recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Klasiskās orientēšanās kartes paraugs
Distances apzīmējumi
Velo orientēšanās karte mežā
Orientēšanās ar slēpēm karte
**Orientēšanās karte** ir orientēšanās sporta karte, kas veidota saskaņā ar speciāliem apzīmējumiem, kurus apstiprina Starptautiskā orientēšanās federācija. Tās visbiežāk tiek veidotas mērogā 1:5000 — 1:30 000 atkarībā no tās paredzētā pielietojuma un apvidus īpatnībām. Šādas kartes mūsdienās bieži tiek veidotas izmantojot apvidus lāzerskenēšanas datus.

Klasiskās orientēšanās kartes
-----------------------------

Klasiskajās orientēšanās kartēs uzsvars tiek likts uz visu, kas atrodas apvidū un varētu palīdzēt orientieristiem saprast savu atrašanās vietu, detalizēti norādīti reljefs, purvi, krituši koki, izmaiņas mežaudzē. Tās tiek zīmētas pēc vispārpieņemtiem orientēšanās apzīmējumiem. Būtiska orientēšanās karšu iezīme ir, ka meža klātās teritorijas tiek attēlotas ar baltu fonu, savukārt atklātas — ar dzeltenu; dažādi zaļās krāsas toņi tiek izmantoti meža ar apgrūtinātu caurskriešanu vai redzamību attēlošanai.

Velo orientēšanās (*MTB-O*) kartes
----------------------------------

Velo orientēšanās kartēs galvenā uzmanība tiek vērsta izteiktam ceļu un taku tīklojumam, pēc tam apkārtējam apvidum un reljefam. Šajās kartēs ceļi un takas tiek izcelti ar biezākām melnām līnijām, kas atkarībā no līnijas veida apzīmē ceļa vai takas izbraucamību — nepārtrauktās līnijas nozīmē, ka ceļš ir ātri braucams, punktotās — ka lēni braucams.

Orientēšanās ar slēpēm (*Ski-O*) kartes
---------------------------------------

Orientēšanās ar slēpēm tiek izmantotas kartes, kurās ar zaļu krāsu tiek īpaši izcelts iepriekš sagatavoto ceļu un taku tīkls, nepārtrauktās līnijas nozīmē labāku braucamību, pārtrauktās — sliktāku.

Atsauces
--------

1. ↑  Turka, Janeta (2010). Using Laserscanning in Latvia. 14th International Conference on Orienteering Mapping.
2. ↑  Orientēšanās apzīmējumi

Skatīt arī
----------

* Orientēšanās sports

Ārējās saites
-------------

* Kartogrāfijas programma OCAD
* Kartogrāfijas programma OpenOrienteering Mapper
**Zlate Moravce** (slovāku: *Zlaté Moravce*) ir pilsēta Slovākijā, Nitras apgabala Zlate Moravces apriņķa centrs.

Vēsture
-------

Rakstos pilsēta pirmoreiz minēta 1113. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas, Zlate Moravce līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir **Araņošmarota** (*Aranyosmarót*). Savulaik pilsētas apkaimē - zelta ieguve. 1919. gadā ap Zlate Moravci notika smagas kaujas starp ungāru un čehoslovāku spēkiem. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada - Slovākijā. 1945. gada 24. septembrī pilsētā notika ebreju grautiņš.

Cilvēki
-------

2001. gadā vairums pilsētas iedzīvotāju bija slovāki (97,09 %). Pēc reliģiskās pārliecības - katoļi (82,52 %), nereliģiozi (10,59 %).

