recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Makfarlena lācis** (*Ursus inopinatus*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi plēsīgo zvēru suga.

Makfarlena lācis dzīvoja Kanādas ziemeļrietumu teritorijās. Dabas pētnieks Roberts Makfarlens 1864. gadā no indiāņiem nopirka neticami dzeltenu lāča kažokādu, kā arī galvaskausu. Makfarlens savu ieguvumu aizsūtīja uz Smitsona institūtu, kur tas tika noglabāts un aizmirsts. Tikai 1918. gadā zinātnieks Klintons Harts Meriams atkal atrada Makfarlena sūtījumu, un veica pētījumu, secinot, ka āda un galvaskauss pieder līdz šim nezināmai lāču sugai. Dr. Meriams to nosauca par *Ursus inopinatus*.

Pastāv uzskats, ka Makfarlena lāči bija gandrīz izmiruši jau 1864. gadā, kā arī pastāv hipotēzes, ka Makfarlena lācis ir bijis polārlāča un grizlilāča krustojums, vai vienkārši gaišas krāsas brūnais lācis. Mūsdienās ir zināms, ka polārlāču un grizlilāču hibrīdi dzimst savvaļā, kā arī Makfarlena lāča apraksts ļoti labi atbilst šāda hibrīda raksturlielumiem. Iespējams drīzā nākotnē, veicot galvaskausa DNS pētījumus, varēs pārliecināties, vai Makfarlena lācis ir bijis polārlāča un grizlilāča hibrīds vai nē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Mystery Bears | BioFortean Review». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 17. septembrī. Skatīts: 2009. gada 12. augustā.
2. ↑  Karl P. N. Shuker (1997). From Flying Toads To Snakes With Wings. Llewellyn, St Paul. ISBN 1-56718-673-4

Ārējās saites
-------------

*
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Carnikavas pagastā. Par citām jēdziena **Lilaste** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Lilaste** ir ciems Ādažu novada Carnikavas pagastā. Izvietojies pagasta ziemeļos Lilastes upes kreisajā krastā starp Lilastes ezeru un Rīgas līča piekrasti ziemeļos no Rīgas—Skultes dzelzceļa (stacija Lilaste) un autoceļa A1 13 km no pagasta centra Carnikavas, 16,5 km no novada centra Ādažiem un 35 km no Rīgas centra. Lilastes upes otrā pusē atrodas Saulkrastu novada ciems ar to pašu nosaukumu.

Ciema teritorijā ir divas daudzdzīvokļu mājas, individuālā apbūve, piemājas saimniecības. Lilastes teritorijā atrodas bijušās Padomju armijas karaspēka daļas bāzes vajadzībām celtās ēkas, kas pamazām tiek pārbūvētas. Lilastē atrodas viesnīca «Medzābaki» (ezera krastā) un kokapstrādes uzņēmums.

Pie dzelzceļa stacijas atrodas līdz 28 metriem (pēc cita avota — 20,2 metriem) augstā Lilastes paraboliskā kāpa, kas kādreiz atradusies jūras krastā, bet pamazām vēju pārpūsta līdz dzelzceļam. Kopš 1930. gadiem kāpa ir apmežota un pārstājusi pārvietoties.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Lilasti». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Carnikavas novada teritorijas plānojums[novecojusi saite]
3. ↑  Carnikavas novada attīstības programma[novecojusi saite]
4. ↑  Carnikavas novads
5. ↑  LĢIA karte
6. ↑  Andra Briekmane. «Pārgājiens Carnikava – Lilaste jeb Kur uz dažām stundām izrauties no Rīgas». *delfi.lv* (latviešu), 2016-03-14. Skatīts: 2022-08-18.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lilaste***.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Carnikavas pagasta ciemi Carnikavas pagasta ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* **Carnikava**
* Eimuri
* Garciems
* Garupe
* Gauja
* Kalngale
* Laveri
* Lilaste
* *Mežciems*
* Mežgarciems
* Siguļi

 |

 |
**Bernārs Igjē** (franču: *Bernard Huguet*; dzimis 1933. gada 30. martā) ir Francijas šahists.

Biogrāfija
----------

1960. gadu otrajā pusē bijis viens no vadošajiem Francijas šahistiem. 1969. gadā uzvarējis Parīzes pilsētas šaha čempionātā. Daudzkārtējais Francijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros lielāko panākumu guvis 1967. gadā, kad izcīnījis bronzas medaļu. Francijas komandas sastāvā 3 reizes (1966-1968, 1972) piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs. Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1968) medaļu. 1969. gadā pārstāvējis Franciju Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla zonas turnīrā Portugālē.

Līdz 2008. gadam regulāri piedalījies senioru šaha turnīros: Francijas senioru šaha čempionātos (2002, 2004), Eiropas un Pasaules senioru šaha čempionātos (2001, 2002).

Atsauces
--------

1. ↑  FRA-ch Dieppe 1967
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Bernard Huguet
3. ↑  Praia da Rocha zt 1969
4. ↑  FRA-ch Veterans Val d'Isere 2002
5. ↑  FRA-ch Veteran Val d'Isere 2004
6. ↑  Wch Seniors Arco 2001
7. ↑  EU-ch Seniors Saint Vincent 2002

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Valters Hennebergers** (vācu: *Walter Henneberger*; 1883. gada 19. maijs Ennenda — 1969. gada 15. janvāris Cīrihe) bija Šveices šahists.

Biogrāfija
----------

20. gadsimta sākumā bijis viens no Šveices vadošajiem šahistiem. Četras reizes uzvarējis Šveices šaha čempionātos (1904, 1906, 1911, 1912). 1928. gadā Hāgā pārstāvējis Šveici Pasaules amatieru šaha meistarsacīkstēs, kurās ieņēmis 16. vietu (uzvarēja Makss Eive). Starptautiskajos šaha turnīros 1932. gadā Bernē dalījis 9.-12. vietu, bet 1934. gadā Cīrihē ieņēmis 10. vietu. Abos turnīros uzvarējis toreizējais Pasaules čempions šahā Aleksandrs Aļehins. Pārstāvējis Šveices šaha komandu starptautiskajos draudzības mačos pret Dienvidslāviju (1949), Beļģiju (1950) un Rietumvāciju (1952).

Vēlākajos gados nopietni pievērsies šaha kompozīcijai, bijis pazīstams kā šaha problēmists.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: 2nd Chess Olympiad The Hague 1928: Amateur World Championship
2. ↑  Berne (1932)
3. ↑  Zurich (1934)

Ārējās saites
-------------

* Valters Hennebergers šahista profils vietnē chessgames.com
* Valters Hennebergers šahista profils vietnē 365chess.com
* Valters Hennebergers šahista kompozīcijas vietnē "Chess Problem Database Server"
**Bertalans Farkašs** (*Farkas Bertalan*; dzimis 1949. gada 2. augustā) ir Ungārijas pirmais kosmonauts, 1980. gadā veicot lidojumu kosmosā ar PSRS kosmosa kuģi. Bijis gaisa spēku lidotājs, brigādes ģenerālis. Darbojas aviācijas biznesā. Ir esperanto valodas entuziasts.

