recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Lietuvas Padome. Sēž no kreisās puses: Jonas Vileišis, Dr. Jurgis Šaulys, kun. Justinas Staugaitis, Stanislovas Narutavičius, Dr. Jons Basanavičs, Antans Smetona, kan. Kazimieras Steponas Šaulys, Steponas Kairys, Jonas Smilgevičius. Stāv: Kazimieras Bizauskas, Jonas Vailokaitis, Donatas Malinauskas, kun. Vladas Mironas, Mykolas Biržiška, kun. Alfonsas Petrulis, Saliamonas Banaitis, Petras Klimas, Aleksandrs Stulginskis, Jokūbas Šernas, Pranas Dovydaitis.
Lietuvas Padomes delegācija Berlīnē 1918. gada martā. No kreisās: Jurģis Šaulis,
 Antans Smetona, Justīns Staugaitis, Jons Vileišis.
**Lietuvas Padome** bija 1917. gada septembrī Viļņas konferencē izveidota pārstāvniecība, kas 1918. gada 16. februārī pieņēma Lietuvas Neatkarības aktu.

Vēsture
-------

1917. gadā vācu okupācijas iestādes atbalstīja atkarīgu bufervalstu veidošanos okupētajās Krievijas impērijas rietumu teritorijās un pieļāva Lietuvas konferences sanākšanu 1917. gada septembrī, kuras laikā izveidoja Lietuvas Padomi.
1917. gada 11. decembrī Lietuvas Padome pieņēma vācu varas iestāžu sagatavotu deklarāciju par Lietuvas valsts veidošanu ciešā aliansē ar Vācijas impēriju. 1918. gada 8. janvārī Lietuvas Padome publiskoja jaunu deklarāciju, kas paziņoja par demokrātiskas Lietuvas valsts izveidošanu un vairs nepieminēja aliansi ar Vāciju. 

1918. gada 16. februārī Lietuvas Padome pieņēma Lietuvas Neatkarības aktu.
1918. gada 3. martā tika parakstīts Brestļitovskas miera līguma parakstīšanas starp Vācijas impēriju un Padomju Krieviju. 1918. gada 23. martā Vācija atzina Lietuvas neatkarību balstoties uz 11. decembra deklarācijas tekstu. Lai īstenotu Lietuvas aliansi ar Vāciju, 1918. gada vasarā tika izveidota Lietuvas karaliste. Reāla Lietuvas Republikas neatkarība aizsākās tikai 1918. gadā novembrī, pēc Novembra revolūcijas Vācijas impērijā.

Locekļi
-------

* Salimons Banaitis (*Saliamonas Banaitis*)
* Jons Basanavičs (*Jonas Basanavičius*)
* Nikolajs Biržiška (*Mykolas Biržiška*)
* Kazimirs Bizausks (*Kazimieras Bizauskas*)
* Prans Dovidaitis (*Pranas Dovydaitis*)
* Petrs Klimas (*Petras Klimas*)
* Donats Maļinausks (*Donatas Malinauskas*)
* Vlads Mirons (*Vladas Mironas*)
* Staņislavs Narutavičs (*Stanislovas Narutavičius*)
* Alfonss Petrulis (*Alfonsas Petrulis*)
* Antans Smetona (*Antanas Smetona*)
* Jons Smilgevičs (*Jonas Smilgevičius*)
* Justins Staugaitis (*Justinas Staugaitis*)
* Aleksandrs Stulginskis (*Aleksandras Stulginskis*)
* Jurģis Šaulis (*Jurgis Šaulys*)
* Kazimirs Šaulis (*Kazimieras Šaulys*)
* Jokubs Šerns (*Jokūbas Šernas*)
* Jons Vailokaitis (*Jonas Vailokaitis*)
* Jons Vileišis (*Jonas Vileišis*)

Skatīt arī
----------

* Kurzemes Zemes padome
* Vidzemes Zemes padome
* Vidzemes, Igaunijas, Sāmsalas un Rīgas Apvienotā Zemes padome

Atsauces
--------
Šis raksts ir par pussalu Kanādas Arktikā. Par ledus salu Antarktīdā skatīt rakstu Henrija ledus sala.

**Melvila pussala** (angļu: *Melville Peninsula*) ir mazapdzīvota pussala Kanādas ziemeļos. Administratīvi pieder Nunavutas teritorijas Kikiktālukas (lielākā ziemeļu daļa) un Kivallikas (mazākā dienvidu daļa) reģioniem. Vienīgās pastāvīgi apdzīvotās vietas ir Naujāta pussalas dienvidos, Sanirajaka ziemeļaustrumos un Iglulika uz saliņas pie ziemeļaustrumu krasta.

Ģeogrāfija
----------

Atrodas Ziemeļu Ledus okeāna krastā, izstiepta ziemeļu—dienvidu virzienā. Pussalas rietumu krastu apskalo Komiti līcis, ziemeļrietumu — Būtijas līcis. Fjūri un Heklas šaurums ziemeļos to atdala no Bafina salas. Austrumu krastu apskalo Foksa baseins, bet dienvidos Frozena šaurums to atdala no Sauthemptonas salas. Dienvidrietumos ar kontinentu pussalu savieno 70 km platais Reja zemesšaurums. Pussalas krasti stipri izroboti, daudz līču un pussalu, piekrastē šēras. Pussalas lielāko daļu aizņem saposmots plato, kura augstākajā rietumu daļā ir Prinča Alberta kalni. Ziemeļaustrumu daļā plaša zemiene. Ainavā dominē tundra un arktiskais tuksnesis.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 476. lpp.
2. ↑  Canadian Geographical Names Database (CGNDB). Melville Peninsula

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* International Map of the World 1:1,000,000 Murchison River NR-15/16/17
* International Map of the World 1:1,000,000 Quoich River NQ-15/16/17

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 238754760
* GND: 4412718-2
* NKC: ge1148445

 |

 |
**Vera Ņeboļsina** (krievu: *Вера Валерьевна Небольсина*; dzimusi 1989. gada 16. decembrī Tomskā) ir Krievijas starptautiskā lielmeistare šahā (2007).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt četru gadu vecumā, bet šaha turnīros sākusi piedalīties sešu gadu vecumā un drīzumā uzvarējusi Krievijas junioru šaha čempionātā U7 vecuma grupā. 1998. gadā Spānijā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionāta U10 vecuma grupā. 1999. gadā bijusi otrā Pasaules junioru šaha čempionāta U10 vecuma grupā (uzvarējusi Katerina Lagno). 2000. gadā izcīnījusi sudraba medaļu Pasaules junioru šaha čempionāta U12 vecuma grupā. 2007. gadā kopā ar Valentīnu Guņinu dalījusi pirmo vietu Krievijas junioru šaha čempionāta U18 vecuma grupā. 2006. gadā bijusi otrā starptautiskajā šaha turnīrā Tomskā. 2007. gadā Erevānā uzvarējusi Pasaules junioru šaha čempionāta U20 vecuma grupā un bijusi otrā starptautiskajā šaha turnīrā Senlo (Francija).

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Ņeboļsinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2007. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Chmp. RUS Girls-20

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
***Qt Development Frameworks*** (agrākie nosaukumi ***Qt Software***, ***Trolltech***, ***Quasar Technologies***) bija Norvēģijas uzņēmums, kas nodarbojās ar programmatūras ietvara *Qt* izstrādi. Dibināts 1994. gadā. 2008. gadā to iegādājies *Nokia*; 2012. gadā *Qt* bizness nodots *Digia*; 2014. gadā tas atdalīts atsevišķā uzņēmumā *The Qt Company*, ko pārvalda uzņēmums *Qt Group*.