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zlate Moravce***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 125676590
* LCCN: n2001042814
* GND: 4623330-1
* NKC: ge131449

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
**Kārlis Ernests Frišenfelds** (1912—2001) bija latviešu jūrnieks un elektromehāniķis. Otrā pasaules kara beigās iesaistījās Latvijas Centrālās padomes (LCP) organizētajā bēgļu laivu akcijā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1912. gada 18. martā Dundagas pagastā jūrnieka ģimenē. Mācījās Melnsila pamatskolā, tad Ventspils arodskolā izmācījās par kuģa mehāniķi un strādāja uz kuģiem. Vēlāk Rīgas vakartehnikumā apguva elektromehāniķa specialitāti un Otrā pasaules kara laikā 1944. gadā Frišenfelds strādāja par Ventspils spēkstacijas pārzini un iesaistījās LCP sakaru grupā Ventspilī, kuru sākotnēji vadīja inženieris Arturs Arnītis.

1944. gada oktobrī Frišenfeldu apcietināja vācu okupācijas spēku pretizlūkošanas daļa, pēc atbrīvošanas viņš līdz kara beigām turpināja sadarboties ar bēgļu pārcēlājiem.
1945. gada 12. maijā viņu arestēja padomju okupācijas spēki un līdz 1946. gada maijam turēja ieslodzījumā un pratināja VDK ēkā Rīgā, piespriežot 20 gadu ieslodzījumu Gulaga nometnē Vorkutā. Pēc 10 gadu spaidu darbiem viņu atbrīvoja 1956. gada novembrī, pēc atgriešanās Ventspilī Frišenfelds strādāja par mehāniķi Baltijas transporta celtniecības pārvaldē, pēc 1970. gada trīs gadus nostrādāja dzelzceļa elektrifikācijas darbos Kolas pussalā.

Miris 2001. gada 20. augustā, apbedīts Ventspils Meža kapos.

Literatūra
----------

* Pārcēlāji. Mansards, 2021.

Atsauces
--------

1. ↑  Dzintars Ērglis. Padomju režīma arestētie Latvijas Centrālās padomes aktīvisti un atbalstītāji Latvijas Vēsturnieku komisijas raksti, 19. sējums (2007)
2. ↑  "Pāri Jūrai: 44./45." Valentīnes Lasmanes sakārtotā 130 liecinieku atmiņu grāmata (1993)
3. ↑  timenote.info
**Ņūmena** (angļu: *Newman*), līdz 1981. gadam **Mauntņūmena** (*Mount Newman*), ir pilsēta Austrālijas ziemeļrietumos, Rietumaustrālijas štatā, Pilbaras reģionā. Kalnrūpniecības centrs. Austrumpilbaras grāfistes administratīvais centrs. 4239 iedzīvotāji, no tiem 13,1 % – Austrālijas aborigēni (2021. gadā).

Izvietojusies kontinenta iekšienē, Oftalmijas kalnu grēdā, ap 1030 km uz ziemeļaustrumiem no Pērtas un ap 360 km uz dienvidaustrumiem no Porthedlendas un Indijas okeāna piekrastes, karsta tuksnešu klimata joslā. Ap 10 km uz dienvidaustrumiem no pilsētas atrodas Ņūmenas lidosta (regulāri reisi uz Pērtu, Karratu un Porthedlendu, 2022. gada dati). Privātais dzelzceļš savieno Ņūmenu ar Porthedlendu (tikai kravu pārvadājumi). Gar pilsētas robežu stiepjas Lielā Ziemeļu šoseja (*Great Northern Highway*), kas savieno Pērtu ar Vindemu. Blakus pilsētai darbojas divas BHP Group kompānijai piederošas dzelzs rūdas raktuves.

Pilsēta dibināta 1967.–1969. gadā, kad uzsākta Mauntveilbekas (*Mount Whaleback*) dzelzs rūdas raktuvju ekspluatācija. Līdz 1981. gadam Mauntņūmena bija slēgta pilsēta un piederēja raktuvju kompānijai (tajā varēja apmesties tikai raktuvju darbinieki un viņu ģimenes locekļi). Lai padarītu zaļāku tuksnesīgo ainavu, 1975. gadā Mauntņūmenā sastādīts ap 60 tūkstošiem koku un krūmu. 1979. gadā uzcelta dzelzs rūdas pārstrādes rūpnīca. 20. gadsimta deviņdesmitajos gados Ņūmena kļuva par vietējās pašvaldības administratīvo centru.