Dzīvesgājums
------------

Bertalans Farkašs piedzima 1949. gada 2. augustā Ģulahāzas ciemā, Sabolčas-Satmāras meģē. 1967. gadā viņš pabeidza vidusskolu un iestājās Augstākajā lidotāju tehniskajā skolā. No 1969. līdz 1972. gadam mācījās Padomju Savienībā Krasnodaras augstākajā kara lidotāju skolā.
1972. gadā sāka dienēt Ungārijas pretgaisa aizsardzības iznīcinātāju aviācijā.

1978. gada janvārī Bertalans Farkašs kopā ar Bēlu Maģari kļuva par kosmonauta kandidātu. Martā sāka gatavoties kosmiskajam lidojumam Kosmonautu sagatavošanas centrā PSRS. Ungāru kosmonauta lidojumam pēc sākotnēja plāna bija jānotiek 1979. gadā, bet, tā kā Bulgārijas kosmonauta lidojumā radās tehniskas problēmas (*Sojuz-33* nespēja saslēgties ar orbitālo staciju), lidojums tika atlikts uz nākamo gadu. 1980. gada 11. maijā Bertalans Farkašs oficiāli tika apstiprināts kosmosa kuģa *Sojuz-36* pamatapkalpē.

Bertalans Farkašs savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu sāka 1980. gada 26. maijā, kosmosa kuģī *Sojuz-36* kopā ar Valēriju Kubasovu dodoties uz staciju *Saljut-6*. 3. jūnijā viņi atgriezās uz Zemes kosmosa kuģī *Sojuz-35*.

1986. gadā Farkašs pabeidza studijas Budapeštas Tehniskajā universitātē Transporta mašīnbūves fakultātē. Pēc tam līdz 1992. gadam Tehniskajā universitātē veica zinātniskos pētījumus, nodarbojoties ar kosmisko aparātu sūtītās informācijas apstrādes problēmām.

1996. gadā Farkašs kļuva par Ungārijas militāro atašeju ASV, bet pēc trīs mēnešiem vietējā policija viņu aizturēja par automašīnas vadīšanu reibumā, un Farkašs tika atsaukts uz Ungāriju.
1999. gadā viņš sāka strādāt Militārajā universitātē par pētnieku, nodarbojoties ar vides aizsardzības problēmām.
Bija Krievijas un Ungārijas kopuzņēmuma *AO Pannon Barter* prezidents.
Ir lidsabiedrības *Atlant-Hungary Airlines* padomes priekšsēdētājs un līdzīpašnieks.
Kopš 2003. gada ir uzņēmuma *Airlines Service and Trade* prezidents.
2006. gadā iekļuva Ungārijas parlamentā, pārstāvot partiju Ungārijas demokrātiskais forums.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bertalans Farkašs*** |

* Informācija astronaut.ru (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 84716733
* LCCN: n2012038685
* ISNI: 0000 0000 7912 1112
* GND: 1126659606
* NKC: mzk2007408444

 |

 |
**Polārā stacija «Harasaveja»** vai **Misharasaveja** (krievu: *Полярная станция «Харасавэй»*) ir slēgta Krievijas vissezonas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Jamalas pussalas rietumu krastā Harasavejas ragā pie Harasavejahas upes ietekas Karas jūrā netālu no Harasavejas ciemata. Administratīvi ietilpst Jamalas Ņencu autonomā apvidus Jamalas rajonā.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1953. gadā. 1976. gadā uz tās bāzes izveidota 4. kategorijas civilā aviācijas meteoroloģiskā stacija (*АМСГ-4*). Polārstacija slēgta 1987. gadā. 1990. gados 40 km uz ziemeļiem kā aizvietotāja izveidota Moržovajas polārstacija. Harasavejas aviācijas meteostacija mūsdienās darbojas kā Miskamennijas 2. kategorijas aviācijas meteostacijas operatīvā grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. Харасавей (Харасовэй, Мыс Харасовэй), ОГ (АМСГ, МГ-2)
2. ↑  Энциклопедия «Ямальский район»
3. ↑  ОГ МЫС КАМЕННЫЙ
**Gazijs Garsija** (dzimis 2000. gada 17. augustā), profesionāli pazīstams kā ***Lil Pump***, ir amerikāņu reperis. Viņš ir viens no ievērojamākajiem *SoundCloud* repa skatuves dalībniekiem un ir pazīstams ar savu minimālisma mūziku un hiperaktīvo sabiedrisko personību, kur viņš bieži tiek attēlots, lietojot narkotikas, piemēram, marihuānu, *Xanax* – darbības, kas ir izraisījušas strīdus.

*Lil Pump* kļuva populārs 2017. gadā ar singlu "Gucci Gang", kas *Billboard* Hot 100 topa 3. vietā ieņēma augstāko vietu un Amerikas Ierakstu industrijas asociācija (RIAA) to sertificēja piecas reizes ar platīnu. Singls tika iekļauts viņa debijas albumā *Lil Pump* (2017), kas sasniedza 3. vietu ASV *Billboard* 200. Kopš tā laika viņš ir izdevis singlus "I Love It" (ar Kanje Vestu), "ESSKEETIT", "Drug Addicts" , "Butterfly Doors", "Racks on Racks", "Be Like Me" (ar *Lil Wayne*) un "Welcome To The Party" no Deadpool 2 skaņu celiņa. Viņa otrais studijas albums *Harverd Dropout* (2019) sasniedza 7. vietu ASV *Billboard* 200.

Diskogrāfija
------------

###### Studijas albumi

* *Lil Pump* (2017)
* *Harverd Dropout* (2019)
* *Lil Pump 2* (2023)
**Lilija Dzene** (dzimusi **Lilija Mača**) (1929. gada 25. jūlijs – 2010. gada 3. oktobris) bija Latvijas teātru vēsturniece, kritiķe un rakstniece, doktore, emeritētā zinātniece, Latvijas Zinātņu akadēmijas Goda locekle, Triju Zvaigžņu ordeņa kavaliere.

Biogrāfija
----------

Dzimusi Vecpiebalgā, vidusskolā mācījusies Rīgā, kur dzīvojusi tēva brāļa režisora un pedagoga Emīla Mača un Dailes teātra aktrises Lilijas Žvīgules ģimenē. Studējusi Maskavas Vissavienības Teātra mākslas institūta teātra zinātņu fakultātē, kuru beigusi un sākusi strādāt laikrakstā "Cīņa", kur no 1963. līdz 1967. gadam vadījusi kultūras nodaļu. Bijusi ilglaicīga almanaha "Teātris un dzīve", žurnālu "Māksla", "Teātra vēstnesis" un laikraksta "Literatūra un Māksla" rakstu autore. No 1959. gada bijusi Teātra darbinieku savienības biedre, bet no 1961. gada — Rakstnieku savienības biedre.

Devums rakstniecībā
-------------------

Rakstus par teātri publicējusi no 1953. gada. Uzrakstījusi monogrāfiju par Latvijas Nacionālo teātri "Drāmas teātris" (1979). Ievērību guvušas monogrāfijas par latviešu teātra māksliniekiem: "Labais mūžs" (1964), par Mirdzu Šmitheni; "Kārlis Sebris" (1967); "Lidija Freimane" (1971); "Elza Radziņa" (1973); "Dialogs ar Hariju Liepiņu" (1977); "Mana versija par Alfredu Jaunušanu" (1979); "Vai tavs mūžs kam lieti der" (1983), par Kārli Sebri; "Aktiera Jāņa Kubiļa atbildes" (1984); "Aktieris pret savu gribu" (1987), par aktieri Eduardu Pāvulu; "Draiskā peonija" (1997), par Elzu Radziņu; "Ar zelta lāpu rokā" (1992), par trimdas latviešu aktieriem; "Triju aktieru dzīves savā laikā, savā dzimtā un — arī teātrī" (1995), par Maču dzimtas aktieriem Emīlu Maču, I.Maču, Liliju Žvīguli; bijusi Kārļa Sebra grāmatas "Mīļā meļa memuāri" (1998) un enciklopdijas "Teātris un kino biogrāfijās" (1999—2002) redaktore.

