogēnas dūņas tiek izmantotas lauksaimniecībā kā mēslojums vai komposts. Dažus dūņu veidus (ezeru, dīķu, lagūnu) izmanto arī mājdzīvnieku minerālajai piebarošanai, kā arī medicīnā (ārstnieciskās dūņas).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dūņas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
|  |
| --- |
| 
Greiema krasta atrašanās vieta.
 |

Kijevas pussalas rietumu piekraste Greiema krasta ziemeļdaļā
**Greiema krasts** (angļu: *Graham Coast*, spāņu: *Costa de Graham*) ir Antarktīdas piekrastes daļa Greiema Zemes rietumos. Stiepjas no Beljē raga dienvidos līdz Renāra ragam ziemeļos. Dienvidos robežojas ar Lubē krastu, ziemeļos — ar Danko krastu. Krasta kopējais garums ir ap 170 km. Krasta līnija stipri izrobota, daudz līču un pussalu. Krasta ziemeļos izvietojusies Kijevas pussala, dienvidos no tās — Beaskočeja līcis. Dienviddaļā Grandidjē šaurums krastu šķir no Bisko salām.

Krastu 1832. gada 17.—18. februārī atklāja britu jūrasbraucēja Džona Bisko ekspedīcija un nosauca to par **Greiema Zemi**, godinot seru Džeimsu Greiemu *(Sir James Robert George Graham)*, britu admiralitātes pirmo lordu Bisko ekspedīcijas laikā. Vēlākos gados Greiema Zemes nosaukums britu avotos tika attiecināts uz visu Antarktīdas pussalu, pirmatklātajam apvidum atstājot Greiema krasta nosaukumu.

Greiema krasta ziemeļdaļā no 1949. gada darbojās britu polārstacija Faradeja, ko 1996. gadā nodeva Ukrainai un pārdēvēja par Vernadsku. Dienviddaļā no 1957. līdz 1959. gadam darbojās britu polārstacija Prospektpointa.

Atsauces
--------

1. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Greiema krasts
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer
3. ↑  «Faraday Station F — History». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 18. maijā. Skatīts: 2012. gada 20. maijā.

Koordinātas: 65°45′S 64°00′W﻿ / ﻿65.750°S 64.000°W﻿ / -65.750; -64.000
Krustpils saliņa Jēkabpilī.
Skats uz Daugavu un Krustpils saliņu, 1930. gadi.
**Krustpils saliņa** ir Daugavas sala Jēkabpilī. Tā atrodas starp Daugavas pamatgultni un tās sānteku Mazo Daugavu, netālu no Krustpils pilsētas parka. Mūsdienās arī iecienīta pilsētas atpūtas vieta.

Krustpils saliņas agrākie nosaukumi ir **Ādamsona saliņa** — nosaukums cēlies no kādreizējā zemes gabalu īpašnieka uzvārda Ādamsona, kuram ir piederējusi arī šī sala, arī mūsdienās daudzi jēkabpilieši saliņu sauc par Ādamsona saliņu un **Komjaunatnes saliņa** — tā saliņa tika pārdēvēta padomju gados.

Krustpils saliņa kļuva par vienu no iecienītākajās pilsētnieku atpūtas vietām pēc tam, kad 20. gadsimta 50. gados tika uzcelta brīvdabas estrāde, kas pašlaik atrodas Krustpils kultūras nama pārziņā. No agra pavasara līdz pat vēlam rudenim tur notiek dažādi kultūras pasākumi: gadskārtu svētku — Lieldienu un Līgo vakara svinēšana, Dziesmu svētki, teātra un operas izrādes, visdažādākie vieskoncerti un biežie deju vakari, kas pulcē tūkstošiem jēkabpiliešu un pilsētas viesu.

Saliņas rekonstrukcija
----------------------

2009. gadā tika uzsākta saliņas un brīvdabas estrādes rekonstrukcija, kas tika pabeigta un nodota ekspluatācijā 2010. gada jūlijā. Rekonstrukcijas laikā ir nomainīti soli, pārbūvēta skatuve, mākslinieku ģērbtuves, telpas zem skatuves. Uzbūvētas jaunas tualetes un autostāvvieta 104. automašīnām un 5 autobusiem, bērnu rotaļu laukums, kā arī rekonstruēts tilts. Veikti saliņas apzaļumošanas darbi. Tuvākā nākotnē plānots uzstādīt novērošanas kameras un uzbrauktuvi un pacēlāju invalīdiem pie tilta. Saliņas rekonstrukcijas izmaksas — 694 875 lati.

