recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
"Jaroslavs Gudrais un Ingegerda" (A. Trankovska glezna, 19. gadsimta beigas)
**Ingegerda Ūlofa meita** (zviedru: *Ingegerd Olofsdotter*, krievu: *Ингигерда*) bija Zviedrijas karaļa Ūlofa meita. Ap 1019. gadu viņa apprecējās ar Novgorodas kņazu Jaroslavu Gudro un pieņēma kristīgo vārdu **Irīna** (grieķu: *εἰρήνηvai* — ‘miers’). Kā kāzu dāvanu Ingegerda saņēma Ladogas pilsētu un zemes ap to, kas no tā laika tiek sauktas Ingegerdas vārdā par Ingriju.

Eimunda sāga
------------

Eimunda sāgas sākumā stāstīts par to, ka bijušais Norvēģijas ķēniņš Eimunds Hringsons kopā ar savu radinieku jarlu Ragnāru Agnarsonu un 600 vīru karadraudzi ieradās pie Holmgārdas (Novgorodas) ķēniņa Jarizleifa (Jaroslava) un viņa sievas Ingegerdas (*Ingigerðr*), lai noslēgtu savienību pret viņa pusbrāli ķēniņu Burizlafu (Borisu). Pēc brāļu Borisa un Gļeba sakaušanas 1019. gadā Jaroslavs aplenca Kijivu, bet Eimunds devās pie Palteskjas (Polockas) ķēniņa Vartilafa (*konungr Vartilafr*), kuram ķēniņš Jarizleifs bija izvirzījis teritoriālas pretenzijas. Ingegerda un viņas radinieks zviedru jarls Ragnvalds Olafsons (*jarl Rögnvaldr Úlfsson*) mēģināja nogalināt Eimundu.

Eimunda sāgā minēts, ka ķēniņš Brjačislavs sagūstīja ķēniņa Jaroslava sievu Ingegerdu. Savukārt pēc 1041. gadā noslēgtā miera līguma Brjačislavs un Jaroslavs vienojās par to, ka Brjačislavs kļuva par Kijivas vietvaldi, bet Jaroslavs paturēja virsvaru Novgorodā kā Krievzemes (Gardarīkes) galvaspilsētā. Par Polockas valdnieku kļuva ķēniņš Eimunds, bet jarls Ragnvalds Olafsons par Aldeigjuborgas (Ladogas) valdnieku. Kad 1044. gadā Brjačislavs nomira, par Kijivas lielkņazu kļuva Jaroslavs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Прядь об Эймунде Хрингссоне, перевод Е. А. Рыдзевской, комментарии Т. Н. Джаксон.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 1. novembrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 263627177
* LCCN: n98016252
* ISNI: 0000 0003 8200 7275
* GND: 131870068
* SELIBR: 236548

 |

 |
**Oravas pils** (slovāku: *Oravský hrad*) ir 13. gadsimta pils Slovākijas ziemeļos, Dolni Kubīnas apriņķī, pie Oravas upes.

Oravas pils koka pils vietā celta pēc 1241. gada mongoļu iebrukuma Ungārijā. Rakstos pirmoreiz minēta 1267. gadā. Gadsimtu gaitā tā vairākkārt pārbūvēta romānikas, gotikas, renesanses un neogotikas stilā. Visvairāk pils celtniecība tika veikta 16. gadsimta otrajā pusē, kad pils piederēja ietekmīgajai Turzo dzimtai. 1800. gadā pils cieta ugunsgrākā un vairs netika izmantota kā rezidence. Rekonstruēta no 1953. līdz 1968. gadam. Pilī iekārtots muzejs.

Pils kā grāfa Orloka rezidence izmantota F. V. Murnava 1922. gada filmā "Nosferatu, šausmu simfonija".

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Oravas pils***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 5042156565755523500002
* NKC: xx0046444

 |

 |
**Ninieris** (arī **Niniera ezers**) ir beznoteces ezers Cēsu novada Priekuļu pagastā. Atrodas Gaujas nacionālā parka neitrālajā zonā.

Ezera līmenis nav mākslīgi regulēts, tomēr 1964. un 1965. gadā krities par apmēram 3 metriem. Uzskata, ka tas varētu būt saistīts ar Cēsu ūdensvada izbūvi. Krasti lēzeni. Apkārt ezeram iekārtota autotrase, austrumu piekrastē šautuve. Agrāk ezers plaši izmantots rekreācijai. Ezera ūdens bijis inficēts ar ādas slimības izraisītāju, šī iemesla dēļ kādu laiku tā rekreatīvā izmantošana tāpēc tika pārtraukta. 1975. gada vasarā ezerā atkal atļauts peldēties. Ezerā ietekošajā meliorācijas grāvī ieplūst Dukuru ciema notekūdeņi. Ezerā tiek regulāri veiktas ūdens kvalitātes pārbaudes.

Atsauces
--------

1. ↑  www.ezeri.lv informācija par Ninieri
2. ↑  «tourism.cesis.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 19. martā. Skatīts: 2014. gada 20. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Teika par Ninieri
**Tunheima** (norvēģu: *Tunheim*) bija ogļraču pilsētiņa Lāču salā, Norvēģijā. Izvietojusies salas ziemeļaustrumu piekrastē. Pilsētiņu dibināja akmeņogļu ieguves kompānija *Bjørnøen A.S.*. Nosaukta par godu darbu vadītājam Karlam Tunheimam. Laika posmā no 1916. līdz 1925. gadam, kad ogļu ieguve tika pārtraukta, tika izvestas 116 094 tonnas akmeņogļu. Pilsētiņā bija ap 25 ēkām, dzelzceļa atzars to savienoja ar piestātni pie Eustervoga līča. Otrā pasaules kara sākumā pilsētiņas infrastruktūru iznīcināja Sabiedroto spēki, lai tā nenonāktu Vācijas rīcībā.

1918. gada oktobrī Tunheimā Trumses ģeofizikas institūts izveidoja pirmo meteoroloģisko staciju salā. Gadu vēlāk salas ziemeļos pie Hērvighamnas līča ierīkoja radiostaciju. 1932. gadā meteostacija un radiostacija nonāca Norvēģijas Meteoroloģijas institūta pārraudzībā. Otrā pasaules kara sākumā stacija tika evakuēta. Darbu stacija atsāka 1947. gadā, kad meteostacija tika pārcelta līdzās radiostacijai uz Hērvighamnu.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. Tunheim
2. ↑  NPDC. Bjørnøya
3. ↑  «Polarhistorie.no Bjørnøya». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 25. martā. Skatīts: 2019. gada 24. martā.
**Egils Vēverbrants** (1935—2022) bija latviešu ārsts nefrologs, Latvijas Universitātes (LU) goda doktors un viesprofesors.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1935. gada 16. jūlijā Mellužos, Rīgas Jūrmalā neirologa Arnolda Vēverbranta un viņa sievas Emmas, dzimušas Šnickas, ģimenē. Otrā pasaules kara laikā kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Lībeku, 1950. gadā uz ASV.

Līdz 1957. gadam studēja Ņūhempšīras Universitātē, tad medicīnu Džordža Vašingtona Universitātē (1960—1964), iestājās latviešu studentu korporācijā "Beveronija". Bija Providences Brauna Universitātes rezidents Rodailendas slimnīcā.