* Pilsētas centrāPilsētas centrā
* Norakstīts raktuvju pašizgāzējs kalpo par eksponātu pie Ņūmenas tūrisma informācijas centraNorakstīts raktuvju pašizgāzējs kalpo par eksponātu pie Ņūmenas tūrisma informācijas centra
* Pilsēta no putna lidojumaPilsēta no putna lidojuma

Atsauces
--------

1. 1 2  *Newman, 2021 Census All person QuickStats* Australian Bureau of Statistics. Skatīts 2022. gada 9. novembrī.
2. ↑  *Regional Air Services*, Department of Transport. The Government of Western Australia, 2022. gada 11. februārī. Skatīts 2023. gada 13. janvārī.
3. 1 2  *Newman, WA*, Aussie Towns. Skatīts 2022. gada 26. oktobrī
4. ↑  *Newman*, Britannica.com. Skatīts 2022. gada 26. oktobrī

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ņūmena***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Rovena Marija Brūsa** (angļu: *Rowena Mary Bruce*; dzimusi kā Rovena Marija Djū (angļu: *Rowena Mary Dew*); 1915. gada 15. maijs Plimuta — 1999. gada 24. aprīlis Plimuta) bija Lielbritānijas starptautiskā meistare šahā (1951).

Biogrāfija
----------

No 1930. gadu beigām līdz 1960. gadu beigām bijusi viena no Anglijas spēcīgākajām šahistēm. 1935. gadā uzvarējusi FIDE rīkotājā Pasaules šaha čempionātā jaunietēm. Vienpadsmit reizes uzvarējusi Lielbritānijas sieviešu šaha čempionātos (1937, 1950, 1951, 1954, 1955, 1959, 1960, 1962, 1963, 1967, 1969). Par panākumiem turnīros FIDE 1951. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

1952. gadā Maskavā piedalījusies Pasaules šaha čempiones izcīņas cikla pretendentu turnīrā, kurā ieņēmusi 12. vietu.

Pārstāvējusi Anglijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1966-1969). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1966) medaļu.

No 1940. gada līdz 1991. gadam bijusi precējusies ar Ronaldu Brūsu (1903-1991).

Atsauces
--------

1. ↑  «Bruce, Rowena Mary (1915 - 1999)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 16. augustā.
2. ↑  British Chess Champions
3. ↑  1952 Candidates Tournament
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Rowena Bruce

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Peļveidīgie** (*Myomorpha*) ir viena no grauzēju kārtas (*Rodentia*) apakškārtām, kas apvieno peles, žurkas, kāmjus, lemingus un strupastes. Tā ir ļoti liela apakškārta, kurā ir vairāk nekā 1500 sugas, kas ir gandrīz ceturtā daļa no visām zīdītāju sugām. Tās ir sastopamas visā pasaulē, gandrīz visos kontinentos, izņemot Antarktīdu. 

Peļveidīgo apakškārta tiek dalīta divās virsdzimtās: lēcējpeļu virsdzimtā (*Dipodoidea*) un peļu virsdzimtā (*Muroidea*). Lēcējpeļu virsdzimtā ir tikai viena dzimta — lēcējpeļu dzimta (*Dipodidae*), uzsverot lielo atšķirību no pārējiem peļveidīgajiem. Peļu virsdzimtā ir visi pārējie peļveidīgie.

