recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Koftrija pussala
Argentīnas polārstacija pussalas ziemeļu galā
**Koftrija pussala** (angļu: *Coughtrey Peninsula*), arī **Sanavirona pussala** (spāņu: *Península Sanavirón*; Argentīnas avotos) vai **Aldunates pussala** (spāņu: *península Aldunate*; Čīles avotos) ir ap 1 km gara un līdz 300 m plata ziemeļu—dienvidu virzienā orientēta galvenokārt ar ledu klāta pussala Antarktīdā. Izvietojusies Danko krastā starp Paradīzes līci ziemeļos un Skontorpa līci dienvidos.

Pussalu atklāja 1913.—1914. gadā skotu ģeologa Deivida Fergusona ekspedīcija, kas to noteica kā salu un nosauca par **Koftrija salu** *(Coughtrey Island)*. 1949.—1950. gados apvidu apsekoja Argentīnas Antarktiskā ekspedīcija un nokartēja to kā pussalu, nosaucot to hidrogrāfiskā kuģa *Sanavirón* vārdā.[1] Čīles avotos pussala tiek dēvēta par godu bijušajam valsts ārlietu ministram Roberto Aldunatem *(Roberto Aldunate)*, kas piedalījās 1962.—1963. gadu Čīles Antarktiskajā ekspedīcijā.

Kopš 1951. gada pussalas ziemeļu galā darbojas Argentīnas polārstacija Brauna.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer[novecojusi saite]
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer

Koordinātas: 64°53′58″S 62°52′10″W﻿ / ﻿64.89944°S 62.86944°W﻿ / -64.89944; -62.86944
Šterneka rags
**Šterneka rags** (franču: *Cap von Sterneck*, angļu: *Cape Sterneck*, spāņu: *Cabo Sterneck*),[1] britu avotos **Heršela rags** (angļu: *Cape Herschel*), ir zemesrags Greiema Zemes rietumu piekrastē Antarktīdā. Izvietojies uz Čavdara pussalas tās ziemeļrietumu galā pie Hjūsa līča ieejas ziemeļu malas. Atdala Danko krastu dienvidrietumos no Deivisa krasta ziemeļaustrumos.

Hjūsa līča ziemeļaustrumu malu iezīmējošo pussalu 1829. gada janvārī—februārī aptuveni nokartēja britu ekspedīcija Henrija Fostera vadībā un 1050 m augsto kalnu pie pussalas pamatnes nosauca par ‘Heršela kalnu’ par godu britu astronomam seram Džonam Heršelam. Zemesragu 1898. gada 24. janvārī atklāja Beļģijas antarktiskā ekspedīcija Adriena Žerlaša vadībā un nosauca par godu austriešu ģeodēzistam Robertam fon Šternekam *(Robert Daublebsky von Sterneck)*, kura izstrādāto svārsta gravimetru izmantoja ekspedīcijas mērījumos.[2] 1950. gados Heršela kalnu pārdēvēja par Peno kalnu (cits Heršela kalns atrodas Austrumantarktīdā), bet Heršela vārdu britu avotos pārcēla uz pussalas galējo zemesragu, jo Šterneka vārds beļģu ekspedīcijas gaitā bijis attiecināts uz zemesragu tagadējās Apendisailendas (britu avotos — Šterneka sala) rietumus galā.[3]

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer. Sterneck Island
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Šterneka rags
3. ↑  SCAR Composite Gazetteer. Cape Herschel

Koordinātas: 64°04′7″S 61°1′58″W﻿ / ﻿64.06861°S 61.03278°W﻿ / -64.06861; -61.03278
Nezināma vērtība "coordinates"

**Herninga** (dāņu: *Herning*) ir pilsēta Dānijā Vidusjitlandes reģionā, Jitlandes pussalā. Pilsētā atrodas Herningas komūnas pārvaldes mītne. Herninga ir 11. apdzīvotākā pilsēta Dānijā (2017).

Vēsture
-------

Herninga dibināta 1790. gadu sākumā, meliorācijas izveides laikā, kā tirdzniecības centrs, kas deva iespēju vietējiem zemniekiem iegādāties nepieciešamās preces un pakalpojumus. Vēlāk pilsētā un tās apkārtnē attīstījās auduma ražošana, kas kļuva par pilsētas galveno saimnieciskās darbības veidu. Mūsdienās pilsētā ir daudzveidīgāka ražošana. 1913. gadā Herninga kļuva par tirdzniecības pilsētu un tā divas reizes ir apbalvota kā Dānijas Gada pilsēta.[*nepieciešama atsauce*]

Izklaide
--------

Herningā atrodas lielākais izstāžu komplekss Skandināvijā *Messecenter Herning*. Tāpat pilsētā atrodas arī Karla Heninga Pedersena un Elses Alfeltas mākslas muzejs, kas zināms arī kā Herningas mākslas muzejs. Herningas muzejā var iepazīties ar pilsētas vēsturi, kurā stāstīts par purvos izveidoto lauksaimniecību un seno tekstilizstrādājumu ražošanu.

Pilsētā atrodas trīs arhitekta Jorna Utzona projektētās ēkas.

Sports
------

Profesionālā hokeja komanda Herningas "Blue Fox" spēlē Dānijas hokeja līgā. Tā ir ieguvusi 16 čempionu titulus un ir komanda ar visvairāk iegūtajām čempionāta uzvarām līgas vēsturē.

Herningas futbola komanda *FC Midtjylland* spēlē Dānijas futbola Superlīgā. Komanda izveidota 1999. gadā, apvienojoties *Ikast FS* un *Herning Fremad* klubiem. 2015. gadā tā izcīnīja čempiona titulu. Mājas spēles aizvada *MCH Arena* stadionā, kas atrodas līdzās lielākajam sporta un koncertu kompleksam Dānijā *Jyske Bank Boxen*.

2018. gada Pasaules čempionāts hokejā norisinājās Herningā un Kopenhāgenā.

Herningā dzimušie
-----------------

* 1887 — Rihards Gustavs Borgelins, virsnieks
* 1907 — Bjerns Nilsens, šahists
* 1964 — Bjarne Rīss, riteņbraucējs, 1996. gada *Tour de France* uzvarētājs
* 1985 — Linda Villumsena, riteņbraucēja
* 1986 — Janniks Hansens, hokejists (spēlē Vankūveras "Canucks")
* 1989 — Frederiks Andersens, hokejists (spēlē Toronto "Maple Leafs")

Atsauces
--------

1. ↑  .
2. ↑  "BEF44: Population 1st January, by urban areas" database from Statistics Denmark
3. ↑  "Herning Museum" Archived 2017. gada 2. februārī, *Wayback Machine* vietnē. *Sol Og Strand*,
4. ↑  "Denmark - Herning Museum" Archived 2017. gada 2. februārī, *Wayback Machine* vietnē.. *European Tourist Guide*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Herninga***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Herningas pašvaldības mājaslapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 152450705
* LCCN: n81028043
* GND: 4371829-2

 |

 |
**Beatrise Mansilja Marineljo** (spāņu: *Beatriz Mansilla Marinello*; dzimusi 1964. gada 14. maijā, bijusi precējusies kā **Beatrise Makartūra** (angļu: *Beatriz MacArthur*)) ir Čīles un ASV starptautiskā meistare šahā (1980).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt trīspadsmit gadu vecumā. 1980. gadā uzvarējusi Čīles sieviešu šaha čempionātā. 1990. gadā pārcēlusies uz dzīvi ASV un strādājusi par šaha treneri Maiami.

Divas reizes piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīros:

* 1991. gadā Suboticā dalījusi 22.-30. vietu;
* 1993. gadā Džakartā dalījusi 26.-29. vietu.