1970. gadā sāka strādāt par nefrologu Ročesteras slimnīcā, kur vadīja hemodialīzes nodaļu, 1978. gadā papildinājās Hammersmita slimnīcā Anglijā, vēlāk strādāja par nefrologu Saūda Arābijā (1980—1984). Pēc atgriešanās ASV turpināja strādāt par hemodialīzes nodaļas vadītāju Ročesteras slimnīcā un mācībspēku Ročesteras Universitātē.

1989. gada jūnijā Vēverbrants piedalījās Pasaules Latviešu Ārstu kongresā Rīgā, kur iepazinās ar latviešu internistu un nefrologu Ilmāru Lazovski un atbalstīja nefrologa Aivara Pētersona papildināšanos Ročesteras slimnīcā (1991—1992). Vēlāk kopā ar Aivaru Pētersonu uzrakstīja divas nefroloģijas mācību grāmatas. 2004. gadā Vēverbrants kļuva par Latvijas Universitātes goda doktoru un viesprofesoru.

Miris 2022. gada 8. martā Ročesterā.

Darbi
-----

* E. Veverbrants, A. Petersons. Nephrology in Your Pocket. [e-mācību grāmata], 2015. — 600 p.
* E. Vēverbrants, A. Pētersons. Nefroloģija kabatā. [e-mācību grāmata], 2015. — 600 lpp.
* A. Pētersons, E. Vēverbrants, I. Lazovskis. Kā atklāt un ārstēt nieru slimības. Rīga: 1998.

Atsauces
--------

1. ↑  Latviešu dziednieka sasniegumi "Latvija Amerikā" 1985. gada 6. aprīlī
2. ↑  Miller Funeral Services

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305058833
* ISNI: 0000 0004 1664 3481

 |

 |
**Nimfonīdas** (latīņu: *Nymphonidae*) ir jūraszirnekļu dzimta. Nimfonīdas dzīvo Atlantijas okeānā un Antarktikas ūdeņos.

Morfoloģija
-----------

Nimfonīdas uzbūve.  
A. Galva B. Ķermenis C. Vēders  
  
1. snuķis  
2. heliceras  
3. palpas  
4. kājiņas oliņu pārnēsāšanai  
5. oliņas  
6. ejkājas
Nimfonīdas ir maza un vidēji liela izmēra jūraszirnekļi rozā vai zaļganā krāsā ar pilnībā funkcionējošām helicerām. Heliceras ir garākas par snuķi un nobeidzas ar spīlēm. Helifori un palpas labi attīstītas, palpas sastāv no 5 segmentiem. Kājiņas oliņu pārnēsāšanai ir abiem dzimumiem. Tās sastāv no 10 segmentiem. Dažādām nimfonīdu sugām oliņu izmēri variē no vidēji lielām līdz lielām. Nimfonīdām ir protonimfu tipa kāpuri.

Sistemātika
-----------

Nimfonīdu lielāko daļu veido *Nymphon* ģints sugu pārstāvji ar apmēram 250 sugām. Pārējām ģintīm ir neliels sugu skaits.

**Dzimta** Nimfonīdas (*Nymphonidae*)

* ģints *Boreonymphon*
* ģints *Chaetonymphon*
* ģints *Heteronymphon*
* ģints *Neonymphon*
* ģints *Nymphon*
* ģints *Paranymphon*
* ģints *Pentanymphon*
* ģints *Sexanymphon*
Egila sāgas manuskripts ar Egila Skallagrimsona iespējamo attēlu (17. gadsimta noraksts).
**Egils Skallagrimsons** (islandiešu: *Egill Skalla-Grímsson*; pirms 910 — pirms 990) bija Islandes vikingu virsaitis un dziesminieks (skalds), kura dzīve aprakstīta Egila sāgās. Viņš ar savu karadraudzi sirojis Norvēģijā, Kursā, Dānijā un Anglijā.

Izcelsme
--------

Cēlies no norvēģu vikingu skaldu dzimtas. Viņa vectēvs Kveldulfs (*Kveld-Úlfr* - "vakara vilks"), nevarēdams samierināties ar Norvēģijas ķēniņa Haralda Skaistmatainā valdīšanu (ap 872 — ap 931), kopā ar savu dēlu Skallagrimu (*Skallagrímur Kveldúlfsson*) ap 878. gadu izceļoja uz Islandi.

Dzīvesgājums
------------

Uzskata, ka Egils Skallagrima dēls ir dzimis klana vadoņa Skallagrima un viņa sievas Beras ģimenē Borgā (*Borgarbyggð*), Islandē pirms 910. gada. Teika stāsta, ka jau bērnībā viņš spēkā, auguma un dzejas talantā pārspējis savus vienaudžus un sacenties ar pieaugušajiem vīriem. Jau septiņu gadu vecumā ar kara cirvi nogalinājis savu rotaļu biedru par krāpšanos bumbas spēlē.
15 gadu vecumā viņš pametis tēva mājas Islandē un ar savu brāli Torolfu (*Þórólfur*) devies uz Norvēģiju, kur iestājies ķēniņa Haralda dienestā. 

Uzskata, ka ap 925. gadu Egila karadraudze ieradās Kursā (tekstā: *Kúrland*). Egila sāgas 46. nodaļā vēstīts par to, ka sākumā vikingi ar kuršiem (tekstā: *Kúrir*) uz pusgadu noslēdza pamieru un tirdzniecības līgumu. Kad līguma laiks beidzās, viņi sāka laupīt un Egils kopā ar citiem vikingiem nokļuva gūstā kādā mājā, kur jau ilgāku laiku kā karagūsteknis dzīvoja vikings Aki.

Vēlāk viņš siroja Dānijā un Anglijā, kur iestājies anglosakšu ķēniņa Etelstāna (*Æðelstān*; 924—939) dienestā. Pēc norvēģu ķēniņa Haralda nāves viņu izsludināja ārpus likuma. Vienīgi ar dzejas mākslas palīdzību Egils izglābās no norvēģu ķēniņa Ērika I Asiņainās āvas (*Eirik I Blodøks*; ap 931 — ap 933) dusmām un patvērās Islandē. 
Islandē viņam piedzima pieci bērni, bet divi dēli agri nomira, un Egils iegrima dziļā depresijā, remdējoties dzejā.

Dzīves nogali pavadīja sava brāļa Torolfa meitas ģimenē pie Reikjavīkas. Tur viņš *Mosfellsbær* kalnā apracis dārgumu lādi, kuru vēlāk velti meklējuši.

Piemiņa
-------

* Piemineklis *Borg í Mýrum* pie Borgarnesas Islandē.

Darbi
-----

* *Höfuðlausn*
* *Sonatorrek*
* *Arinbjarnarkviða*

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. IV. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 6855. sleja.

Ārējās saites
-------------

* Egila sāgu XLVI nodaļa, kas stāsta par vikingu sirojumu uz Kursu ap 925.gadu
* Höfundur Egill Skallagrímsson
* Egils saga

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Egill Skallagrímsson*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 69322064
* LCCN: n50046907
* ISNI: 0000 0001 2138 3598
* GND: 102432201
* SELIBR: 185808
* SUDOC: 156981971
* BNF: cb154864927 (data)
* BIBSYS: 3023379
* NLA: 35765710

 |

 |
Jasnas slēpošanas kūrorts Slovākijas centrālajā daļā
Austrumvācijas bobsleja komanda Oberhofas trasē, Vācijā
**Ziemas sports** ir sporta sacensības vai ar sacensībām nesaistītas atpūtas aktivitātes, kas tiek veiktas uz sniega vai ledus. Lielākā daļa no tām ir slēpošanas, slidošanas un braukšanas ar ragaviņām variācijas. Tradicionāli šādas nodarbes tika veiktas tikai aukstā ziemas laikā, bet mākslīgais sniegs un mākslīgais ledus ļāvis pielāgot apstākļus. Aktivitāšu nodarbību vietas un laukumus klāj sniegs vai ledus.