Latvijā
-------

Latvijā sastopamas 12 peļveidīgo apakškārtas sugas: meža klaidoņpele (*Apodemus sylvaticus*), svītrainā klaidoņpele (*Apodemus agrarius*), dzeltenkakla klaidoņpele (*Apodemus flavicollis*), mazā meža klaidoņpele (*Apodemus uralensis*), pundurpele (*Micromys minutus*), mājas pele (*Mus musculus*), pelēkā žurka (*Rattus norvegicus*), melnā žurka (*Rattus rattus*), ūdensstrupaste (*Arvicola amphibius*), rūsganā mežstrupaste (*Myodes glareolus*), ondatra (*Ondatra zibethicus*) un meža sicista (*Sicista betulina*).

Kopīgās īpašības
----------------

Peļveidīgajiem grauzējiem ir kopīga žokļu anatomija un zobu struktūra. Tiem ir labi attīstīti košļāšanas muskuļi (latīņu: *musculus masseter*), kas piemēroti graušanai. Mediālais košļāšanas muskulis iet caur acs dobumu. Šī ir unikāla īpašība, kas nepiemīt citiem zīdītājiem. Peļveidīgie dzīvnieki visbiežāk ir aktīvi nakts laikā un tie pārtiek no graudiem.

Sistemātika
-----------

* **Peļveidīgo apakškārta** (*Myomorpha*)
	+ Lēcējpeļu virsdzimta (*Dipodoidea*)
		- Lēcējpeļu dzimta (*Dipodidae*)
	+ Peļu virsdzimta (*Muroidea*)
		- Austrumsusuru dzimta (*Platacanthomyidae*)
		- Āfrikas peļu dzimta (*Nesomyidae*)
		- Kāmjpeļu dzimta (*Calomyscidae*)
		- Kāmju dzimta (*Cricetidae*)
		- Kurmjžurku dzimta (*Spalacidae*)
		- Peļu dzimta (*Muridae*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Superfamily Muroidea». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 14. septembrī. Skatīts: 2012. gada 19. decembrī.
2. ↑  «Dabas Muzejs: Grauzēji». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2019. gada 1. jūlijā.
3. ↑  Latvijas Dabas muzejs: Meža klaidoņpele
4. ↑  Latvijas Daba: Lēcējpeļu dzimta
5. ↑  «Latvijas daba: Peļu dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2019. gada 1. jūlijā.
6. ↑  «Latvijas daba: sistemātikas rādītājs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2019. gada 1. jūlijā.
7. ↑  Clutton-Brock, Juliet (ed.). 2004. Mouse-like Rodents. Pp150–159 in Animal (David Burnley ed.). London, Dorling Kindersley.
8. ↑  Carleton, M. D. and G. G. Musser. 2005. Order Rodentia. Pp745–752 in Mammal Species of the World A Taxonomic and Geographic Reference (D. E. Wilson and D. M. Reeder eds.). Baltimore, Johns Hopkins University Press.
***Royal Unibrew A/S*** ir Dānijas dzērienu uzņēmumu grupa. Galvenais birojs atrodas Faksē. Dibināta 1992. gadā.

*Royal Unibrew* ražo, tirgo un izplata alu, iesalu, bezalkoholiskos dzērienus, minerālūdeni un sulas. Tas arī ir partneris ASV dzērienu ražotajam *PepsiCo*.
Grupas uzņēmumi darbojas Dānijā, Vācijā, Itālijā, Latvijā, Lietuvā, Polijā un Somijā.

*Royal Unibrew* akcijas tiek kotētas Kopenhāgenas fondu biržā.
Lielākie akciju turētāji (2015. gada septembrī): *BlackRock Investment Management* (3,24 %), *Nordea Inv Management AB* (2,35 %), *Danske Capital* (2,18 %).

*Ceres Royal* alus

Vēsture
-------

1989. gadā divi Dānijas alus ražotāji *A/S Faxe Bryggeri* un *A/S Jyske Bryggerier* apvienojās, uzveidojot uzņēmumu *A/S **Bryggerierne Faxe Jyske***.
Vēloties iekarot Lielbritānijas tirgu, 1991. gadā nopirkts Anglijas alus ražotājs un tirgotājs *Cains*.
1992. gadā grupas uzņēmumu pārvaldībai dibināts mātes uzņēmums ***Bryggerigruppen** A/S*.
1998. gadā *Bryggerigruppen* akcijas sāktas kotēt Kopenhāgenas fondu biržā.
1999. gadā iegādāts Lietuvas alus ražotājs *Tauras*.