Pārstāvējusi ASV Pasaules šaha olimpiādē:

* 1994. gadā pie pirmā rezerves galdiņa 31. sieviešu šaha olimpiādē Maskavā (+2, =4, -1).

Par panākumiem turnīros FIDE 1980. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu. 2005. gadā kļuvusi par FIDE treneri, bet 2012. gadā par FIDE starptautisko organizatoru (IO).

No 2003. līdz 2005. gadam bijusi ASV šaha federācijas prezidente, bet no 2003. līdz 2007. gadam ASV šaha federācijas valdes locekle.

Atsauces
--------

1. ↑  1991 Subotica Interzonal Tournament
2. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Beatriz Marinello

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Štūrovo** (slovāku: *Štúrovo*) ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Nove Zāmku apriņķī Donavas kreisajā krastā iepretim Ungārijas pilsētai Estergomai, ar kuru to savieno 1944. gadā nopostītais un tikai 2001. gadā atjaunotais Marijas Valērijas tilts.

Vēsture
-------

Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1075. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Štūrovo līdz 1920. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Pārkāņa** (*Párkány*). Arī slovāki pilsētu sauca par **Parkanu**, līdz 1948. gadā tā tika pārdēvēta par godu Ļudovītam Štūram. No 1541. līdz 1683. gada oktobrim, kad apkaimē tika izcīnīta Pārkāņas kauja, pilsēta atradās Osmaņu impērijas sastāvā. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. Otrā pasaules kara laikā, pamatojoties uz Pirmajām Vīnes arbitrāžām no 1938. līdz 1945. gadam ietilpa Ungārijā. 1968. gadā Štūrovo tika uzcelts celulozes kombināts (*Juhoslovenské celulózky a papierne*). No 1993. gada - Slovākijā.

Cilvēki
-------

2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija ungāri (68,7 %), dzīvoja arī slovāki (28,1 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (77,18 %), nereliģiozi (16,45 %).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Štūrovo***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 159454704
* LCCN: n81043341
* GND: 4441244-7
* NKC: ge131556

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
**Lietuvas rokmūzikas** skatuve izveidojās 1960. gadu vidū. Pirmās Lietuvas rokgrupas bija *Kertukai*, *Aitvarai* un *Nuogi ant slenksčio* Kauņā un Ķēstutis Antanelis, *Vienuoliai* un *Gėlių Vaikai* Viļņā. Bez šīm mūzikas grupām bija arī citas mazāk pazīstamas grupas. Lielākā daļa sākotnējo rokgrupu spēlēja tikai *The Beatles* un *Rolling Stones* dziesmu kaverversijas, dažkārt pārdzejojot to tekstus lietuviešu valodā.

Situācija mainijās 1968. gadā, kad vietējie mākslinieki sāka vairāk pievērsties savu oriģinālo dziesmu rakstīšanai. Tomēr dēļ toreizējajiem totalitārā režīma apstakļiem nevienas dziesmas ieraksts no 1960. gadiem nav saglabājies līdz mūsdienām.

Ap 1970. gadu Lietuvā radās jauns mūzikas žanrs. Tādi mūziķi kā Vītauts Ķernaģis un Vītauts Babravičius radīja intīmas akustiskās balādes ar pašsacerētiem dziesmu vārdiem. Šo mūziku apzīmēja kā dziedāmo dzeju.

1970. gados tapa vairāki mūzikli, kuri saturēja rokenrola elementus. Viens no tādiem bija Endrū Loida Vēbera rokoperas Jēzus Kristus Superzvaigzne inscenējums Viļņas mākslas institūtā. Neskatoties uz to, ka uzstāšanās tika aizliegta un KGB uzsāka šī inscenējuma veidotāju un iesaistīto mākslinieku vajāšanu, tas bija pirmais šīs rokoperas iestudējums ne tikai Padomju Savienībā, bet arī visā Eiropā.

1980. gados rokgrupu un to izpildīto stilu skaits strauji palielinājās. Par 1980. gadu ievērojamākajām rokgrupām var uzskatīt grupas Hiperbolė, *Foje*, *Antis*, BIX, Katedra.

1986. gadā Lietuvā parādījās arī pankroka skatuve. Lielākā daļa pankroka grupu, piemēram, *Už Tėvynę*, SKAT un *Erkė Maiše* spēlēja līdzīgā stilā Lielbritānijas pankrokam 1970. gadu beigās, bet dažas citas grupas kā *33% kiaulių pakeliui į Vatikaną* un *Turboreanimacija* bija tuvākas smagā pankroka skanējumam.

1990. gados rokmūzika zaudēja savu popularitāti, un gandrīz visa rokmūzikas skatuve, izņemot dažus izņēmumus, nogāja pagrīdē.

2000. gados situācija atkal uzlabojās. Slavu ieguva jaunas, no britpopa ietekmējušās grupas, piemēram, *Lemon Joy*, *Merlin* un *Biplan*. 2000. gadu vidū palielinājās arī rokfestivālu skaits.

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Eiropas rokmūzika |
| --- |
|  |
| 
* Igaunija
* Latvija
* Lielbritānija
* Lietuva
* Francija
* Vācija

 |

 |
**Bjerns Tillers** (norvēģu: *Bjørn Tiller*; dzimis 1959. gada 16. janvārī) ir Norvēģijas starptautiskais meistars šahā (1982).

Biogrāfija
----------

1974. gadā uzvarējis Norvēģijas junioru šaha čempionātā. 1982. gadā Lillehammerē Norvēģijas šaha čempionātā dalījis 1.-2. vietu ar Simenu Agdesteinu, taču piekāpies papildu mačā par čempiona nosaukumu. 1983. gadā Tronheimā uzvarējis Norvēģijas šaha čempionātā.

Pārstāvējis Norvēģijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (1976, 1980). 1980. gadā individuālajā vērtējumā izcīnījis zelta medaļu;
* Pasaules jauniešu šaha čempionātā U26 vecuma grupā piedalījies 1981. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 1982. gadā Tilleram piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Pārstāvējis Oslo šaha klubu *Schakselskap*. Kopš 2011. gada šaha turnīros piedalās reti.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Bjørn Tiller
2. ↑  OlimpBase :: World Youth U26 Team Chess Championship :: Bjørn Tiller

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
| *Maschinenfabrik Berthold Hermle AG* |
| --- |
| Maschinenfabrik Berthold Hermle AG |
| Sauklis | *Besser fräsen* |
| Veids | Akciju sabiedrība |
| Dibināts | 1938. gads |
|
| Galvenais birojs | Gosheima, Vācija |
|
|
|
| Vadība | Valde:
* Francis-Ksavers Bernhards,
* Ginters Beks,
* Benedikts Hermle.
 |
| Darbinieki | 1086 (2017. gada beigas) |
| Apgrozījums | 402 milj. € (2017. gads) |
|
|
|
| Nozare | Mašīnbūve |
| Produkti | rūpnieciskās iekārtas un to aprīkojums |
| Mājaslapa | hermle.de |

*Hermle* galvenais birojs Gosheimā
***Maschinenfabrik Berthold Hermle AG*** (no vācu:  "Bertolda Hermles iekārtu ražotne"), saukts par **Hermle**, ir Vācijas uzņēmums, kas nodarbojas ar universālo frēzēšanas iekārtu un apstrādes centru ražošanu.

