recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Ukrainas Starptautiskais teritoriālās aizsardzības leģions** (ukraiņu: *Інтернаціональний легіон територіальної оборони Українi*) ir daļa no Ukrainas teritoriālās aizsardzības spēkiem, izveidota ārvalstu militārā vienība. To 2022. gada 27. februārī izveidoja Ukrainas valdība pēc prezidenta Volodimira Zelenska lūguma, lai cīnītos pret Krievijas iebrukumu valstī. Veidojot spēkus, Ukraina pievienojās vairāk nekā 90 citām valstīm, kuras pēdējo divu gadsimtu laikā ir vervējušas leģionārus un veidojušas ārzemju leģionus.

Ukrainas ārlietu ministrs Dmitro Kuleba apgalvoja, ka līdz 2022. gada 6. martam cīnīties par Ukrainu bija pieteikušies vairāk nekā 20 000 brīvprātīgo no 52 valstīm. Tiek ziņots, ka pēc paziņojuma pievienojās vēl vairāki tūkstoši. Kuleba noklusēja papildu skaitlisko informāciju, jo vairākas valstis aizliedz saviem pilsoņiem cīnīties par ārvalstu valdībām.

Starptautiskā reakcija
----------------------

### Latvija

Latvijas Saeima vienbalsīgi apstiprināja imunitāti pret kriminālvajāšanu Latvijas brīvprātīgajiem, kuri vēlas iesaistīties kaujā Ukrainas militāro formējumu pusē.

2022. gada 8. martā Saeimas deputāts Juris Jurašs no Jaunās konservatīvās partijas brīvprātīgi pieteicās cīņā kopā ar vēl citiem Latvijas tautiešiem Ukrainā.

Ārējās saites
-------------

* Archived 2023. gada 26. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑
4. ↑
**Andrea de Čezariss** (itāļu: *Andrea de Cesaris*; 1959. gada 31. maijs — 2014. gada 5. oktobris) bija Itālijas autosportists, kas bija pazīstams ar karjeru *Formula 1* pasaules čempionātā. Viņam pieder rekords par visvairāk veiktajām sacīkstēm, ne reizi neuzvarot (214 sacīkstes).

*Formula 1* karjera
-------------------

Andrea de Čezariss debitēja *Formula 1* pasaules čempionātā 1980. gadā *Alfa Romeo* komandas sastāvā pēdējās divās sezonas sacīkstēs, abās no tām izstājoties. 1981. gadā viņš pārstāvēja *McLaren* vienību, daļēji pateicoties viņa sakariem ar komandas sponsoru *Marlboro*. Viņš sezonā izcīnīja vienu punktu un nākamās divas sezonas pavadīja *Alfa Romeo*. Šajā laikā de Čezariss trīs reizes finišēja labāko trijniekā. 1984. gadā itāliešu pilots sāka sadarbību ar *Ligier* komandu, no kuras viņš tika atlaists piecas sacīkstes pirms 1985. gada sezonas beigām. 1986. gadā viņš pārstāvēja *Minardi*, finišējot tikai vienā sacīkstē.

1987. gadā de Čezariss pārstāvēja *Brabham* komandu. Vienīgajā sacīkstē, kur viņam izdevās sasniegt finišu (Beļģijas *Grand Prix*, viņš izcīnīja trešo vietu. 1988. gadā *Brabham* nepiedalījās, tādēļ pilots pārstāvēja *Rial* komandu. Viņa sezonas labākais sasniegums bija 4. vieta. Nākamos divus gadus de Čezariss pavadīja *Scuderia Italia* vienībā, ar kuru viņam izdevās pēdējo reizi savā karjerā finišēt labāko trijniekā. 1991. gadā de Čezariss pārstāvēja jaunizveidoto *Jordan* komandu. Nākamās divas sezonas viņš pārstāvēja *Tyrrell*. 1994. gadā de Čezariss aizvadīja savas pēdējās sacensības, vispirms divas sacīkstes aizvietojot diskvalificēto Ediju Ērvinu *Jordan* vienībā, bet pēc tam deviņas sacīkstes aizvietojot savainoto Kārli Vendlingeru *Sauber* komandā.

Nāve
----

Andrea de Čezariss gāja bojā motocikla avārijā 2014. gada 5. oktobrī Romā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Perde il controllo della moto, muore sul Gra l'ex pilota di F1 De Cesaris (itāliski)». Repubblica. 2014. gada 5. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 5. oktobrī.
**Nikolajs Vanadziņš** (dzimis 1892. gada 11. decembrī, miris 1978. gada 23. augustā) bija latviešu ērģelnieks un mūzikas pedagogs. 1969. gadā ieguva Latvijas PSR Tautas skatuves mākslinieka nosaukumu.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Trikātas pagasta Ūdriņās piecu bērnu ģimenē, tēvs Kārlis — mežzinis, māte Jūlija (dzimusi Vāvere), brālis ārsts, pašvaldību darbinieks Kārlis Gerhards Vanadziņš (1890—1965).

Pēc mācībām Rīgas Nikolaja I ģimnāzijā viņš nolēma savu dzīvi veltīt mūzikai un pret tēva gribu 1911. gada rudenī devās uz Pēterburgu un nopietni gatavojās iestājpārbaudījumiem konservatorijā. Lai nopelnītu iztiku, Nikolajs Vanadziņš strādāja par pianistu-ilustratoru kinoteātrī un arī par privātskolotāju. No 1913. līdz 1917. gadam studēja Pēterburgas (Petrogradas) konservatorijā pie Žaka Handšina ērģeļu klasē. Jau studiju gados Nikolajs Vanadziņš uzstājās koncertos un reizēm aizvietoja savu skolotāju pie baznīcas ērģelēm. 1917. gadā, absolvējis konservatoriju, uzsāka darbību teātrī, pedagoģijā un koncertdarbībā.
No 1920. līdz 1923. gadam vadīja ērģeļmūzikas klasi Pēterburgas konservatorijā.

1923. gadā Latvijas Konservatorijas rektors Jāzeps Vītols aicināja Nikolaju Vanadziņu darbā uz Latviju. Viņam piedāvāja jaundibinātās Latgales Tautas konservatorijas (tagadējā Daugavpils Mūzikas vidusskola) direktora vietu. Daugavpilī Nikolajs Vanadziņš apliecināja savas pedagoga, mūzikas dzīves organizatora un mākslinieka — izpildītāja spējas, ienesot pilsētā jaunas kultūras dzīves vēsmas, bet viņa lielākais nopelns — profesionālās mūzikas izglītības sistēmas izveidošana Latgalē.

1929. gada septembrī Nikolajam Vanadziņam piedāvāja darbu Rīgā. Viņš kļuva par Rīgas Tautas konservatorijas (tagad Jāzepa Mediņa Mūzikas vidusskola) direktoru un šajā amatā nostrādāja līdz 1956. gadam. Līdztekus mūzikas skolas vadītāja un pedagoga darbam Nikolajs Vanadziņš no 1934. līdz 1936. gadam veica direktora pienākumus Nacionālajā operā. 1938. gadā viņš sāka strādāt Latvijas konservatorijā, kur vadīja ērģeļu klasi un strādāja par pedagogu. Nikolajs Vanadziņš līdz 1968. gadam aktīvi koncertēja gan Rīgā, gan ārpus Latvijas.