Vēsture
-------

1994. gada 4. martā *Eirik Chambe-Eng* un *Haavard Nord* dibināja uzņēmumu ***Quasar Technologies***, lai sāktu biznesu ar grafisko ietvaru *Qt*, kuru viņi sāka izstrādāt 1991. gadā. Vēlāk uzņēmuma nosaukums mainīts uz ***Trolltech***.

2006. gadā *Trolltech* akcijas sāka kotēt Oslo biržā.

2008. gada 28. janvārī Somijas uzņēmums *Nokia* paziņoja, ka iegādāsies *Trolltech*. 17. jūnijā darījums tika pabeigts un *Trolltech* akcijas pārtrauktas kotēt Oslo biržā.
2008. gada 30. septembrī uzņēmums pārdēvēts par ***Qt Software***. 2009. gada 11. augustā uzņēmums pārdēvēts par ***Qt Development Frameworks***.

2011. gada martā *Qt* komerciālās licencēšanas biznesu *Nokia* pārdeva Somijas uzņēmumam *Digia*. 2012. gada septembrī viss *Qt* bizness nodots *Digia*. 2014. gadā *Digia* *Qt* platformas attīstīšanu un pārvaldīšanu atdalīja atsevišķā uzņēmumā *The Qt Company*. Tam dibināja pārvaldītājsabiedrību *Qt Group*, kā akcijas 2016. gadā sāka kotēt biržā.

Skatīt arī
----------

* *Qt* (programmatūras ietvars)
* *Digia*
* *Nokia*
* *Qt Group*

Atsauces
--------

1. ↑  «Nokia to acquire Trolltech to accelerate software strategy». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 18. maijā. Skatīts: 2013. gada 7. martā.
2. ↑  «Nokia completes Trolltech acquisition». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 26. aprīlī. Skatīts: 2013. gada 7. martā.
3. ↑  Nokia to Sell Qt Business
**Tīmekļa e-pasts** (angļu: *webmail*) ir jebkurš e-pasta klients, kas pieslēgšanos īsteno ar tīmekļa e-pasta lietotnes palīdzību - izmantojot tīmekļa saskarni interneta pārlūkprogrammā. Populārākie tīmekļa e-pasta pakalpojumu sniedzēji ir AOL Mail, Gmail, Outlook.com un Yahoo! Mail. Gandrīz katrs tīmekļa pasta pakalpojumu sniedzējs piedāvā piekļuvi e-pastam izmantojot arī tīmekļa e-pasta klienta tīmekļa saskarni, daudzi piedāvā piekļuvi e-pastam kā darbvirsmas e-pasta klientam - izmantojot standarta e-pasta protokolus. Daudzi interneta pakalpojumu sniedzēji arī nodrošina tīmekļa pasta klienta servisu kā daļu no e-pasta pakalpojumiem, kas iekļauti piedāvāto interneta pakalpojumu paketē.

Tīmekļa e-pasta lietotnes klienta galvenā priekšrocība salīdzinājumā ar darbvirsmas e-pasta lietotnes klientu ir iespēja nosūtīt un saņemt e-pastu jebkurā vietā no interneta pārlūkprogrammas. Tās galvenais trūkums ir interneta nepieciešamība.

1994. un 1995. gadā vairāki cilvēki sāka strādāt pie līdzīgiem projektiem, kuru mērķis bija panākt e-pasta pieejamībai caur tīmekļa pārlūkprogrammu. Eiropā šādu projektu sākotnējie īstenotāji bija Søren Vejrum (angļu val.) "WWW Mail", Luca Manunza (angļu val.) "WebMail", un Remy Wetzel (angļu val.) "WebMail", bet Amerikas Savienotajās Valstīs Matt Mankins (angļu val.) veidoja "Webex". Trīs no šiem projektiem bija sagatavoti uz Perl programmēšanas valodas skriptu bāzes, kas nodrošināja pilna pirmkoda lejupielādes pieejamību. Remy Wetzel (angļu val.) versija bija CGI (Common Gateway Interface) programma, kas rakstīta C programmēšanas valodā uz Unix.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 7564556-7

 |

 |
**Vera Vāvere** (dzimusi **Pētersone** 1929. gada 31. decembrī) ir latviešu literatūrzinātniece. Latvijas Zinātņu akadēmijas īstenā locekle (1992).

Biogrāfija
----------

Beigusi Latvijas Valsts universitātes Filoloģijas fakultātes Krievu valodas un literatūras nodaļu (1953). Beigusi Zinātņu akadēmijas Valodas un literatūras institūta aspirantūru (1956). No 1956. līdz 2001. gadam strādājusi šai institūtā (kopš 1992. gada Literatūras, folkloras un mākslas institūts), no 1964. līdz 2001. gadam Literatūras teorijas sektora vadītāja. 1987. gadā ieguvusi filoloģijas zinātņu doktora grādu, tas 1992. gadā nostrificēts par habilitētā doktora grādu.

Pētījumi latviešu literatūrā un salīdzinošajā literatūrzinātnē, pētījusi latviešu literatūras sakarus ar krievu literatūru. Pievērsusies Eglīšu dzimtas pētniecībai gan rakstnieka Viktora Eglīša daiļrades mantojumam veltītā monogrāfijā, gan sagatavojot viņa dēla, rakstnieka un gleznotāja Anšlava Eglīša dienasgrāmatas publicēšanai grāmatā (2004, kopā ar Ievu E. Kalniņu).

Par monogrāfiju "Latviešu modernisma aizsākumi un krievu literatūras "sudraba laikmets" (kopā ar Ludmilu Sproģi) saņēmusi Literatūras gada balvu.

2021. gada 12. martā par godu V. Vāveres 90. jubilejai notiek LU konferences latviešu literatūras vēsturei veltītā sekcija "Vera Vāvere – personība, pētījumi, recepcija".

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Valsts emeritētā zinātniece (2001)
* LPSR Nopelniem bagātā zinātnes darbiniece (1987)
* Andreja Upīša prēmija (1987)
* Viļa Plūdoņa balva (2014)

Monogrāfijas
------------

* *Maksims Gorkijs un latviešu literatūra (līdz 1940. gadam)*. Rīga, 1956.
* *Latviešu un krievu literatūras sakari* (krievu valodā, kopā ar G. Mackovu). Rīga, 1965.
* *Andrejs Upīts un pasaules literatūra* (krievu valodā). Rīga, 1986.
* *Latviešu modernisma aizsākumi un krievu literatūras "sudraba laikmets"* (kopā ar L. Sproģi). Rīga: Zinātne, 2002.
* *Viktors Eglītis*. Rīga: Zinātne, 2012.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu rakstniecība biogrāfijās* (otrais izd.). LU Literatūras, folkloras un mākslas institūts. 2003. 616. lpp. ISBN 9984-698-48-3.

Ārējās saites
-------------

* Vera Vāvere Latvijas Radošo savienību padome

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 43236032
* LCCN: n84057899
* ISNI: 0000 0000 2491 5580

 |

 |
**Klusā okeāna jūrasgovis**, **Klusā okeāna jūrasgovju ģints** (*Hydrodamalis*) ir viena no divām Klusā okeāna jūrasgovju apakšdzimtas (*Hydrodamalinae*) izmirušu jūras zīdītāju ģintīm. Pēdējā suga no šīs ģints (Stellera jūrasgovs (*Hydrodamalis gigas*)) pārmērīgu medību dēļ izmira salīdzinoši nesenā pagātnē — 1768. gadā, bet tā bija vienīgā suga, kas izdzīvoja līdz mūsdienu laikmetam. Vistuvāk radniecīgie mūsdienās dzīvojošie zīdītāji ir jūrasgovis (*Dugong dugon*) un lamantīni (*Trichechus*). Ģints sugas bija izplatītas Klusā okeāna ziemeļu daļā.