Atsauces
--------

1. 1 2  Gailīte, S. Jēkabpils. Rīga:Gandrs, 2002. 107.lpp.
2. ↑  «Krustpils Kultūras Nams - Vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 26. februārī. Skatīts: 2010. gada 13. septembrī.
3. 1 2  Jēkabpils ziņas - Jēkabpils Laiks - Par iespējām rīkot pasākumus rekonstruētajā Krustpils saliņā interese liela
4. ↑  Jēkabpils rajona neatkarīgais laikraksts - Atklāšana aizvadīta godam, lai gan glaunās tualetes slodzi netur[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Rekonstruētā saliņa
* Saliņas plāns
* Video par rekonstruēto saliņu

Attēlu galerija
---------------

* Ceļš uz saliņu.Ceļš uz saliņu.
* Rekonstruētā auto stāvvieta.Rekonstruētā auto stāvvieta.
* Rekonstruētais tilts.Rekonstruētais tilts.
* Skats no Krustpils saliņas tilta.Skats no Krustpils saliņas tilta.
* Rekonstruētie celiņi.Rekonstruētie celiņi.
* Estrāde.Estrāde.
* Estrāde.Estrāde.
* Saliņa.Saliņa.
* Saliņa.Saliņa.
* Skatītāju zona.Skatītāju zona.
* Mākslinieku ģērbtuves.Mākslinieku ģērbtuves.
**Imants Resnis** (dzimis 1949. gada 12. martā Rīgā) ir latviešu diriģents. Bijis Liepājas Simfonisko orķestra mākslinieciskais vadītājs un galvenais diriģents (1992—2009).

Biogrāfija
----------

No 1956. gada līdz 1967. gadam mācījies čella spēli Em. Dārziņa speciālajā mūzikas vidusskolā. 1972. gadā beidzis J. Vītola Latvijas Valsts konservatoriju kā čellists, bet 1982. gadā kā simfoniskā orķestra diriģents. No 1967. gada viņa mākslinieciskā darbība saistīta ar Latvijas Nacionālo simfonisko orķestri, sākumā darbojoties tajā kā čellistam, bet kopš 1987. gada — kā diriģentam. Diriģēšanas prasmes Imants Resnis papildinājis P. Čaikovska Maskavas Valsts konservatorijā pie leģendārā Genādija Roždestvenska.

Pirmo starptautisko atzinību kā diriģents guvis 1988. gadā kopā ar Latvijas Nacionālo Simfonisko orķestri, piedaloties festivālā "Prāgas pavasaris". 1992. gadā Imants Resnis kļuva par Liepājas Simfoniskā orķestra māksliniecisko vadītāju un galveno diriģentu. 1993. gadā dibinājis Starptautisko pianisma zvaigžņu festivālu, kas norisinājās katru gadu marta otrajā nedēļā Liepājā, piedaloties pianistiem no dažādām pasaules valstīm. Vadījis Liepājas Simfoniskā orķestra koncertus Spānijā, Zviedrijā, Vācijā, Malaizijā. Viesdiriģenta statusā viesojies Turcijā, Meksikā, Kolumbijā un Portugālē, bet 2000. gadā kopā ar Berlīnes Simfonisko orķestri uzstājies Ēģiptē. Imants Resnis vadīja Liepājas Simfoniskā orķestri līdz 2009. gadam.

Apbalvojumi
-----------

1995. un 2006. gadā Imants Resnis ieguva Latvijas Lielo mūzikas balvu, bet 2007. gadā — jaundibināto "Latviešu mūzikas balvu" par sistemātisku ieguldījumu latviešu mūzikas jaunradē un popularizācijā. Viņš apbalvots ar Liepājas pilsētas domes atzinības rakstu (1998), bijis "Gada Liepājnieks" (1999), bet 2006. gadā saņēmis Polijas valdības bronzas medaļu *Zasłużony Kulturze Gloria Artis*. 2007. gadā par nopelniem Latvijas labā Imantam Resnim piešķirts IV šķiras Triju Zvaigžņu ordenis. 2022. gadā saņēmis Latvijas Lielo mūzikas balvu par mūža ieguldījumu.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Imants Resnis: Ticība un dzimtenes mīlestība uzvar visu». irliepaja.lv.
2. ↑  «Par Triju Zvaigžņu ordeņa piešķiršanu un apbalvošanu ar goda zīmi». likumi.lv.