2000. gadā nopirkts Lietuvas alus ražotājs *Kalnapilis*; tas apvienots ar *Tauras*.
2001. gadā *Bryggerigruppen* ieguva alus darītāju *A/S Albani* kopā ar tā meitas uzņēmumu *Maribo Bryghus*.
2002. gadā uzņēmumam *Gardener-Shaw* pārdots Anglijas *Cains*, jo ar tā palīdzību neizdevās ielauzties Apvienotās Karalistes tirgū, atšķirībā no konkurenta *Carlsberg*.
2002. gadā Randersā slēgta alus darītava *Thor*. Sākta sadarbība ar Nīderlandes *Heineken*, izplatot tā alu Dānijā.
2004. gadā *Bryggerigruppen* Latvijā iegādājās bezalkoholisko dzerienu, sulu un milerālūdens ražotāju SIA *Cido pārtikas grupa*.
2005. gadā Latvijā nopirkts alus ražotājs AS *Lāčplēša alus*, Polijā nopirkts alus ražotājs *Brok-Strzelec*.
2005. gadā uzņēmums pārdēvēts par ***Royal Unibrew** A/S*.
2005. gadā iegādāti divi alus ražotāji Karību reģionā.
2007. gadā nopirkts alus ražotājs *Browar Łomża* Polijā, *St. Vincent* Karību reģionā.
2008. gadā nopirkts alus ražotājs *Līvu Alus* Latvijā.

2010. gadā pārdoti Karību reģiona alus ražotāji.
2011. gadā Polijā *Royal Unibrew Polska Sp. z o.o.* apvienots ar *Van Pur S.A.*
2013. gadā no *Heineken* nopirkts Somijas dzērienu ražotājs *Oy Hartwall Ab.*

Atsauces
--------

1. ↑  Royal UNIBREW A/S RBREW[novecojusi saite] investors.morningstar.com
2. ↑  «Royal Unibrew». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 6. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Royal Unibrew*** |

* Oficiālā vietne
**Veletia** (poļu: *Korporacja Akademicka Welecja*, latviešu: *Velēcija*) ir Rīgā dibināta poļu studentu korporācija.
Tās devīze ir "Ar kopīgiem spēkiem katram pēc nopelniem" (latīņu: *Viribus unitis - suum cuique*).

Vēsture
-------

Korporācija dibināta 1883. gada 26. oktobrī pie Rīgas Politehniskā institūta, uzņemta Rīgas šaržēto konventā. To izveidoja no korporācijas *Arconia* atdalījušies studenti. Korporācijas nosaukums norāda uz seno rietumslāvu cilti velēčiem (latīņu: *veleti*, poļu: *wieleci*), kas 9. - 10. gadsimtā dzīvojuši tagadējās Meklenburgas teritorijā.

Velēcijas filistru biedrība *Stowarzyszenie Filistrów Welecji* piereģistrēta 1886. gadā Rīgā un 1907. gadā Varšavā. Sākoties pirmajam pasaules karam, kopā ar RPI, evakuējas uz Maskavu kur darbojas līdz 1917. gadam.
Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas 1918. gadā atjaunoja darbību Varšavā, kur bija piereģistrēta pie Varšavas Universitātes un Vršavas Politehnikas. 

1921. gadā piedalījās Poļu studentu akadēmisko korporāciju savienības (poļu: *Związek Polskich Korporacji Akademickich*) dibināšanā. 
Pēc Otrā pasaules kara pārtrauca darbību Polijā.