Viņš izskoloja jaunu latviešu ērģelnieku paaudzi un izveidoja stabilu latviešu ērģeļu skolu, pie kuras piederēja Pēteris Sīpolnieks, Oļģerts Cimdiņš, Tālivaldis Deksnis, Jevgēnija Ļisicina, Larisa Bulava, Aivars Kalējs un citi.

Izcils ērģeļmūzikas klasiķu interpretētājs ar aizrautīgu, vitāla spēka pilnu spēli, lielu meistarību instrumenta reģistru lietošanā un dziļu izpratni par ikviena ērģeļu komponista mūzikas stilu.

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Paukšte. Valentīna Unda (redaktors). *Latgales mūzikas kultūra*. Rēzekne : Latgales Kultūras centra izdevniecība, 2002. 115-117. lpp. ISBN 9984-29-020-4.

Ārējās saites
-------------

* Par Nikolaju Vanadziņu Latgales Centrālajā bibliotēkā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 61335341
* LNB: 000051748
* LCCN: no2007129808
* ISNI: 0000 0000 4710 086X
* GND: 1211717593

 |

 |
Boriss Kārlofs briesmoņa lomā.
**Šausmu filma** (jeb sarunvalodā **šausmene**; angļu: *horror film, horror movie*) ir mākslas filmas žanrs. Pie šausmu filmām pieskaitāmas tās filmas, kas mēģina nobiedēt skatītāju, radīt satraukuma un šausmu sajūtas, veidot saspringtu šausmu atmosfēru un mokošas nākamo šausmu gaidas — tā saukto "saspensa" efektu (angļu: *suspense* — 'neziņa').

Šausmu filmu apakšžanri
-----------------------

### Slešers

Slešers (no angļu: *slash* — 'cirtiens') ir šausmu filmu apakšžanrs (dažreiz tiek saukts par "pusaudžu šausmu filmām"), kam ir raksturīga slepkavas-psihopāta (dažreiz valkā masku) esamība, kurš izseko un pa vienam nogalina vairākus upurus-pusaudžus.

### Filmas par cilvēkēdājiem

Pirmā filma, kas kaut kādā mērā bija veltīta cilvēkēdājiem, ir 1963. gada filma *Blood Feast*. Šis savdabīgais apakšžanrs atdalījās no cita apakšžanra — filmām par zombijiem.

Vienas no populārākajām filmām par kanibālismu ir filmu sērija par Hanibālu Lekteru — "Jēru klusēšana", "Sarkanais pūķis", "Hanibāls: sākums" (*Hannibal Rising*). Kā arī nozīmīga ir filma *Ravenous* (1999).

### Filmas par vilkačiem

Pirmā filma, kas bija veltīta vilkačiem, bija mēmā filma "Vilkacis" (*Werewolf*, 1913). Pēc tās sekoja vēl dažas mēmās filmas par vilkačiem. Pirmā filma ar skaņu bija vācu filma *Le Loup Garou*. 1935. gadā studija *Universal Pictures* izlaida filmu *Werewolf of London*, bet 1941. gadā filmu *The Wolf Man*. Šīs filmas iezīmēja daudzus stereotipus turpmākajiem kinematogrāfijas vilkačiem.

### Filmas par vampīriem

Ļoti populārs šausmu filmas apakšžanrs ir filmas par vampīriem. Šajās filmās pret cilvēkiem vēršas nemirstīgas būtnes, kuriem nepieciešamas svešas asinis.

### Filmas par zombijiem

Šausmu filmu apakšžanrs, kur ļaunuma un šausmu iemiesojums ir augšāmcēlušies miroņi jeb zombiji. Dažādās filmās zombiji ir attēloti pilnīgi dažādi, no tik tikko kustošiem un trūdošiem līdz būtnēm, kas pārspēj cilvēku fiziskās dotības. Ir arī filmas, kurās zombiji ir labie un pozitīvie tēli, bet tāds zombiju paveids vairāk ir raksturīgs komēdijām.

### Gotiskās filmas

Pirmās gotiskās filmas (jeb "šausmu filmas") uzņēma vācu kinorežisors F. V. Murnavs. Izcilas gotiskās filmas ir uzņēmuši — Frānsiss Fords Kopola ("Drakula", 1992), Verners Hercogs ("Nosferatu – nakts fantoms", 1979), un citi.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Šausmu filma***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Šausmu filmu sadaļa IMDb mājaslapā Archived 2010. gada 21. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Ķīniešu šausmu filmas
* Britu šausmu filmas

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85062077
* GND: 4127415-5
* BNF: cb11980577g (data)
* NDL: 01139272
* NKC: ph232627

 |

 |
**NanoSail-D** ir NASA saules buras demonstrators, kuru izstrādāja Eimsa pētījumu centrs un Māršala kosmisko lidojumu centrs. Pirmais eksemplārs tika zaudēts nesēja kļūmes dēļ 2008. gadā. Otrais tika palaists 2010. gada 20. novembrī, tas veiksmīgi izvērsa buru 2011. gada 20. janvārī.

*NanoSail-D* starta konfigurācijā ir trīs CubeSat lieluma pavadonis ar sānu malām 30 × 10 × 10 cm un 4 kg masu. Pēc buras izvēršanas tās laukums ir 10 m³. Bura veidota no polimēra CP1, kas nav biezāks par zīdpapīru.

Pavadonis paredzēts septiņu dienu misijai zemā ģeocentriskā orbītā. Tas darbotos tik ilgi, kamēr izsīktu elektroenerģija. Viens no projekta uzdevumiem bija demonstrēt iespēju mazā konteinerā sapakot un izvērst lielu buras struktūru, kuru nākotnē varētu izmantot lielu struktūru izvēršanai kosmosā, piemēram, sakaru antenas, saules baterijas paneļi u.c.

Pirmais eksemplārs
------------------

Pirmais *NanoSail-D* eksemplārs tika palaists 2008. gada 3. augustā 03:34 UTC no Omelekas salas ar nesējraķeti Falcon 1 kā sekundārā krava. Divas minūtes pēc starta otrā pakāpe atdalījās, bet pirmā pakāpe sadūrās ar otro. Rezultātā raķete novirzījās no kursa un nespēja sasniegt orbītu. Raķetes otrā pakāpe ar derīgo kravu iekrita Klusajā okeānā.

Otrais eksemplārs
-----------------

*Pamatraksts: Nanosail-D2* 
Uz zemes palikušais otrais rezerves eksemplārs tika sagatavots kosmiskajai misijai. Tas orbītā tika palaists 2010. gada 20. novembrī 01:25 UTC no Kodiakas salas ar nesējraķeti Minotaur IV pavadoņa FASTSAT sastāvā. 2010. gada 6. decembrī 06:31 UTC tika dota komanda atdalīt saules buru no *FASTSAT*, bet tomēr tas neatdalījās. 
Pavisam negaidīti 2011. gada 19. janvārī *NanoSail-D* tika izmests. Pēc taimera komandas saules bura atvērās 20. janvārī aptuveni 03:00 UTC.
Pavadoņa baterija nebija uzlādējama un nebija paredzēta ilgai misijai, tā pamazām izlādējās. 21. janvārī 13:54 UTC tika uztverts pēdējais signāls no *NanoSail-D*.