Kopīgās īpašības
----------------

Klusā okeāna jūrasgovīm ir vairākas kopīgas īpašības: lodveidīgi ožas sīpoliņi, redzes nervs atdalīts no trīszaru nerva, samazināta sprauga (fisūra) starp smadzeņu puslodēm un redzes nerva krustojuma rieva. Klusā okeāna jūrasgovis bija lielākās visā sirēnu kārtā, to ķermeņa garums bija 7—10 m, svars 4—10 t. Lielākā ģintī bija Stellera jūrasgovs, kuras ķermenis pārsniedza 9 m garumu.

Izmiršana
---------

Vienīgā suga, kas dzīvoja un izmira mūsdienu laikmetā bija Stellera jūrasgovs. To medīja, lai iegūtu gaļu, ādu un taukus, un pārmērīgi intensīvu medību ietekmē tā izmira 1768. gadā. Kuestu jūrasgovs (*Hydrodamalis cuestae*) un Takikavas jūrasgovs (*Hydrodamalis spissa*), visticamākais, izmira pliocēna beigās, kad iesākās ledus laikmets un pamazām izzuda to galvenais barības resurss — jūras zāles.

Sistemātika
-----------

* †**Klusā okeāna jūrasgovju ģints** (*Hydrodamalis*)
	+ †Kuestu jūrasgovs (*Hydrodamalis cuestae*)
	+ †Stellera jūrasgovs (*Hydrodamalis gigas*)
	+ †Takikavas jūrasgovs (*Hydrodamalis spissa*)

Atsauces
--------

1. ↑  «†subfamily Hydrodamalinae Palmer 1895 (placental)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 10. septembrī. Skatīts: 2020. gada 22. janvārī. Archived 2021. gada 10. septembrī, *Wayback Machine* vietnē.
2. 1 2 3  Hydrodamalis ✝
3. ↑  Furusawa, H. (1988). A new species of hydrodamaline Sirenia from Hokkaido, Japan. Takikawa Museum of Art and Natural History. pp. 1–73.
4. 1 2  Гидродамалисы — Hydrodamalis
5. ↑  A phylogeny of the North Pacific Sirenia (Dugongidae: Hydrodamalinae) based on a comparative study of endocranial casts
6. ↑  Jones, Ryan T. (September 2011). "A 'Havock Made among Them': Animals, Empire, and Extinction in the Russian North Pacific, 1741–1810". Environmental History. 16 (4): 585–609. doi:10.1093/envhis/emr091. JSTOR 23049853
7. ↑  An Ecological Model for Late Tertiary Sirenian Evolution in the North Pacific Ocean
**Vārpastu dzimta** (*Saururaceae*) ir neliela piparu rindas dzimta, kas iekļauj četras ģintis. Izplatīta mērenajā un subtropu klimatā Amerikas Savienoto Valstu dienvidos, Meksikā un dienvidaustrumu Āzijā.

Izskats
-------

Lapas kātainas, abpusēji spirāliskas, aromātikas, to mala gluda. Ziedi blīvās un nereti nokarenās vārpās. Katram sīkajam ziediņam pie pamata ir puscaurspīdīga plēksne, kas piestiprināta pie putekšņlapu kātiņa. Dažām sugām pie ziedkopas pamata ir lielas seglapas, kas atgādina vainagu.

Auglis — pogaļa vai skaldenis. Apputeksnē vējš un kukaiņi.

Veģetācija
----------

Aug upju ielejās, applūstošu ieplaku malās.

Izmantošana
-----------

Ārstniecībā izmanto gandrīz visas vārpastu dzimtas sugas. Vainagam līdzīgo lielo seglapu dēļ Kalifornijas māņvizbuli un sirdslapu zivjmētru audzē kā dekoratīvus augus. Sirdslapu zivjmētrām ir īpatnēja (zivju) garša, un dienvidaustrumu Āzijā to lieto ēdienu gatavošanā.

Klasifikācija
-------------

2009. gada APG III sistēmu (segsēkļu klasifikācijas taksonomiskā sistēma) atstāja bez izmaiņām 2003. gada APG II sistēmu un 1998. gada APG sistēmu, atzīstot šo dzimtu un to pieskaitot piparu rindai.

Nokarenās vārpastes ziedkopa.
* **Vārpastu dzimta** (*Saururaceae*)
	+ Vārpastes (*Saururus*)
		- Nokarenā vārpaste (*Saururus cernuus*)
		- Ķīnas vārpaste (*Saururus chinensis*)
	+ Māņvizbuļi (*Anemopsis*)
		- Kalifornijas māņvizbulis (*Anemopsis californica')*
	+ *Gymnotheca*
		- *Gymnotheca chinensis*
		- *Gymnotheca involucrata*
	+ Zivjumētras (*Houttuynia*)
		- Sirdslapu zivjumētra (*Houttuynia cordata*)
		- *Hoyttuynia emeiensis*

Atsauces
--------

1. ↑  Flora of North America. Saururaceae E. Meyer
2. ↑  Flora of China. Saururaceae E. Meyer
3. 1 2  The families of flowering plants. L. Watson and M. Dallwitz. Saururaceae A. Rich
4. ↑  Botanical Journal of the Linnean Society. An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG III
5. ↑  Botanical Journal of the Linnean Society. An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders an families of flowering plants: APG II

Literatūra
----------

* Augu ģeogrāfija un daudzveidība. Normunds Priedītis. 2008. ISBN 978-9934-0-0829-0
*Atomic* ražotne Altenmarktā
***Atomic*** (oficiāli ***Atomic Austria GmbH***) ir Austrijas slēpošanas aprīkojuma ražotājs. Galvenais birojs un ražotne atrodas *Altenmarkt im Pongau*. Dibināts 1955. gadā. Uzņēmuma īpašnieks ir Somijas sporta aprīkojuma ražotājs *Amer Sports*.

Uzņēmums ražo slēpošanas aprīkojumu ar zīmoliem: *Atomic*, *Dynamic*, *Salomon*, *Volant*.

Vēsture
-------

Uzņēmumu 1955. gadā Vagrainā dibināja Aloizs Rormozers (*Alois Rohrmoser*). Sākotnēji tajā strādāja četri darbinieki un izgatavoja aptuveni 40 pāru slēpju gadā. 1960. gadu sākumā produkcijas apjoms pieauga līdz 5000 gadā. Masveida slēpju ražošana sākās 1966. gadā, kad Vagrainā izveidota rūpnieciska ražotne. 1969. gadā ražošanas apjoms pieauga līdz 72 000 slēpju pāru.

1971. gadā *Altenmarkt im Pongau* pilsētiņā atvērta otra *Atomic* ražotne.
1981. gadā sākta ražošana Bulgārijā, Čepelarē.
1989. gadā *Atomic* kļuva par vienu no pirmajiem pilna spektra slēpošanas aprīkojuma (slēpes, stiprinājumi, zābaki un nūjas0 ražotājiem.
Ražošanas maksimums sasniegts 1991. un 1992. gadā, kad saražoti 831 tūkstoši pāri slēpju.

*Atomic* iekļuva finanšu grūtībās liela produkcijas brāķa īpatsvara dēļ, pārejot uz *Schalenski* tehnoloģiju, kā arī kļūdām snovborda buma tirgū.
1994. gadā *BAWAG* banka ierosināja *Atomic* maksātnespēju. 1994. gada novembrī uzņēmumu par 918,7 miljoniem šiliņiem (66,8 miljoniem eiro) nopirka Somijas sporta aprīkojuma ražotājs *Amer Sports*.