Uzņēmuma ražoto produktu klāsts ietver C sērijas, B 300 sērijas un MT sērijas apstrādes centrus. Kopš 2011. gada 31. decembra, Bertolda Hermles AG iekārtu ražotne darbojas kopā ar deviņām filiālēm, kas sadalītas divos biznesa segmentos: vietējā tirgus pārdošanas segmentā, iekļaujot sevī trīs filiāles, kā arī ārvalstu pārdošanas segmentā, iekļaujot sešas filiāles, kuras atrodas Šveicē, Krievijā, Nīderlandē, Itālijā un Amerikas Savienotajās Valstīs.

Ražošana
--------

Kompānijas ražotās apstrādes iekārtas tiek izmantotas instrumentu ražošanai, veidņu, presformu un sērijveida ražošanas detaļu izgatavošanai, tostarp medicīnas aprīkojuma, optikas, aviācijas un auto industrijā.

Vēsture
-------

1938. gadā Bertolds Hermle Vācijas ciemā Gosheimā nodibināja Bertolda Hermles skrūvju fabriku.

1957. gadā uzsākta frēzmašīnu ražošana.

1990. gadā uzņēmums tika pārdēvēts par *Maschinenfabrik Berthold Hermle AG*.

Ārējās saites
-------------

* "Maschinenfabrik Berthold Hermle AG"

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 151997167
* ISNI: 0000 0004 0551 5003

 |

 |
**Bjūkenena līcis** (angļu: *Buchanan Bay*) ir jūras līcis Kanādas Arktikā. Izvietojies Elsmīra salas austrumos, atzarojas no Keina baseina. Ziemeļos to norobežo Bāša pussala, dienvidos — Johana pussala. No Bjūkenena līča atzarojas vairāki citi līči — Flaglera līcis ziemeļos, Heisa fjords (Bjūkenena līča galvenais turpinājums iekšzemē) rietumos un Aleksandras fjords dienvidos. Krasti klinšaini, līča rietumu daļā daudz nelielu saliņu. Līcis lielāko daļu gada pildīts ar ledu.

Līci 1853. gadā atklāja amerikāņu Ilaišas Kenta Keina (*Elisha Kent Kane*) ekspedīcijas dalībnieks Aizeks Heiss (*Isaac Hayes*), kurš apmeklēja Elsmīra salas krastu un atklāja plašu līci, kas iestiepās tālu cietzemē un nosauca to par Heisa šaurumu (*Hayes Sound*). Heiss uzskatīja, ka šaurums atdala Elsmīra Zemi dienvidos no jaunas zemes ziemeļos un nodēvēja to par godu ekspedīcijas patronam, kuģu magnātam Henrijam Grinelam par Grinela Zemi. Līcis vēlāk pārdēvēts ASV prezidenta Džeimsa Bjūkenena vārdā, bet Heisa vārdu saglabāja Heisa fjordam līča rietumu galā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ellesmere Island — Too Many Names By KENN HARPER

Ārējās saites
-------------
**Dear Mama** ir pirmais singls no Tupaka Šakura trešā solo albuma Me Against the World, kas iznāca 1995. gadā. Dziesma ir sarakstīta speciāli viņa mātei Afēnijai Šakurai. Dziesmas melodija ir semplēa no The Spinners dziesmas "Sadie" un no Džo Sempla dziesmas "In All My Wildest Dreams". Daudzi fani, kritiķī un hiphopa izpildītāji to uzskata par visu laiku labāko dziesmu hiphopa vēsturē, un viena no Tupaka labākajām dziesmām iekļūstot 4. vietā visu laiku labāko hiphopa dziesmu sarakstā.

Panākumi
--------

Dziesmu iekļuva Billboard Hot Rap Singles topa pirmajā vietā uz piecām nedēļām un R&B/Hip-Hop Singles topā vienu nedēļu. Tā arī iekļuva Hot 100 topa devītajā vietā, un Hot Dance Music Maxi-Singles topa pirmajā vietā uz četrām nedēļām.

Daudzi šo dziesmu uzskata par Tupaka vis emocionāliskāko dziesmu. Ļoti daudzi cilvēki slavē šo dziesmu (Eminems to piemin kā savu mīļāko Tupaka dziesmu) pat daudzi cilvēki kuri nav iesaistīti hiphopa industrijā. 1998. gadā dziesmu iekļāva Tupaka albumā Greatest Hits. Dziesmas oficiālo remiksu ir producējis Nitty un dziesma ir ar Entoniju Hamiltonu, tas ir iekļauts 2006. gada albumā Pac's Life.

Skatīt arī
----------

* Tupaka Šakura diskogrāfija

Atsauces
--------

1. ↑  Adaso, Henry. 100 Greatest Rap Songs Archived 2015. gada 5. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē.. About.com. Accessed February 17 2008.
2. ↑  Tupac: Resurrection
**Rozulas novads** bija senās Idumejas zemes novads pie Metsepoles un Imeras robežām (tagadējais Stalbes pagasts). Indriķa hronikas tekstā pieminēts tikai vienu reizi sakarā ar 1223. gada pavasara notikumiem, kad sakalieši, ugaunieši un krievi izlaupīja letu un līvu zemes, tai skaitā **Rozulu** (*Rosula*).

Pēc tam igauņu sirotāji sapulcējās Lēdurgas novadā un devās atpakaļ uz austrumiem. Viņus kaujā pie Urēles sakāva Tālavas karavadonis Ramēķis un nogalināja Vīlandes krievu garnizona pavēlnieku Varemāru.

Nosaukums
---------

Vietvārds *Rosula* tiek skaidrots kā līvu vārda *ros-ala* ("Rosu novads") latinizēta forma. Pēc šī uzskata šis vietvārds ir senāks nekā Idumeja (līvu: "Ziemeļaustrumu zeme") nosaukums un norāda par meslu atkarību no varjagiem rusiem  vai arī no īslaicīgi (1211.-1213. un 1214.) šeit rezidējošā Idumejas krievu fogta Vladimira Mstislaviča. Iespējams arī, ka Gaujas līvi šajā vārdā dēvēja visas zemes, kas atradās uz ziemeļaustrumiem un maksāja meslus Pleskavas rusiem.

No vietvārda "Rozula" atvasināts fon Rozenu dzimtas nosaukums, kas bijuši pirmie šī novada īpašnieki, kuru izcelsme saistāma ar bīskapa Alberta brāli Teoderihu (*Theodericus de Bekeshovede sive de Ropa*), kas apprecējās ar Vladimira meitu un pūrā saņēma šo novadu.

Atrašanās vieta
---------------

Kopš 19. gadsimta valodnieki un vēsturnieki ir izteikuši dažādas domas par Rozulas atrašanās vietu. Eduards Pābsts domāja, ka tā varētu būt atradusies austrumos no Trikātas pie Palsas pietekas **Rauzas**. Augusts Bīlenšteins pieļāva, ka Rozula atrodusies pie Augstrozes. Saskaņā ar citu valodnieku atziņām, teritorijā starp Limbažiem un Valmieru sastopami vairāki senas cilmes toponīmi ar -roz- pamatā, kā Augstroze, Rozbeķe, Rožupītes u.tml. Mūsdienās te atrodas Augstrozes pilskalns (Limbažu novads), Rozbeķu pilsdrupas (Stalbes pagasts), agrākā Rozulas pagasta Īvantos un Ruckā atrasti sudraba naudas stienīši (Mugurēvičs, 1965).