VDK kartotēka
-------------

L. Dzenes kartīte atrasta publiskotajā VDK savervēto aģentu kartotēkas daļā. Tajā apgalvots, ka viņa kā aģente "Elza" savervēta 1979. gada oktobrī, tomēr Alvis Hermanis apgalvojis, ka viņas aģentes lieta ir uztaisīta bez viņas ziņas, jo vervētājs izrādes veidošanas laikā esot par to atzinies..

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Zinātņu akadēmijas Goda locekle Lilija Dzene Latvijas Zinātņu akadēmijas Vēstis[novecojusi saite]
2. ↑  «» Latvijas Nacionālais teātris». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 26. oktobrī. Skatīts: 2010. gada 23. oktobrī.
3. 1 2  papildināta - Mirusi teātra zinātniece Lilija Dzene : Diena.lv
4. ↑  Lilija Dzene | www.makslinieki.lv | (LRSP) Radošo savienību profesionālo mākslinieku reģistrs
5. ↑  VDK kartīte: Lilija Dzene
6. ↑  IR: Alvis Hermanis pošas uz Maskavu tikties ar Gorbačovu 7

Ārējās saites
-------------

* Profils LRSP datubāzē
**6. autobusu maršruts** ir autobusu maršruts, kurā pasažieru pārvadājumi tiek nodrošināti no Slokas stacijas līdz Ķemeru stacijai.

Maršruta kopējais garums ir 23,6 km. Virziena **Slokas stacija** — **Ķemeru stacija** kopējais garums ir 11,9 km, bet virziena **Ķemeru stacija** — **Slokas stacija** kopējais garums ir 11,7 km.

Darbdienās un brīvdienās pa 6. autobusu maršrutu kursē 2 autobusi.

Katru dienu pirmais rīta reiss virzienā uz Ķemeriem tiek izpildīts no galapunkta "Sloka", visi pārējie reisi - no galapunkta "Slokas stacija".

Maršruts
--------

**Slokas stacija** — **Ķemeru stacija** autobusi kursē pa šādām ielām: Satiksmes iela, Skolas iela, Talsu šoseja, Kolkas iela, Jaunķemeru ceļš, Tūristu iela, Emīla Dārziņa iela, Tukuma iela, Brocēnu iela.

**Ķemeru stacija** — **Slokas stacija** autobusi kursē pa šādām ielām: Brocēnu iela, Tukuma iela, Emīla Dārziņa iela, Tūristu iela, Jaunķemeru ceļš, Kolkas iela, Talsu šoseja, Skolas iela, Satiksmes iela.

Pieturvietas
------------

6. autobusu maršrutā pavisam kopā ir 33 pieturas. Maršrutā **Slokas stacija** — **Ķemeru stacija ir** 17 pieturas, bet maršrutā **Ķemeru stacija** — **Slokas stacija** ir 16 pieturas.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Slokas stacija |
| 2 | Slokas pamatskola |
| 3 | Kauņas iela |
| 4 | Zīmuļu parks |
| 5 | Nometņu iela |
| 6 | TC Kauguri |
| 7 | Sanatorija "Dzintarkrasts" |
| 8 | Sanatorija "Jaunķemeri" |
| 9 | Jaunķemeri |
| 10 | Vecslocene |
| 11 | Melnezers |
| 12 | Vēršupīte |
| 13 | Meža māja |
| 14 | Sanatorija "Ķemeri" |
| 15 | Bišu iela |
| 16 | Ķemeru skola |
| 17 | Ķemeru stacija |
|

 | 

| Nr. | Nosaukums |
| --- | --- |
| 1 | Ķemeru stacija |
| 2 | Bišu iela |
| 3 | Sanatorija "Ķemeri" |
| 4 | Meža māja |
| 5 | Vēršupīte |
| 6 | Melnezers |
| 7 | Vecslocene |
| 8 | Jaunķemeri |
| 9 | Sanatorija "Jaunķemeri" |
| 10 | Sanatorija "Dzintarkrasts" |
| 11 | TC Kauguri |
| 12 | Nometņu iela |
| 13 | Zīmuļu parks |
| 14 | Kauņas iela |
| 15 | Slokas pamatskola |
| 16 | Slokas stacija |
|

 |

Vēsture
-------

Līdz 2019. gada rudenim 6. autobusu maršrutā pārvadājumi tika veikti no bijušās Slokas autoostas līdz Ķemeru stacijai (daži reisi tika veikti iebraucot līdz Slokas baznīcai).

Padomju laikā virzienā no Ķemeriem uz Sloku pārvadājumi tika veikti braucot gar Slokas papīrfabriku.

Skatīt arī
----------

* Jūrmala
* Autobusu satiksme Jūrmalā

Ārējās saites
-------------

* www.jurmala-sv.lv
Hardturm stadions
**Hardturm** ir futbola stadions, kurš atrodas Cīrihē. Kopš 1929. gada tās ir mājas Šveices futbola klubam Grasshopper-Club Zürich, kā arī bija viens no Pasaules kausa 1954 stadioniem.
Kad stadionu atklāja 1929. gadā, tā ietilpība bija 27 500 vietas. Pēc vairākkārtējām pārbūvēm 1986. gadā, kad stadiona saimnieks - Šveices futbola klubs Grasshopper-Club Zürich - svinēja savu 100 gadu jubileju, tas spēja uzņemt līdz pat 38 000 skatītājiem. Pašlaik stadiona ietilpība ir 17 600 vietas.

Jaunais stadions
----------------

Nākamajos 5 gados ir plānots stadionu pārbūvēt kārtējo reizi un tā ietilpību palielināt līdz 30 000 vietām. Kamēr citam Cīrihes futbola klubam FC Zürich tiek pārbūvēts mājas stadions Letzigrund Eiropas čempionāta 2008 vajadzībām, tikmēr arī šim klubam šis ir mājas stadions uz vienu sezonu. Grasshopper's fani protestēja, līdz ar to FC Zurich fani (iesaukti par "Südkurve") savstarpējā spēlē atradīsies tikai stadiona rietumu stūrī, no kurienes vērot spēli. Tas tika izdarīts drošības apsvērumu dēlj. Līdz šim šis stūris tika atvēlēts pretinieku līdzjutējiem.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 245864547
* GND: 4847613-4

 |

 |
**5 kāpēc** ir jautājumu uzdošanas metode, lai noteiktu problēmsituācijas cēloņu-seku sakarības. Mērķis ir noskaidrot galveno problēmas rašanās iemeslu. Metode tiek pielietota projektu vadības, kvalitātes pārvaldības, defektu izpētes u.c. jomās.