Mākslīgo ledu var izmantot, lai maigākā klimatā sagatavotu norobežotas slidotavas slidošanai, hokejam, bendijam, kērlingam. Ātrslidošanas sportā tiek izmantota ovāla ledus trase, bet reizēm to apvieno ar ledus laukumu citiem sporta veidiem.

Individuālo sporta veidu skaitā iekļaujama distanču slēpošana, biatlons, kalnu slēpošana, snovbords, tramplīnlēkšana, ātrslidošana, šorttreks, daiļslidošana, kamaniņu sports, skeletons, bobslejs, orientēšanās ar slēpēm, skijorings un sniega motociklu sacensības.

Nozīmīgākie komandu sporta veidi ir hokejs, kērlings un bendijs. Pēc dalībnieku skaita hokejs ir pasaulē populārākais ziemas komandu sporta veids, tam seko bendijs.

Ziemas sporta veidiem ir savi vairāku sporta veidu pasākumi, piemēram, ziemas olimpiskās spēles un Ziemas Universiāde.

Atsauces
--------

1. ↑  «winter sports, noun». *Chambers 21st Century Dictionary*. Skatīts: 2010. gada 22. februāris.
2. ↑  «Archived copy». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 17. oktobrī. Skatīts: 2018. gada 17. janvāris.
**Linda Elīna Ulveusa** (zviedru: *Linda Elin Ulvaeus*; dzimusi 1973. gada 23. februārī) ir zviedru dziedātāja, rakstniece un aktrise. Viņa ir Bjērna Ulveusa un Angnētas Feltskūgas, grupas ABBA dalībnieku, vecākais bērns.

Ulveusa veica savu muzikālo debiju 1981. gadā, astoņu gadu vecumā, kad viņa kopā ar savu māti izdeva albumu *Nu tändas tusen juleljus* (latviešu: *Tagad tūkstotis Ziemassvētku sveču ir iedegts*). Kopš tā laika Linda ir turpinājusi savu karjeru aktierspēles jomā, bet arī ir piedalījusies citos muzikālos projektos.

Karjera
-------

1980. gada novembrī, kad ABBA uz brīdi nenodarbojās ar jaunas mūzikas veidošanu, Angnēta Feltskūga izlēma veidot Ziemassvētku LP ierakstu ar savu meitu. Albums tika veidots kopā ar Maiklu Tretovu, un tajā bija 18 zviedru Ziemassvētku korāļi un bērnu dziesmas. *Nu tändas tusen juleljus* tika izdots 1981. gada beigās.

Vēlāk Ulveusa mainīja savu darbības jomu uz aktierspēli. Viņas debija notika 1998. gada filmā *Ar solen*, spēlējot Lenas lomu. Ulveusa pēc tam parādījās televīzijas seriālā *Labyrinten* 2000. gadā un gadu vēlāk video *Blå måndag*,. Viņa lielākoties spēlē lomas dažādos teātra uzvedumos.

2004. gadā Ulveusa piedalījās savas mātes singla *When You Walk in the Room* ierakstā. 2006. gadā Linda Ulveusa pēc ilgāka pārtraukuma tēloja Sofiju filmā *Meningen med alltihopa*. Gadu vēlāk viņa viesojās televīzijas seriālā *Playa del Sol*. 2011. gadā viņa sarakstīja trīs grāmatas sērijā *Leja li*.

Privātā dzīve
-------------

Lindai Ulveusai ir trīs meitas ar viņas līgavaini Jensu Ekengrenu. Tilda Elīza Frīda Ulveusa-Ekengrena dzimusi 2001. gada 27. janvārī, Estere Ulveusa-Ekengrena 2007. gada februārī un Signe 2010. gada februārī. Ulveusa ar ģimeni dzīvo Ekere salā Stokholmas arhipelāgā.

Filmogrāfija
------------

### Filmas

* *Under solen* (1998)
* *Meningen med alltihopa* (2006)

### Televīzija

* *Labyrinten* (2000)
* *Playa del Sol* (2007)

### Video

* *Blå måndag* (2001)

Diskogrāfija
------------

* *Nu tändas tusen juleljus* (1981) kopā ar Angnētu Feltskūgu

Bibliogrāfija
-------------

* *Leja li och busbullen* (2011)
* *Leja li och tandfén* (2011)
* *Leja li, pappan och fisken* (2011)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Angnētas un Bjērna bērnu biogrāfijas». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 27. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 27. oktobrī.
2. 1 2  *IMDb* profils (angliski)
3. ↑  *Privé*: "Sterrenkast, ABBA-kino"

Ārējās saites
-------------

* *IMDb* profils (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 25145970211432251616
* LCCN: no2008031007
* ISNI: 0000 0001 1661 5411
* SELIBR: 342720

 |

 |
**Egons Reiters** (dzimis 1978. gada 15. janvārī Siguldā) ir radiodīdžejs, TV raidījumu vadītājs, fotogrāfs un ceļotājs. Bijis "1000 jūdžu" ekspedīciju veidotājs un dalībnieks.

Kopš 1993. gada E. Reiters strādā radio. Sākotnēji viņš strādājis "Radio Sigulda", vēlāk strādājis Radio "Easy FM" (vēlāk Star FM), "Radio Trīs". Kopš 2000. gada bija Radio SWH ētera personība. 2010. gadā ar draugiem un domubiedriem izveidojis Radio 101. 2013. gadā kopā ar brāli Eināru Reiteru pārpircis savu pirmo darba vietu "Radio Sigulda", ko nodēvēja par "RADIO7". 2015. gada augustā atsāks darboties Star FM.

Piedalījies ekspedīcijās "1000 jūdzes aiz Polārā loka", "1000 jūdzes Āfrikas tuksnesī", "1000 jūdzes Indijā", "1000 jūdzes Transilvānijā", "1000 jūdzes Mjanmā", "1000 jūdzes Persijā", "1000 jūdzes Zelta krastā", "1000 jūdzes Kambodžā" un "1000 jūdzes Pa ledāja pēdām".

Atsauces
--------

1. ↑  Sabīne Svitiņa. «"Es nekad Siguldā neesmu apmaldījies!" Egons Reiters dalās ar sajūtām par dzimto pilsētu!». *skaties.lv*, 2017-08-02. Skatīts: 2019-02-27.
**Desventuradasu salas** (spāņu: *Islas Desventuradas* — ‘Nelaimīgās salas’) ir neapdzīvota Čīlei piederoša salu grupa Klusajā okeānā. Administratīvi ietilpst Valparaiso reģiona Valparaiso provincē. Izvietojusies 850 km no Dienvidamerikas kontinenta piekrastes 820 km uz ziemeļiem no Huana Fernandesa salām. Salu grupā ietilpst Sanfeliksa (2 km²), Sanambrosio (3,1 km²), Gonsalesa (0,25 km²) un Katedrāles klints. Salās nabadzīgs augājs un nav dzeramā ūdens avotu. Salās nav pastāvīgo iedzīvotāju; Sanfeliksas salā izvietots Čīles Kara flotes garnizons un lidlauks ar 2000 m garu skrejceļu.