Atsauce
-------

1. ↑  NACHRICHTENBLATT DES ROSENSCHEN FAMILIENVERBANDES, April 2008
2. ↑  Deutsche Biographie[novecojusi saite]
3. ↑  Heinrich’s von Lettland Livländische Chronik, .. übersetzt und erläutert von E.Pabst. - Reval, 1867. - XIV, 367 S.
4. ↑  Bielenstein A Die Grenzen des lettischen Volksstammes und der lettischen Sprache in der Gegenwart und im 13.Jahchundert. SPb. 1892. 548 S.[novecojusi saite]
5. ↑  Plāķis J. Ruozas vārds un tā izplatīšanās pa Latvijas teritoriju. - Rīgas Latviešu Biedrības Zinātņu Komitejas Rakstu Krājums, 22A. Humanitārie raksti. R. 1936. 124.-126.lpp.
6. ↑  «Indriķa hronika XXVII 1.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 20. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 28. augustā.
**Jūdžīns Delmars** (angļu: *Eugene Delmar*; 1841. gada 12. septembris Ņujorka — 1909. gada 22. februāris Ņujorka) bija ASV šahists.

Biogrāfija
----------

19. gadsimta beigās bijis viens no vadošajiem Ņujorkas šahistiem. 1874. gadā uzvarējis Bruklinas šaha kluba čempionātā. 1876. gadā ieņēmis 2. vietu Ņujorkas šaha turnīrā aiz Džeimsa Meisona. 1879. gadā uzvarējis mačā pazīstamo šaha problēmistu Semjuelu Loidu (+5, -1, =2). 1885. gadā uzvarējis 7. un 8. Manhatanas šaha kluba čempionātā. 1888. gadā mačā uzvarējis Semjuelu Lipšucu (+5, -3, =0). Četras reizes uzvarējis Ņujorkas štata šaha asociācijas čempionātos (1890, 1891, 1895, 1897). 1901. gadā Bufalo šaha turnīrā dalījis 2.-3. vietu (uzvarējis Harijs Pilsberijs). 1904. gadā palicis pēdējā vietā Kembridžas-Springsas starptautiskajā šaha turnīrā (uzvarējis Frenks Māršals).

Atsauces
--------

1. ↑  Buffalo (1901)
2. ↑  Cambridge Springs (1904)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Rīgas Pilsētas Vēstis** ir bezmaksas avīze Rīgā. Iznāk reizi mēnesī. Tirāža 120 000 eksemplāri (šajā ziņā lielākā pilsētas avīze Latvijā). Izplata pamatā lielveikalos izvietotajos stendos. Visa informācija paralēli tiek izvietota internetā.

Saturiski atšķiras no citām avīzēm ar to, ka pievērš uzmanību tikai Rīgas aktualitātēm: namu apsaimniekošana, komunālie pakalpojumi, ielu remonti, vide, kultūras norises Rīgā, atpūtas iespējas, personības.

Līdz 2008. gada augustam laikraksts iznāca ar nosaukumu "Vidzemes Priekšpilsētas Vēstis", un bija veltīts pamatā vienas Rīgas daļas aktualitātēm. Kad avīze pārtapa par pilsētas mēroga izdevumu, pārejas periodā no augusta līdz novembrim laikraksta nosaukums bija "Priekšpilsētas Vēstis", bet kopš 2008. gada decembra laikraksts iznāk ar pašreizējo nosaukumu reizi mēnesī 120 000 eksemplāru tirāžā. 

Tā izplatīšana visā Rīgā tiek organizēta ar tirdzniecības centros (TC Domina, 13 Maxima tīkla veikalos, TC Penta), ārstniecības iestādēs (ARS, Gaiļezera slimnīca, LJMC, Aura,) kultūras iestādēs (VEF kultūras pils, bibliotēkas), valsts iestādēs (VSAA un NVA filiāles), pašvaldības iestādēs (izpilddirekcijas, namu pārvaldes) izvietotu statīvu palīdzību.

Tematiski laikrakstā galvenā uzmanība veltīta namu apsaimniekošanai un remontiem, satiksmei pilsētā, mājokļu iegādes un īres jautājumiem, nodarbinātībai un veselības aprūpei, vietēja mēroga notikumiem Rīgas priekšpilsētās un rajonos, galvaspilsētas kultūras dzīves nozīmīgākās aktualitātēm, atpūtas iespējām, veselīga dzīvesveida nodrošināšanas iespējām, interesantiem cilvēkiem.
Latviešu amatnieku krājaizdevu sabiedrības nams (pirms 1937).
**Rīgas Latviešu amatnieku palīdzības biedrības krāšanas un aizdošanas kase**, arī **Amatnieku kase**, bija krājaizdevumu sabiedrība. Atradās Krišjāņa Barona ielā 3 (tolaik Suvorova ielā).
Piešķīra arī aizdevumus vai subsīdijas Sarkanajam Krustam, latviešu preses izdevumiem ("Dienas Lapa", "Domas" u.c.), Rīgas jaunatnes teātrim, svētku un izrāžu organizēšanai.[1]

Vēsture
-------

Dibināta 1883. gada 21. septembrī ar mērķi panākt Rīgas latviešu amatnieku finansiālo neatkarību. 
1908. gadā Amatnieku kase izveidoja fondu trūcīgo apdāvināto skolēnu atbalstam amatnieku skolā. 
1918. gada 17. novembra vakarā Rīgas Latviešu amatnieku biedrības krājaizdevu kases (tolaik tās vadītājs bija Gustavs Zemgals) telpās tika nodibināta Tautas padome, kura ievēlēja pirmo Latvijas Pagaidu valdību. Likvidēta pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā.

### Nosaukumu maiņa

* Latviešu amatnieku krājaizdevu sabiedrība (1924)
* Latvijas amatnieku savstarpējā kredītsabiedrība (1937)
* Otrā Rīgas savstarpējā kredītsabiedrība (1939)

Atsauces
--------

1. ↑  vesture.eu

Ārējās saites
-------------

* Pateicībā par Latvijas Republiku - Rīgas latviešu amatnieku krājaizdevu kase
Šis raksts ir par padomju politiķi. Par citām jēdziena **Rubenis** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jurijs Rubenis** (dzimis 1925. gada 15. aprīlī, miris 2004. gada 14. martā) bija latviešu inženieris un padomju partijas darbinieks.

Biogrāfija
----------

J. Rubenis dzimis 1925. gada 15. aprīlī Mogiļevā, Padomju Savienībā. Lielajā Tēvijas karā karojis Sarkanajā armijā. 1951. gadā pabeidzis Latvijas Valsts universitāti, kļuvis par inženieri-mehāniķi. 1953. gadā iestājies PSKP. 1960. gadā pabeidzis Augstāko partijas skolu.

1960. gadā Rubenis kļuva par Liepājas pilsētas komitejas pirmo sekretāru, bet 1963. gadā kļuva par Rīgas pilsētas partijas komitejas pirmo sekretāru. 1966. gadā kļuvis par LKP Centrālās komitejas sekretāru, amatā bijis četrus gadus. 1970. gada 5. maijā līdz ar Vitālija Rubeņa kļūšanu par Augstākās padomes priekšsēdētāju, Jurijs Rubenis tika iecelts par Latvijas PSR Ministru padomes priekšsēdētāju. 1988. gada 6. oktobrī atstājis amatu un pensionējies.

Kopš 1971. gadā PSKP CK locekļa kandidāts. Apbalvots ar diviem Ļeņina ordeņiem. Miris 2004. gada 14. martā.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. 1 2 3 4 5 6 7 8 9  «Рубенис Юрий Янович». az-libr.ru.
2. 1 2 3 4  «Рубэн». diclib.com.
3. ↑  «Этот день в истории. 15 апреля». subscribe.ru.