Ārējās saites
-------------

* Imants Resnis discogs.com
* Imants Resnis ArtistInfo

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 56499797
* LNB: 000035874
* LCCN: nr95013470
* ISNI: 0000 0000 8239 1850
* GND: 1128160730
* BNF: cb16524548m (data)
* NKC: jx20140616007

 |

 |
**Imauts** (vācu: *Ymaut*), arī **Imants**, **Imanta**, bija Daugavas līvu kareivis, kurš 1198. gadā kaujā pie Rīgas kalna nogalināja otro Ikšķiles bīskapu Bertoldu. Kauja ir aprakstīta Livonijas Indriķa hronikā:

>  Livonijas Indriķa hronika. Otrā grāmata. Par Bīskapu Bertoldu.:  
> 
> 
> 
> 
> > [24.jūlijs] PAR BĪSKAPA BERTOLDA KAUJU UN VIŅA NĀVI. Tad līvi pēc pagānu paražas sāka klaigāt un trokšņot. Pretējā pusē sakšu rindas apbruņojās kaujai un ar joni uzbruka pagāniem. Līvi metās bēgt. Bīskaps paša neprasmīgi vadītā zirga straujuma dēļ iejuka bēgošo pūlī. Divi no tiem viņu satvēra, kāds trešais, vārdā Imauts, viņam no mugurpuses izdūra cauri šķēpu, un citi viņu saplosīja locekli pa loceklim. Nu līvi, izbijušies, ka karaspēks viņus vajā, bēga pa kaklu pa galvu, jo bija ieraudzījuši kāda [57.lpp.] nonāvēta vācieša bruņucepuri, kuru viņa nogalinātājs līvs bija sev uzlicis galvā. Karaspēks, zaudējis savu pavēlnieku, protams, bija satraukts un gan zirgos, gan no kuģiem, gan ar uguni, gan ar zobenu postīja līvu sējumus.
> 
> 
>

Atsauces
--------

1. ↑  Viesturs Sprūde. «1198. gada 24. jūlijā. Imantas varoņdarbs». Latvijas Avīze, 2018. gada 24. jūlijā. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 23. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 24. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Zudusī Latvija: Lībiešu vadonis Imanta 1199. gadā kaujā ar bruņiniekiem Daugavas grīvā, 1931 - atklātne.
**Malije Karmakuli** (krievu: *Малые Кармакулы*) ir Krievijas vissezonas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Novaja Zemļas arhipelāga Dienvidu salas rietumu krastā Barenca jūras piekrastē. Dibināta 1896. gadā un tiek uzskatīta par Krievijā pirmo un pasaulē otro Arktisko meteostaciju, kurā tiek veikti regulāru novērojumi.

Vēsture
-------

Malije Karmakuli dibināti 1877. gadā kā pirmā Krievijas kolonistu apmetne arhipelāgā. Apmetnes iedzīvotāji bija sešas ņencu ģimenes. 1878. gadā Krievijas Biedrība glābšanai uz ūdeņiem norīkoja uz Malije Karmakuliem hidrogrāfa Tjagina ekspedīciju, kura šeit izbūvēja glābšanas staciju un veica hidrometeoroloģiskos novērojumus ziemošanas laikā. No 1882. gada 1. septembra līdz 1883. gada 3. septembrim Malije Karmakulos darbojās kompleksa pētniecības stacija 1. Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros. 1896. gadā tika atvērta pastāvīga meteostacija, kas nepārtraukti darbojas joprojām.

Līdz kodolieroču izmēģinājumu poligona izveidošanai Malije Karmakuli bija viena no lielākajām arhipelāga apdzīvotajām vietām ar baznīcu un medpunktu. Līdz 1924. gadam tā bija arhipelāga administratīvais centrs. 1957. gadā visi arhipelāga civiliedzīvotāji tika pārvietoti uz kontinentu. Mūsdienās stacijā visu gadu strādā 7—8 cilvēki; līdzās stacijai ir armijas radiolokācijas apakšvienība.

Atsauces
--------

1. ↑  «Малые Кармакулы, АЭ (МГ-2)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 2. janvārī. Skatīts: 2020. gada 2. janvārī.
2. ↑  «Гидрометеорологическая служба России в Арктике». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 10. septembrī. Skatīts: 2020. gada 2. janvārī.
3. ↑  Всё об архипелаге Новая Земля. Заселение Новой Земли
4. ↑  Знакомство с Арктикой. 7. Малые Кармакулы.

Ārējās saites
-------------

* Служебно-жилой комплекс полярной станции Малые Кармакулы на о.Новая Земля.
* ЕДЕЙ-Я ИЛИ АРХИПЕЛАГ ЛЕТАЮЩИХ СОБАК Archived 2020. gada 2. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
**Makreļhaizivjveidīgās** (*Lamniformes*) ir skrimšļzivju klases (*Chondrichthyes*) haizivju kārta. Tajā ir 7 mūsdienās dzīvojošu sugu dzimtas. Šī kārta apvieno vienas no vispazīstamākajām un dīvainākajām haizivju sugām pasaulē, piemēram, lielā baltā haizivs (*Carcharodon carcharias*) un rūķuhaizivs (*Mitsukurina owstoni*). Visas sugas dzīvo tikai okeānos un jūrās, un tās ir sastopamas gan piekrastē, gan tālu okeānā. Makreļhaizvjveidīgās sugas mīt Atlantijas okeānā, Klusajā okeānā un Indijas okeānā.