Attēlu galerija
---------------

* Salomon/AtomicSalomon/Atomic
* Stefans Eberharters ar kalnu slēpēmStefans Eberharters ar kalnu slēpēm
* Mati Hautameki ar tramplīnlēkšanas slēpēmMati Hautameki ar tramplīnlēkšanas slēpēm
* Atomic slēpju zābaks*Atomic* slēpju zābaks

Atsauces
--------

1. ↑  Imprint

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Atomic***.
* *Atomic* vietne
Šis raksts ir par Tautas Padomes locekli. Par citām jēdziena **Jānis Bērziņš** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jānis Alfrēds Bērziņš** (1894 — 1949) bija latviešu zemnieks un sabiedrisks darbinieks. Latviešu zemnieku savienības biedrs, Tautas padomes deputāts (1918), piedalījās Latvijas valsts pasludināšanas aktā 1918. gada 18. novembrī.

Jānis Alfrēds Bērziņš dzimis 1894. gada 7. (19.) februārī Rencēnu "Vec-Ostermaņos" saimnieka Pētera un Annas (dzimušas Kuplis) Bērziņu ģimenē.

Zināms, ka 1918. gadā viņš saimniekoja Rencēnu pagasta "Ostermaņos", no 1929. gada aprīļa dzīvoja Gulbenē, bija saldumu tirgotājs Tirgoņu ielā 12.

Pēc Latvijas okupācijas 1941. gada rudenī pārcēlās uz dzīvi Valmierā pie jaunākā brāļa Alberta, bet 1944. gada pavasarī uz Rūjienu pie sievas radiem.

Miris Rūjienas pagasta Mežuļos 1949. gada 13. jūnijā un četras dienas vēlāk ar Rūjienas mācītāja Eduards Plīkša svētību guldīts Rūjienas Bērtuļa kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  Burtnieku ev. lut. draudzes dzimušo reģistrs. - 1894. - Nr.18
2. ↑  Jaunas sejas senā fotogrāfijā Archived 2016. gada 6. novembrī, *Wayback Machine* vietnē. Gunārs Rauzāns, "Latvijas Vēstnesis" 1998.
3. ↑  Rūjienas Dienvidu evaņģēliski luteriskās draudzes mirušo reģistra ieraksts Nr. 50, 1949. gada 14. jūnijs. *Rūjienas evaņģēliski luteriskās draudzes arhīvs*.
**Trajāna tilts** jeb **Apollodora Donavas tilts** (rumāņu: *Podul lui Traian*, serbu: *Трајанов мост*) bija 2. gadsimta sākumā celts romiešu tilts pār Donavu uz austrumiem no Dzelzs vārtiem. Mūsdienās šī vieta atrodas uz Rumānijas un Serbijas robežas.

Tiltu pēc Damaskas Apollodora projekta uzcēla Romas imperators Trajāns pirms Otrā daku kara, lai nodrošinātu armijas apgādi. Tilts tika uzcelts rekordīsā trīs gadu laikā, novirzot Donavas gultni pa kanālu un izbūvējot 20 mūra balstus. Katrā tilts galā tika izbūvēts cietoksnis tilta aizsardzībai. Paša tilta struktūra tika izbūvēta no koka. Tilta laidumu garums (52 metri) netika pārspēti turpmāko 1000 gadu laikā. Netālu no tilta par godu ceļa pabeigšanai tika izcirsta 4 metrus gara un 1,75 metrus augsta memoriālā plāksne t.s. *Tabula Traiana*.

Tilts pastāvēja apmēram 50 gadus, līdz imperators Adriāns nojauca koka daļas, lai apgrūtinātu barbaru iebrukumus. 1858. gadā, kad Donavas ūdens līmenis ievērojami samazinājās, skatam pavērās visu 20 balstu atliekas. 1906. gadā divi balsti tika nojaukti, lai netraucētu kuģošanu. No 1967. līdz 1969. gadam, saistībā ar HES būvniecību, *Tabula Trajana* tika pārcelta uz augstāku vietu klintī, lai paglābtu to no appludināšanas.

Galerija
--------

* Cietokšņa atliekas tilta Rumānijas pusēCietokšņa atliekas tilta Rumānijas pusē
* Tabula Traiana atliekas*Tabula Traiana* atliekas
* Tilta atliekas Serbijas pusēTilta atliekas Serbijas pusē

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Trajāna tilts***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* structurae.net
**Jānis Bumbiers** (1890—1968) bija latviešu čekists, vēlāk ekonomists un padomju sabiedriskais darbinieks.
Latvijas PSR Zinātņu akadēmijas (LPSR ZA) korespondētājloceklis (1946), LPSR ZA Ekonomikas institūta direktors (1946—1947, 1952—1957).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1890. gada 6. novembrī Vidzemes guberņā. Pirmā pasaules kara laikā iesaukts Krievijas impērijas armijā, 1919. gadā iestājās lielinieku (boļševiku) partijā.

Krievijas pilsoņu kara laikā bija čekas darbinieks (1919—1923), pēc tam darbojās PSRS Valsts plāna komitejā. 1928. gadā pabeidza Sarkanās profesūras institūtu un lasīja lekcijas Maskavas augstskolās. Aizstāvējis ekonomikas zinātņu kandidāta disertāciju (1935).

Otrā pasaules kara laikā 1944. gada beigās atgriezās Latvijā, iecelts par Latvijas PSR Radiokomitejas priekšsēdētāju, tad par žurnāla "Padomju Latvijas Boļševiks" redaktoru, bet 1946. gadā par LPSR ZA Ekonomikas institūta direktoru. 1947. gadā atcelts no direktora amata, bet 1952. gadā iecelts no jauna.
Pensionēts 1957. gadā
Miris 1968. gada 7. martā Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 194. lpp.
2. ↑  timenote.info
**Ciriša ūdenskrātuve** (arī **Ciriša HES ūdenskrātuve**, **Cirīšu ūdenskrātuve**, **Pesku ezers**) ir hidroelektrostacijas vajadzībām izbūvēta ūdenskrātuve Preiļu novada Aglonas pagastā. Uzstādināta 1960. gadā uz Tartaka Aizpurviešu ezeru virknes vietā, paceļot ūdens līmeni par 10—12 m. Applūdinātie ezeri (no rietumiem uz austrumiem) ir Dziļuksnis, Jagodku ezers, Piertspakurs, Tūleišu ezers, Raudiņu ezers un Sekļu ezers. Hidroelektrostacija atjaunota 2002. gadā, tās jauda 1000 kW.

Ūdenskrātuve izvietojusies subglaciālajā vagā. Krasti slīpi, zemi, dibens dūņains, dūņu slānis 0,1—0,4 m. Austrumu galā no Biešona ietek Ciriša upe, rietumos no Ciriša ezera cauri tek Tartaks. Ezerā piecas salas ar kopējo platību 4,2 ha. Mīt līdaka, asaris, rauda, līnis, karūsa, zutis, vēdzele, plaudis. Krastos vairākas atpūtas vietas un peldvietas.

Ciriša ūdenskrātuves krastā, Sila Daukštos, atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis - Siladaukstu senkapi.

Atsauces
--------

1. ↑  LĢIA Vietvārdu datubāze
2. ↑  www.ezeri.lv
3. ↑  «Siladaukstu senkapi». Skatīts: 2020. gada 28. martā.

Skatīt arī
----------

* Cirišs
**Žešova** (poļu: *Rzeszów*) ir pilsēta Polijas dienvidaustrumos, Piekarpatu vojevodistes centrs Vislokas krastos. Dzelzceļa mezgls un rūpniecības centrs.

Žešovā atrodas ASV aviokompāniju *Pratt & Whitney* un *Goodrich Corporation* rūpnīcas. Pilsētā ir arī vācu aviokompānijas *MTU Aero Engines* struktūrvienība. Polijas datorkompānijas *Asseco* galvenais birojs. Šeit atrodas vairāku starpnacionālo farmācijas kompāniju (*Sanofi*, *Novartis*, *Valeant Pharmaceuticals*) struktūrvienības.