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Vitālijs Rubenis**  |  **Latvijas valdības vadītājs** 1970. gada 5. maijs — 1988. gada 6. oktobris(kā LPSR MP priekšsēdētājs) | Pēctecis: **Vilnis Edvīns Bresis**  |

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Latvija Latvijas PSR Tautas komisāru padomes un Ministru padomes priekšsēdētāji |
| --- |
|  |
| 
* Lācis
* Peive
* V. Rubenis
* J. Rubenis
* Bresis

 |

 |
**Vlasta Mačeka** (horvātu: *Vlasta Maček*; dzimusi kā Kalhbrennere (horvātu: *Kalchbrenner*) 1952. gada 27. jūnijā) ir Horvātijas starptautiskā meistare šahā (1974).

Biogrāfija
----------

1971. gadā guvusi pirmo lielāko panākumu, uzvarot starptautiskajā sieviešu turnīrā Emmenā (Nīderlande). 1973. gadā uzvarējusi Balkānu valstu sieviešu šaha čempionātā. Vairākkārt piedalījusies Dienvidslāvijas sieviešu šaha čempionātos, kuros divas reizes (1973, 1980) dalījusi pirmo vietu. Par panākumiem turnīros FIDE 1974. gadā Mačekai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Pēc Dienvidslāvijas sadalīšanās pārstāvējusi Horvātiju. Divas reizes uzvarējusi Horvātijas sieviešu šaha čempionātos (1992, 1999) un vēl trīs reizes (2002, 2004, 2006) čempionātos ierindojusies otrajā vietā.

Pārstāvējusi Dienvidslāvijas un Horvātijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 11 reizes (1974-2000, 2004). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas (1974) medaļu.
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 5 reizes (1992, 1999-2005).

2003. gadā uzvarējusi Eiropas sieviešu senioru šaha čempionātā, bet 2004. gadā šajā turnīrā izcīnījusi bronzas medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Vlasta Maček
2. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Vlasta Maček

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Frīdrihs Freibergs** (1833-1918) bija latviešu luterāņu mācītājs, Krišjāņa Valdemāra studiju biedrs. Kuldīgas latviešu luterāņu draudzes ilggadējais mācītājs, Sv. Annas baznīcas būves ierosinātājs.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1833. gada 13. oktobrī Vārmes pagastā skolotāja Anša Freiberga un viņa sievas Edes, dzimušas Kūlmanes, sešu bērnu ģimenē. Mācījās vietējā pagastskolā, Irlavas skolotāju seminārā un Liepājas pilsētas skolā. 1856. gadā viņa tēvs nomāja Ostenzakeniem piederošo pusmuižu pie Ēdoles.
Studēja teoloģiju Tērbatas Universitātē, piedalījās 1856. gada februārī dibinātajā studentu kopā, kas pulcējās uz t. s. "Tērbatas latviešu vakariem". 1857. gadā iestājās studentu korporācijā "Fraternitas Academica Dorpatensis".

1859. gadā viņš teoloģijas studijas beidza un nokārtoja Jelgavā konsistorijas eksāmenus. Strādāja par mājskolotāju pie barona Heikinga Galtenē, barona Rennes Popragā un pie Kuldīgas Sv. Katrīnas baznīcas latviešu draudzes mācītāja Georga Harfa. Kad mācītājs Harfs nomira, 1864. gadā F. Freibergs pārņēma draudzi un pastorātu. Tajā pašā gadā apprecējās ar draudzes ērģelnieka meitu Ernestīni, viņu ģimenē piedzima seši bērni.

1880. gadā viņš saslima ar smagu plaušu karsoni, tomēr pēc ilgas un grūtas slimības atkal atgriezās draudzē. 1899. gadā kā atzinību par savu ilggadīgo kalpošanu saņēma apbalvojumu – mācītāja zelta krustu.
1896. gadā saņēma būvatļauju jaunas baznīcas celšanai, 1899. gada 3. oktobrī notika pamatakmens ielikšana. Jauno baznīcu iesvētīja 1904. gada 31. oktobrī. 

1911. gadā Frīdrihs Freibergs iesniedza konsistorijai emeritācijas lūgumu, bet pēc konsistorijas lūguma amatu vēl pildīja līdz 1912. gadam, kad draudzi varēja nodot sava dēla Ernesta Freiberga aprūpē.

Miris 1918. gada 27. martā, apglabāts Kuldīgas kapos blakus 1911. gadā mirušajai sievai Ernestīnei.
Fridriha un Ernestīnes Freibergu ģimenē bija 6 bērni – 3 meitas un 3 dēli. Dēls Ernests turpināja vadīt Kuldīgas latviešu draudzi arī pēc tēva nāves.

Atsauces
--------

1. ↑  Fridrihs Freibergs Archived 2017. gada 29. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. Jolanta Mediņa, „Kurzemnieks" Nr. 18. 2014. gada 12. februārī
**Krastmalas grīslis** (latīņu: *Carex acutiformis*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, tostarp visā Latvijas teritorijā, un vietām Āzijā. Dažāda lieluma grupas ir atrodamas purvos un pārpurvotos ūdenstilpju krastos, melnalksnājos.

Apraksts
--------

Krastmalas grīslis ir daudzgadīgs, 50-120 cm garš lakstaugs. Krastmalas grīslis pieder dažādvārpu grīšļu grupai, kurai raksturīgi sievišķie ziedi ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ar skaidri nodalītu, divzobainu knābīti.

Auga stublājs ir asi trīsšķautņains, stāvs un raupjš. Lapas ir 0,4-0,6 cm platas, īsākas nekā stublājs vai tikpat garas. Lapu makstis pie stublāja pamata ir sarkanbrūnas un šķeldrainas. Ziedkopas seglapas ir garākas nekā attiecīgā sievišķo ziedu vārpiņa, taču īsākas nekā ziedkopa kopumā. Galotnē ir divas vai trīs vīrišķo ziedu vārpiņas, zem tām ir divas vai trīs šauri cilindriskas, 2-7 cm garas un 0,2-0,5 cm platas sievišķo ziedu vārpiņas. Sievišķo ziedu vārpiņas ir pārsvarā sēdošas, taču apakšējām ir īss kātiņš (līdz 1 cm garumam). Pūslītis ir plakans, trīsšķautņains, zaļš ar labi saskatāmu dzīslojumu. Segplēksne ir brūna, šaura un smaila, garāka nekā pūslītis, vidū ar gaišu joslu. Zied maija beigās un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «krastmalas grīslis - Carex acutiformis Ehrh. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-02.
**Gentes Universitāte** (nīderlandiešu: *Universiteit Gent*) ir 1817. gadā dibināta publiska pētniecības universitāte, kas atrodas Beļģijas pilsētā Gentē. Pēc studentu skaita otrā lielākā universitāte valstī.

To dibinājis Nīderlandes karalis Villems I. 1930. gadā tā kļuva par pirmo nīderlandiešu valodas universitāti valstī. Universitātes bibliotēka iekārtota Henrija van del Veldes projektētā 64 metrus augstā augsceltnē pilsētas centrā, bet Gentes Universitātes slimnīca ir viena no lielākajām slimnīcām valstī.

Universitātē ir 11 fakultātes. Bijušo un esošo studentu un pasniedzēju vidū minami ķīmiķis Leo Bekelands (1863—1944), matemātiķis Viktors D'Honts (Victor D'Hondt, 1841—1901), fiziologs Kornejs Heimanss (*Corneille Heymans*, 1892—1968), diriģents Filips Herrevege (*Philippe Herreweghe*, 1947), datorzinātnieks Roberts Kajo (*Robert Cailliau*, 1947), matemātiķis Ādolfs Ketlē (*Adolphe Quetelet*, 1796—1874), politiķis Īvs Leterms (*Yves Leterme*, 1960), rakstnieks Moriss Meterlinks (1862—1949), vēsturnieks Anrī Pirenns (*Henri Pirenne*, 1862—1935), fiziķis Žozefs Plato (*Joseph Plateau*, 1801—1883), sporta darbinieks Žaks Roge (1942—2021), politiķis Gijs Verhovstads (*Guy Verhofstadt*, 1953).