Izskats un īpašības
-------------------

Makreļhaizivīm ir raksturīgs augšžokļa zobu paterns, attēlā lielā baltā haizivs (*Carcharodon carcharias*)
Makreļhaizivjveidīgās sugas ir ļoti dažādas. Mazākā kārtas suga ir krokodīlhaizivs (*Pseudocarcharias kamoharai*), kuras ķermeņa garums ir apmēram 1,1 metrs. Lielākā ir milzu haizivs (*Cetorhinus maximus*), kas sasniedz 9,8 metru garumu. Milzu haizivs ir otra lielākā haizivs pasaulē, nākamā aiz vaļhaizivs (*Rhincodon typus*).

Makreļhaizivīm ir 2 stīvas muguras spuras bez stariem un anālā spura. Tām ir 5 žaunu loki, no kuriem divi pēdējie var atrasties virs krūšu spurām vai tieši pie krūšu spuru pamatnes. Aiz katras acs atrodas pa vienai mazai šļāktuvītei (*spiraculum*). Šīs kārtas haizivju sugu acīm nav trešā plakstiņa (*nictare*) un mutes kaktiņi atrodas tālu aiz acīm. Augšžokļa zobu rindas zobi veido tā saukto makreļhaizivju zobu rindas paternu - lieli priekšzobi, blakus katrā pusē priekšzobiem pa vidējam zobam, kas ir nedaudz mazāki, seko palieli sānu zobi, aiz kuriem atrodas mazi aizmugurējie zobi. Makreļhaizivis vairojas iznēsājot olas olvadā. Attīstījušies embriji olvadā barojas ar neapaugļotajām olām.

Uzvedība un barošanās
---------------------

Lielākā daļa makreļhaizivjveidīgo sugu ir aktīvas un ļoti plēsīgas, dažas no tām ir cilvēkiem bīstamas. Kārtas zinātniskais nosaukums cēlies no Sengrieķu mitoloģijas tēla *Lamia* - šausmīgā, čūskai līdzīgā briesmoņa, kuram garšo cilvēku gaļa. Dažas makreļhaizivis, piemēram, milzu haizivs un lielmutes haizivs (*Megachasma pelagios*) barojas ar zooplanktonu, filtrējot ūdeni caur žaunu bārkstīm.

Sistemātika
-----------

* kārta **Makreļhaizivjveidīgās** (*Lamniformes*)
	+ Krokodīlhaizivju dzimta (*Pseudocarchariidae*)
	+ Lapshaizivju dzimta (*Alopiidae*)
	+ Lielmutes haizivju dzimta (*Megachasmidae*)
	+ Makreļhaizivju dzimta (*Lamnidae*)
	+ Milzu haizivju dzimta (*Cetorhinidae*)
	+ Rūķuhaizivju dzimta (*Mitsukurinidae*)
	+ Smilšu haizivju dzimta (*Odontaspididae*)
	+ † dzimta *Cretoxyrhinidae*
	+ † dzimta *Otodontidae*

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  Order Summary for Lamniformes
2. ↑  Lamniformes

Ārējās saites
-------------

* Shark Classification: Lamniformes
* Lamniformes (Mackerel sharks)
* Sharks World: Lamniformes
* Shark Savers: Lamniformes Archived 2012. gada 4. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē.
* ADW: Lamniformes
| Zviedrijas karaliskā ģimene |
| --- |
|  |
| * **VM Karalis**VM Karaliene
	+ VKA KroņprinceseVKA Princis, Vesterjotlandeshercogs
	+ VKA Princese, Ēsterjetlandeshercogiene
	+ VKA Princis, Vermlandes hercogs
	+ VKA Princese, Hēlsinjlandes un Jēstriklandes hercogiene

---

VKA Princese, Hallandes hercogiene 

---

* VKA Princese Birgitta
* Princese Margarēta, Amblera kundze
* Princese Dezirē, Baronese Silferšiolda
* Princese Kristīne, Magnusona kundze
 |
| * s
* d
* l
 |

**Dezirē Elizabete Sibilla Silveršiolda** ir Zviedrijas princese un baronese, dzimusi 1938. gada 2. jūnijā Hāgas pilī. Viņa ir prinča Gustava Ādolfa un princeses Sibillas ģimenes trešā meita, kā arī karaļa Kārļa XVI Gustava un princešu Margarētas, Birgittas un Kristīnes māsa.