Atjaunota 2002. gadā, kad atjaunoja karteļa līgumu ar korporāciju *Arkonia*. Reģistrēta kā biedrība *Stowarzyszenie Welecja* 2003. gadā.

Biedri
------

Pazīstamākie biedri bija: Ignācijs Moscickis (*Ignacy Mościcki*, 1867–1946), Česlavs Karpinskis (*Czesław Karpiński*, 1863–1917), Henriks Rosmans (*Henryk Rossman*, 1896–1937), Adams Cibuļskis (*Adam Cybulski*, 1896–1986), Edmunds Zaļeskis (*Edmund Załęski*, 1853–1932), Tadeušs Gronovskis (*Tadeusz Gronowski*, 1894–1990), Jans Muharskis (*Jan Mucharski*, 1900–1981).

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Korporacja Akademicka Welecja*** |

* welecja.pl
* Bartłomiej P. Wróblewski: *Korporacja Akademicka Welecja 1883-1989 (Ryga, Moskwa, Warszawa) Archiwumkorporacyjne.pl*

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 164648275
* GND: 120067295X

 |

 |
**"Veldze"**, līdz 1939. gadam AS *Gust. Kuncendorf alus darītava*, bija dzērienu rūpnīca Rīgā, tās senākā ražotne sākusi darbu 1796. gadā. Latvijas PSR laikā šeit tika ražoti visi populārākie bezalkoholiskie dzērieni un limonādes. Pirms 1980. gada Maskavas Olimpiskajām spēlēm rūpnīca "Veldze" kļuva par vienu no pirmajām *Pepsi* ražotājām PSRS. *Pepsi* ražošana rūpnīcā tika pārtraukta 1997. gada maijā.
Likvidēta 2006. gadā.

Vēsture
-------

1796. gadā tirgotājs Gustavs Kuncendorfs atvēra Rīgā alus brūzi. 1873. gadā Lēģera ielā (tagad Matīsa ielā 8) uzcēla jaunus alus darītavas korpusus. 1909. gadā Gustava Kuncendorfa alus darītava (vācu: *Bierbrauerei Gust. Kuntzendorff*) izgatavoja produkciju 350 000 rubļu vērtībā, tajā bija nodarbināti 52 strādnieki. Ražotnē bija uzstādīts tvaika dzinējs, uzņēmuma noliktavas atradās ne vien Rīgā un Liepājā, bet arī Kijevā, Pēterburgā, Rēvelē, Jurjevā un Ārensburgā. Uzņēmuma pamatkapitāls tolaik bija 250 000 rubļu. 1928. gadā akciju sabiedrība *Gust. Kuncendorf alus darītava* iestājās lielāko Latvijas alus darītāju kartelī.

Pēc Otrā pasaules kara 1945. gadā uzņēmuma bijušajās ēkās ražošanu sāka vīna un liķieru rūpnīca, kas vēlākajos gados tika pārdēvēta par "Augļu un ogu vīna un bezalkoholisko dzērienu rūpnīcu "Veldze"".
1970. gada to pievienoja alus un vīna darītavai "Rīga" un Talsu spirta un cietes kombināta Saldus filiālei, izveidojot ražošanas apvienību "Rīga". Pēc valsts neatkarības atjaunošanas dibinātā valsts akciju sabiedrība "Dzērienu rūpnīca Veldze" 1994. gadā tika nodota privatizācijai, bet 2006. gadā akciju sabiedrība "Veldze" tika likvidēta.

Atsauces
--------

1. ↑  Ervīns Jākobsons. «Alutiņi, vecais brāli! 1. daļa». laikmetazimes.lv, 2015. gada 22. jūnijā.
2. ↑  «Aldaris plāno ražot "Pepsi" dzērienus». Delfi. 1999. gada 9. decembrī.
3. ↑  citariga.lv
Šis raksts ir par ielu Rīgā. Par citām jēdziena **Jēkaba iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jēkaba iela** ir iela Rīgā, Centra rajonā, Vecrīgā. Jēkaba iela sākas Doma laukumā un beidzas krustojumā ar Krišjāņa Valdemāra ielu. Ielas garums ir 345 metri, tā ir klāta ar bruģa segumu. Kā jau raksturīgs vecpilsētai, Jēkaba ielā ir blīva apbūve.