Atsauces
--------

1. ↑  Gunter Krebs. «NanoSail D». *Gunter's Space Page* (angliski). Skatīts: 2010-12-18.
2. ↑  NASA's First Solar Sail NanoSail-D Deploys in Low-Earth Orbit Archived 2013. gada 6. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. NASA Marshall Space Flight Center 2011-01-21 (angliski)
3. ↑  Solar Sail Stunner Archived 2011. gada 29. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. Dr. Tony Phillips, Science@NASA, 2011-01-24 (angliski)
4. ↑  Aktuālā informācija no nanosaild.engr.scu.edu Archived 2011. gada 20. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* *NanoSail-D* NASA mājaslapā Archived 2008. gada 7. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* NanoSail-D2 sekošanas dati (angliski)
Putnu vērotāji Skotijā
**Putnu vērošana** ir hobijs, kas ietver putnu vērošanu dabā un parasti ir saistīts ar padziļinātu interesi par tiem, izpēti, kā arī iegūtās informācijas apkopošanu, ziņošanu par neparastākajiem novērojumiem putnu vērotāju vidē un profesionāliem ornitologiem.

Putnu vērotāji parasti nav ornitologi un bieži tiem nav bioloģijas izglītības, tomēr, nopietni aizraujoties ar putnu vērošanu, pieredze, zināšanas un prasme strauji pieaug un neprofesionāļu novērojumiem bieži ir liela nozīme nopietnos ornitoloģiskajos pētījumos, īpaši faunistikas pētījumos. Nopietnākie putnu vērotāji parasti apkopo novēroto sugu sarakstus gan pēc reģionālā principa (savam dārzam, pilsētai, valstij, kontinentam, pasaulei), gan laika griezumā (mēneša, gada, mūža). Sevišķi iecienīts vaļasprieks tas ir Skandināvijas valstīs un Somijā, Lielbritānijā, citās Rietumeiropas valstīs, ASV; bieži putnu vērošana tiek apvienota ar ceļojumiem. Lai vērotu putnus, var iztikt bez īpaša aprīkojuma, tomēr labāki rezultāti sasniedzami, izmantojot binokli, teleskopu, fotoaparātu, putnu noteicēju un balsu ierakstus. Izcilākajās putnu vērošanas vietās tiek būvēti īpaši putnu vērošanas torņi, kas ļauj pārskatīt plašāku apkārtni un vērojot mazāk traucēt putniem (Latvijā ir ap 20 putnu vērošanai īpaši būvētu torņu).

Pēdējos gados putnu vērošana kļūst aizvien populārāka arī Latvijā. Latvijas Ornitoloģijas biedrība apvieno ne vien profesionālus ornitologus, bet arī amatierus putnu vērotājus un vienkārši dabas draugus. Katru gadu notiek vairāki ar putnu vērošanu saistīti pasākumi, kā ikgadējās putnu dienas, dažādas uzskaites un ekskursijas. Kopš 2002. gada pavasaros notiek putnu vērošanas sacensības "Torņu cīņas", kur komandas sacenšas, lai diennakti ilgās sacensībās reģistrētu iespējami lielāku putnu sugu skaitu, veicot vērojumus no izlozē noteiktā putnu vērošanas torņa.

Skatīt arī
----------

* Ornitoloģija

Atsauces
--------

1. ↑  «Torņu atrašanās vietas». *Latvijas Ornitoloģijas biedrība* (en-US). Skatīts: 2022-03-06.
2. ↑  «Vēsture». *Torņu cīņas* (latviešu). Skatīts: 2022-03-13.

Ārējās saites
-------------

* LOB.lv Putnu vērošana
* Putni.lv Putnu vērošanas principi
* Dabasdati.lv Dabas novērojumu dienasgrāmata
* Latvijasputni.lv Archived 2012. gada 15. martā, *Wayback Machine* vietnē. Jaunākie retumu novērojumi
* GlobalTwicher.com Sugu saraksti (angliski)
* Putni.lv Labākās putnu vērošanas vietas Latvijā
**Ērika Vībe** (angļu: *Erica Wiebe*; dzimusi 1989. gada 13. jūnijā) ir kanādiešu brīvā stila cīkstone, 2016. gada vasaras olimpisko spēļu čempione.

Biogrāfija
----------

Ar brīvo cīņu Ērika Vībe sāka nodarboties 9. klasē. Starptautiskās sacensībās viņa debitēja 2007. gadā, kad piedalījās Panamerikas junioru čempionātā un izcīnīja sudraba medaļu. Viņa startēja arī 2008. un 2009. gada pasaules junioru čempionātos. 2012. gadā, kā kanādiešu cīkstones Lijas Kallahanas treniņu partnere, Ērika brauca uz Londonas olimpiskajām spēlēm.

Veiksmīga Vībei bija 2014. gada sezona, kurā viņa uzvarēja visos turnīros, kuros ņēma dalību, un 36 cīņu virkni līdz 2014. gada pasaules čempionāta ceturtdaļfinālam, kurā viņa zaudēja igaunietei Epai Mē.

2016. gada vasaras olimpiskajās spēlēs Rio, finālā uzvarot Guzeli Manjurovu, Ērika Vībe izcīnīja zelta medaļu svara kategorijā līdz 75 kg un kļuva par trešo Kanādas cīkstoni — olimpisko medaļnieci. Pirms Ērikas medaļas olimpiskajās spēlēs bija guvušas Tonija Verbīka (2004, 2008 un 2012) un Kerola Hviņa (2008, 2012).

2018. gada pasaules čempionātā Vībe pusfinālā zaudēja Adelīnai Grejai un cīņā par bronzas medaļu revanšējās par 2014. gada zaudējumu Epai Mē.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Erica Wiebe» (angļu). olympic.ca. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019-06-24. Skatīts: 2019-06-24.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
**Oļģerta iela** ir iela Jūrmalā, Asaru apkaimē. Oļģerta iela sākas krustojumā ar Kāpu ielu un beidzas krustojumā ar Dzelzceļa ielu. Kopējais ielas garums ir 500 metri, tā ir klāta ar asfalta un grants segumu (ielas posms no Dzelzceļa ielas līdz Asaru prospektam ir klāts ar grants segumu). Oļģerta ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju, vasarnīcu un daudzdzīvokļu māju apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Oļģerta iela ir savienota ar šādām ielām:

* Kāpu iela (T veida krustojums)
* Kārļa iela (T veida krustojums)
* Asaru prospekts
* Dzelzceļa iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Asari

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu O |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| O | 
* Odu ceļš
* Ogres
* Olaines
* Olgas
* Oļģerta
* Oļu
* Omnibusa
* Orhideju
* Ormaņu
* Oskara Kalpaka prospekts
* Oškalna
* Ošu
* Otas
* Otīlijas
* Ozolu

 |

 |
***Remix*** ir latviešu mūzikas grupa, kas dibināta 1985. gadā. Mūziķis Aivars Hermanis, pēc Latvijas Radio galvenā mūzikas redaktora Raimonda Paula iniciatīvas, no pazīstamiem dažādu grupu (*Opus*, Līvi, Liepājas kvartets, *Modo*) mūziķiem izveidoja Latvijas Radio studijas ierakstu vienību. Kopdarbībai nesākoties, no "Remix" šķīrās Harijs Bašs (taustiņinstrumenti). Sākumā tika plānots, ka "Remix" strādās studijā ar dažādu autoru dziesmu pavadījumu ierakstiem. Tomēr ar to vien neaprobežojoties, reizēm uzstājās arī koncertos, atskaņojot instrumentālu džezroku un Igo dziedātas dziesmas poproka stilā.