Princese Dezirē, tāpat kā visas viņas māsas mācījās Franču ģimnāzijā Stokholmā, vēlāk studēja valodas Šveicē.Viņa ir ieguvusi izglītību kā bērnu dārza skolotāja, kā arī studējusi tekstila tehnikas zinātni Konstfaka tehniskajā augstskolā Stokholmā. 
1964. gada 5. jūnijā viņa Stokholmas Doma baznīcā salaulājās ar baronu Niklasu Silveršioldu jaunāko, dzimušu 1934. gadā. Šajā dienā viņa bija ietērpusies tajā pašā tērpā, kādā bija ietērpusies, laulājoties viņas māsa princese Birgitta trīs gadus iepriekš savās kāzās.

Silveršioldu baronu pāris dzīvo Kobergas pilī, Vesterjētlandē.
Sakarā ar to, ka princese precējusies ar nekaralisku personu, viņa ir zaudējusi titulu *Viņas Karaliskā Augstība*, tā vietā dabūjot goda titulu *Princese Dezirē, baronese Silveršiolda*.

2010. gadā princese Dezirē ieņem 210 rindu vietā uz Britānijas troni.

Silveršioldu baronu pārim ir dēls un meita- Barons Karls Otto Edmunds Silveršiolds, dzimis 1965. gadā, kurš ir precējies ar Mariju Fredriksoni, kuriem ir meita Anna Margareta Sibilla Dezirē, kā arī Kristīne Luīze Eva Madeleine, dzimusi 1966. gadā, kura ir precējusies ar baronu Hansu Luīzu Žerāru, kuriem ir bērni- Estelle Luīze Dezirē, barons Karls Žerārs un barons Freds Luīzs Žerārs.

Skatīt arī
----------

* Zviedrijas karaliskā ģimene
* Zviedrijas monarhu uzskaitījums
* Karaliskā apbedījumu vieta
* Hāgas pils

Attēli
------

* KāzāsKāzās
* Starp māsām ar māti princesi SibilluStarp māsām ar māti princesi Sibillu
* KāzāsKāzās
**Sjuaņdzans** (ķīniešu: 玄奘, *Xuánzàng* — ‘Noslēpumainais resnis’; dzimis 602. gadā Henaņā, Ķīnā, miris 664. gadā) bija Tanu dinastijas laika ķīniešu budistu mūks, ceļotājs, filozofs, tulkotājs un rakstnieks. Septiņpadsmit gadus ceļojis pa Zīda ceļu uz Vidusāziju un Indiju, kur mācījies no tā laika ietekmīgiem budistu skolotājiem un filozofiem, apmeklējis budistu svētnīcas. Atgriežoties Ķīnā, atvedis sev līdzi 657 budistu tekstus sanskritā un 150 relikvijas. Pēc atgriešanās ar imperatora atbalstu nodibinājis tulkošanas skolu Čanaņā, kurā līdz savai nāvei pārtulkojis ķīniešu valodā 1330 darbus. Vēlākos laikos šie tulkojumi kļuva par pamatu pašā Indijā nozaudētu svēto tekstu atpakaļtulkošanai. Nodibinājis jogāčāras virziena Fasjaņas budistu skolu, kuras ietekme vēlāk izplatījās citur Āzijā — Japānā un Korejā.

Pēc imperatora rīkojuma uzrakstījis grāmatu par savu ceļojumu «Varenās Tanu dinastijas ceļojums uz Rietumu zemēm» (大唐西域記, *Dà Táng Xīyù Jì* — ‘Budistu atskaites’), kas mūsdienās pārtulkota daudzās valodās un kas kļuva par pamatu 16. gadsimtā sarakstītajam vienam no četriem klasiskajiem ķīniešu romāniem «Ceļojums uz Rietumiem» (西遊記, *Xīyóujì*).

Atsauces
--------

1. ↑  Internet Encyclopedia of Philosophy. Xuanzang (Hsüan-tsang) (602—664)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sjuaņdzans***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 42634407
* LNB: 000219892
* LCCN: n50047176
* ISNI: 0000 0001 1059 4429
* GND: 118815822
* SELIBR: 102876
* SUDOC: 034797785
* BNF: cb12238277g (data)
* BIBSYS: 90532555
* NLA: 36730233
* NDL: 00318013
* NCL: 1086765
* NKC: mzk2003169237
* CiNii: DA0107319X

 |

 |
**Karlo Fortunato Pjetro Ponti vecākais** (itāļu: *Carlo Fortunato Pietro Ponti Sr.*, dzimis 1912. gada 11. decembrī, miris 2007. gada 10. janvārī) bija itāļu kinoproducents, producējis vairāk nekā 140 filmu.