Žešova ir poļu teātra režisora Ježija Grotovska (*Jerzy Grotowski*, 1933 - 1999) un modeles Anjas Rubikas (*Anja Rubik*, 1983 - ) dzimtā pilsēta. 18. gadsimtā pilsēta darbojās Staņislavs Konarskis, bet 19. gadsimtā Žešovā jaunības dienas pavadīja Ignacijs Lukasevičs.

Vēsture
-------

Polijas karalis Kazimirs Lielais 1354. gadā piešķīra Žešovu (latīņu: *Resovia*) augstmanim un diplomātam Janam Pakoslavicam (*Jan Pakosławic*), kurš tādēļ mainīja savu uzvārdu uz Žešovskis (*Rzeszowski*) un valdīja pār pilsētiņu līdz 1583. gadam. Lielākā daļa iedzīvotāju nodarbojās ar tirdzniecību, gan pa sauszemi (pa Kijevas - Krakovas ceļu), gan pa upi līdz pat Gdaņskai. 16. gadsimtā pilsētiņa vairākkārt cieta ugunsgrēkos, karos, valahu un tatāru uzbrukumos. Periodu starp 1575. gadu un 1640. gadu uzskata par Žešovas uzplaukuma periodu. 1638. gadā pilsēta kļuva par augstmaņu Lubomirsku īpašumu. 16. gadsimtā beigās pilsēta sāka nīkuļot, jo, lai arī tā nesa lielus ienākumus no graudu tirdzniecības, Lubomirski visādi centās ierobežot Žešovas patstāvību. 1769. gada 13. augustā netālu no pilsētas notika liela kauja starp konfederātiem un Krievijas armiju.

1769. gadā Žešova tika iekļauta Austrijas impērijā un palika tās sastāvā 146 gadus. Tā kā pilsēta atradās dziļā perifērijā, netālu no Krievijas impērijas robežām, pilsētas attīstība vēl vairāk palēninājās. 1844. gadā Žešova atpirka no Ļubomirskiem tiesības uz pilsētu un kļuva par pašvaldību.

1918. gadā Žešova iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. Trīsdesmito gadu beigās pilsēta atkal uzplauka, jo bija izvēlēta par militārās rūpniecības centru. Piemēram, Žešovā tika izveidota lidmašīnu dzinēju rūpnīca. Šeit tika izvietots liels militārais garnizons. Otrā pasaules kara laikā pilsēta tika daļēji sagrauta, bet ebreju iedzīvotāji, kas starpkaru periodā bija puse no pilsētas iedzīvotājiem, tika iznīcināti. Pēc Otrā pasaules kara Žešova ieguva nozīmi kā Galīcijas rietumu centrs, jo vēsturiskā Galīcijas galvaspilsēta - Ļviva, iekļāvās Ukrainā. Sociālistiskās Polijas laikā pilsēta strauji industrializējās, šeit tika uzceltas vairākas lielas rūpnīcas.

Apskates objekti
----------------

* Žešovas pils (*Zamek w Rzeszowie*)

Galerija
--------

* Žešovas pilsŽešovas pils

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 127830847
* LNB: 000296736
* LCCN: n79089400
* GND: 4220234-6
* NKC: ge116780

 |

 |


1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 5 oktobris 2022.
**Cirtainā skābene** (latīņu: *Rumex crispus*) skābeņu suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eirāzijā, tostarp Latvijā — visdažādākajās atklātās un mēreni mitrās līdz sausās vietās: pļavās, gar ūdenstilpēm, ceļmalās, nezālienēs.

Apraksts
--------

Cirtainā skābene ir daudzgadīgs, 60—130 cm garš lakstaugs ar stāvu, zaļganbrūnu stublāju, kurš zaro ziedkopā. Lapas ir lancetiskas, 10—25 cm garas un 2—4 cm platas, to kāts ir īsāks nekā plātne, lapas mala ir cirtaina, pamats ir ķīļveida un gals — smails. Ziedu skara ir šauri piramidāla un vidēji blīva. Iekšējās apziedņa lapas ir olveida, ar augonīti. Auglis visplatākais ir zem vidusdaļas. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «cirtainā skābene - Rumex crispus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-23.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Cirtainā skābene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Tehniskais progress** ir tāda tehnikas vai tehnoloģijas pilnveidošanās, kuras rezultātā, atkarībā no konkrētās jomas, pieaug ražošanas vai pakalpojumu sniegšanas efektivitāte, vai tiek sasniegts kāds cits pozitīvs efekts tautsaimniecībā vai sabiedrībā. Tehniskais progress var attīstīties pakāpeniski - evolūcijas veidā, vai radikāli, kā tehniskā revolūcija (tehniskais apvērsums). Kā vienā, tā otrā gadījumā progresa pamatā ir inovācija. Parasti evolucionārā un revolucionārā tehniskā progresa fāzes secīgi mainās - pēc tehniska apvērsuma seko ilgāka pakāpeniskas tehnikas un tehnoloģijas pilnveidošanās fāze, līdz nobriest priekšnosacījumi jaunam tehniskam apvērsumam. Rezultātā tehniskais progress attīstās nelineāri, viļņveidīgi, jeb tehnoloģisko ciklu veidā.

Tehnoloģiskais cikls, ja to apskata vienkāršotā veidā, parasti sastāv no vairākiem posmiem:

* sākotnēja tehniska ideja;
* idejas praktiska realizācija atsevišķos (eksperimentālos) tehnikas eksemplāros;
* jaunās (pilnveidotās) tehnikas masveida pielietošana (tehnoloģijas pārnese);
* tehnikas morāla novecošanās un tās aizstāšana ar jaunu tehnikas paaudzi.

Inovācijām, cilvēku zināšanām un pieredzei uzkrājoties ilgākā laika posmā, mēdz notikt tik radikālas pārmaiņas visās sabiedrības dzīves jomās, ka tās iezīmē vēsturisku laikmetu nomaiņu. Šādā veidā cilvēce no akmens laikmeta pārgāja bronzas laikmetā, bet no tā dzelzs laikmetā. Ar vēsturiskām laikmetu izmaiņām saistītas arī, piemēram, Neolīta revolūcija un rūpnieciskā revolūcija.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4059252-2

 |

 |
1679. gadā izdotās "Prūsijas zemes hronikas" titulllapa
**Pēteris no Duisburgas**, arī **Pēteris no Dusburgas** vai **Pēteris fon Dusburgs** (dzimis 13.gs. otrā pusē, miris 14. gs. pirmajā pusē), (vācu: *Peter von Dusburg*, latīņu: *Petrus de Dusburg*) bija Vācu ordeņa priesteris un hronists.

Dzīves gājums
-------------

Pēteris no Duisburgas dzīvojis laikmetā tūlīt pēc Prūsijas iekarošanas, viņa pamatdarbs ir "Prūsijas zemes hronika" (*Chronicon Terrae Prussiae*), kas tapis latīņu valodā. Hronika pamatā pabeigta 1326. gadā, vēlāk papildināta līdz 1330. gadam. Saglabājusies vienīgi 15. gadsimta kopijās. Tajā aprakstīta Prūsijas militārā iekarošana un baltu prūšu tautas tradīcijas, reliģija un paražas. Hronikas 84. sadaļā detalizēti aprakstīta 1260. gada Durbes kauja.