Princips
--------

Metode balstās uz secīgu jautāju "Kāpēc?" uzdošanu, ar katru nākamo tuvojoties problēmas cēlonim. Praksē ir apstiprinājies, ka vairumā situāciju 5 ir optimālais skaitlis, lai nokļūtu pie problēmas saknes - iemesla, kas radīja problēmu, vai risinājuma, kā novērst problēmu (atkarībā no uzdevuma nostādnes).

Piemērs
-------

Problēma: dators nestrādā.

"Kāpēc?" jautājumi un atbildes problēmas noskaidrošanai:

* *1.kāpēc?*: Nevar pieteikties ar lietotāja vārdu un paroli.
* *2.kāpēc?*: Parole nav pareiza.
* *3.kāpēc?*: Paroles derīguma termiņš ir beidzies.
* *4.kāpēc?*: Nav laikus nomainīta, jo nebija zināma nepieciešamība.
* *5.kāpēc?*: Nav atgādinājuma par paroles derīguma termiņa beigu tuvošanos.

Risinājums: Nodrošināt apziņošanas kārtību par tuvojošos paroles derīguma beigām.

Šo jautājumu virkni varētu sadalīt vēl sīkāk, taču praksē faktiski pietiek ar 5. Ja nepieciešams, protams var lietot arī jebkuru citu skaitu secīgo Kāpēc. Metode ir pielietojama speciālistiem, t.i. ir jāspēj atbildēt uz uzdotajiem jautājumiem. Līdz ar to faktiski nav efektīva tādās jomās kā lietotāju atbalsts.

Vēsture
-------

Metodi definēja Sakiči Tojoda (*Sakichi Toyoda*), un tā tika izmantota Toyota rūpnīcās ražošanas procesa problēmu noskaidrošanai. Šī metode ietilpst Toyota Production System metodoloģijā.

Plusi un mīnusi
---------------

Plusi:

* Vienkārša.
* Efektīva vairumā gadījumu.
* Iedrošina meklēt risinājumu pat grūti izprotamos gadījumos.

Mīnusi:

* Tendence fiksēt problēmas izpētes dziļumu.
* Risks, ka atbildot uz kārtējo "Kāpēc?" notiek novirzīšanās no pareizā atzarojuma, t.i. atbildes, kas neved uz pamatcēloni.
* Cēloņa atklāšana ierobežota ar pētnieka kompetenci.
* Rezultāti ne vienmēr ir atkārtojami - dažādi speciālisti sniegs dažādas atbildes.
**Kaspars Zariņš** (dzimis 1962. gada 10. aprīlī Rīgā) ir latviešu gleznotājs un mākslas pedagogs, Latvijas Mākslas akadēmijas profesors. Darbojas arī grāmatu grafikā un animācijā.

Biogrāfija
----------

K. Zariņš dzimis gleznotāja un LMA rektora (1988—1997) Induļa un Veras Zariņu ģimenē. Mākslinieka dvīņubrālis Kristaps ir gleznotājs. Viņa sieva ir gleznotāja Vija Zariņa, ar kuru kopā mākslinieks veido kopīgas izstādes no 1987. gadā. Kopīgas izstādes tiek veidotas arī kopā ar brāli.  
Kaspara un Vijas Zariņu meitas ir mākslinieces Paula Zariņa-Zēmane un Marta Zariņa-Ģelze, kura traģiski gāja bojā 2014. gada vasaras beigās 26 gadu vecumā.  
Izglītību mākslas jomā uzsācis Jaņa Rozentāla Rīgas mākslas vidusskolā (1973—1980), tālāk sekoja studijas Latvijas Mākslas akadēmijas Glezniecības nodaļā (1980—1986), kuru beidzis, izstrādājot diplomdarbu sava tēva I. Zariņa vadībā.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Izstādēs K. Zariņš sācis piedalīties 1979. gadā. 1987. gadā iestājies Latvijas Mākslinieku savienībā. Pirmā personālizstāde notikusi Rīgā 1990. gadā, vēlāk tās notikušas arī Cēsīs, Maskavā, Vīnē un Ventspilī. Kopumā sarīkojis 30 personālizstādes. Mākslinieka darbi atrodas Latvijas Nacionālā mākslas muzeja, Latvijas Mākslinieku savienības muzeja, Latvijas Bankas, *The Wurth Museum* (Vācija), Tartu Mākslas muzeja, Krievijas Kultūras ministrijas kolekcijā, kā arī privātkolekcijās Krievijā un ASV.  
Darbojies arī grāmatu grafikā, animācijā, saņēmis Latvijas nacionālā kino balvu "Lielais Kristaps" nominācijā "Labākais animācijas mākslinieks" par animācijas filmu "Vai tu ko teici?" (studija "Dauka", 2009).

Pedagoģiskā darbība
-------------------

Pedagoga gaitas K. Zariņš sācis 1991. gadā kā Latvijas Mākslas akadēmijas Vides mākslas nodaļas vecākais pasniedzējs. No 1992. gada ir Glezniecības nodaļas pasniedzējs. 1995. gadā kļuva par asociēto profesoru. No 1997. gada ir viens no Monumentāli dekoratīvās un multivizuālās mākslas meistardarbnīcas vadītājiem. 2008. gadā kļuva par profesoru.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  Liba Mellere. «Mākslinieki Vija un Kaspars Zariņi: Mēs esam kopā, bet «Paralēli»». *lsm.lv*, 2018. gada 30. jūnijā. Skatīts: 2018. gada 8. jūlijā.
2. ↑  «26 gadu vecumā traģiski mirusi talantīgā māksliniece Marta Zariņa-Ģelze». *jauns.lv*. 2014. gada 2. septembrī. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 28. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 8. jūlijā.
3. 1 2  «Kaspars Zariņš». *LMA.LV*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 27. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 9. jūlijā.
4. 1 2  «Kaspars Zariņš». *kasparszarins.com*. Skatīts: 2018. gada 8. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Kaspara Zariņa mājaslapa[novecojusi saite]
*
**6. Latviešu SS-robežapsardzības pulks** (vācu: *Lettisches SS-Grenzschutz Regiment 6*) bija militāra latviešu vienība Trešā reiha pakļautībā Otrajā pasaules karā. Kaujas gaitas beidza ar tā atlieku iekļaušanu 2. robežapsardzības pulkā 1944. gada augustā.

Izveidošana
-----------

Saskaņā ar SS ģenerāļa Jekelna 1944. gada janvāra pavēli 6. robežapsardzības pulku 1944. gada februāra beigās Kandavā sāka formēt pulkvedis Teodors Brigge. Pulks tika formēts 4 bataljonu sastāvā, pa 4 rotām katrā. Pulka struktūra un vadība bija šāda:

* pulka komandieris - pulkvedis Brigge
	+ I bataljons - komandieris pulkvežleitnants Plūmanis
	+ II bataljons - komandieris kapteinis Mednis
	+ III bataljons - komandieris kapteinis Ozoliņš
	+ Prettanku lielgabalu rota

Pulka IV bataljons jau martā tika izformēts, tā vīrus sadalot pa citiem bataljoniem un izdalot ārā krievu tautības iesauktos. 1. jūlijā pulkā bija 69 virsnieki, 278 instruktori un 2067 kareivji; virsnieku sastāvs pārsvarā bija vecāka gadagājuma.