Kopā ar producentu Dino De Laurentisu viņš bija galvenais itāļu kino izplatītājs pasaulē pēc Otrā pasaules kara. Producējis vienas no valsts pazīstamākajām un finansiāli veiksmīgākajām 1950. un 1960. gadu filmām. Ponti strādāja ar laikmeta labākajiem itāļu kinorežisoriem kā Federiko Fellīni, Mikelandželo Antonioni un Vitorio De Siku, kā arī ar vairākiem citiem ārvalstu režisoriem. Saņēmis Amerikas Kinoakadēmijas balvu kategorijā "Labākā filma svešvalodā" par Fellīni filmas "Ceļš" (1954) producēšanu. Nominēts arī kategorijā "Labākā filma" par Deivida Līna "Doktors Živago" (1965) producēšanu.

Ponti producējis tādas filmas kā "Eiropa 51" (*Europa '51*, 1952), "Divas sievietes" (*La ciociara*, 1960), "Kleo no 5 līdz 7" (*Cléo de 5 à 7*, 1961), "Sieviete paliek sieviete" (1961), "Lola" (*Lola*, 1961), "Okšķeris" (*Le Doulos*, 1962), "Nicinājums" (1963), "Vakar, šodien, rīt" (*Ieri, oggi, domani*, 1963), "Laulības itāļu gaumē" (*Matrimonio all'italiana*, 1964), "Desmitais upuris" (1965), "Fotopalielinājums" (1966), "Ugunsdzēsēju balle "(*Horí, má panenko*, 1967), *Zabriskie Point* (1970), *Torso* (1973), *Flesh for Frankenstein* (1973), "Profesija: reportieris" (1975), "Kasandras pāreja" (*The Cassandra Crossing*, 1976) un "Īpaša diena" (*Una giornata particolare*, 1977).

Atsauces
--------

1. ↑  Eric J. Lyman,The Associated Press, Eric J. Lyman, The Associated Press. «Italian producer Carlo Ponti dies at 94». *The Hollywood Reporter* (en-US), 2007-01-11. Skatīts: 2023-04-02.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Karlo Ponti***.
* *IMDb* profils (angliski)
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 117455224
* LCCN: n85201909
* ISNI: 0000 0001 0938 9292
* GND: 12921518X
* SUDOC: 070998809
* BNF: cb14041680x (data)
* BIBSYS: 1013427
* NLA: 46038981
* NKC: js20070112010
* SBN identifikators SBLV146539 nav derīgs.
* BNE: XX1486787

 |

 |
**Seksa industrija** jeb **seksindustrija** ir industrija, kas sastāv no komercuzņēmumiem, kuri izmanto seksa darbiniekus. Tas, ko tie piedāvā, tiek saukts par **pieaugušo izklaidi**, jo sastāv no dažādām izklaides formām, kas netiek uzskatītas par piemērotām bērniem.

Seksa industrija pārstāv ievērojamu daļu no pasaules ekonomikas, un tai populāros plašsaziņas līdzekļos piedēvēta liela loma tehnoloģiskajā progresā - piemēram, mājas video un videostraumēšanā Internetā. Lielākā daļa seksa industrijas strādā heteroseksuāliem vīriešiem, bet otra lielākā patērētāju grupa ir homoseksuāli vīrieši. Daudzās valstīs seksa industrija darbojas "pelēkajā" jomā starp legālo un nelegālo. Seksa industrijas aizstāvji apgalvo, ka tā izglīto cilvēkus seksualitātes un seksuālās veselības jomā un pārdod augsti pieprasītu produktu. Viņi apgalvo, ka industrijas iedzīšana pagrīdē rada vai saasina problēmas ar šo industriju. Industrijas pretinieki apgalvo, ka tā ir ekspluatējoša (īpaši attiecībā uz jaunām sievietēm), morāli kaitējoša sabiedrībai, seksu palētinoša un iedrošina uzskatīt sievietes par seksa objektiem.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85120657
* GND: 7842698-4
* NDL: 01132407

 |

 |
|  |
| --- |
|  |
| ***Pasaulīgo baudu dārzs*** |
| jeb |
| ***Pasaulīgo prieku dārzs*** |
| **Hieronīms Boss**, apm. 1500.-1510. g. |
| Eļļa un koks, centrālais panelis — 220 × 195 cm |
| sānu paneļi — 220 × 97 cm katrs |
| Prado muzejs, Madride |

**"Pasaulīgo baudu dārzs"** jeb **"Pasaulīgo prieku dārzs"** (apm. 1500.-1510. g.; precīzs uzgleznošanas laiks nav zināms) ir Hieronīma Bosa triptihs, viens no viņa visslavenākajiem darbiem. 

Triptihs aizvērtā veidā
Aizvērtā veidā triptihs veido gleznu, kurā attēlota zeme trešajā radīšanas dienā. Lietotas pelēcīgas, tumšas krāsas. Zeme ir ietvērta slēgtā stikla lodē, kas simbolizē cilveku pasaules trauslumu un īslaicīgumu.