Literatūra
----------

* Dieter Wojtecki: *Studien zur Personengeschichte des Deutschen Ordens im 13. Jahrhundert*. Steiner-Verlag, Wiesbaden 1971. (=Quellen und Studien zur Geschichte des oestlichen Europa. Bd. 3). Zugl. Teildruck der philos. Dissertation, Münster 1968. (vāciski)

Ārējās saites
-------------

* Petri de Dusburg. Chronicon Terrae Prussiae[novecojusi saite] Valda Salmiņa latviskais tulkojums
* Par Pēteri no Duisburgas *historia.lv* (latviski)
* Par Pēteri no Duisburgas (lietuviski)
* *Chronicon Terrae Prussiae* (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 88923311
* LCCN: n85175783
* ISNI: 0000 0000 8162 6515
* GND: 118593374
* SUDOC: 168106280
* BNF: cb119975401 (data)

 |

 |
**Teic, kur zeme tā** ir Raimonda Paula trešais dziesmu albums. Tas izdots skaņuplatē 1971. gadā, atkārtoti izdevumi 1972. un 1979. gadā. 2002. gadā albums izdots CD formātā.

Albumā iekļauta "Mikrofona aptaujas" 1971. gada uzvarētāja dziesma "Teic, kur zeme tā" un citas estrādes dziesmas, ko iedziedājuši Nora Bumbiere, Viktors Lapčenoks, Margarita Vilcāne un Ojārs Grinbergs, tai skaitā dziesmas no kinofilmas "Vella kalpi" un "Ances romance" no kinofilmas "Klāvs - Mārtiņa dēls".

Dziesmas "Zilā" un "Soļi smiltīs" lietuviešu valodā iekļautas Lietuvas ansambļa "Oktāva" 1972. gadā izdotajā skaņuplatē.

Dziesmas
--------

1. Teic, kur zeme tā (A. Krūkļa vārdi) – M. Vilcāne, N. Bumbiere, O. Grinbergs, V. Lapčenoks

2. Mirdzošais gliemežvāks (A. Krūkļa vārdi) – M. Vilcāne un O. Grinbergs

3. Zilā (J. Petera vārdi) – V. Lapčenoks

4. Ances romance (no kinofilmas "Klāvs – Mārtiņa dēls") (J. Petera vārdi) – M. Vilcāne

5. Ar mani atkal runā kaijas (A. Krūkļa vārdi) – N. Bumbiere un V. Lapčenoks

6. Savāda vasara (A. Krūkļa vārdi) – N. Bumbiere un V. Lapčenoks

7. Somu pirts (A. Auziņa vārdi) – O. Grinbergs

8. Dziesmas no kinofilmas "Vella kalpi" (J. Anerauda vārdi):

* I. Ievads
* II. Mūķenes un neticīgā – N. Bumbiere un sieviešu vokālais ansamblis
* III. Kara kalpa dziesma – O. Grinbergs
* IV. Alus dziesma – vīru vokālais ansamblis
* V. Vella kalpu dziesma – vīru vokālais ansamblis

9. Soļi smiltīs (Z. Purva vārdi) – M. Vilcāne

10. Vēstule meitenei (V. Ogas vārdi) – V. Lapčenoks

11. Dziesmiņa Rīgai (Z. Purva vārdi) – O. Grinbergs un sieviešu vokālais ansamblis

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Oktava - Oktava. Discogs.com.
**Pēteris Stepiņš** (1914—1999) bija latviešu vēsturnieks un arheologs. 
Veica izrakumus pārsvarā Lejaskurzemes teritorijā (Vārtājas pilskalnā, pie Bārtas, Rucavas, Durbes un Grobiņā).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1914. gada 27. aprīlī Aulejas pagasta Anču ciemā. Studēja vēsturi Latvijas Universitātē (1932-1941), piedalījās izrakumos Klaņģu, Daugmales, Talsu un Jersikas pilskalnos, Rūsīšu-Debešu kapulaukā, senās Aizkraukles baznīcas atrakšanā Daugavas krastā, tad kopā H. Riekstiņu — Valmieras pilsdrupās 1938. gadā. 1940. gadā pats vadīja izrakumus Īlē.

Otrā pasaules kara laikā bija okupētās Latvijas pieminekļu valdes Kurzemes pilskalnu inspektors (1941—1944), iesaukts Latviešu leģiona 19. divīzijā, nokļuva gūstekņu nometnē Sibīrijā.
Pēc atbrīvošanas bija vēstures skolotājs Liepājas 1. vidusskolā un Mākslas vidusskolā. Līdztekus Liepājas muzeja ārštata līdzstrādnieks, veica izrakumus Vārtājas senlejā kuršu senpilsētas atrašanās vietā, pētīja uzkalniņu kapus Bārtas "Pukuļos", veica izrakumus Rucavas pagasta "Mazkatužu" kapulaukā (1960). Viņa atradumi Durbes "Dīros" ļāva novērtēt kuršu karotāju izšķirošo lomu 1260. gada Durbes kaujā. 
1970. gadā pētīja agrā dzelzs laikmeta kuršu apbedījumus Grobiņā līdzās skandināvu kapu laukam un pierādīja, ka Grobiņas pirmie apdzīvotāji bijuši kurši.

Miris 1999. gada 24. novembrī.

Darbi
-----

* "Durbes kauja" (1967)

Ārējās saites
-------------

* Izceļ Pētera Stepiņa personību un devumu[novecojusi saite] 17. starptautiskā zinātniskā konference "Sabiedrība un kultūra", plenārsēde Liepājas muzejā *liepajniekiem.lv*, 2014. gada 26. maijā

Atsauces
--------

1. ↑  Pirms 100 gadiem dzimis vēsturnieks Pēteris Stepiņš *irliepaja.lv*, 2014. gada 27. aprīlī

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305094837
* LNB: 000167780
* ISNI: 0000 0004 1708 8758

 |

 |
**Koraļļu pils** (angļu: *Coral Castle*, arī *Rock Gate Park*) ir megalītu piemineklis Floridā, netālu no Houmstedas (40 km uz dienvidrietumiem no Maiami), kuru izveidojis latviešu akmeņkalis Edvards Liedskalniņš. Piemineklis sastāv no vairākiem, pārsvarā koraļļu kaļķakmens, megalītiem, kuri katrs sver vairākas tonnas.

Vēsture
-------

Koraļļu pili Edvards Liedskalniņš cēla apmēram no 1920. līdz 1940. gadam Floridasitijā kā veltījumu dzimtenē palikušajai līgavai Hermīnei Lūsis. Pats Liedskaniņš sauca līgavu par Mīļoto Sešpadsmit (*Sweet Sixteen*) bet amerikāņiem līgavas vārds bija *Agnese Scuffs*. Akmeņu pārvietošanai Liedskalniņš izmantoja pašdarinātas sviras un vinčas.
No 1937. līdz 1939. gadam Liedskalniņš pārveda akmeņus uz jaunu vietu 16 km attālumā, netālu no Houmstedas. Pēc Liedskalniņa nāves 1951. gadā Koraļļu pils kļuva par tūrisma objektu. 1984. gadā tā tika iekļauta ASV Nacionālajā vēsturisko vietu reģistrā.

1986. gadā amerikāņu rokmūziķis Billijs Aidols iedvesmojoties no Koraļļu pils apmeklējuma un stāsta par Liedskalniņa līgavu, uzrakstīja dziesmu *Sweet Sixteen*, kuras videoklips filmēts pilī.

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  Nav zināms, kas un kad piedēvēja Liedskalniņa līgavai šādu vārdu, skat.: Andris Stavro. Koraļļu pils. Lauku Avīze. Rīga. 2005. ISBN 9984-542-43-2 99. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski)
Šis raksts ir par Latvijas armijas virsnieku. Par citām jēdziena **Pommers** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Pēteris Voldemārs Pommers** (1894. gada 6. oktobris—1957. gada 4. maijs) Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris, Latvijas armijas virsnieks, Rīgas policijas prefekts. Fraternitas Lettica goda filistrs.