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gentes Universitāte***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 136759130
* LCCN: n80098187
* ISNI: 0000 0001 2069 7798
* GND: 10019747-4
* SUDOC: 026420023
* BNF: cb118670567 (data)
* BIBSYS: 90658673
* NLA: 36072122
* NKC: ko2007416524
* BNE: XX125818

 |

 |
**Krastmalas kurstaine** (latīņu: *Senecio paludosus*) ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā. Latvijā tā ir sastopama reti — galvenokārt Rīgas un Jūrmalas apkārtnē, mitros upju krastos, uz applūstošiem pļavu ceļiem, slapjās nezālienēs.

Apraksts
--------

Upes krustaine ir daudzgadīgs, 70—170 cm garš lakstaugs ar ložņājošiem sakneņiem. Auga stublājs ir stāvs, parasti nezaro vai mazliet zaro ziedkopā un ir blīvi aplapots līdz pat ziedkopai; tas ir dobs un klāts ar tīmekļmatiņiem. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus, tās ir vienkāršas, veselas, iegareni lancetiskas, 5—18 cm garas un 1—3 cm platas, sēdošas vai ar ļoti īsu kātu. Lapas plātnes mala ir zāģzobaina, gals gari nosmailots.

Ziedu kurvīši ir blīvā vairogveida skarā stublāja galotnē (arī sānzari, ja tādi ir, apmēram centrālā stublāja augstumā). Ziedu kurvīšu ir daudz, tie diezgan lieli 3—4 cm plati. Ārējā vīkala lapas ir vismaz 10. Vīkala lapas ir 13. Mēlziedi gaiši dzelteni, 10—20, aptuveni 1,7 cm gari. Kurvīša centrā ir tumšāk dzelteni stobrziedi. Auglis ir kails, aptuveni 0,3 cm garš sēklenis. Zied no jūlija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. 1 2  «krastmalas krustaine - Senecio paludosus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-19.
**Starptautiskā bioloģiskā stacija «Ļena-Nordenšelda»** (krievu: *Международная биологическая станция «Лена-Норденшельд»*) ir Krievijas polārā pētniecības stacija Arktikā. Izvietojusies Ļenas upes deltā Bikovas attekas labajā krastā 80 km uz ziemeļrietumiem no Tiksi Ustjļenas dabas rezervāta teritorijā. Administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā. Nosaukta par godu zviedru Arktikas pētniekam Ādolfam Ērikam Nordenšeldam.

Vēsture
-------

Stacija ierīkota saskaņā ar 1993. gada novembrī Stokholmā parakstīto memorandu starp Sahas Republikas valdību un Pasaules Dabas Fondu (WWF). Kopējie stacijas ierīkošanas izdevumi bija ap 500 tūkstošiem USD; 80% finansējuma piešķīra Sahas Republika, 20% — WWF. Staciju atklāja 1995. gada 22. jūlijā, atklāšanā piedalījās Sahas Republikas pirmais prezidents Mihails Nikolajevs un WWF priekšsēdētājs princis Filips.

Stacijas galvenās ēkas kopējā platība ir 350 m², tajā ir konferenču zāle, laboratorija, 7 viesu istabas, noliktava, ēdnīca, virtuve. Stacijas kompleksā ietilpst vēl piecas ēkas: pirts, katlu māja, garāža, apkalpojošā personāla māja, elektrostacija. Stacijā nav sava zinātniskā personāla — zinātnisko darbu koordinē direktora vietnieks.

Zinātniskā darbība
------------------

Galvenie pētījumu virzieni ir Ļenas deltas daudzveidīgā dzīvnieku un augu valsts. Cita starpā stacijas apkārtnē mīt introducēto muskusvēršu populācija.

Atsauces
--------

1. ↑  «МБС Лена-Норденшельд». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 10. aprīlī. Skatīts: 2021. gada 23. janvārī.
2. ↑  The important work of the Lena Delta Research Station
3. ↑  Ферма домашних овцебвков в Якутии

Ārējās saites
-------------

* What is IPY-ARCTIC PREDATORS?
**Māra Krievkalne** (dzimusi 1944. gada 15. janvārī Bērzaunē, mirusi 2019. gada 10. februārī) bija latviešu estrādes dziedātāja.

Biogrāfija
----------

M. Krievkalnes ģimene pārceļas dzīvot uz Rīgu. Viņa dziedājusi Vagonbūves rūpnīcas ansamblī "Lelde", 60. gadu beigās kļuvusi par Latvijas radio sieviešu vokālā ansambļa dalībnieci. Ierakstījusi dziesmas, sākot no 1970. gada. Dziedājusi dažādos Rīgas klubos, uzstājusies duetā ar Zigfrīdu Račiņu. 70. gados kļuvusi par ansambļa "Selga" solisti Lapmežciemā, dziedājusi duetā ar Andreju Lihtenbergu. Pēc tam dziedājusi Jāņa Sildega vadītajā ansamblī "Sono" zvejnieku kolhozā "Carnikava", kur dziedājusi duetā ar Ēriku Kamarūtu. Dziedājusi arī vokālajā oktetā "4+4". Nozīmīgākā sadarbība ar komponistiem Edmundu Goldšteinu un Jāni Sildegu. Vairākkārtēja republikas estrādes ansambļu konkursu laureāte. 

M. Krievkalnes dziedātā "Šūpuļa dziesma mātei" 1987. gada "Mikrofona" aptaujā ieguvusi 26. vietu. 90. gados uzstājusies kopā ar dzīvesbiedru Anderju Loci. Dziedājusi duetā arī ar Andri Daņiļenko un Žoržu Siksnu. 2014. gadā notika M. Krievkalnes 70. jubilejas koncerts Mārupes kultūras namā. 

Dziedātājas krustdēls ir komponists un mūziķis Kristaps Krievkalns.

Diskogrāfija
------------

* "Dziesma zemei" (kopā ar Z. Račiņu) - *Latviešu autoru estrādes dziesmas* (EP, 1972)
* "Neļķu ugunīs" (kopā ar A. Lihtenbergu) - Edmunds Goldšteins, *Neļķu Ugunīs* (EP, 1975)
* "Dziesmiņa par Ādažu lakstīgalām" (kopā ar L. Avotu), "Gudrās pavāres" - Edmunds Goldšteins, *Autoserviss* (EP, 1978)
* "Māsa Gauja" (kopā ar Ē. Kamarūtu) - Edmunds Goldšteins, *Estrādes dziesmas* (EP, 1978)
* "Figaro" - *70-tie, Vol. 2* (2005)
* "Figaro", "Kara mia" - *Latviešu disko - Non stop* (2007)
* "Manas dzīves dienas" - Kristaps Krievkalns, *40tā takts* (2014)

Atsauces
--------

1. ↑  Mūžībā devusies estrādes dziedātāja Māra Krievkalne. Delfi, 2019, 11. februārī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305090829
* ISNI: 0000 0004 0650 8681

 |

 |
**Alfrēds Jānis Sīpols** (1950) ir latviešu ārsts neiroendokrinologs, Latvijas Universitātes (LU) profesors.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1950. gada 14. augustā Belinghemā, Vašingtonas štatā ASV latviešu bēgļu ģimenē. Studēja Oregonas Valsts Universitātes (*Oregon State University*) Bioķīmijas un biofizikas departamentā (1977-1982), ko beidza ar bakalaura grādu (B.S.) bioķīmijā un biofizikā. 
Doktorantūras studijas Vašingtonas Universitātē (*University of Washington*), PhD kandidāts (Ph.C.) medicīnas fizioloģijā un psiholoģijā (1987). Līdztekus studēja arī Vašingtonas Universitātes Medicīnas departamentā, 1991. gadā vienlaicīgi ieguva Medicīnas doktora (M.D.) un Filozofijas doktora (Ph.D.) grādu medicīnas fizioloģijā un psiholoģijā.