Sākotnējā virzība un līmenis tika saglabāti arī 1988. gada rudenī, pēc koncertiem Norvēģijā šķiroties no tur palikušā Jevgēņija Ščapova. Viņa vietā nāca Eduards Glotovs (Corpus, Liepājas kvartets, Credo). Pēc gandrīz divu gadu intensīvas darbības Remix atstāja Latvijas Radio un kļuva par aktīvi koncertējošu grupu. Lielākoties Remix uzturas un strādā ārpus Latvijas — Norvēģijā, Polijā, Vācijā, Somijā, Zviedrijā, bet visvairāk — Krievijā un citās toreizējās Padomju Savienības republikās (kopš Igo uzvaras Vissavienības jauno dziedātāju konkursā "Jūrmala ‘86" grupa bija viena no pieprasītākajām latviešu precēm Krievijas mūzikas tirgū). 1988. gadā grupa uzvarēja "Mikrofona aptaujā" ar dziesmu "...pie Laika".

1989. gadā popmūzikas producenti no ASV Rīgā pēc latviešu rokgrupu noklausīšanās izvēlas "Remix", lai piedāvātu jaunas grupas dziesmas amerikāņu publikai, pēc menedžmenta līguma noslēgšanas ar ASV kompāniju *AM RE Managers* tiek izveidota grupa "Riga", kuras sastāvs tika mainīts, tajā iesaistīts arī Ainārs Virga ("Līvi"), beigās Igo nomaina "Opus Pro" vokālists Alex. Tomēr 1993. gadā grupas darbība tika pārtraukta bez gaidītā debijas albuma izdošanas. Albums tika izdots Latvijā 2015. gadā.

Pēdējās desmitgadēs Remix ir apvienojusies atsevišķām ekskluzīvām uzstāšanās reizēm. 2015. gada novembrī grupa devās 30 gadu jubilejas turnejā, uzstājoties kopā ar Liepājas Simfonisko orķestri Rēzeknes, Cēsu, Liepājas jaunuzceltajās koncertzālēs un Dailes teātrī Rīgā.

2015.gada 9.novembrī tika izdota Māra Papēža grāmata "Remix...pie Laika".

Sastāvs
-------

* Igo (Rodrigo Fomins) — balss.
* Aivars Hermanis — ģitāra, balss
* Jevgēņijs Ščapovs — bass (līdz 1988.)
* Eduards Glotovs — bass (no 1988.)
* Uldis Marhilēvičs — taustiņi, balss
* Harijs Bašs — taustiņi (līdz 1986.)
* Vilnis Krieviņš — sitamie instrumenti

Diskogrāfija
------------

### Studijas albumi

* Vēstule (1987; LP)
* Naktsmājas (1987; LP)
* Remix (1988; LP krievu val.)
* Uz veselību! (1989; LP)
* …pie Laika (1990; LP)
* ...pie Laika (2020; CD)

### Izlases

* Remix Gold (1995; CD)
* Naktsmājas & Uz veselību (2005; CD)
* Remix Gold (2005 CD, atkārtots izdevums)

### Video

* Remix DVD (2002)
* Remix instrumentālās mūzikas koncerts Dailes teātrī 2008 (DVD)
* Remix koncerts Dzintaru koncertzālē 2009 (DVD)
**Jēkabs Rūdolfs Ruškevics** (1883—1942) bija latviešu virsnieks, Latvijas armijas Tehniskās pārvaldes, vēlāk Apgādes pārvaldes priekšnieks, ģenerālis (1925).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1883. gada 9. februārī Jaunsvirlaukas pagasta Cēlāju mājās laukstrādnieka ģimenē. Mācījās Mežotnes pagasta skolā, Jelgavas Aleksandra pilsētas skolā, tad Bauskas pilsētas skolā. Līdz 1904. gadam J. Ruškevics strādāja Rīgas Pasta–telegrāfa pārvaldē un bija atturības biedrības "Auseklis" valdes loceklis. Pēc mācībām Viļņas junkurskolā (1904-1906) J. Ruškevics dienēja Varšavas cietokšņa kājnieku pulkā, vēlāk piekomandēts Varšavas cietokšņa artilērijas daļai. No 1911. līdz 1914. gadam poručiks Ruškevics studēja Artilērijas akadēmijā Pēterburgā. Sākoties Pirmajam pasaules karam, J. Ruškevicu pārcēla uz Petrogradas Pētera Lielā arsenālu, kur viņš kļuva par konstruktoru daļas pārzini un uzdienējās līdz apakšpulkveža pakāpei (1917).

1918. gadā J. Ruškevics atvaļināja no dienesta Krievijas armijā un aprīlī atgriezās Latvijā. Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 18. novembrī viņš iestājās Latvijas Pagaidu valdības bruņotajos spēkos pulkveža-leitnanta dienesta pakāpē. 11. decembrī J. Ruškevicu iecēla par Artilērijas daļas priekšnieku. 1919. gada 2. janvārī J. Ruškevics kopā ar Apsardzības ministriju devās uz Liepāju, kur atvaļinājās, bet 16. jūlijā J. Ruškevicu atkārtoti ieskaitīja Latvijas armijā kā artilērijas apgādības priekšnieku. Viņš vadīja gan artilērijas vienību formēšanu armijā, gan to apmācības. 1920. gada 8. martā J. Ruškevicu iecēla par Galvenās artilērijas pārvaldes priekšnieka palīgu un aprīlī paaugstināja pulkveža dienesta pakāpē. 
1920. gada augustā pulkvedis J. Ruškevics kļuva par armijas Artilērijas un tehniskās apgādības pārvaldes priekšnieku, decembrī – par Tehniskās pārvaldes priekšnieku, bet 1922. gada janvārī par Bruņošanās pārvaldes priekšnieku. 1925. gadā J. Ruškevicu paaugstināja par ģenerāli un no 1933. līdz 1938. gadam viņš vadīja Apgādes pārvaldi.

1938. gada jūlijā J. Ruškevics atvaļinājās no dienesta un pārcēlās uz savu lauku īpašumu Ceraukstes pagasta Pamūšās.
Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā J. Ruškevicu apcietināja un izsūtīja uz Soļikamskas soda nometni Krievijā, kur viņš mira 1942. gada 29. augustā.

Apbalvojumi
-----------

Savas militārās karjeras laikā J. Ruškevics saņēma Latvijas 1. 2. un 3. šķiras Triju Zvaigžņu ordeni; Igaunijas 1. šķiras 2. pakāpes Brīvības krustu; Krievijas 3. šķiras Sv. Staņislava ordeni un 3. šķiras Sv. Annas ordeni, kā arī vairākus augstus Čehoslovākijas, Somijas un Lietuvas apbalvojumus.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XIX. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 37 067. sleja.
2. ↑  timenote.info
3. ↑  «karamuzejs.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 21. novembrī. Skatīts: 2021. gada 21. novembrī.
**Biedrība** ir brīvprātīga personu apvienība, kas nodibināta, lai sasniegtu statūtos noteikto mērķi, kam nav peļņas gūšanas rakstura. 