Salas 1574. gadā atklāja spāņu jūrasbraucējs Huans Fernandess, kas nodēvēja tās Svēto Feliksa un Nabora vārdos. Vēlākos gados Nabora vārds tika kļūdaini aizstāts ar daudz zināmāka Svētā Ambrosija vārdu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 164. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Desventuradasu salas***.
**Devalvācija** (no latīņu: *de* - 'nolaišana' + *valeo* 'kaut ko mainīt', 'izmaksas') ir oficiāla nacionālās naudas vienības kursa pazemināšana attiecībā pret citām valūtām vai zeltu.

Devalvācija ir arī faktiska konkrētas valūtas vērtības samazināšanās pret piesaistes valūtu jeb valūtas kursa kritums. Valūtas devalvāciju parasti veic ar monetārās politikas izpildītāja lēmumu.

Valūtas devalvācija samazina iekšzemē saražoto preču vērtību un sadārdzina ārzemēs saražoto produktu un pakalpojumu vērtību, tādējādi padarot izdevīgu preču eksportēšanu, bet neizdevīgu importēšanu. Valūtas devalvācija var būt izdevīga lielām valstīm, kuras spēj sevi nodrošināt ar iekšzemē saražotajiem produktiem un pakalpojumiem un eksportēt tos uz ārvalstīm.

Līdz pat 2014. gadam Latvijā daļa ekonomistu ieteica Latvijas lata devalvācijas monetāro politiku, ko viņi uzskatīja par iespēju celt valsts ekonomiku, taču pēc iestāšanās Eirozonā un eiro ieviešanas, Latvija savu monetāro politiku vairs nekontrolē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas Banka». *www.bank.lv* (lv-lv). Skatīts: 2020-05-14.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
**Ailīna Betsija Trenmere** (angļu: *Eileen Betsy Tranmer*); 1910. gada 5. maijs Skarboro — 1983. gada 26. septembris Austrumsaseksa) bija Lielbritānijas starptautiskā meistare šahā (1950), daudzkārtējā Lielbritānijas sieviešu šaha čempione, kā arī pazīstama klarnetiste.

Biogrāfija
----------

No 1940. gadu beigām līdz 1960. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Anglijas šahistēm. Četras reizes uzvarējusi Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātos (1947, 1949, 1953, 1961). Piedalījusies 1949.—50. gada Pasaules čempionātā šahā sievietēm Maskavā, kurā dalījusi 5.-7. vietu kopā ar Edīti Kelleri-Hermani un Šantalu Šodē de Silanu (uzvarēja Ludmila Rudenko). Piedalījusies arī 1952. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā ierindojusies 7. vietā (uzvarēja Jeļizaveta Bikova). Ailīna Betsija Trenmere pārstāvējusi Angliju sieviešu šaha olimpiādē 1957. gadā Emenā 1. sieviešu šaha olimpiādē pie 2. galdiņa (+3, =8, -3). Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Blakus savām šahistes gaitām Ailīna Betsija Trenmere bijusi pazīstama arī kā klarnetiste. 1940. gadā martā viņa koncertējusi kopā ar Skotijas orķestri (angļu: *Scottish Orchestra*). No 1950. gada strādājusi kopā ar *Sadler's Wells Orchestra* tāpat kā cita pazīstama britu klarnetiste Tea Kingu (angļu: *Thea King*; 1925–2007).

Atsauces
--------

1. ↑  «John Saunders's Chess Pages: British Chess Champions, 1904 to present». *www.saund.co.uk*.
2. ↑  «1949-50 Title Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
3. ↑  «1952 Candidates Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
4. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Eileen Betsy Tranmer». *www.olimpbase.org*.
5. ↑  June Emerson. «Obituary: Dame Thea King». *the Guardian*, 2007. gada 1. jūlijs.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Boforta jūra** (angļu: *Beaufort Sea*) ir Ziemeļu Ledus okeānam piederīga malas jūra, apskalo Aļaskas un Kanādas Ziemeļrietumu teritoriju krastus. Nosaukta britu hidrogrāfa Frensisa Boforta (1774-1857) vārdā.

Robežas
-------

Par ziemeļu robežu uzskata pastāvīgās ledus segas dienvidu malu, rietumu robežu — Kanādas Arktiskais arhipelāgs (Benksa sala), dienvidos jūra apskalo Kanādas Ziemeļrietumu teritorija un Aļaska, bet rietumos sastopas ar Čukču jūru. Galējais dienvidrietumu punkts ir Barova rags.

Vispārējs apraksts
------------------

Boforta jūra pavasarī
Lielāko daļu gada jūra aizsalusi. Virsējā ūdens slāņa temperatūra vasarā -1,5 °C, ziemā -1,8 °C, sāļums 27—32 ‰.

Jūrā ietek lielā Makenzi upe un citas mazākas upes. Jūra ir nozīmīga dzīvotne vaļiem un jūras putniem, relatīvi maz skarta un dabiska.

Jūras robeža starp Kanādu un ASV joprojām nav nosprausta — pastāv viedoklis, ka zem jūras ir nozīmīgi naftas un dabasgāzes krājumi, jau ir atklātas atradnes pie Makenzi ietekas. Naftas resursu izpēte Boforta jūrā uzsākta 1960. gadā, 1986. gadā sāka darboties pirmā naftas platforma (Amaugilakas projekts).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Boforta jūra***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* NASA Earth observatory, ledus izplatība Boforta jūrā (angliski) Archived 2006. gada 1. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ziemeļu Ledus okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Austrumsibīrijas jūra
* Bafina jūra†
* Baltā jūra
* Barenca jūra
* Boforta jūra
* Čukču jūra
* Grenlandes jūra†
* Karas jūra
* Laptevu jūra
* Linkolna jūra
* Norvēģu jūra†
* Pečoras jūra
* Prinča Gustava Ādolfa jūra
* Vandela jūra

 |
|  |
| † pieskaitīta arī Atlantijas okeānam |

 |



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316735848
* GND: 4229865-9
* NKC: ge134054
* BNE: XX5164435

 |

 |
**Biksēre** ir ciems Madonas novada Sarkaņu pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidienē Libes upes krastos pie autoceļa P37 10 km no novada centra Madonas un 174 km no Rīgas. Ciematā atrodas Biksēres dzirnavu ezeri.