Jēkaba ielā atrodas Latvijas Republikas Saeimas nams (Jēkaba ielā 11) un citas ēkas, kurās izvietotas Saeimas telpas, kā arī Svētā Jēkaba katoļu katedrāle (Klostera iela 2). Posmā starp Torņa ielu un K. Valdemāra ielu nepāra numuru pusē atrodas Neatkarības laukums.

Vēsture
-------

Jēkaba iela izveidojusies 13. gadsimtā kā ceļš uz pilsētas ganībām. Rakstītajos avotos iela pirmo reizi minēta 1397. gadā. Līdz 17. gadsimtam tā bija viena no platākajām Rīgas ielām. 1846. gadā iela tika saukta par Lielo Jēkaba ielu. Šis nosaukums saglabājās līdz 1948. gadam, kad tā tika pārdēvēta par **Komjaunatnes ielu**. Savu vēsturisko nosaukumu — Jēkaba iela — tā atguva 1991. gadā.

Ielu savienojumi
----------------

Jēkaba iela ir savienota ar šādām ielām:

* Doma laukums
* Smilšu iela
* Mazā Pils iela
* Mazā Trokšņu iela
* Klostera iela
* Atgriežu iela
* Torņa iela
* Neatkarības laukums
* Krišjāņa Valdemāra iela

Skatīt arī
----------

* Vecrīga

Ārējās saites
-------------

* Vecrīgas ielas Citariga.lv

  


|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu J |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| J | 
* Janševska prospekts
* Jāņa Asara
* Jāņa Čakstes gatve
* Jāņa Daliņa
* Jāņa Dikmaņa
* Jāņa Endzelīna
* Jāņa Grestes
* Jāņa
* Jāņa Krūmiņa
* Jāņa sēta
* Jāņavārtu
* Jāņogu
* Jasmīnu
* Jasmuižas
* Jātnieku
* Jaunā Mežaparka
* Jaunavu
* Jaunciema gatve
* Jaunciema līnijas
	+ 2.
	+ 3.
	+ 4.
	+ 5.
	+ 6.
* Jaunciema šķērslīnijas
	+ 1.
	+ 2.
	+ 3.
	+ 4.
	+ 5.
	+ 6.
	+ 7.
	+ 8.
	+ 9.
	+ 10.
* *Jaungulbenes*
* Jaunības
* Jauniela
* Jaunmoku
* Jaunpils
* Jaunrozes
* Jaunsaimnieku
* Jaunsaules
* Jāzepa
* Jēkaba
* Jēkabpils
* Jelgavas
* Jenotu
* Jersikas
* Jeruzalemes
* Jezupa Rancāna
* Jēzusbaznīcas
* Jomas
* Jūdzes
* Juglas
* Juglas krastmala
* Juglasciema bulvāris
* Jukuma Vācieša
* Jumiķu
* Jumurdas
* Jura Alunāna
* Jūrkalnes
* Jūrmalas gatve
* Jūrnieku

 |

 |

Koordinātas: 56°57′05″N 24°06′19″E﻿ / ﻿56.9514°N 24.1053°E﻿ / 56.9514; 24.1053
**Vairākplatformu programmatūra** ir programmatūra, kas var darboties uz vairāk nekā vienas datoru aparatūras platformas un (vai) operētājsistēmas.