Bija rezidentūrā Vašingtonas Universitātes Medicīnas departamentā un Sietlas Veterānu pārvaldes medicīnas centrā endokrinoloģijā un metabolismā (1991-1994). No 1988. gada bija Sietlas Humanitāro zinātņu universitātes (*Seattle Pacific University*) docents (1988-1994), tad profesors medicīniskā psiholoģijā un no 1995. gada Vašingtonas Universitātes vecākais pētnieks neiroendokrinoloģijā.

1994. gadā pārcēlās uz dzīvi Latvijā, bet turpināja zinātniskos pētījumus ASV. No 1999. gada strādā par vadošo pētnieku Latvijas Eksperimentālās un klīniskās medicīnas institūtā, bija tā direktors (2001-2004). LU Medicīnas fakultātes asociētais profesors (2001), profesors (2013).

Atsauces
--------

1. ↑  «LU kontaktu meklētājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 10. novembrī. Skatīts: 2015. gada 12. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas "kurpēs" jūtos ērti. Jānis Sīpols un pētījumi par ēstgribas mazināšanu Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. Inta Brikere, la.lv 2012. gada 30. maijā
* Latvija Var! Tukšā vietā nekas nerodas... Jana Gavare, db.lv, 2008. gada 9. maijā
* Viena kāja te, otra – tur Līga Ribkinska, Doctus, 2006. gada augustā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305381745
* LNB: 000193559
* ISNI: 0000 0004 2027 4375

 |

 |
**Tatārijas griķis** (latīņu: *Fagopyrum tataricum*) ir augu suga sūreņu dzimtā. Savvaļā tā ir sastopama Āzijā, no Sibīrijas līdz Himalajiem, taču ir plaši ieviesusies ārpus pamatareāla, tostarp Latvijā, kur to var sastapt uz dzelzceļiem un nezālienēs.

Salīdzinājumā ar sējas griķiem, Tatārijas griķi ir rūgtāki un satur vairāk rutīna. Tie satur arī citas bioaktīvas vielas, piemēram, flavonoīdus, fenolskābes, 2-hidroksibenzilamīnu un kvercitrīnu.

Tatārijas griķi tika domesticēti Austrumāzijā, un tie tiek kultivēti arī Eiropā un Ziemeļamerikā. Lai gan Rietumu pasaulē Tatārijas griķi ir mazāk pazīstams ēdiens, tie tiek lietoti uzturā Himalaju reģionā, kā arī citur dienvidrietumu Ķīnā, piemēram, Sičuaņas provincē. Augs ir kultivēts daudzviet pasaulē; tomēr, ja to konstatē starp citām kultūrām, to uzskata par nezāli.

Apraksts
--------

Tatārijas griķis ir viengadīgs, 20—65 cm garš lakstaugs ar kailu, stāvu un zarojošus stublāju, kurš parasti ir zaļā krāsā. Lapas uz stublāja ir izvietotas pamīšus. Tās ir ar kātu, veselas, trīsstūraini bultveida, aptuveni 3—8 cm platas — tikpat platas, cik garas vai mazliet platākas. Lapas plātnes mala ir gluda, gals ir smails, pamats bultveida. Turzīte īsa. Ziedi ir izvietoti blīvās ķekarveida ziedkopās stublāja un zaru galā un augšējo lapu žāklēs. Apziednis ir vienkāršs, piecdaļīgs, zaļgans, aptuveni 0,15—0,25 cm garš. Auglis ir tumšbrūns, trīsšķautņains riekstiņš ar strupām, krokainām šķautnēm. Zied no jūnija līdz augustam.

No sējas griķiem atšķirams pēc zaļganiem (nevis baltiem vai iesārtiem) ziediem, tā riekstiņi ir krokaini un strupi šķautņaini, nevis gludi ar līdzenām, asām šķautnēm.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Tatārijas griķis - Fagopyrum tataricum (L.) Gaertn. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-20.
2. ↑  Zou, Liang; Wu, Dingtao; Ren, Guixing; Hu, Yichen; Peng, Lianxin; Zhao, Jianglin; Garcia-Perez, Pascual; Carpena, Maria et al. (2021-07-19). "Bioactive compounds, health benefits, and industrial applications of Tartary buckwheat (Fagopyrum tataricum)". *Critical Reviews in Food Science and Nutrition* 0 (0): 1–17. doi:10.1080/10408398.2021.1952161. ISSN 1040-8398. PMID 34278850.
3. ↑  Fabjan, Nina; Rode, Janko; Košir, Iztok Jože; Wang, Zhuanhua; Zhang, Zheng; Kreft, Ivan (2003-10-01). "Tartary Buckwheat (Fagopyrum tataricum Gaertn.) as a Source of Dietary Rutin and Quercitrin". *Journal of Agricultural and Food Chemistry* 51 (22): 6452–6455. doi:10.1021/jf034543e. ISSN 0021-8561.
4. ↑  «Fagopyrum tataricum in Flora of China @ efloras.org». *www.efloras.org*. Skatīts: 2022-03-20.
5. ↑  «AgroAtlas - Weeds - Fagopyrum tataricum (L.) Gaertn. - Buckwheat tatar.». *www.agroatlas.ru*. Skatīts: 2022-03-20.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tatārijas griķis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Kodri** (rumāņu: *Codru* — ‘mūžamežs’) ir mežaina augstiene Moldovā, Prutas un Reutas starpupē. Stiepjas 100 km garumā ziemeļrietumu—dienvidaustrumu virzienā. Augstiene veidota no miocēna nogulumiežiem — kaļķakmeņiem, merģeļiem, smilšakmeņiem, māliem. Dominē erozijas reljefa formas — dziļas ielejas un gravas, nereti noslīdeņi, kā arī karsta reljefa formas. Augstākā virsotne ir Belenešti kalns 428,4 m vjl, kas ir arī Moldovas augstākais punkts.

Kodru masīvs raksturīgs ar daudzveidīgu augu valsti — tajā sastopamas vairāk kā 1000 augu sugu. 1971. gadā masīva centrālajā daļā izveidots Kodru rezervāts 5278 ha platībā. Ielejās attīstīta vīnkopība un lauksaimniecība, augstienēs — ganību lopkopība.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 365. lpp.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Hugo Helmanis** (1895—1941) bija Latvijas armijas virsnieks, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris. Ievērojams ar daudziem, personīgi vadītiem, izlūkgājieniem ienaidnieka aizmugurē Latgales frontē, Latvijas Brīvības cīņu laikā.

Biogrāfija
----------

Dzimis Rīgā 1895. gada 18. aprīlī. Ieguvis vidējo izglītību. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1914. gada jūlijā brīvprātīgi iestājās Krievijas Impērijas armijā. 1915. gadā beidza Nikolaja kara inženieru skolu. Ieskaitīts 8. Sibīrijas sapieru bataljonā, bet jau drīz pēc tam pārcelts uz 12. aviācijas divizionu.
Kā lidotājs piedalījies vairākās gaisa kaujās, notriecis divas ienaidnieka lidmašīnas. Divas reizes krita vācu gūstā, bet abas reizes izbēga. Vairākkārt apbalvots un paaugstināts par poručiku.