Biksērē atrodas pagasta pārvalde, bibliotēka, tautas nams «Kalnagravas», ģimenes ārsta prakse, aptieka, veikals. Biksēres muižas komplekss un Biksēres parks (platība ir 15 ha) ir aizsargājami kultūrvēstures un dabas pieminekļi. Biksērē atrodas piemineklis rublim — skulptūra no stilizētām koka rubļu monētām. Netālu no Biksēres Dilmaņos atrodas profesora Aleksandra Bieziņa memoriālais muzejs.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Libes (Biksēres) muižas *(Libien)* centra. Pēc 1920. gada zemes reformas Biksēres muiža sadalīta 67 vienībās 718 ha kopplatībā.
Latvijas PSR laikā bijušās muižas ēkās atradās kolhoza «Sarkanais stars» un vēlāk arī ciema padomes (pagasta) centrs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Biksēri». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVI. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 31 216. sleja.
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Sarkaņu pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Aizkuja
* Bāguņi
* Bērzmilni
* **Biksēre**
* Buliņi
* Caurvēderi
* Dravnieks
* Jaunpatkule
* Klaucēni
* Krieviņi
* Patkule
* Poļvarka
* Sarkaņi
* Silnieki
* Siļķava
* Sprīzdāni
* Stiprie

 |

 |
*Hotel Janne* izkārtne un ieeja, 2018. gada augusts
***Hotel Janne*** ir viesnīca, kas atrodas Rīgā, Āgenskalnā, pretī Paula Stradiņa Klīniskajai universitātes slimnīcai un netālu no vēsturiskā Āgenskalna tirgus.

Vēsture
-------

Ēku kompleksu, kurā atrodas *Hotel Janne*, 1903. gadā pēc zemesgabala īpašnieka un sīktirgotāja Jāņa jeb Jannes Bildata lūguma projektējis un cēlis arhitekts Konstantīns Pēkšēns. Kompleksā kopumā ietilpst sešas ēkas, no kurām Pilsoņu ielas 18 ēkas puspagrabstāvu aizņem viesnīcas telpas. Vēsturiski ēkā atradusies maiznīca, gaļas sālītava, pārtikas preču tirgotava, veļas veltuve, kā arī zobārstniecība un brīvprātīgo ugunsdzēsēju vienība.

Ēkas atjaunotas 2014. gadā, saglabājot Āgenskalnam raksturīgo koka arhitektūru, un līdz ar ēku atjaunošanu, tajās darbību uzsāka *Hotel Janne*, kā arī *Riga Academic Guest House*. *Hotel Janne* ir vienīgā viesnīca Rīgā, kurā uz jumta tiek turētas bites. Līdzīgu projektu 2016. gadā veica arī *Radisson Blu Elizabete Hotel*, kur bites uz jumta mitinājās mēneša garumā no 17. jūnija līdz 18. jūlijam. Savukārt 2018. gada 21. un 22. jūlijā notikušajā Latvijas biškopju vasaras saietā uz *Hotel Janne* jumta dzīvojošo bišu medus ieguva pirmo vietu konkursā "Garšīgākais Latvijas medus 2018", apsteidzot 72 citus konkursam iesniegtos medus paraugus.

*Hotel Janne* bišu stropi, 2018. gada augusts

Atsauces
--------

1. ↑   Ielas garumā. Liepājas iela Rīgā. 1. daļa, LTV. Atjaunināts: 2018-04-29
2. ↑  «Viesu mājai atrod iemītniekus ziemā». Latvijas Avīze. Skatīts: 2018-04-29.
3. ↑  «FOTO: Viesnīca Rīgas centrā uz jumta izvieto 12 bišu stropus». Dienas Bizness. Skatīts: 2018-04-29.
4. ↑  Rita Bartuševica. «Latvijas biškopju vasaras saiets 2018». *www.strops.lv*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-08-25. Skatīts: 2018-08-08.
5. ↑  «Bišu drava uz jumta: nogaršo medu, ko savākušas Rīgas parku bites». *www.riga.lv*. Skatīts: 2018-08-08.[novecojusi saite]
6. ↑  «Latvijas garšīgākais medus ievākts Rīgas viesnīcas "Hotel Janne" jumta stropos». Latvijas Avīze. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-07-30. Skatīts: 2018-08-08.

Ārējās saites
-------------

1. Oficiālā mājaslapa (latviski) (krieviski) (angliski)
**Linda Pope** (angļu: *Lynda Pope*; dzimusi kā **Maderna** (angļu: *Maddern*) 1953. gada 19. aprīlī) ir Austrālijas starptautiskā meistare šahā (1979). Austrālijas sieviešu šaha čempionāta uzvarētāja (1978).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt 13 gadu vecumā. Astoņpadsmit gadu vecumā uzvarējusi Viktorijas štata sieviešu šaha čempionātā. Divus gadus pēc kārtas bijusi Austrālijas junioru šaha čempionāta uzvarētāja meiteņu grupā (1971, 1972). 1970. gados kļuvusi par vienu no vadošajām Austrālijas šahistēm. Piedalījusies 1973. gada starpzonu turnīrā Menorkā, kurā dalījusi 18.-19. vietu kopā ar Evu Aronsoni (uzvarējusi Valentīna Kozlovska). 1978. gadā uzvarējusi Austrālijas sieviešu šaha čempionātā. 
Trīs reizes pārstāvējusi Austrāliju sieviešu šaha olimpiādēs (1972, 1976, 1978).
Par panākumiem turnīros FIDE 1979. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. Precējusies ar Austrālijas šahistu Arturu Popi.

Atsauces
--------

1. ↑  «1973 Menorca Interzonal Tournament : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
2. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Linda Maddern». *www.olimpbase.org*.
3. ↑  Wojciech Bartelski. «OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Lynda Pope». *www.olimpbase.org*.
4. ↑  «The Age - Google News Archivsuche». *news.google.com*.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
***3D Warehouse*** vai **3DWH** ir tīmekļa vietne, kas darbojas kopā ar *SketchUp*, lai nodrošinātu vietu, kur modelētāji var augšupielādēt savus modeļus ar interneta palīdzību. Tā tika izveidota 24. aprīlī 2006.gadā, pēc tam, kad Google iegādājās SketchUp no Last Software.

2014. gada 28. februārī, *3D Warehouse* tika pārcelts no Google servera, uz *Trimble Navigation* vadīto serveri. Tomēr, tā kā *Trimble* neaugšupielādēja oriģinālos failus no *Google* serveriem, programētājiem nācās pārveidot *3D Warehouse*. Tādējādi nozīmīšu, vērtējumu un komentāru sadaļa bija uz laiku bija slēgta. No 2014. gada jūnija, komentāri vēl nav atjaunoti.Šie atjauninājumi radīja ažiotāžu 3D Warehouse lietotāju vidū.

Iespējas
--------

Ir iespējams modelētājiem izveidot modeļu kolekcijas mājaslapā, kā arī mājaslapā tiek izmantots algoritms, lai noteiktu līdzīgus modeļus. Mājaslapa arī parāda modeļa sarežģītību, sākot no vienkārša, līdz kompleksam. Kad augšupielādē modeli, modelētāji var pievienot noderīgu aprakstu, kā arī pievienot atzīmes informācijas lapai, lai to var viegli atrast. Atsevišķos modeļus var apskatīt 3D skatā izmantojot pārlūkprogrammu, bet var arī lejupielādēt KML (Google Earth) vai SKP(Google SketchUp) failu. Modeļus var arī apskatīt tieši Google Earth vai Google Maps.

Google Earth
------------

Lietotāji var izvēlēties opciju, augšupielādējot savus modeļus, lai pārbaudītu, vai modelis ir "Google Earth ready", kas jāpārbauda, ja modelis ir reāls arhitektūras modelis, labi strukturēts, kas atspoguļo esošu ēku. Ja tiek iesniegts "Google Earth ready" modelis, dažu nedēļu laikā, tas iet cauri pārbaudes procesam. Citiem vārdiem sakot, tas tiks pārskatīts ar vairāku Google darbiniekiem palīdzību, kas pārbauda modeļa kvalifikāciju un pieņemšanas kritērijus. Ja modelis atbilst kritērijiem, tas tiek pievienots 3D Warehouse slānī, un drīz būs redzams Google Earth, atzīmējot lodziņu sānjoslā, kas ir marķēts "3D Buildings".