Dienesta gaitas
---------------

1944. gada 7. jūlijā pulku steidzamības kārtā iekļāva Jekelna kaujas grupā un 9. un 10. jūlijā pulku nosūtīja uz fronti Daugavpils rajonā. Pulka štābu un I bataljonu novietoja Kalkūnes dzirnavās, II bataljons un prettanku lielgabalu rota pameta vilcienu Zemgales stacijā un novietojās pie Drišviati ezera, tos pakļāva 215. vācu kājnieku divīzijai, kamēr III bataljons novietojās Silenes—Slapānu apkaimē 81. vācu kājnieku divīzijas pakļautībā. Prettanku rota 81. divīzijas pakļautībā novietojās pie Mialkas.

Ar 13. jūliju pulka vienības iesaistījās sadursmēs ar ienaidnieku, līdz 18. jūlijam zaudējot 12 kritušos un 53 ievainotos. No 20. — 23. jūlijam pulka bataljoni atkāpās uz jaunām pozīcijām, atiešanas laikā II bataljonu, kam nebija prettanku ieroču, pārsteidza ienaidnieka tanku spēki un to izklīdināja, tā vienības vēlāk sapulcējās pie Kurcumas. Visas pulka vienības sapulcējās Medumu pagasta Ēģiptē, no 26. līdz 28. jūlijam to norīkoja 215. divīzijas rezervē pie Čuvikiem. Turpinot atiešanu uz Aknīsti pulkam bija jāiznīcina visas liekās mantas un dokumenti, to sasniedzot 30. jūlijā. 31. jūlijā pulks izbūvēja ierakumus uz līnijas Silakrogs—Stūri, tālāk virzoties uz Koknesi, ko sasniedza 8. augustā.

10. augustā pulku pakļāva 205. vācu kājnieku divīzijai un tas piedalījās ierakumu izbūvē Daudzevas stacijas tuvumā, 12. augustā pulks atgriežoties Koknesē. Līdz 14. augustam pulka bija zaudējis 24 kritušos, 106 ievainotos un 322 bez vēsts pazudušos.

Pēc atgriešanās Rīgā pulka virsniekus 1944. gada augustā piekomandēja Ģenerālinspektora Bangerska štābam, bet pārējos karavīrus pievienoja 2. robežapsardzības pulkam.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1976, 4.sējums, 127. lpp

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu robežapsardzības pulki |
| --- |
|  |
| 
* 1. Latviešu SS-robežapsardzības pulks
* 2. Latviešu SS-robežapsardzības pulks
* 3. Latviešu SS-robežapsardzības pulks
* 4. Latviešu SS-robežapsardzības pulks
* 5. Latviešu SS-robežapsardzības pulks
* 6. Latviešu SS-robežapsardzības pulks

 |

 |
Senās Igaunijas zemes 13. gadsimta sākumā.
Senās Igauņu zemes karte Latviešu Indriķa laikā (Matīss Siliņš, 1890).
**Harija** vai **Harju zeme** (igauņu: *Harjumaa*, latīņu: *Harria*, vācu: *Harrien*) bija senās Igaunijas zeme līdz 13. gadsimta sākumam, kuras teritoriju tagad aizņem Raplas apriņķis ar galvaspilsētu Raplu. Kā galvenais Harijas ciems Indriķa hronikas tekstā minēta Raikila, kur tolaik "visas apkārtējās ciltis ik gadu mēdza sanākt uz sapulci".

### Harju apriņķis

Mūsdienās Harju apriņķis aizņem tikai nelielu daļu senās Harijas zemes, bet tā teritoriju veido galvenokārt senā Rēveles zeme.

Vēsture
-------

No 10. līdz 12. gadsimtam viens no lielākajiem tirdzniecības centriem Harijas zemē bija Varbolas pilskalns (latīņu: *Castrum Warbole*). 
Pirmais krusta karagājiens uz Hariju notika 1216. gada vasarā pēc Rīgas krustnešu aicinājuma. Tajā piedalījās krustnešu sabiedrotie līvi un leti un Zobenbrāļu ordenis, ko vadīja tā mestrs Folkvīns. Pamiera noslēgšanai Folkvins pieprasīja Varbolas iedzīvotājiem pieņemt kristīgo ticību un atdot gūstekņus.

1219. gada jūnijā Dānijas ķēniņš Valdemārs II kopā ar vēlāko Rīgenes vendu ķēniņu Viclavu I, Lundas arhibīskapu Andreasu un Igaunijas bīskapu Teoderihu devās karagājienā uz Rēveli. Pēc vienošanās ar igauņu vecākajiem viņi tagadējā Tallinas Domkalnā vecās igauņu Lindanises pils vietā sāka celt jaunu pili, kas vēlāk tika dēvēta par "dāņu pili". 

1343. gada Jurģos 23. aprīlī dāņiem pakļautajā Harijas zemē sākās igauņu Jurģa nakts sacelšanās, kad zemnieki masveidā atteicās no kristīgās ticības un nonāvēja apmēram 1800 svešzemnieku, ieņēma cisterciešu ordeņa Padises klosteri un nogalināja 28 mūkus. Tika aplenkts Tallinas Domkalns un aicināti palīgā zviedri no Turku un Vīborgas.

Pēc sacelšanās apspiešanas Dānijas ķēniņš Valdemārs IV 1346. gadā pārdeva Harijas un Virijas provinces Livonijas ordenim par 10 000 markām. Livonijas ordenis jauniegūtajās zemēs izveidoja Rēveles komtureju.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
* Pirmais karagājiens uz Harju (1216)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Igaunijas senās zemes |
| --- |
|  |
| 
* Alempoisa
* Harija
* Jerva
* Jogentagana
* Ridala
* Mehu
* Nurmegunde
* Rēvele
* Sakala
* Sontagana
* Sobolica
* Sāmsala
* Ugaunija
* Vaiga
* Viruzeme

 |

 |
**Arturo Pomars** (spāņu: *Arturo Pomar Salamanca*; dzimis 1931. gada 1. septembris Palmā, miris 2016. gada 26. maijs) bija Spānijas starptautiskais lielmeistars šahā (1962).

Biogrāfija
----------

Bērnībā bijis pazīstams kā šaha brīnumbērns. 1944. gadā Hihonā šaha turnīrā trīspadsmit gadu vecumā nospēlējis neizšķirti ar toreizējo Pasaules šaha čempionu Aleksandru Aļehinu. Aļehinam šajā turnīrā tas bijis vienīgais zaudētais puspunkts, bet Pomara neizšķirts vēl joprojām paliek šaha rekordu sarakstā kā jaunākā šahista nezaudētā cīņa pret Pasaules čempionu klasiskajā laika kontrolē.

1940. gadu beigās kļuvis par vienu spēcīgākajiem Spānijas šahistiem. Septiņas reizes uzvarējis Spānijas šaha čempionātos (1946, 1950, 1957, 1958, 1959, 1962, 1966), kā arī četras reizes bijis otrais šajos čempionātos (1951, 1956, 1964, 1969). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts. 1962. gadā piedalījies Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla starpzonu turnīrā Stokholmā, kurā palicis 11. vietā. Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Pomaram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1962. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. Bijis pirmais Spānijas šahists, kas kļuvis par šaha lielmeistaru.

Sekmīgi pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 12 reizes (1958-1980). Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1960) medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 1971. gadā;
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 15 reizes (1959, 1962-1977). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1970), 5 sudraba (1959, 1962, 1965, 1966, 1967) un 3 bronzas (1969, 1971, 1972) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 7 zelta (1959, 1962, 1964, 1965, 1969, 1970, 1971) medaļas.