1919. jūlijā brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā. Iedalīts 1. Liepājas kājnieku pulkā vada, vēlāk rotas komandiera amatā. Piedalījās daudzās kaujās un izlūkgājienos. 1919. gada oktobrī paaugstināts par kapteini.

Lāčplēša Kara ordenis piešķirts par 1920. gada 6. janvāra kauju Latgalē, kur Helmaņa vadītā vienība, atrazdamās ienaidnieka aizmugurē, negaidītā triecienā ielauzās Makužu sādžā un ieguva lielgabalu, divus ložmetējus u.c. kara materiālus.
Pēc kara savu izlūkgājienu pieredzi apkopojis grāmatā *Kapteiņa Helmaņa izlūku gājieni Latgales frontē*.
1921. gadā kļuva par rotas komandieri, bet tajā pašā gadā atvaļināts.

1922. gada novembrī iestājās Iekšlietu ministrijas dienestā kā sevišķu uzdevumu vecākais ierēdnis. 1923. gadā Helmani iecēla par Jelgavas, 1924. gadā par Kuldīgas apriņķa priekšnieku. Bija Kuldīgas aizsargu pulka komandieris.
1925. gadā pārgāja uz robežpoliciju Jelgavas apriņķī. 1926. gadā atvaļināts no Iekšlietu ministrijas dienesta.

1927. gadā viņš atgriezās armijas aktīvajā dienestā. Ieskaitīts 10.Aizputes kājnieku pulkā, bet jau tā paša gada septembrī, disciplinārā kārtā, atvaļināts. 1928.-1929. gadā bija grupas priekšnieks Zilupes robežapsardzības apgabalā. Vēlāk atgriezās Rīgā kur nodarbojās ar automašīnu tirdzniecību. Bijis biedrības *Lāčplēšu Dižcilts* dibinātājs un pirmais priekšnieks.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Helmanis pārcēlās uz Jelgavu. Tur bijis nacionalizēto namu uzmērīšanas darbu vadītājs vietējā namu pārvaldē. 1941. gada 4. februārī Jelgavā apcietināts. 18. jūnijā pārvests uz Astrahaņas cietumu. 1941. gada oktobrī kara tribunāls piesprieda Helmanim nāvessodu. Sods izpildīts tā paša gada novembrī.

Atsauces
--------

1. ↑  «"Latvijas Kareivis" (14.01.27.)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 6. februārī. Skatīts: 2012. gada 25. maijā. Archived 2009. gada 6. februārī, *Wayback Machine* vietnē.

Ārējās saites
-------------

* Hugo Helmanis Lāčplēša Kara ordeņa kavalieru lapā
**Hugo Purnis** (1909. gada 8. marts Vircavas pagasts — miršanas gads nav zināms) bija Latvijas advokāts un šahists.

Biogrāfija
----------

Dzimis Vircavas pagasta Pētermuižā (tagad Pēterlauki Platones pagastā) kalēja ģimenē. 1927. gadā beidzis Jelgavas valsts 1. vidusskolu. 1927. gadā iestājies Latvijas Universitātē, kur līdz 1932. gadam studējis matemātiku, bet 1932. gadā pārgājis uz Tautsaimniecības un tiesību zinātņu fakultāti, kuru beidzis 1940. gadā. No 1934. līdz 1938. gadam strādājis par kantoristu Rīgas Centrālajā slimokasē. Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā bijis revidents, pēc tam finanšu daļas vadītājs Liepājas valsts kontrolē. Otrā Pasaules kara sākumā 1941. gada jūlijā piedalījies Liepājas aizstāvēšanās kaujās pret vāciešiem. Vācu okupācijas laikā bijis laukstrādnieks Aizputes un Jelgavas apriņķos. Pēc otrreizējas padomju okupācijas no 1944. gada decembra strādājis par finanšu daļas vadītāju Tukuma operatīvajā grupā, bet no 1945. gada maija pārgājis uz Tukuma apriņķa valsts kontroli. No 1946. gada septembra bijis advokāts Tukuma juridiskajā konsultācijā, bet no 1948. gada aprīļa kļuvis par Aizputes juridiskās konsultācijas vadītāju. 1951. gada janvārī atskaitīts no advokatūras pēc paša vēlešanās. Bijis precējies, ģimenē bijuši divi dēli un meita. Par viņa pēdējiem mūža gadiem trūkst informācijas.

Šahists
-------

Bijis pazīstams arī kā šahists. Pirms Otrā pasaules kara piedalījies strādnieku arodbiedrību rīkotājos turnīros. 1937. gadā uzvarējis Latvijas Darba kameras 1. individuālajā turnīrā. Tautas labklājības ministrijas šaha komandas sastāvā piedalījies 2. Valsts un pašvaldību darbinieku šaha komandu turnīrā (1934) un 5. Valsts un pašvaldību darbinieku šaha komandu turnīrā (1938).
Arī pēc Otrā pasaules kara turpinājis savas šahista gaitas. 1951. gada Latvijas šaha čempionātā veiksmīgi aizvadījis pusfinālu, kurā ieņēmis 3. vietu un iekļuvis čempionātā finālā, kurā palicis 19. vietā.

Atsauces
--------

1. ↑  LVVA Studentu datubāze
2. ↑  N. Kampars "Strādnieku šachs 1936./37. g. sezonā", žurnāls "Šaha māksla", 25.09.1937
3. ↑  Žurnāls "Pasta un Telegrāfa dzīve", 01.04.1935
4. ↑  Žurnāls "Šaha māksla", 24.04.1938

Literatūra
----------

* Latvijas advokatūra. Advokāti, zvērināti advokāti un zvērināto advokātu palīgi biogrāfijās. 1944-2010. Sast. Dr.hist. Valters Ščerbinskis. – Rīga: Latvijas Zvērinātu advokātu padome, 2011. ISBN 978-9984-9866-2-3, 517.-518.lpp.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.
**Mirušais gadsimts** ir grupas "Zodiaks" labāko dziesmu izlase, izdota 2006. gadā kompānijā "Mikrofona ieraksti".

Ziņas par izlasi
----------------

Izlasē iekļautas tikai vokāli instrumentālās kompozīcijas no "Zodiaka" 80. gadu beigu repertuāra, kas ierakstītas no 1987. līdz 1990. gadam. Šī izlase daļēji atkārto 1995. gadā iznākušo kaseti ar identisku nosaukumu. Izlase iznākusi sērijā "Latviešu populārās mūzikas klasika".

Ierakstos piedalījušies Jānis Lūsēns, Maija Lūsēna, Zigfrīds Muktupāvels, Dzintars Sāgens un Aivars Gudrais.

Visas dziesmas komponējis Jānis Lūsēns, tekstu autori Edvards Treimanis-Zvārgulis (1, 2), Vilis Plūdonis (3-6, 9, 11-14), Guntars Račs (7, 16), Kārlis Skalbe (8), Klāvs Elsbergs (10), Rainis (15), Imants Ziedonis (17).

Šai izlasei veltīts raidījuma "Zibens pa dibenu" 115. laidiens 2019. gadā.

Dziesmas
--------

1. Taisnība
2. Tēvu zeme
3. Manas mīļākās puķes
4. Bohēmiešu dziesma
5. Skumjas
6. Dievišķais gars
7. Pūt, vējiņi
8. Staburags un saulesmeitiņa
9. Dailniekam
10. Mirušais gadsimts
11. Māmuļai Latvijai
12. Mākoņi
13. Pakrēšļa puķes
14. Es tevis meklēju
15. Daugava
16. Vējš
17. Tautas laiks

Atsauces
--------

1. ↑  #115 "Zodiaks": albums "Mirušais Gadsimts" (2006). 2019, 12. marts.