Augšupielāde
------------

*SketchUp* modelētājam ir jābūt reģistrētam *Google* lietotājam, lai augšupielādēt savus modeļus *3D Warehouse*. Norādāmais teksts augšupielādējot modeli sastāv no sadaļas, apraksts un tagiem.Kad modelētājs atklāj "ekstra iespējas", modelētājs var pievienot arī mājaslapā logotipu, kura saite ved uz citu tīmekļa vietni. Ir arī dalīties iestatījumi ir iespējams atzīmēt, ka vēlaties, lai varētu skatītāji sazināties ar Jums par modeli kā arī ir iespējams sekot līdzi modeļa vēsturei un citi. Modeļa izmēram jābūt zem 10MB, lai to augšupielādētu 3DWH.Piezīme:tikai KMZ faila formāta modeļi var tikti augšupielādēti *3D Warehouse*.
**Pirokatehīns** (orto-dihidroksibenzols, katehols, brenckatehīns, dinols, elkonāls, С6Н4(ОН)2) pieder pie divvērtīgajiem fenoliem. Pirokatehīns ir balti adatveidīgi kristāli, kas gaisā ātri kļūst brūngani, tādēļ jāglabā tumšā noslēgtā traukā. Viegli šķīst ūdenī.

Pirokatehīnam ir 2 izomēri - rezorcīns un hidrohinons. Izomēri atšķiras ar hidroksilgrupu savstarpējo novietojumu molekulā.

Vēsture
-------

Pirokatehīns pirmo reizi tika iegūts 1839. gadā no katehu akācijas (*Acacia catechu*) sausās destilācijas ceļā. No tā arī cēlies vielas nosaukums. Pirokatehīns karstumā veidojas no katehīniem - miecvielām līdzīgiem savienojumiem.

Atrašanās dabā
--------------

Pirokatehīna sērskābes esteris sastopams zirgu un citu dzīvnieku urīnā.

Iegūšana
--------

Iegūst, sakausējot ar sārmu o-hlorfenolu vai fenoldisulfoskābi.

Īpašības
--------

Pirokatehīnam piemīt reducējošas īpašības, piemēram, tas reducē sudraba nitrāta amonjakālu šķīdumu, bet karsējot - Fēlinga šķīdumu.

Pirokatehīns veido praktiski nešķīstošu svina sāli, jo abas blakus esošās hidroksilgrupas viegli saista svina atomu. Šādā veidā pirokatehīnu var atdalīt no rezorcīna un hidrohinona.

Dzelzs(III) hlorīds pirokatehīna šķīdumu nokrāso zaļu. Pievienojot nedaudz sodas vai amonjaka, krāsa kļūst sarkana (veidojas kompleksais dzelzs sāls). Šāda tipa reakcijas ļoti raksturīgas orto-dioksisavienojumiem.

Pirokatehīnu var oksidēt par orto-benzohinonu.

Izmantošana
-----------

Tā kā pirokatehīns ir labs reducētājs, to izmanto fotogrāfijā kā attīstītāju. Lieto arī krāsvielu un farmaceitisko preparātu (adrenalīna) sintēzēm.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie fenoli |
| --- |
|  |
|  | 
* Fenols
* Krezoli
* Timols
	+ karvakrols
* Pirokatehīns
* Rezorcīns
* Hidrohinons
* Pirogallols
* Oksihidrohinons
* Floroglucīns
* Heksaoksibenzols
* Naftoli
* Pikrīnskābe
* Stifnīnskābe

 |

 |
**Ivans Bukavšins** (krievu: *Иван Александрович Букавшин*; 1995. gada 3. maijs Rostova pie Donas — 2016. gada 12. janvāris Toljati) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2011).

Biogrāfija
----------

2008. gadā uzvarējis Krievijas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2013. gadā izcīnījis bronzas medaļu Krievijas junioru šaha čempionātā U21 vecuma grupā. 2014. gadā uzvarējis Krievijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā.

Pārstāvējis Krieviju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījis 6 medaļas: 3 zelta (2006. gadā — Eiropas jauniešu šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 2008. gadā — Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, 2010. gadā — Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā), sudraba (2005. gadā - Pasaules junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā) un 2 bronzas (2009. gadā — Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā, 2010. gadā — Pasaules junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā). 2014. gadā Katovicē izcīnījis bronzas medaļu Pasaules studentu šaha čempionātā.

Pārstāvējis Krievijas komandu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā 2009. gadā, un gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2011. gadā Bukavšinam piešķīrusi starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

2013. gadā Sanktpēterburgā kopā ar Pavlo Eļjanovu dalījis pirmo vietu Mihaila Čigorina memoriālā, bet zaudējis papildu mačā. 2014. gadā šajā memoriālā atkārtoti dalījis pirmo vietu, bet atkal zaudējis papildu mačā.

Miris no insulta treniņnometnes laikā. Nāves cēlonis bijis laikus nediagnosticēta aneirisma.

Atsauces
--------

1. ↑  B-14 HL 2008 RUS Juniors Champ.
2. ↑  «Russian Youth Championship won by Artemiev and Kashlinskaya». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 3. janvārī. Skatīts: 2017. gada 3. aprīlī.
3. ↑  Ivan Bukavshin and Daria Pustovoitova are Russian U20 chess champions
4. ↑  13th World University Championship - MEN
5. ↑  OlimpBase :: World Youth U16 Chess Olympiads :: Ivan Bukavshin
6. ↑  Title Applications (GM): Bukavshin, Ivan
7. ↑  «Pavel Eljanov wins Chigorin Memorial on tiebreak». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2017. gada 3. aprīlī.
8. ↑  «Chigorin Memorial 2014». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. novembrī. Skatīts: 2017. gada 3. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Aģentu tīkla teorija** (*actor network theory - ANT*) ir socioloģijas zinātnes teorija, kas skaidro aģentu mijiedarbību saistībā ar sociālajiem tīkliem. Tie vienā veselā apvieno materiālo vidi (piemēram, tehnoloģija) un semiotisko vidi (piemēram, jēdzieni, koncepcija un simboliskā nozīme). Tas nozīmē, ka, runājot par sociālo mijiedarbību, var minēt gan tās materiālos, gan cilvēku radītos cēloņus.

Aģentu tīkla teorija sākotnēji attīstījusies Parīzes *École Nationale Supérieure des Mines* Socioloģijas Inovāciju centrā 20. gadsimta 80. gados, skaidrojot tehnoloģisko jauninājumu pielietošanu virknē sociālo parādību tādās nozarēs kā informācijas zinātne, socioloģija, politikas zinātne un vairākās citās nozarēs. To ir radījuši divi vadošie franču zinātņu un tehnoloģijas studiju zinātnieki - Bruno Latūrs (*Bruno Latour*) un Mišels Kallons (*Michel Callon*), kā arī britu sociologs Džons Lovs (*John Law*).