Atsauces
--------

1. ↑  Alexander Alekhine vs Arturo Pomar Salamanca Gijon (1944)
2. ↑  1962 Stockholm Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Arturo Pomar Salamanca
4. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Arturo Pomar Salamanca
5. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Arturo Pomar Salamanca

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305306625
* LCCN: n88602418
* BNE: XX5329009

 |

 |
**Arktiskais centrs «Ostrovsamoilovskija»** (krievu: *Арктический центр ИНГГ СО РАН «Остров Самойловский»*) ir Krievijas polārā pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Ļenas upes grīvā nelielajā Samoilova salā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Stacijas operators ir Krievijas Zinātņu akadēmijas Sibīrijas nodaļas Andreja Trofimuka Naftas un gāzes ģeoloģijas un ģeofizikas institūts, bet tās galvenie izmantotāji ir Krievijas Arktikas un Antarktikas zinātniski pētnieciskais institūts un Jakutskas Pāvela Meļņikova Mūžīga sasaluma institūts, kā arī Vācijas Alfrēda Vegenera institūts.

Vēsture
-------

Arktiskā pētnieciskā stacija Samoilova salā tika atklāta 1998. gadā jau esošajā Ustjļenas dabas rezervāta administrācijas koka ēkā, kas bija uzbūvēta uz pāļiem mūžīgajā sasalumā. 2005. gadā stacijai izbūvēja vairākas piebūves un 2006. gadā to oficiāli atvēra kā starptautisku Krievijas un Vācijas pētniecisko staciju. Līdz rekonstrukcijai stacija darbojās tikai vasaras periodā.

2010. gada augustā staciju apmeklēja Krievijas premjerministrs Vladimirs Putins, un uzreiz pēc viņa vizītes tika pieņemts lēmums par stacijas radikālu modernizēšanu, piešķirot šim mērķim 500 miljonus rubļu. Laika periodā no 2011. līdz 2013. gadam tika veikta pilnīgi jaunas modernas stacijas izbūve, kas turpmāk var funkcionēt cauru gadu. Staciju veido 3 savienoti korpusi ar kopējo apjumto telpu platību 1214 m². Stacijā ir 10 guļamtelpas, 4 viesistabas, 7 laboratorijas, virtuve, konferenču zāle, trenažieru zāle u.c. Elektroenerģiju nodrošina dīzeļģenerators (1256 kW) un vēja ģenerators (500 W). 2020. gadā līdzekļu trūkuma dēļ stacija daļēji iekonservēta.

Zinātniskā darbība
------------------

Galvenie pētniecības virzieni ir klimata un mūžīgā sasaluma monitorēšana (mūžīgais sasalums stacijas rajonā ir ap 500 m dziļumā, vasaras periodā tas atkūst 0,3—0,7 m dziļumā), Ļenas deltas hidroloģija, ģeomorfoloģija, paleoģeogrāfija, paleoklimatoloģija, mikrobioloģija, ģeofizika, zooloģija, bioloģija, ģeobotānika, kā arī Laptevu jūras piekrastes dinamika un hidrobioloģija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Остров Самойловский. Научно-исследовательская станция ИНГГ СО РАН». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 25. janvārī. Skatīts: 2021. gada 21. janvārī.
2. ↑  Полярная Почта. Остров Самойловский, исследовательская станция
3. ↑  Forschungsstation Insel Samoylov
4. ↑  Арктика: экология и экономика № 2 (14), 2014. О научных исследованиях учреждений Якутского научного центра Сибирского отделения РАН по изучению арктических территорий Республики Саха (Якутия) и шельфов моря Лаптевых и Восточно-Сибирского моря
5. ↑  Инженерно-техническое обеспечение научных исследований в Арктической зоне России
6. ↑  Новая российская полярная станция открылась в Якутии
7. ↑  Арктическая станция "Остров Самойловский" будет частично законсервирована
8. ↑  Climate research in the permafrost region

Ārējās saites
-------------

* Арктическая станция на острове Самойловский. Немцы в дельте Лены.
**Pjērs Pols Fransuā Kamills Savornjāns de Braza** (franču: *Pierre Paul François Camille Savorgnan de Brazza*, dzimis 1852. gada 26. janvārī kā **Pjetro Paolo Savornjans di Braca** (itāļu: *Pietro Paolo Savorgnan di Brazzà*), miris 1905. gada 14. septembrī) bija itāliešu izcelsmes Āfrikas apceļotājs. Dzimis Pāvesta valstī mūsdienu Itālijā, bet vēlāk kļuvis par Francijas pilsoni

Franču Centrālafrikas koloniju pamatlicējs. Francijas uzdevumā devās ekspedīcijā pa Kongo upes labo krastu, 1880. gadā nodibinot Kongo Republikas galvaspilsētu Brazavilu, kas nosaukta viņa vārdā.

1886. gadā tika iecelts par Franču Kongo ģenerālgubernatoru, tomēr 1897. gadā tika atcelts, jo kolonija nenesa vajadzīgo peļņu, toties vietējo iedzīvotāju stāvokli daži žurnālisti aprakstījuši kā "pārāk labu". Braza bija pazīstams ar savu humāno izturēšanos pret pamatiedzīvotājiem, tāpēc pēc Kongo Republikas neatkarības iegūšanas pilsēta saglabāja savu nosaukumu. 2006. gadā no Alžīrijas, kur pirms tam atradās Brazas mirstīgās atliekas, viņa pīšļi tika svinīgi pārvesti uz speciāli ierīkotu mauzoleju Brazavilā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pjērs Savornjāns de Braza***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 22148544
* LCCN: n83033551
* ISNI: 0000 0001 2123 586X
* GND: 117630004
* SUDOC: 027671879
* BNF: cb11923861d (data)
* BIBSYS: 90982354
* Léonore identifikators LH//2472/49 nav derīgs.
* SBN identifikators MILV308029 nav derīgs.
* BNE: XX974187
* CiNii: DA09212802

 |

 |
**Ostrovdomašņija** (krievu: *Остров Домашний*) ir bijusī PSRS vissezonas hidrometeoroloģiskā polārstacija Arktikā. Izvietojusies Severnaja Zemļai pieskaitītā Sedova arhipelāga Domašņijas salā, tās dienvidaustrumu galā Pamjatnija ragā.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1930. gada augustā kā Georgija Ušakova un Nikolaja Urvanceva vadītās ekspedīcijas bāze. Vēlāk izveidota par pastāvīgi funkcionējošu meteostaciju ar sākotnējo nosaukumu **Ostrova Sergeja Kameņeva**. Stacijas otrās apkalpes 1932.—1934. gadā priekšniece pirmo reizi PSRS polārstaciju vēsturē bija sieviete — Ņina Demme. No 1934. līdz 1936. gadam loģistikas problēmu dēļ stacija slēgta. Tās izvietojums uz zemas oļu sēres nebija izvēlēts pietiekoši pārdomāti un 1954. gadā stacija tika pārcelta uz līdzās esošo Golomjannijas salu, kur turpina darboties līdz mūsdienām.