Biedrība un nodibinājums iegūst juridiskās personas statusu ar brīdi, kad tie ierakstīti biedrību un nodibinājumu reģistrā. Lai dibinātu biedrību, nepieciešami vismaz divi cilvēki. Biedrībai ir nepieciešama juridiska adrese uz kuru saņemt ziņas, dokumentsu vai citu korespondenci. Biedrības un nodibinājuma nosaukums un simbolika nedrīkst būt pretrunā ar normatīvajiem aktiem un labiem tikumiem, piemēram, tajā nedrīkst ietvert militāra formējuma vai tādas organizācijas vai grupas nosaukumu vai simboliku, kura atzīta par noziedzīgu vai antikonstitucionālu, nosaukums un simbolika nedrīkst radīt pozitīvu attieksmi pret vardarbību. Biedrības nosaukums nedrīkts būt maldinoš, kas tieši vai netieši slējp tās darbību.

Biedrības Latvijā
-----------------

* Latvijas Muzeju biedrība
* Latvijas Ornitoloģijas biedrība
* Rīgas Latviešu biedrība
* Latvijas Neredzīgo biedrība
* Latvijas Mazpulki
* Latvijas Antropologu biedrība
* Latvijas Ārstu biedrība
* u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  Biedrību un nodibinājumu likums. «Biedrību un nodibinājumu likums».
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par dzelzceļa pieturu skatīt rakstu Brenguļi (stacija).

**Brenguļi** (agrāk arī **Vecbrenguļi** un **Jaunbrenguļi**) ir ciems Valmieras novada Brenguļu pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta rietumdaļā Abula krastos autoceļu V182 un V196 krustojumā 9,5 km no novada centra Valmieras un 116 km no Rīgas. Gar Brenguļiem iet dzelzceļa līnija Rīga—Valka ar pieturas punktu Brenguļi.

Vēsture
-------

Jaunbrenguļu muižas kungu māja pirms Pirmā pasaules kara
Pirmo reizi vēstures avotos Brenguļi pieminēti 1474. gadā, kad šīs apkaimes zemi ar toreizējā ordeņa mestra Borha atļauju izlēņoja Indriķim Vrangelim. Iespējams, muižas un vēlāk apdzīvotās vietas latviskais nosaukums radies no Vrangeļa vārda. 1788. gadā Krievijas ķeizarienes Katrīnas II valdīšanas laikā Brenguļu muižu sadalīja Jaunbrenguļu *(Neu-Wrangelshof)* un Vecbrenguļu *(Alt-Wrangelshof)* muižā. Jaunbrenguļi tika dāvāti kapteinim fon der Ostenzakenam, bet Vecbrenguļu muiža ieguva "kroņa muižas" statusu. 1817. gadā muižu vairāksolīšanā nopirka Vidzemes landrāts Nikolajs Johans fon Tranzē. Līdz agrārajai reformai 1920. gadā muiža piederēja Latvijas putnu pētniekam Nikolajam Tranzē.

Mūsdienu apdzīvotā vieta veidojusies ap abiem bijušajiem muižu centriem. 1924. gadā uz Abula izbūvēta hidroelektrostacija. Ciems izaudzis padomju gados kā ciema padomes un kolhoza «Abuls» centrs. Brenguļos atrodas pagasta pārvalde, sākumskola, tautas nams, bibliotēka, pasts, veikals, alus darītava.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Brenguļiem». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Latvijas ceļu karte. Mērogs 1:200 000. Šoseju un zemesceļu departaments. 1940. Rīga
3. ↑  Brenguļi pagasts. Vēsture
4. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Brenguļu pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* **Brenguļi**
* Cempi
* Cempmuiža
* Enerģētiķis
* Gaujaslāči
* Jaunvāle
* Pūpoli 1
* Pūpoli 2
* Saule
* Saulītes
* Sprīdītis

 |

 |
**Karls Stolerijs** (angļu: *Karl Stollery*; dzimis 1987. gada 21. novembrī) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2021) spēlē Austrijas hokeja līgas kluba *HC Bolzano* sastāvā.

Spēlētāja karjera
-----------------

No 2008. līdz 2012. gadam Stolerijs spēlēja NCAA čempionātā, taču tad sāka profesionāļa karjeru, pievienojoties AHL klubam *Lake Erie Monsters*. 2013. gada maijā noslēdza viena gada līgumu ar NHL klubu Kolorādo "Avalanche", tā rindās nākamajās divās sezonās aizvadot kopumā septiņas spēles. 2015. gada martā tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks", taču arī tur aizvadīja vien piecas spēles, pirms tika nosūtīts uz AHL. 2016.—17. gada sezonā aizvadīja 11 spēles Ņūdžersijas "Devils" sastāvā.

2017. gada vasarā noslēdza viena gada līgumu ar KHL vienību Rīgas "Dinamo". Kanādas hokeja izlases sastāvā piedalījās 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs, kur izcīnīja bronzas medaļu.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
* KHL profils (angliski)
***Revolut*** ir Lielbritānijas un Lietuvas tiešsaistes banka un finanšu tehnoloģiju uzņēmums, kas piedāvā banku pakalpojumus. *Revolut Bank UAB* Eiropas Savienībā licencē un regulē Lietuvas Banka. *Revolut* galvenā mītne atrodas Londonā, to 2015. gadā dibināja Nikolajs Storonskis un Vlads Jacenko. *Revolut* piedāvā ārvalstu valūtas maiņas kontus, debetkartes, virtuālās kartes, *Apple Pay*, procentus nesošas "krātuves", akciju un kriptovalūtu tirdzniecību un citus pakalpojumus.

2020. gadā *Revolut* ienāca Japānas un ASV tirgos un palielināja savu darbinieku skaitu no 1500 līdz 6000. 2020. gada novembrī uzņēmums ar 4,2 miljardu sterliņu mārciņu novērtējumu kļuva par Apvienotās Karalistes vērtīgāko finanšu tehnoloģiju uzņēmumu. Tā kā *Revolut* nav Apvienotās Karalistes banka, tā neatlīdzina šajā valstī autorizētu *push* maksājumu krāpšanas upuriem nodarītos zaudējumus.

Ar *Revolut* karti ir iespējams papildināt kontu vienā valūtā (piemēram, eiro) un norēķināties ar to gandrīz visā pasaulē, kā arī izņemt skaidru naudu bankomātos, izmantojot kredītkarti.