Atvērtā veidā triptihā no kreisās puses uz labo attēlota paradīze, laicīgā pasaule un elle. triptihs veidots košās, kontrastainās krāsās. Ēdenes dārzā attēloti Ādams un Ieva, ko grasās salaulāt Kristus, dažādi īsti (žirafe, zilonis) un fantastiski (vienradzis) dzīvnieki, arī laba un ļauna atzīšanas koks. Virs Kristus gleznā attēlots dzīvības avots.

Centrālajā panelī attēloti kaili dažādu rasu vīrieši un sievietes (nav attēloti bērni un vecāki cilvēki), kas — saskaņā ar gleznas spēcīgo simboliku — nododas dažādām pasaulīgām baudām. Centrā redzama ūdenskrātuve, kurā peldas sievietes, savukārt tai apkārt riņķī dažādu dzīvnieku mugurās dodas vīrieši. Lielā skaitā attēloti milzu putni un dažādi augļi.

Labējā panelī attēlota elle. Priekšplānā redzami cilvēki, kas tiek sodīti par septiņiem nāves grēkiem (piemēram, sieviete, kas cietusi no lepnības grēka, nolemta mūžīgi raudzīties savā atspulgā, kas redzams uz dēmona pēcpuses). Daudzi priekšmeti šeit, tāpat kā centrālajā panelī, redzami palielināti — piemēram, cilvēks ir piestiprināts lautas grifam, cits savukārt sapinies arfas stīgās; cilvēks uz milzīgs slidas pa plānu ledu slīd tieši uz vietu, kur kāds cits jau ielūzis; milzīgs trusis nomedījis cilvēku u.tml. Centrā redzams t.s. "koka cilvēks" ar izdobtu olas formas torsu. Uz viņa galvas atrodas plāksne, kur dēmoni dejo ap dūdām, savukārt viņa ķermenī ierīkota taverna. Ievērības cienīgs ir arī dēmons ar putna galvu, kas sēž augstā krēslā un rij grēcinieku dvēseles. Tiek sodīts miesaskāres grēks (cūka mūķenes tērpā cenšas pierunāt kādu vīru parakstīt kādu dokumentu, arī visi mūzikas instrumenti saistīti ar erotisku simboliku).

Triptihs atvērtā veidā
----------------------

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| panneau gauche | panneau central | panneau droit |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* BNF: cb12289670f (data)

 |

 |
***Homo novus*** (no latīņu valodas — 'jaunais cilvēks') ir Anšlava Eglīša 1944. gadā laikrakstā "Tēvija" turpinājumos publicēts romāns, kas parāda precīzi fiksētu Rīgas 1930. gadu ikdienas dzīvi, portretējot Latvijas galvaspilsētu un tās sabiedrību. Rīga tiek skatīta lauku jaunekļa mākslinieka Jura Upenāja acīm, kas pilsētā notiekošajā noraugās kā brīnumā, bet tajā pašā laikā tiek atspoguļots paša rakstnieks skatījums uz pilsētu, ko viņš vienmēr ir dziļi mīlējis, un kas mākslinieku aprindās tika dēvēta par Ziemeļu Parīzi.

2018. gada 26. septembrī norisinājās pirmizrāde Annas Vidulejas komēdijai *Homo novus*, kas veidota pēc šī romāna motīviem.

Saturs
------

Romāna galvenais varonis ir Juris Upenājs, kas Rīgā iebrauc no Cesvaines puses. Rīga tiek skatīta izbrīnas pilnu skatienu, bet ar laiku ar šī pilsēta kļūst par svarīgu jaunā mākslinieka dzīves sastāvdaļu, kļūstot tai piederīgs un uzticīgs.