Aģentu tīkla teorija mēģina skaidrot, kā sociālie tīkli tiek veidoti, kā attīstās, mijiedarbojas un mēdz izzust. Tā var tikt skatīta situāciju teorijas kontekstā — sociālā mijiedarbība tiek interpretēta saistībā ar tīkliem dažādās situācijās. Par šo teoriju vēl var runāt etnometodoloģijas, simboliskā interakcionisma, sociāli tehnisko sistēmu, tīklu teorijas kontekstā. ANT ir konstruktīvistu pieeja, kurā tā izvairās no esenciālistu skaidrojumiem par notikumiem vai inovācijām. Aģentu tīkla teorija atšķiras no citām zinātņu un tehnoloģiju studiju un socioloģisko tīklu teorijām tās materiālistiskās — semiotikas pieejas dēļ.

Atsauces
--------

1. ↑  Michel Callon (1986). *Some Elements of a Sociology of Translation: Domestication of the Scallops and the Fishermen of St Brieuc Bay.* In John Law (ed.), *Power, Action and Belief: A New Sociology of Knowledge*. London: Routledge & Kegan Paul
2. ↑  John Law. (1999) *After ANT: complexity, naming and topology*. In J. Law and J. Hassard (eds.), *Actor network theory and after*, Blackwell Publishing

Ārējās saites
-------------

* Bruno Latūra tīmekļa vietne
* Džona Lova lapa Lankasteras universitātē
**Dienvidu atapasku** (arī **apačeanu**) valodas ir atapasku valodu apakšsaime, kas bija izplatīta Ziemeļamerikas dienvidrietumos (Arizonā, Ņūmeksikā, Kolorādo, Jūtā, Sonorā, Teksasā, kā arī Oklahomas centrālajā daļā).

Dienvidu atapaski atšķēlās no Aļaskas atapaskiem un pārcēlās uz dienvidiem vēl pirms eiropiešu kolonizācijas. Šīs dienvidu grupas valodas ir tuvu radnieciskas un skaidri izdalās kā apakšsaime.

Klasifikācija
-------------

Apakšsaimei pieder septiņas valodas. Pamatojoties uz valodu ģeogrāfisko izplatību, tās iedala divās grupās: Lielo līdzenumu apaču un Dienvidrietumu. 

I. **Līdzenumu**

II. Dienvidrietumu

A. Rietumu
1. Čirikavu-meskaleru
a. **Čirikavu**
b. **Meskaleru**
2. **Navahu**
3. **Rietumu apaču** (koijotero apaču)
a. Tonto (ziemeļu tonto, dienvidu tonto)
b. Balto kalnu apaču
c. Sankarlosas apaču
B. Austrumu
1. **Hikarilu**
2. **Lipanu**
Lielo līdzenumu atzaru pārstāv viena valoda - kaiovu apaču, kas izmira 21. gadsimtā. Kaiovu apači bija izveidojušies par tipisku līdzenumu dienvidu kultūras pārstāvjiem un bija cieši lingvistiski svešo kaiovu sabiedrotie.

Izmirušas ir čirikavu un lipanu valodas. Čirikavu valodu daļēji asimilēja meskaleru valoda rezervātā, kur mitinās abu šo cilšu pēcteči.
Šis raksts ir par 1264. gada krustnešu karagājienu uz Zemgali. Par citām jēdziena **Karagājieni uz Zemgali** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Livonijas konfederācijas karte XIII. gs. vidū. Livonijas ordeņa karaspēks devās no Rīgas karagājienā uz dienvidiem.
**1264. gada Ordeņa karaspēka sakāve Zemgalē** notika zemgaļu sacelšanās apspiešanai rīkotā apvienotā krustnešu karaspēka 1264. gada karagājiena laikā, kas notika vienlaicīgi ar karagājienu uz Kursas dienvidu daļu un kauju pie Griezes. Kauja notika nenosauktā vietā mežainā apvidū starp Rīgu un zemgaļu zemēm. Pēc sakāves kaujā pret zemgaļiem ordeņa vadība nolēma uzcelt jaunu cietoksni tuvāk Rīgai uz Garās salas Lielupē (tagad Jelgavas pils Pilssalā).

Atskaņu hronikas vēstījums
--------------------------

Livonijas ordeņa mestrs Konrāds 1264.gadā sapulcināja lielu karaspēku, kas sastāvēja no ordeņa brāļu, karakalpu, "zemes ļaužu" un citu krustnešu karapulkiem, kas pirms tam bija karojuši un dedzinājuši sacēlušos kuršu pilis Kurzemē. Karaspēkam tika piepulcēti arī ordenim sākotnēji lojālie zemgaļu karavīri. Pēc tam, kad visā Zemgalē "šie pulki kāva, laupījumu vāca un visvisādi izdarījās", no tiem aizgāja saniknotie zemgaļu karavīri. 
Zemgaļi aizsprostoja visus iebrucēju atkāpšanās ceļus uz Rīgu ar lieliem aizžogiem. Kad krustnešu pulki piejāja pie kāda no aizžogiem, zemgaļi pēkšņi viņiem uzbruka. Kaujā krita sešsimt iebrucēju karaspēka vīru, starp tiem divdesmit ordeņa brāļu un daudzi tika ievainoti. Tikai "daži zemgaļi galvu lika par ķīlu, sargot tēvzemi".
Sakautie krustnešu karavīri mestra vadībā cauri mežiem sasniedza Rīgu. Ordeņa mestrs bažījās, ka zemgaļi tūlīt uzbruks arī otram krustnešu karaspēkam, kas ar Kursas kara laupījumu atpūtās pie jūras (jādomā tagadējā Jūrmalas teritorijā). Mestrs steigšus sūtīja jātnieku pie viņiem ar vēstījumu: "Nelaimē diemžēl Zemgalē iekļuvām un cīņu zaudējām. Nu celieties, ir laiks, stāv priekšā cīniņš baigs: jau zemgaliešu karaspēks nāk šurp kā milzīgs ugunsgrēks." Tomēr tā izrādījās viltus trauksme un karaspēks gar jūru un tālāk gar Daugavu, ieradās Rīgā, kur sadalīja sagūstītos "vīrus, sievas, bērnus, zirgus, teļus, liellopus līdzīgi starp sirojuma dalībniekiem un pa daļai viņu ciešanas bija nu remdētas."

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika (07298. - 07392)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 7. februārī. Skatīts: 2012. gada 9. februārī.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
**Dienvidu Tules salas** (angļu: *Southern Thule*) ir neapdzīvotu vulkānisku salu grupa Atlantijas okeāna dienvidos Dienvidsendviču salu arhipelāgā. Sastāv no trim galvenajām salām — Kuka salas, Tules salas un Belinshauzena salas, un vairākām sīkām saliņām un klintīm. No ziemeļaustrumos esošās Bristola salas tās atdala Fostera šaurums. Visas trīs salas tiek uzskatītas par aktīviem vulkāniem, kas, iespējams, agrāk bijusi vienota zemes masa. Duglasa šaurums starp Kuka un Tules salām ir applūdusi vulkāna kaldera, vēl viena applūdusi kaldera ir dienvidos no Morisa šauruma Kuka salas austrumu piekrastē.