Latvijā
-------

2021. gadā *Revolut* uzsāka darbību Latvijā kā banka. *Revolut* klientiem Latvijā ir pieejami aizsargāti noguldījumi atbilstoši noguldījumu garantiju sistēmai. Uzņēmumā pastāstīja, ka *Revolut* Latvijā jau līdz tam bija piesaistījusi vairāk nekā 160 000 klientu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Revolut Bank UAB Financial Statements 31 December 2022». *Business Insider*. Skatīts: 2023. gada 6. aprīlis.
2. ↑  «Revolut Bank UAB Financial Statements 31 December 2022». *Business Insider*. Skatīts: 2023. gada 6. aprīlis.
3. ↑  «Fintech firm Revolut assembles behavioural team after criticism of its corporate culture». theguardian. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023. gada 1. februāris. Skatīts: 2023. gada 6. janvāris.
4. ↑  «'I had £8,000 stolen but Revolut won't refund it'». *BBC News* (en-GB). 2022-12-05. Skatīts: 2023-08-22.
5. ↑  «How do I withdraw cash? | Revolut LV». *Revolut* (en-LV). Skatīts: 2023-08-22.
6. ↑  «Latvijā kā banka darbību uzsāk «Revolut»». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-08-22.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Revolut***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5021153532469248820005

 |

 |
**Marks Andrē Granjāni** (franču: *Marc-André Gragnani*, dzimis 1987. gada 11. martā) ir Kanādas hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2018) Granjāni pārstāv KHL komandu Kunlun Red Star.

Karjera
-------

Granjāni 2005. gada NHL draftā 3. kārtā ar 87. numuru izvēlējās Bufalo "Sabres". Karjeru sāka AHL komandā Ročesteras "Americans". Četras sezonas spēlējis Bufalo "Sabres". Spēlējis arī Vankūveras "Canucks" un Karolīnas "Hurricanes". 2013. gadā pievienojās Prāgas "Lev", bet sezonu vēlāk pievienojās Šveices hokeja līgas klubam SC Bern. Nākamo sezonu pavadīja NHL komandā Ņūdžersijas "Devils" un AHL komandā Olbani "Devils". 2016. gadā Granjāni pievienojās Minskas "Dinamo". Kopš 2018. gada spēlē KHL komandā Red Star Kunlun.

Kanādas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2011. gada Pasaules čempionātā un 2018. gada ziemas olimpiskajās spēlēs.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
* KHL profils (angliski)
**Tresemartiresa** (filipīniešu: *Lungsod ng Trece Martires*, angļu: *City of Trece Martires*) ir pilsēta Filipīnās, Kavites provinces faktiskā galvaspilsēta. Atrodas provinces vidienē; ietilpst Manilas aglomerācijā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta cēlusies kā Tansas municipalitātes viena no attālākajām un lielākajām draudzēm (*barrio*) Kintana (*Quintana*), galvenokārt lopkopības un cukurniedru audzēšanas reģions. Pilsēta dibināta 1954. gadā kā jaunā Kavites provinces galvaspilsēta, pievienojot teritorijas no apkārtējām municipalitātēm. Nosaukta (no spāņu: *Trece Mártires* — ‘trīspadsmit mocekļi’) par godu 13 Filipīnu neatkarības cīņu dalībniekiem, Katipunanas locekļiem, kas tika sodīti ar nāvi nošaujot 1896. gada 12. septembrī Sanfelipes cietoksnī Kavites pilsētā. 1977. gadā ar prezidenta dekrētu par jauno provinces galvaspilsētu tika pasludināta Imusa, bet lielākā daļa administratīvo iestāžu un gubernatora rezidence palikuši Tresemartiresā.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------
**Kalvis Zalcmanis** (dzimis 1940. gada 14. decembrī, miris 2023. gada 6. augustā) bija latviešu kinooperators. Strādājis Rīgas Kinostudijā, bijis operators spēlfilmai "Motociklu vasara", uzņēmis vairāk nekā 50 dokumentālo filmu un 400 kinohroniku.

Dzimis Mazsalacā, mācījies Mazsalacas vidusskolā. 1971. gadā beidzis Valsts Kinematogrāfijas institūtu Maskavā. Rīgas konostudijā sadarbojies ar tādiem režisoriem, kā Hercs Franks, Uldis Brauns, Ansis Epners, Juris Podnieks un citiem. Pazīstamākās no filmām, kurām bijis operators, ir filmas "Mūžs" (1972), "Esības prieks" (1974), "Motociklu vasara" (1974), "Ceļojums uz zemi" (1977), "Četri meklē miljonu" (1979), "Vai viegli būt jaunam?" (1986), "Es esmu latvietis" (1990).

Zalcmanis strādājis Latvijas Kultūras akadēmijā (1994—2004), 1998. gadā ievēlēts par profesoru.

2000. gadā Kalvi Zalcmani apbalvoja ar IV šķiras Triju Zvaigžņu ordeni. 2020. gadā saņēmis Lielā Kristapa balvu par mūža ieguldījumu.

Miris 2023. gada 6. augustā 82 gadu vecumā.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Kalvis Zalcmanis». redzidzirdilatviju.lv.
2. ↑  «Apbalvotie un statistika». president.lv.

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)
* Kalvis Zalcmanis filmas.lv

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kinofestivāla "Lielais Kristaps" balvas ieguvēji par "mūža ieguldījumu" |
| --- |
|  |
| 1998—2010 | 
* Eduards Pāvuls (1998)
* Arnolds Burovs (2000)
* Hercs Franks (2001)
* Elza Radziņa (2003)
* Rolands Kalniņš (2005)
* Vija Artmane (2007)
* Viktors Šildknehts (2009)

 |
|  |
| 2011—2020 | 
* Aivars Freimanis (2012)
* Ivars Seleckis un Maija Selecka (2014)
* Miks Zvirbulis (2015)
* Jānis Streičs (2016)
* Roze Stiebra un Ansis Bērziņš (2017)
* Ābrams Kleckins un Miks Savisko (2018)
* Varis Brasla (2019)
* Kalvis Zalcmanis (2020)

 |
|  |
| 2021—2030 | 
* Ieva Kundziņa (2021)
* Alvis Lapiņš (2022)

 |

 |
**Centrālā Karakoruma nacionālais parks** (urdu: وسطی قراقرم نیشنل پارک, angļu: *Central Karakoram National Park*) ir 1993. gadā nodibināts nacionālais parks Pakistānas galējos ziemeļaustrumos, Gilgitas-Baltistānas teritorijā, pie robežas ar Ķīnu. Tas ir visaugstāk ierīkotais nacionālais parks pasaulē un pēc teritorijas lielākais Pakistānā. 

Nacionālais parks atrodas Karakoruma kalnos. Parka teritorijā atrodas četras kalnu virsotnes, kas augstākas par 8000 metriem, to starpā K2, kā arī 60 virsotnes, kas augstākas par 7000 metriem. Šeit atrodas vairāki šļūdoņi, to starpā Baltoro un Biafo. Šeit dzīvo tādi apdraudēti vai reti dzīvnieki kā uriāls, sniega leopards, sniega leopards, Āzijas melnais lācis, Himalaju vilks, kalnu zebiekste.

* 
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Centrālā Karakoruma nacionālais parks***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 7383150033006711180004
* LCCN: sh2017000190

 |

 |
Šis raksts ir par ciemu. Par muižu skatīt rakstu Lodes muiža.

**Lodesmuiža** (IPA: [lʊɔ͡dɛsmʊi͡ʒa]; arī **Lode**, **Lodes muiža**) ir apdzīvota vieta Cēsu novada Taurenes pagastā. Izvietojusies Gaujas kreisajā krastā starp Brenkūža un Rijas ezeriem 4 km no pagasta centra Taurenes, 34 km no novada centra Cēsīm un 116 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies ap bijušās Lodes muižas (*Lodenhof*) centru. Līdz 1925. gadam Lodes pagasta centrs. Durvju komplekts muižas kungu mājā ir valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Tagad Lodesmuižas kungu māja ar tās apkārtni ir Latvijas Universitātes Ģeogrāfijas un Zemes zinātņu fakultātes lauka stacionārs, kur norisinās lauka kursi (prakse).