Stacijas ēkā, kas pārcelta uz Sredņijas salu pie lidlauka, ierīkots muzejs. Līdzās bijušajai stacijai saskaņā ar viņu pašu testamentiem apglabāti polārpētnieks Georgijs Ušakovs un bijušais stacijas priekšnieks Boriss Kremers.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. Остров Домашний
2. ↑  Северная Земля: 90 лет после открытия
3. ↑  ИМЕНА НА КАРТЕ АРКТИКИ. Ушаков Георгий Алексеевич (17(30).09.1901–03.12.1963)
4. ↑  ИМЕНА НА КАРТЕ АРКТИКИ. Кремер Борис Александрович (18.03.1908–13.01.1976)
**Dakšingangotri** (angļu: *Dakshin Gangotri Station*, hindi: दक्षिण गंगोत्री) bija Indijas polārstacija Antarktīdā. Izvietota uz Nivlisena šelfa ledāja Princeses Astridas Krastā Karalienes Modas Zemē ap 9 km no ledāja frontes 27 m vjl.[1] Stacija izveidota 1983. gadā un nosaukta pēc Širmahera oāzē esošā Dakšingangotri glečera, kas savukārt nosaukts par godu Gangotri ledājam Himalajos (*dakshin* sanskritā nozīmē "dienvidu"), no kā sākas Gangas upe.[2]

Stacija tika izbūvēta trešās Indijas antarktiskās ekspedīcijas laikā no 27. decembra līdz 24. februārim, pirmā ziemotāju komanda sastāvēja no 12 cilvēkiem.[3] Stacija sastāvēja no divām divstāvu koka barakām, kas tika savienotas ar vienstāva pāreju ar kopējo platību 800 m².[4]

Stacija tika slēgta 1990. gadā pēc tam, kad 1989. gadā tika pabeigta jaunā Maitri stacija Širmahera oāzē 75 km uz dienvidiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Historical Weather: Dakshin Gangotri, Antarctica
2. ↑  India's research Stations ( Arctic and Antartic)
3. ↑  NCAOR. 3rd expedition
4. ↑  Dakshin Gangotri Station: Pride of India

Ārējās saites
-------------

* Review of The historic site and monument HSM-44 (A plaque erected at "Dakshin Gangotri" station)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315528474
* LCCN: sh99000908

 |

 |
**Pjērs Drimārs** (franču: *Pierre Drumare*; dzimis 1913. gada 26. oktobrī, miris 2001. gada 15. aprīlī) bija franču šaha problēmists.

Šaha kompozīcija
----------------

Par šaha kompozīciju Drimārs sāka interesēties 20. gadsimta piecdesmito gadu sākumā. 1952. gada aprīlī viņš publicēja savu pirmo uzdevumu laikrakstā *Combat*. No 1956. gada viņš sāka jau regulāri sastādīt šaha uzdevumus, it īpaši divvilčus un daudzvilčus. Viņš interesējās arī par pašmata garvilčiem, bet atteicās no pasaku šaha, it īpaši uzdevumiem ar pasaku figūrām.

Kopā ar 17 citiem cilvēkiem viņš nodibināja uzņēmumu „Les Amis du Problème d’Echecs", kurš izdeva žurnālu "Thémes-64". No 1982. līdz 1986. gadam viņš ieņēma uzņēmuma prezidenta amatu.

Drimārs ir publicējis tikai 65 uzdevumus. No tiem desmit izturēja FIDE albumu atlasi. Īpaši Drimārs interesējās par taska uzdevumiem. No 1960. līdz 1982. gadam viņš strādāja pie Babsona taska uzdevuma sastādīšanas, tomēr, strādājot pie uzdevuma katru dienu līdz četrām stundām, to sastādīt viņam neizdevās. 1982. gadā Drimārs savā rakstā *"Mon dernier pas vers l’impossible"* izteica pārliecību, ka Babsona tasks tiešā mata četrvilča formā nekad netiks sastādīts. Tikai dažus mēnešus vēlāk, 1983. gada martā to paveica iepriekš maz pazīstams šaha problēmists un futbola treneris Leonīds Jarošs.

### Piemērs

**Pjērs Drimārs**  
 *J.Oudot MT, Thèmes 64*, 1976**Palīgmats 8 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. c1♘ ♔b1
2.♘b3 a×b3
3. f1♗ b4
4. ♗a6 b5
5. d1♘ b×a6
6. g1♖ a×b7
7. ♖g5 b8♕
8. ♖h5 ♕f4#

Atsauces
--------

1. ↑  Pjērs Drimārs profils mājaslapā *Chess Composers* Archived 2018. gada 6. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Pjēra Drimāra šaha kompozīcijas vietnē PDB

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 287120541
* ISNI: 0000 0003 9293 3563
* BNF: cb16778069j (data)

 |

 |
***BG Group plc*** bija Apvienotās Karalistes enerģētikas uzņēmums. Tas bija dibināts 1997. gadā. 2016. gadā *BG Group* nonāca *Royal Dutch Shell* īpašumā.

*BG Group* nodarbojās ar naftas un dabasgāzes izpēti un ieguvi un bija viens no lielākajiem sašķidrinātās dabasgāzes piegādātājiem pasaulē. Uzņēmuma galvenā mītnes vieta bija Redingā, Bērkšīrā, Anglijā, Apvienotajā Karalistē. Tai bija savas pārstāvniecības 25 pasaules valstīs. 

Grupa katru dienu saražoja apmēram 680 000 barelu degvielas. Pēc 2009. gada 31. decembra datiem uzņēmuma uzkrājumu veido 410 000 000 m3 ar degvielu.

*BG Group* akcijas tika kotētas Londonas Fondu biržā un bija iekļautas *FTSE 100 Index* un *Stoxx Europe 50* sarakstā. Tas bija septītais lielākais Londonas Fondu biržā iekļautais uzņēmums.

Vēsture
-------

1997. gadā enerģētikas uzņēmums *British Gas* sadalījās divos uzņēmumos: ***BG plc*** (gāzes izpēte un ieguve, starptautiskās operācijas, Lielbritānijas gāzes transportēšanas un sadales bizness *Transco*) un *Centrica plc* (gāzes pārdošana un gāzes ieguve *Morecambe* līcī.
1999. gadā *BG plc* tika pārdēvēts par ***BG Group plc***.

2000. gada 23. oktobrī no *BG Group* atdalīts gāzes transportēšanas tīkls uzņēmumā *Lattice Group plc* (2002. gadā tas apvienojās ar *National Grid plc*).

2008. gada oktobrī *BG Group* par 3,4 miljardiem USD nopirka *Queensland Curtis LNG*, lai darbotos Āzijas sašķidrinātās dabasgāzes tirgū.

2012. gada oktobrī pārdoti Indijas gāzes sadales uzņēmuma *Gujarat Gas Company* 65 % valstij piederošajam *Gujarat State Petroleum Corporation*.

2015. gada 8. aprīlī paziņots, ka panākta vienošanās par *BG Group* pārdošanu enerģētikas uzņēmumam *Royal Dutch Shell* par 64 miljardiem eiro. Darījums tika pabeigts 2016. gada 15. februārī.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Royal Dutch Shell par 64 miljardiem eiro iegādājas Lielbritānijas konkurentu BG Group LETA--AFP, 2015. gada 8. aprīlis
**Spārnskorpēnas** (*Pterois*) ir skorpēnzivju dzimtas (*Scorpaenidae*) ģints, kurai pieder desmit tropu jūrās mītošas sugas. Spārnskorpēnu raksturīgākā pazīme ir garas, krāšņās spuras, kas slēpj indīgus dzeloņus.