Biogrāfija
----------

Dzimis Valmierā. Pabeidza ģimnāziju un pēc tam iestājās Maskavas Universitātē, kur studēja Tiesību zinātnes fakultātē. 1916. gadā iesaukts Krievijas impērijas armijā. Nosūtīts uz Odesas kara skolu, kur ieguvis virsnieka pakāpi. No 1917. gada februāra dienējis 1. Daugavgrīvas latviešu strēlnieku pulkā. Pēc Oktobra revolūcijas un latviešu strēlnieku boļševizācijas atstāja pulku. Pēc tam devās uz Maskavu, kur pievienojās Savinkova organizācijai, bet jau 1918. gada maijā atgriezies Latvijā. Decembrī brīvprātīgi iestājās Latvijas armijā. Sākumā komandē vadu, bet vēlāk jau rotu. Pēc ieiešanas Rīgā kļūst par bataljona komandieri 1. Kurzemes kājnieku divīzijas 3. Jelgavas kājnieku pulkā. 1921. gadā kļūst par kara tiesas tiesnesi.

1923. gada aprīlī atvaļināts no dienesta kā pulkvežleitnants. Dzīvo Straupes pagastā. Kļūst par 10. Cēsu aizsargu pulka komandiera palīgu, bet 1926. gadā par komandieri. Vēlāk sāk darbu Rīgā kā Rīgas policijas prefekta palīgs. Pēc Rīgas policijas prefekta Grīnvalda nāves no 1936. līdz 1939. gadam bija Rīgas policijas prefekts. 1939. gadā kļuva par sevišķo uzdevumu policijas inspektoru.

1940. gadā izmanto izdevību un dodas uz Vāciju, lai izvairītos no komunistu vajāšanām. Sākoties Otrajam pasaules karam austrumu virzienā atgriežas Latvijā, kur bija Latvijas pašpārvaldes Iekšlietu ģenerāldirekcijas Rīgas kārtības dienesta priekšnieka palīgs.

Sarkanajai armijai tuvojoties Latvijas robežām dodas atkal uz Vāciju. 1951. gadā izbrauc uz ASV, kur apmetās Čikāgā (Ilinoisa).

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis
* Triju Zvaigžņu ordenis (IV šķira)
* Viestura ordenis (III šķira)
* Aizsargu Nopelnu krusts
* Aizsargu Nopelnu krusts
* Igaunijas Ērgļa ordenis
* Lietuvas Ģedimina ordenis u.c.

Ārējās saites
-------------

* L.k.o.k. biogrāfija
**Kopējais** jeb **vispārējais budžets** ir uzņēmuma plāns, kurš tiek izstrādāts naudas vienībās. 
Visi budžeti ir savstarpēji saistīti, jo viena budžeta sagatavošana noved pie cita budžeta sagatavošanas. Visu budžetu izstrādes mērķis ir izveidot uzņēmuma vispārējo budžetu, kurā noteikti uzņēmējdarbības gala rezultāti budžeta periodam. Parasti, lietojot vārdu „budžets", saprot tieši kopējo jeb vispārējo budžetu. 
Praksē uzņēmuma kopējā budžeta izstrādāšana ir garš un sarežģīts process, kas ietver atkārtotas dažādu uzņēmuma struktūrvienību vadītāju apspriedes un atbildīgo darbinieku tikšanās, lai saskaņotu sarežģītus jautājumus un atrisinātu domstarpības. Uzņēmuma budžetu līdz galīgai apstiprināšanai vairākkārt pārskata. Kā rezultāts budžetēšanas procesam ir plānotais peļņas vai zaudējumu aprēķins, plānotā bilance, naudas plūsmas plāns. Šie finanšu pārskati tika gatavoti, balstoties uz iepriekš sagatavotajiem funkcionālajiem budžetiem. Tādējādi šie finanšu pārskati attēlo rezultātus, kas varētu tikt sasniegti, ja visi funkcionālie budžeti tiešām izpildītos. Šādi sagatavoti pārskati ļauj vadībai noteikt, vai paredzamie rezultāti ir pieņemami, vai tieši otrādi nepieņemami. Ja rezultāti ir nepieņemami, vadībai ir iespējas mainīt un pilnveidot plānotos funkcionālos budžetus budžeta periodam sākoties. Piemēram, ja uzņēmuma vadība uzskata, ka plānotā peļņa nav pietiekami liela, varbūt ir jāpadomā par apjoma palielināšananu vai cenas paaugstināšanu. Protams, mainot atsevišķus funkcionālo budžetu posteņus, jāpārskata un jāmaina arī pārējie posteņi, kas mainās atkarībā no šī posteņa. Piemēram, ja tiek mainīts ražošanas apjoms, jāatceras, ka izmainīsies arī visas ar ražošanu saistītās izmaksas.

Atsauces
--------

1. ↑  Raiborn C.A and others. Management Accounting. 3rd Edition – South – Western Collage Publishing, U.S.A. 1999. 779 pg
Franku impērijas sadalīšana pēc Verdenas līguma
**Verdenas līgums** bija 843. gadā Verdenā parakstīts līgums, kura rezultātā Kārļa Lielā mazdēli Lotars I, Ludviķis Vācietis un Kārlis II Plikgalvis sadalīja savā starpā vectēva atstāto Franku impēriju.

Lotars I, kurš reizē saglabāja arī imperatora titulu, ieguva impērijas Itālijas daļu, kā arī joslu starp Reinu un Ronu, Ludviķis Vācietis ieguva zemes uz austrumiem no Reinas, bet Kārlis II Plikgalvis teritoriju uz rietumiem no Reinas. Līdz ar to Franku impērija faktiski sašķēlās Vidusvalstī, Austrumfranku un Rietumfranku karalistēs. Ar līgumu mantinieki saņēma atbilstošas daļas no valsts.[1] Turklāt sadalītās teritorijas vēl ilgāku laiku pilnībā nesarāva saites savā starpā (līdz 888. gadam).[2]

No vidusdaļas vēlāk izveidojās Nīderlande, Beļģija, Šveice, Elzasa Lotringa un daļa Itālijas, no austrumdaļas veidojās vēlākā Vācija un no rietumdaļas Francija. Līdz ar šo sadalījumu ne tikai tika ielikti pirmie vēlākās Eiropas politiskā un teritoriālā sadalījuma pamati, bet arī Eiropas iekšējās pretrunas, kas periodiski izvērsās asiņainos karos, kuri turpinājās līdz pat Otrā pasaules kara beigām.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 101. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 363. lpp.
2. ↑  H.Kinders, V.Hilgemenis. Pasaules vēstures atlants (I daļa), Rīga: Zvaigzne ABC, 2004. gads, 125. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* SUDOC: 175887780
* BNF: cb16734735c (data)

 |

 |
***Livosteus grandis*** ir kokkosteīdu artrodiru suga. Tās pārstāvji dzīvoja augšdevonā, frānas laikmeta sākumā (Gaujas svītas apakšdaļa). Sugu pirmo reizi kā *Coccosteus livonicus* aprakstīja Valters Gross 1933. gadā. 1962. gadā padomju paleontoloģe Olga Obručeva sugu pieskaitīja jaunajai livoseju ģintij. Sugas holotips ir *posterior laterale* kauls no Lenčupes (Gaujas pieteka) atseguma Cēsu apkārtnē, Latvijā (gaujas svīta). Nosaukums *Livosteus grandis* nozīmē lielais (no latīņu *grandis* – liels) livostejs. Suga bija izplatīta Latvijā, Gaujas (pie Rakstu mājām), Sintupes (Cēsu rajonā), Raunas labā krasta un Abavas (pie Lējēju mājām) atsegumos gaujas svītas apakšdaļā.