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Taurenes pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* *Andrēni*
* *Bānūži*
* *Brežģis*
* *Jērūži*
* *Krustakrogs*
* *Lodesmuiža*
* *Ļūdi*
* *Mežrijas*
* *Ramdoti*
* *Runtes*
* **Taurene**

 |

 |
**Ulmale** ir ciems Baltijas jūras piekrastē, Kurzemes rietumos, Dienvidkurzemes novada Sakas pagastā. Cauri ciemam iet reģionālais autoceļš P111 (Ventspils-Grobiņa). Attālums līdz novada centram Grobiņai — 51 km, līdz Rīgai — 200 km. Apdzīvotā vieta veidojusies pie bijušās Ulmales muižas (vācu: *Ullmahlen*). Līdz 1949. gadam Ulmale bija atsevišķa Ulmales pagasta un līdz 1962. gadam Ulmales ciema padomes centrs. Ulmalei pieskaita arī Sakas pagasta Labraga ciema daļu.

Jūras krasts pie Ulmales ir stāvs, šeit ir vieni no augstākajiem jūras stāvkrastiem Latvijas piekrastē (Strantes-Ulmales stāvkrasts). Galvenās saimniecības nozares ciemā ir zvejniecība un vasaras atpūtnieku uzņemšana (vairākas viesu mājas), tomēr šeit joprojām pat vasaras vidū pludmale nav pārpildīta. Baptistu lūgšanu nams vairs nedarbojas. Jūras krasta līnijā uz ziemeļiem no Ulmales ir zemesrags Bukurags, bet ciema austrumu nomalē atrodas Ulmales (Pinnu) upurakmens, kas bija apgāzts uz sāniem un 1981. gadā tika novietots sākotnējā stāvoklī.

Kurzemes dzejniekam Ulriham Šlipenbaham piederējusī Ulmales muižas pils ēka tika sagrauta Pirmā pasaules kara laikā šaujot no kuģiem, līdz mūsdienām saglabājušās tikai uzejas kāpnes, pils parks ar vairākām alejām. Saglabājušies ir arī no ķieģeļiem mūrētie muižas vārti.

Ulmalē atrodas arī Ulmales mototrase.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Ulmali». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. 1 2  S.Rusmanis, I.Vīks "Kurzeme". Izdevniecība "Latvijas Enciklopēdija", 1993. gads. ISBN 5-89960-030-6

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Sakas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Ķoniņciems
* Mežaine
* Mežvidi
* Orgsaļiena
* Ostbaha
* Rīva
* **Saka**
* Saļiena
* Strante
* Ulmale
* Upsēde

 |

 |
**Pāvels Kovaļovs** (dzimis 1990. gada 17. oktobrī, miris 2015. gada 5. aprīlī) bija Latvijas vieglatlēts, startējis trīssoļlēkšanā. Kovaļovs trīs reizes bijis Latvijas čempions trīssoļlēkšanā, uzvarējis arī 2015. gada Latvijas ziemas čempionātā.

Veiksmīgi startējis 2013. gada pasaules universiādē, kā arī vairākos Eiropas komandu čempionātos Latvijas komandas sastāvā. 2009. gadā izcīnīja bronzas medaļu Eiropas čempionātā junioriem. Kovaļova labākais rezultāts trīssoļlēkšanā — 16,03 m. Viņš ir viens no 16 Latvijas trīssoļlēcējiem, kas lēkuši tālāk par 16 metriem.

2014. gada februārī Kovaļovs ar izcilību pabeidza studijas Rīgas Tehniskās universitātes Transporta un mašīnzinību fakultātē, iegūstot diplomu Bakalaura profesionālā studiju programmā "Medicīnas inženierija un fizika". Par izcilām sekmēm (vidējā svērtā atzīme 9,44), zinātniskajām un sabiedriskajām aktivitātēm Kovaļovs tika iekļauts RTU Zelta fondā.

2015. gada 5. aprīlī autoavārijā uz autoceļa Tīnūži—Koknese Pāvels Kovaļovs gāja bojā autokatastrofā. Kopā ar viņu gāja bojā arī sieva Jeļena un 2,5 mēnešus vecā meita Jūlija.

Personiskie rekordi
-------------------

| Disciplīna | Rezultāts | Datums | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| Trīssoļlēkšana | 16,03 m | 2009. gada 24. jūlijs | Valsts karogs: Serbija Novisada, Serbija |

Atsauces
--------

1. ↑  «Rīgas Tehniskās universitātes Zelta fonda izlase». Rīgas Tehniskā universitāte. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 1. augustā. Skatīts: 2015. gada 11. aprīlī.
2. ↑  «Traģēdijā uz Kokneses šosejas dzīvību zaudējis Latvijas labākais trīssoļlēcējs». Delfi.lv. 2015. gada 8. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 8. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* IAAF profils (angliski)
* Latvijas vieglatlēta(-es) profils
Ģenerālkonfederācijas uzsaukums iedzīvotājiem
Ģenerālkonfederācijas zīmogs
**Polijas Karalistes ģenerālkonfederācija** izveidota sākoties Napoleona I iebrukumam Krievijas Impērijā. Kopš 1807. gada pastāvošās Varšavas hercogistes Sejms 1812. gada 28. jūnijā pasludināja Polijas Karalistes atjaunošanu. Ideja par ģenerālkonfederācijas izveidošanu Napoleonam I radās 1812. gada 31. maijā Poznaņā pēc tikšanās ar poļu patriotu Tadeušu Matuševiču.

Par ģenerālkonfederācijas maršalu iecēla Ādamu Kazimiru Čartoriski. Tika izveidota valdība, kuras uzdevums bija atjaunot poļu kontroli pār Napoleona iekarotajām Lietuvas, Baltkrievijas un Ukrainas teritorijām, kas tika divdesmit gadus iepriekš bija Eiropas lielvaru sadalītās Polijas-Lietuvas ūnijas zemes.

Savu pastāvēšanu ģenerālkonfederācija beidza dažus mēnešus pēc Napoleona sakāves Krievijā, 1813. gada 30. aprīlī. Tās teritoriju savā starpā sadalīja Prūsijas Karaliste, Austrijas Impērija un Krievijas Impērija, kas sevis kontrolētajā teritorijā izveidoja sev pakļautu Polijas Karalisti.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 164875123

 |

 |
**Čukči** (pašnosaukums: ӆыгъоравэтӆьэт; IPA: [ɬəɣʔoráwətɬʔǝt]) ir viena no daudzskaitlīgākajām Krievijas Tālo Austrumu un Galējo Ziemeļu tautām. Apdzīvo plašu teritoriju Čukotkas autonomajā apvidū un tā pierobežas rajonos Kamčatkā, Jakutijā un Magadanas apgabalā. 2002. gada tautskaitē par čukčiem sevi atzina 15 767 cilvēku.