Izskats
-------

Garums līdz 48 cm, spuras līdz 80 cm. Krūts spuras platas, reizēm velk tās pa ūdeni kā tīklu un tādā veidā mutes priekšā sadzen mazas zivtiņas, kuras uzreiz apēd. Mute plati atvērta, kas kalpo kā lamatas atbilstoša lieluma lomam.

Ķermeni klāj visdažādāko sarkanu, baltu, krēmkrāsas, melnu nokrāsu un toņu joslas. Šādi savu tikšanos ar spārnskorpēnu apraksta Džeralds Darels:

> *"Skorpēna bija ap septiņas collas gara, spēcīgiem žokļiem, lielām, sarkanām acīm un īgnu izteiksmi. Zivs bija sārtā un oranžā krāsā, izraibota ar melnām rūtiņām, svītrām un plankumiem. Krūšu spuras tai bija ļoti garas, tādēļ izskatījās, it kā no žaunu apakšas tai būtu izaugušas divas sārtas rokas ar izstīdzējušiem pirkstiem. Pa visu muguru rindā stiepās sarkani dzelkšņi, kas varēja kļūt nāvējoši. Vispār tā bija krāšņa zivs un pamanīta uzmirdzēja kā milzu dārgakmens; es pat nepaguvu ievērot, kā zivs sakustējās, kad tā ar visu savu svītraino un plankumaino tērpu bija pazudusi iedobes dziļumā".*
> 
>

Izplatība
---------

Dzīvo Indijas un Klusā okeāna piekrastes koraļļu rifu zonā, no Āfrikas austrumiem līdz Jaungvinejai, Austrālijai, Filipīnām un Klusā okeāna rietumu salu apkārtnē.

Dzīvesveids
-----------

Vienpates, peld atklātā jūrā un starp koraļļu rifiem, dažas sugas uzturas jūras dibenā.

Spuru pagarinājumiem ir dziļas rievas, kurās ir indes dziedzera kanāls. Ja tuvojas briesmas, spārnskorpēna iztaisno dzeloņus Atliek tikai tai pieskaries, lai inde no dziedzeriem ieplūstu rētā, ko radījis dzelonis.

Barība
------

Pārtiek no mazām zivīm, vēžveidīgajiem, ieskaitot garneles un krabjus. Dzeloņus ar indi, kas paralizē nervu sistēmu, spārnskorpēna izmanto tikai aizsargājoties.

Aizsargmehānismi
----------------

Skorpēnzivju dzimtas zinātniskais nosaukums *Scorpaenidae* asociējas ar indīgajiem skorpioniem. Ķermenis nosēts ar gariem, asiem dzeloņiem, bet katram dzelonim ir indes dziedzeris. Skorpēnzivju inde ir neirotoksiska. Pēc uzbrukuma lielākās zivis tiek paralizētas. Cilvēkam saindēšanās nav tik dramatiska, taču rada sāpīgus savainojumus. Rēta ļoti ilgi dzīst.

Galerija
--------

* Pterois antennata*Pterois antennata*
* Pterois miles*Pterois miles*
* Pterois radiata*Pterois radiata*
* Pterois radiata*Pterois radiata*
* Pterois volitans*Pterois volitans*

Literatūra
----------

* Džeralds Darels. Sārtie baloži un zeltainie sikspārņi. Rīga. Zinātne. 1981
* Жизнь животных ы 6-ти томах. Рыбы. М.:Просвещение. 1983
**Dzeltenā dzegužkurpīte** (*Cypripedium calceolus* L.) ir orhideju dzimtas augs, krāšņākā no Latvijā sastopamajām savvaļas orhidejām. Tā ir reta suga, kas ierakstīta visu Eiropas valstu Sarkanajās grāmatās. Latvijā aizsargājamo augu sarakstā tā ir kopš 1977. gada. Kad Latvijas Botāniķu biedrība 2003. gadā izvirzīja Gada augu, par pirmo nominantu šajā kategorijā kļuva dzeltenā dzegužkurpīte.

Apraksts
--------

Augam - parasti tikai viens liels zieds
Auglis - pogaļa
Dzeltenā dzegužkurpīte ir daudzgadīgs, viegli pamanāms, 20-70 cm augsts lakstaugs ar resnu sakneni un garām, tievām saknēm. Gums nav izveidots. Stāvo stublāju aptver plati eliptiskas lapas. Stublāja galotnē parasti viens, retāk divi vai trīs ziedi. Zieds ir liels, līdz 10 cm diametrā. To veido sarkanīgas ārējās apziedņa lapas un dzeltena kurpītes veida lūpa. Augs zied maija beigās un jūnija sākumā, pēc noziedēšanas veidojas 3―4 cm gara pogaļa.

Izplatība un sugas aizsardzība
------------------------------

Auga izplatības areāls ir ļoti plašs: no Spānijas un Britu salām Eiropas rietumos līdz Ķīnas ziemeļaustrumiem un Sibīrijas austrumiem Āzijā. Dažreiz Ziemeļamerikā augošā *Cypripedium parviflora* uzskatāma kā *Cypripedium calceolus* subsp. *parviflora*. Dzelteno dzegužkurpīti var atrast gan piejūras zemienēs, gan 2000 m augstumā virs jūras līmeņa Alpos. Atradnes parasti nav lielas un viegli var izzust augšanas vietu pārveidošanas dēļ, tāpēc sugas aizsardzībai ieteikts veidot mikroliegumus. Dzeltenā dzegužkurpīte ir ierakstīta Latvijas Sarkanās grāmatas II kategorijā un Ministru Kabineta Noteikumos par īpaši aizsargājamo sugu sarakstu. Ir aizliegta ziedošu augu ieguve, tirdzniecība un pārstādīšana. Salīdzinoši lielas populācijas ir Polijā un Austrijā, turpretī Dānijā dzeltenās dzegužkurpītes sastopamas ļoti reti, bet Grieķijā ir uz izmiršanas robežas.

Biotopi
-------

Dzeltenās dzegužkurpītes ir sastopamas nelielās grupās vai kā atsevišķi eksemplāri skrajos lapu koku mežos, platlapju-egļu mežos, mežmalās, krūmājos vai meža pļavās kaļķainās augsnēs. Augi ir ļoti izvēlīgi apgaismojuma ziņā ― attīstību kavē gan pārmērīgs apgaismojums, gan tā trūkums. Biotopus apdraud meža izstrādes un meliorācijas darbi.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  "Dzeltenā dzegužkurpīte"
2. ↑  "Gada augs 2003"
3. ↑  Izplatība
4. 1 2  "Cypripedium calceolus | Plants of the World". Skatīts: 2021. gada 6. martā
5. ↑  Likumi.lv: Noteikumi
6. ↑  *Latvijas Sarkanā grāmata* 3.sēj. *Vaskulārie augi*. Rīga: LU Bioloģijas institūts, 2003. 398. lpp. ISBN 9984-559-08-4
7. ↑  "Cypripedium calceolus"

Avoti
-----

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. München 2005. ISBN 3-8274-1496-2
* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv
* Dzeltenā dzegužkurpīte
* "Cypripedium calceolus | Plants of the World"

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dzeltenā dzegužkurpīte*** |