Vēsture
-------

Salas 1775. gada 31. janvārī atklāja britu jūrasbraucēja Džeimsa Kuka ekspedīcija, bet laikapstākļu dēļ nespēja noteikt, vai tās ir atsevišķas salas, vai daļa no lielākas zemes masas un nosauca to par **Dienvidu Tuli** pēc mītiskās Tules Atlantijas okeāna ziemeļos. Salu atsevišķo statusu 1819. gadā noteica Krievijas ekspedīcija jūrasbraucēja Fabiāna fon Belinshauzena vadībā.

No 1955. gada janvāra līdz 1956. gada sākumam Tules salā darbojās argentīniešu vasaras polārstacija Tenjente Eskivela, bet no 1976. gada līdz 1982. gadam — vissezonas stacija Korveta Urugvaja.

Atsauces
--------

1. ↑  Volcano Discovery. Thule Islands volcano
**Dienvidslāvijas Demokrātiskā Federācija**, zināma arī kā **Demokrātiskā Federatīvā Dienvidslāvija** (DFD), bija pagaidu valsts, kas tika izveidota Otrā pasaules kara laikā 1943. gada 29. novembrī Dienvidslāvijas nacionālās atbrīvošanas antifašistiskā padomes (AVNOJ) otrajā sesijā. Dienvidslāvijas atbrīvošanas nacionālā komiteja (NKOJ) bija tās sākotnējā izpildinstitūcija. Visu tās pastāvēšanas laiku to vadīja maršals Josips Brozs Tito kā premjerministrs.

Vēsture
-------

Teherānas konferencē valsti atzina sabiedrotie, kā arī AVNOJ kā tās apspriežu struktūru. Dienvidslāvijas karaļa Petara II trimdas valdība Londonā, daļēji Apvienotās Karalistes spiediena dēļ, atzina AVNOJ valdību ar Visas līgumu, ko 1944. gada 16. jūnijā parakstīja trimdas valdības premjerministrs Ivans Šubašičs un Josips Brozs Tito. Ar Visas līgumu trimdas valdība un NKOJ vienojās pēc iespējas ātrāk apvienoties pagaidu valdībā. Par jaunās valdības formu vienojās otrā Tito un Šubašiča vienošanās, kas tika parakstīta 1944. gada 1. novembrī nesen atbrīvotajā Dienvidslāvijas galvaspilsētā Belgradā. Dienvidslāvijas DF kļuva par vienu no Apvienoto Nāciju Organizācijas dibinātājām, parakstot Apvienoto Nāciju Organizācijas statūtus 1945. gada oktobrī.

Valsts tika izveidota, lai apvienotu Dienvidslāvijas pretošanās kustību cīņā pret Dienvidslāvijas okupāciju, ko veica Ass valstis. Vienošanās starp Šubašiču un Tito atstāja apzināti neizlemtu jautājumu par to, vai valsts būs monarhija vai republika, tāpēc līdz kara beigām valsts vadītāja amats bija vakants. Pēc valdību apvienošanas valsts tika reformēta kā vienpartijas Dienvidslāvijas Federatīvā Tautas Republika ar Josipu Brozu Tito kā premjerministru un Ivanu Šubašiču kā ārlietu ministru.

Atsauces
--------

1. 1 2  Walter R. Roberts. *Tito, Mihailović, and the allies, 1941-1945*. Duke University Press, 1987. 288. lpp.
**Čiloje** (spāņu: *Isla Grande de Chiloé* vai *Isla de Chiloé*) ir Čīlei piederoša sala Dienvidamerikas dienvidrietumu piekrastē Klusajā okeānā. Administratīvi ietilpst Loslagosas reģiona Čilojes provincē. No kontinenta salu atdala Čakao šaurums ziemeļos un Ankudas un Korkovado līči austrumos. Dienvidos no Čilojes izvietojies Čonu arhipelāgs. Sala izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā, austrumu krasts stipri izrobots. Rietumdaļā līdz 866 m augsts kalnu masīvs.

Pirms spāņu iekarotāju ierašanās salu apdzīvoja čonu, viliču un kunku indiāņu tautas. Pirmais no eiropiešiem 1540. gadā salu atklāja spānis Alonso de Kamargo, bet pirmā ekspedīcija, kas salu apkuģoja un izpētīja, bija Fransisko de Uljoa 1553. gadā. Sākotnēji salai tika dots nosaukums Jaunā Galisija *(Nueva Galicia)*, bet tas neiedzīvojās un sala tika dēvēta viliču valodas nosaukumā, kas nozīmē «kaiju vieta». Pirmā pilsēta Kastro dibināta 1567. gadā. 17. un 18. gadsimtā salā intensīvi darbojās jezuītu misionāri, kuru vairāk kā 150 uzbūvētās koka baznīcas 2000. gadā tika iekļautas UNESCO Pasaules mantojuma sarakstā. 1826. gadā Čiloje iekļāvās Čīles sastāvā. Salas rietumdaļā ierīkots Čilojes nacionālais parks.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 151. lpp.
2. ↑  Churches of Chiloé

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Čiloje***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315526981
* LCCN: sh86006379

 |

 |
Šis raksts ir par induktivitātes spoli. Par citām jēdziena **drosele** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Drosele** (no vācu: *drosseln* — 'samazināt, kavēt') ir induktivitātes spole, kas paredzēta maiņstrāvas atdalīšanai no līdzstrāvas elektriskajās ķēdēs, pamatojoties uz droseles, kā jebkuras induktivitātes spoles, lielu pretestību maiņstrāvai un nebūtisku līdzstrāvai.

Droseles iedala zemfrekvences un augstfrekvences droselēs. Zemfrekvences droseles paredzētas sprieguma pulsāciju filtrēšanai līdzstrāvas barošanas avotos, tām mēdz būt liela induktivitāte, lieli izmēri un feromagnētiska materiāla serde.
Augstfrekvences droseles bieži lieto elektromagnētisko traucējumu novēršanai barošanas ķēdēs. Tām ir ferīta serdes vai arī vispār nav serdes. Dažkārt šādas droseles mēdz uztīt uz rezistoriem.

Skatīt arī
----------

* Elektromagnēts
* Rezistors

* Elektro- un radiotehnikā lietojamas droseles
* Zemfrekvences drosele.Zemfrekvences drosele.
* Dažādas droseles.Dažādas droseles.
* Dažādas nozīmes nelielas droseles.Dažādas nozīmes nelielas droseles.
* Augstfrekvences droseles.Augstfrekvences droseles.
**Driškins** (arī **Driškina ezers**, **Drišķu ezers**) ir ezers Cēsu novada Raiskuma pagastā. Atrodas Gaujas nacionālā parka dabas lieguma un ainavu aizsardzības zonā. Driškins un tuvējais Melnezers ir lielākie Gulbju salas purva ezeri. Ezerā notiek pārpurvošanās, par ko liecina ezeram apkārt augošā flora. Ezera krasti ir lēzeni, bet dibens — dūņains, smilšains un kūdrains. No ezera ūdens iztek grāvī, kas savukārt ietek tuvējā Melnezerā. 1960. gados pēc melioratīviem nosusināšanas darbiem ezera ūdens līmenis pazeminājās par aptuveni 0,5 m. Ezers tiek izmantots rekreācijai, un tajā ir vairākas labiekārtotas peldvietas.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  Ezeri.lv datubāze
2. 1 2  «For-Rest projekta mājaslapa». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 23. aprīlī. Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē.
3. ↑  Mežs – radošs atklājums bērniem, calis.delfi.lv

Ārējās saites
-------------

* Ezeri.lv datubāze