Etnonīms
--------

Savu etnonīmu čukči ieguvuši 17. gadsimtā no čukču valodas vārda *"чаучу"* ([ʧawʧəw], *briežiem bagāts*), ar kuru briežkopji čukči apzīmēja sevi pretēji piekrastes čukčiem-suņkopjiem *"анкальын"* (*jūrmalnieki*, no vārda *"анкы"* — 'jūra'). Pašnosaukums *оравэтӆьэт* (*cilvēki*) vai *ӆыгъоравэтӆьэт* (*īstie cilvēki*).

Rases tips
----------

Rases tips ir jaukts. Visumā mongoloīds, bet ar dažām atšķirībām. Biežāk ir sastopamas acis ar horizontālu, nekā slīpu griezumu. Ādai nav dzeltenīga, bet bronzas nokrāsa. Sastopami indivīdi ar biezu sejas apmatojumu un viļņainiem, gandrīz sprogainiem matiem. [*nepieciešama atsauce*]

Valoda
------

Apmēram pusei čukču (7742 pēc 2002. gada datiem) dzimtā ir čukču valoda. No pārējiem lielākā daļa par dzimto uzskata krievu valodu. [*nepieciešama atsauce*]

Skatīt arī
----------

* Krievu-čukču karš‎
* Jaranga

Ārējās saites
-------------

* Первая чукотская. Россия годами воевала с чукчами. Почему она не могла победить гордый народ?
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čukči***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85025480
* BNF: cb13517896d (data)
* NKC: ph136627

 |

 |
**Līna Birzaka-Priekule** ir latviešu mākslas pētniece un kuratore.

Biogrāfija
----------

**Līna Birzaka-Priekule** ir latviešu mākslas pētniece un Latvijas Nacionālā mākslas muzeja izstāžu kuratore. Kopš 2019. gada pasniedz Latvijas Mākslas akadēmijā un kopš 2023. gada Latvijas Kultūras akadēmijā. Ir bijusi Purvīša balvas ekspertu komisijas vadītāja. Šobrīd ir Latvijas Kultūras ministrijas Vizuālās mākslas padomē un Kultūrizglītības ekspertu komisijas locekle. Līna Birzaka-Priekule ir Latvijas Mākslas akadēmijas Absolventu asociācijas valdes locekle.

Līna Birzaka-Priekule veidojusi izstādes izstāžu zālē "Arsenāls, LNMM galvenajā ēkā, Dekoratīvās mākslas un dizaina muzejā, Kim? laikmetīgās mākslas centrā un citur. Viņa kūrējusi austriešu avangarda mākslinieka Hermana Niča izstadi, kā arī bijusi viena no kuratorēm LNMM pastāvīgajai ekspozīcijai "Mūra nojaukšana. Latvijas māksla 1985-1991".

Līna Birzaka-Priekule 2019. gadā Latvija Radio 3 kopā ar mākslas zinātnieci Laimu Slavu, mākslas kritiķis Vilni Vēju un kuratoru Kasparu Vanagu veidoja jaunu raidījumu "Mākslas vingrošana. Sarunas par vizuālo".

Līdzdibinātāja biedrībai "Mākslas birojs", kurā apvienojas kuratori, kas darbojas mūzikas, vizuālās un skatuves mākslas jomās. Biedrība "Mākslas birojs" 2023. gadā uzvarēja iepirkumā un bija atbildīgi par Rīgas domes 2021. gadā uzsākto projektu "Rīgas Vasara".

Atsauces
--------

1. ↑  «Līna Birzaka-Priekule». *Sarunu festivāls LAMPA* (latviešu). Skatīts: 2023-09-11.
2. ↑  «Padome | Kultūras ministrija». *www.km.gov.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-09-11.
3. ↑  «Latvijas Radio 3 būs klausāms jauns raidījums par vizuālo mākslu». *satori.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-09-11.
4. ↑  «Kultūra Rīgas apkaimēs. Saruna ar kuratori un mākslas zinātnieci Līnu Birzaku-Priekuli». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-09-11.
**Fricis Gailīts** (1883—1942) bija latviešu advokāts, Tautas padomes loceklis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1883. gada 25. jūlijā, Nītaures pagastā, "Krigaļos", Rīgā beidzis Nikolaja ģimnāziju. No 1906. līdz 1908. gadam studēja tieslietas Tērbatas universitātē. 1910.g. pabeidzis Maskavas universitāti. Pēc studijām augstskolā strādāja Donas apgabalā par izmeklēšanas tiesnesi un bija zvērināts advokāts. No 1918.gada 5. decembra līdz 1920. gada 12. februārim ar pārtraukumu lielinieku laikā bija Rīgas apgabaltiesas priekšsēdētājs. Kā deputāta aizvietotājs (substitūts) kļuva par Tautas padomes locekli no Latvijas Republikāņu partijas. Kopš 1920.gada sāka strādāt par zvērinātu advokātu Rīgā, kā arī bija Latvijas Bankas un Zemkopības ministrijas juriskonsults. Bez to viņs vadīja saimniecību savās lauku mājās un dzirnavās Nītaurē. Ieņēma Nītaures piensaimnieku sabiedrības valdes priekšsēdētāja un Nītaures padomes priekšsēdētāja amatu.

Miris 1942. gada 26. maijā Permā (tajā laikā Molotova).

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Tautas padome (stenogrammas). Rīga, 1920.
2. ↑  Cēsu centrālā bibliotēka.
***The Open Graphics Project*** mērķis ir izveidot atvērtā pirmkoda aparatūru, atvērto arhitektūru un standartus videokartei, kas pamatā domāta brīvās un atvērtā pirmkoda programmatūras sistēmām. Projektu veido divi posmi:

* pārprogrammējamas shēmas plates prototipa radīšana,
* pilnvērtīgas un konkurētspējīgas videokartes piedāvāšana gala lietotājiem.

OGD1
----

Pirmo pasaulē atvērtā pirmkoda aparatūras videokarti OGP prezentēja 2007. gada novembrī, piedāvājot to kā testējamu shēmas plati par 1500$. Ar kartes ražošanu nodarbosies *Traversal Technologies*. OGD1 tehniskā specifikācija: PCI-X saskarne, divas DVI-I ligzdas, kas atbalsta 2560x1600 izšķirtspējas režīmu, veiktspēja ATI Radeon 7000 līmenī. No 20. maija OGD1 ir pieejams iepriekšpasūtināšanā par cenu 1500$. Kolīdz būs iepriekšpasūtinātas 100 OGD1 kartes, tiks uzsākta rūpnieciskā ražošana.

OGC1
----

Neskatoties uz to, ka OGD1 ir piedāvāts iepriekšpasūtināšanā testētājiem un izstrādātājiem, OGP jau plāno nākamo karti - OGC1 ar OpenGL 1.3 atbalstu un citiem jaunievedumiem.

Skatīt arī
----------

* *Linux*
* *Project VGA*

Atsauces
--------

1. ↑  (angliski) OGD1 - The Open Graphics Development Board Archived 2007. gada 24. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  (angliski) Traversal Technologies products Archived 2008. gada 27. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  (angliski) OGD1 Performance Archived 2007. gada 24. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
4. ↑  (angliski) Open-graphics OGD1: Everything's ready for us to take pre-orders NOW! Archived 2008. gada 26. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
5. ↑  (angliski) OGC feature list Archived 2007. gada 24. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* *Opengraphics* Vikipēdija (angliski)