"Homo novus" ir ne tikai 20. gadsimta 30. gadu Rīgas precīzs atspoguļojums, bet arī objektīvs pilsētas mākslas dzīves raksturojums, ko ir sniedzis A. Eglītis pats būdams mākslas pasaulei piederīgs cilvēks. Tādejādi rakstnieks atzīst tikai vienu pasauli — mākslinieku. Tādēļ romānā var lasīt perfekti noraksturotu Rīgas mākslinieku bohēmu ar neiztrūkstošām iedzeršanām, strīdiem, sarunām, pie reizes apstaigājot visus Rīgas krogus un restorānus, nīkstot pie glāzes vairāku dienu garumā. A. Eglītis to visu pratis attēlot ar tikai sev raksturīgo pievilcību, kuru papildina īsta dzīvība, vitalitāte un asprātība.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kā pareizi rakstāms grāmatas un filmas nosaukums: *Homo Novus* vai *Homo novus*?». Latviešu valodas aģentūra. Skatīts: 2019. gada 23. jūlijā. Pareizi ir '***Homo novus'***. Latviešu valodā filmas vai grāmatas nosaukumā ar lielo sākumburtu rakstāms nosaukuma pirmais vārds, kā arī īpašvārdi. Pārējie vārdi rakstāmi ar mazo sākumburtu. Lai gan rakstīts latīņu valodā, *novus* nedz grāmatas, nedz filmas, nedz teātra festivāla nosaukumā nav rakstāms ar lielo sākumburtu.
2. ↑  literature.lv
3. ↑  «Anšlava Eglīša romāna "Homo Novus" analīze». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 10. jūlijā. Skatīts: 2014. gada 16. janvārī.
4. ↑  Hausmanis V. Anšlavs Eglītis un viņa romāns "Homo Novus". Rīga. Zinātne-1992
**Hominīni** (*Hominini*) ir cilvēkpērtiķu un cilvēka dzimtas (*Hominidae*) cilts, kurā apvienotas visas cilvēku sugas pēc nodalīšanās no tuvākās radniecīgās līnijas — šimpanžu cilts (*Panini*), vienkāršoti sakot, visas tās sugas, kas pārvietojas uz divām kājām. Šīs cilts sugas ir tuvāk radniecīgas mūsdienu cilvēkam nekā šimpanzēm vai jebkuram citam mūsdienās dzīvojošam primātam. Hominīnu vienīgā izdzīvojusī suga līdz mūsdienām ir saprātīgais cilvēks (*Homo sapiens*).

Šobrīd hominīnu cilts tiek dalīta 2 virsģintīs — australopitēku virsģintī (*Australopithecina*) un cilvēku virsģintī (*Hominina*), kurā ir tikai viena cilvēku ģints (*Homo*) — un sāhelantropu ģintī (*Sahelanthropus*).

Sistemātikas diskusijas
-----------------------

Vecākās sistemātikās hominīnu ciltī tiek iekļauta arī šimpanžu virsģints (*Panina*), bet mūsdienās pie šīs klasifikācijas pieturas tikai daži informācijas avoti. Šo iedalījumu ieteica Alans Manns un Marks Veiss 1996. gadā. Visas cilvēku sugas tika apvienotas cilvēku virsģintī (*Hominina*), bet šimpanzes — šimpanžu virsģintī.

Tomēr diskusijas par hominīnu un to tuvāk radniecīgo cilvēkpērtiķu klasifikāciju joprojām turpinās. Tiek iegūta aizvien jauna informācija par sugu ģenētiku, kā arī mainās izpratne par savstarpējām evolucionārām sakarībām. Piemēram, zinātniekiem nav pārliecības, ka sāhelantrops (*Sahelanthropus tchadensis*), kurš dzīvoja pirms apmēram 7 miljoniem gadu, laikā, kad šimpanzes nodalījās no cilvēkiem, būtu piederīgs hominīnu ciltij. Nodalīšanās ilga apmēram 4 miljonus gadu un cilvēks no šimpanzes pilnībā bija nodalījies pirms 2,5 miljoniem gadu.

Sistemātika
-----------

**Hominīnu cilts** (*Hominini*)

* †Australopitēku virsģints (*Australopithecina*)
	+ †Ardipitēki (*Ardipithecus*)
	+ †Australopitēki (*Australopithecus*)
	+ †Parantropi (*Paranthropus*)
* Cilvēku virsģints (*Hominina*)
	+ Cilvēki (*Homo*)
* *incertae sedis:*
	+ †Ororīnu ģints (*Orrorin*)
	+ †Sāhelantropu ģints (*Sahelanthropus*)

Atsauces
--------

1. ↑  Bradley, B.J. (2006). "Reconstructing Phylogenies and Phenotypes: A Molecular View of Human Evolution". Journal of Anatomy 212 (4): 337–353. doi:10.1111/j.1469-7580.2007.00840.x
2. 1 2  Human evolution: taxonomy and paleobiology
3. ↑  Mann, Alan and Mark Weiss (1996). "Hominoid Phylogeny and Taxonomy: a consideration of the molecular and Fossil Evidence in an Historical Perspective". Molecular Phylogenetics and Evolution 5 (1): 169–181. doi:10.1006/mpev.1996.0011. PMID 8673284
4. ↑  Won, Yong-Jin; Hey, Jody (13 October 2004). "Divergence population genetics of chimpanzees". Molecular Biology & Evolution 22 (2): 297–307. doi:10.1093/molbev/msi017. PMID 15483319

Ārējās saites
-------------

* Cilvēka rašanās pamatā - ļoti aktīvi gēni vai maitu ēšana?
* Hominoid taxonomies
* Hominin
* Hominin evolution becoming a thicket
* Primates: Hominini
* Transitional Human Fossils