Apraksts
--------

*Infragnathale*, *suborbitale*, *anterior laterale*, *posterior laterale* kauli, kā arī pakaļējais vidējais vēdera kauls (*PMV*) ārīgi ir līdzīgi kā citiem kokkostejiem, taču atšķiras ar lieliem izmēriem un masīvumu (piemēram, *nuchale* kaula aizmugurējās malas platums ir 21 cm). Sānu līnijas orgānu sistēma ir platu un dziļu vaļēju vagu veidā. *Nuchale* kauls ir plakans. Tā iekšējās virsmas reljefā ovālais padziļinājums neizceļas. *Spinale* kauls ir trīsstūrveidīgs, īss un knābjveidīgi izliekts. *Interlaterale* kaulam horizontālā plakne ir plata, bet vertikālā ar sīkiem augstiem pauguriņiem. Uz priekšējā vēdera-sānu kaula (AVL) vēdera jutīgā kanāla vaga nošķir priekšējo mediālo stūri.

Atsauces
--------

1. ↑  Обручева О.П. "Панцирные рыбы девона СССР (Коккостеиды, и динихтииды)", Издательство Московского университета, Москва, 1962 г. 191 стр. 94-95. lpp
**Nūbijas savvaļas ēzelis** (*Equus africanus africanus*) ir zirgu dzimtas (*Equidae*) ēzeļu apakšģints (*Asinus*) Āfrikas savvaļas ēzeļu sugas (*Equus africanus*) pasuga.

Nūbijas savvaļas ēzelis ir izmiris kopš 1950.
gadu sākuma, lai gan pasaules sarkanajā grāmatā ēzelis joprojām tiek minēts pie dzīvniekiem, kam draud izmiršana. Zinātņu doktore Patricija Melmane pēdējos gadus dzīvo Āfrikā, un viņas darbs ir saistīts ar centieniem dabai saglabāt vēl esošos Āfrikas savvaļas ēzeļus, kā arī noskaidrot, vai Nūbijas savvaļas ēzelis ir joprojām sastopams savvaļā. Nūbijas savvaļas ēzelis ir tuvs radinieks Somālijas savvaļas ēzelim, kura dzīve savvaļā šobrīd ir ļoti apdraudēta.

Ieradumi
--------

Mājas ēzeļi ēd, tiem uz pleciem ir labi saskatāma brūnā svītra, kas raksturīga arī Nūbijas savvaļas ēzelim
Nūbijas savvaļas ēzelis kādreiz apdzīvoja Ziemeļāfrikas tuksnešu un pustuksnešu kalnainos apvidus. Ganīties savvaļas ēzeļi izgāja naktīs un agri no rīta, bet dienai iekarstot slēpās klinšu ēnā. 

Nūbijas savvaļas ēzeļu tēviņi parasti dzīvoja atsevišķi nelielās grupās, mātītes kopā ar jaunajiem kumeļiem dzīvoja lielākos baros. Mātīte kumeļu iznēsāja gandrīz gadu, parasti piedzima viens kumeļš. Māte kopā ar jaundzimušo uzturējās nomaļus, kamēr kumeļš iemācījās māti atpazīt pēc smaržas, izskata un balss.

Nūbijas savvaļas ēzelis un mājas ēzelis
---------------------------------------

Mājas ēzelis pieradināts apmēram pirms 6000 gadiem Ēģiptē vai Mezopotāmijā. Uzskata, ka mājas ēzelis radies no Nūbijas savvaļas ēzeļa. Abām pasugām ir raksturīgas ārējā izskata detaļas. Šķērsām pāri pār pleciem abiem ēzeļiem ir tumši brūna svītra. Šādas svītras nav Somālijas savvaļas ēzelim. Mājas ēzelim un Nūbijas savvaļas ēzelim nav svītru uz kājām, kas savukārt ir raksturīgas Somālijas savvaļas ēzeļiem. Nūbijas savvaļas ēzeļa augstums skaustā ir apmēram 1,20 m.

Tomēr pēdējie arheoloģiskie izrakumi Ēģiptē un DNS pētījumi liecina, ka pirmie mājas ēzeļi ir bijuši jaukti no abiem Āfrikas savvaļas ēzeļiem. Zinātnieki ir daudz diskutējuši, vai Tuvajos Austrumos mājas ēzeļa pieradināšana nav bijusi saistīta ar Āzijas savvaļas ēzeļiem, tomēr arheoloģiskie pētījumi Sīrijā, Irānā un Irākā liecina, ka visi senie mājas ēzeļi ir radniecīgi Āfrikas savvaļas ēzelim.

Atsauces
--------

1. ↑  «The Whitley Fund for Nature». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 11. decembrī. Skatīts: 2009. gada 13. janvārī.
2. 1 2  «Domestication of the donkey: Timing, processes, and indicators — PNAS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 13. februārī. Skatīts: 2009. gada 13. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* 
*
**Rubiju madara** (*Galium rubioides)* ir augu suga rubiju dzimtas madaru ģintī. Savvaļā tā sastopama Dienvideiropā un Rietumeiropā, kā arī dažviet Āzijā. Ziemeļeiropā, tostarp Latvijā, šī ir uzskatāma par ļoti retu, adventīvu sugu.

Morfoloģija
-----------

Rubiju madara ir daudzgadīgs, 40—90 cm garš lakstaugs ar stāvu, stingru, raupju stublāju.

Lapas ir izvietotas neīstā mieturī pa 4. Lapām ir trīs saskatāmas dzīslas, lapu forma ir plati lancetiska, tās ir aptuveni 3—7 cm garas un 1—2 cm platas. Lapu mala ir gluda un raupja, gals strups.

Ziedi ir izvietoti blīvā, daudzziedainā ziedkopā stublāja vai augšējo zaru galā. Ziedkāts ir mazliet garāks nekā vainags. Ziedi ir balti vai zaļganbalti, to vainaglapu platums ap 0,3—0,4 cm. Auglis ir kails, sīkrievains riekstiņš divu riekstiņu skaldauglī. Zied jūlijā, augustā.

No citām Latvijā sastopamajām madaru sugām var atšķirt pēc masīvā stublāja un platajām lapām.

Atsauces
--------

1. 1 2  «rubiju madara - Galium rubioides L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-11.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rubiju madara***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Allods** (vāciski: *Allod*, *mittellateinisch Allodium*) bija privāts nekustamais īpašums viduslaiku Vācijā, arī Livonijā.

Termins pirmoreiz sastopams *Lex Salica* 6. gadsimtā un ar to apzīmēja kustamu mantu. Bet jau franki par allodu sāka saukt gan kustamu, gan nekustamu privātīpašumu. Vēlāk jēdziens sašaurinājās jau līdz nekustamam privātīpašumam. Karolingu laikā, nodibinoties lēņu kārtībai, allodu kā neierobežotu dzimtīpašumu nostāda pretī benificijam un lēnim, uz ko leimanim bija tikai nosacītas, nepilnīgas mantošanas tiesības. Blakus šai vispārīgai alloda nozīmei (kā lēņa pretstatam) dažos Vācijas novados 12. - 15. gs. par allodu sauc muižu, tās ēkas un muižkunga apsaimniekošanā esošos muižas laukus. Latvijas 13. un 14. gadsimta raksti jēdzienu lieto tikai šai pēdējā nozīmē, apzīmējot muižu kā kunga novada atsevišķu saimniecības vienību.

Informācijas avoti
------------------

* Allōds, Latviešu konversācijas vārdnīca. 1.sējums, 297.-298.sleja.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4141971-6
* BNF: cb119829114 (data)
* HDS: 008978

 |

 |