Programmēšanas valodas
----------------------

Par vairākplatformu programmēšanas valodām var saukt lielāko daļu mūsdienu augsta līmeņa programmēšanas valodas. Piemēram, C, C++ un Free Pascal — vairākplatformu programmēšanas valodas kompilēšanas līmenī, tas ir, šīm valodām ir kompilatori dažādām platformām. Savukārt Java un C# ir vairākplatformu valodas izpildījuma līmenī, tas ir, to izpildāmos failus var darbināt uz dažādām platformām bez iepriekšējas kompilācijas. PHP, Perl, Python, Tcl un Ruby ir vairākplatformu interpretējamās valodas, kuru interpretatori ir pieejami daudzām platformām.

Lietojumprogrammas
------------------

Vairums lietojumprogrammu ir ar iespēju tās izpildīt uz vairākām platformām. Īpaši svarīgi tas ir tām programām, kas sākotnēji ir izstrādātas UNIX saimes operētājsistēmām. Svarīgs priekšnosacījums to pārnēsamībai ir platformas atbilstība POSIX rekomendācijām, kā arī GCC kompilatora pieejamība uz datora, uz kura tiks pārnesta programma.

Piemēri: 

* Apache
* BinkD
* CVS
* GIMP
* GoldEd
* Inkscape
* Lotus Notes
* Mozilla Firefox, Mozilla Thunderbird, SeaMonkey
* MySQL
* OpenOffice.org, LibreOffice
* Opera

Operētājsistēmas
----------------

Mūsdienīgas operētājsistēmas nereti ir ar vairākplatformu atbalstu. Tā, piemēram, atklātā pirmkoda operētājsistēmas NetBSD, GNU/Linux, FreeBSD, AROS var tikt darbinātas uz dažādām platformām, visbiežāk uz x86, m68k, PowerPC, Alpha, AMD64, SPARC arhitektūras. Microsoft Windows spēj strādāt uz Intel x86, kā arī uz Intel Itanium. Savukārt operētājsistēma NetBSD ir vispārnesamākā, jo ir pārnesta uz lielākās daļas pazīstamo platformu.

Emulācija
---------

Ja programma nav vairākplatformu, tas ir, netiek atbalstīta iespēja to darbināt uz konkrētās platformas, bet eksistē platformas emulators, tad to arvien ir iespējams palaist emulatora vidē.
**Malacki** (slovāku: *Malacky*) ir pilsēta Slovākijā, Malacku apriņķa centrs. Pie pilsētas atrodas liela koka izstrādājumu rūpnīca. Uz austrumiem no Malackiem — NATO lidlauks.

Vēsture
-------

Malacki rakstos pirmoreiz minēti 1206. gadā. Tāpat kā lielākā daļa no Slovākijas teritorijas Malacki līdz 1918. gadam atradās Ungārijas sastāvā, tās ungāriskais nosaukums ir Malacka (*Malacka*). Pēc tam, kad 1891. gadā caur Malackiem tika atklāta dzelzceļa satiksme, pilsētā sāka strauji attīstīties rūpniecība. Pēc Pirmā pasaules kara iekļāvās Čehoslovākijā. No 1993. gada — neatkarīgās Slovākijas pilsēta.

Cilvēki
-------

Absolūtais vairākums (96,65 %) pilsētas iedzīvotāju ir slovāki. Pēc reliģiskās pārliecības — katoļi (71,46 %), nereliģiozi (21,15 %).

Malackos dzimis ungāru politiķis Ištvāns Frīdrihs (*Friedrich István*, 1883—1951), žurnālists Stefans Lukss (*Stefan Lux*, 1888—1936), basketbolists Tomāšs Pavelka (2000).

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Malacki***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 28145424509186831397
* LCCN: n98087979
* GND: 4427946-2
* SUDOC: 204580269
* NKC: ge129932

 |

 |

1. ↑  Q110227967.
**Natālija Zdebska** (ukraiņu: *Наталiя Здебська*; dzimusi 1986. gada 16. augustā Horļivkā) ir Ukrainas starptautiskā lielmeistare šahā (2004).

Biogrāfija
----------

Vairākkārt pārstāvējusi Ukrainu Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kuros izcīnījusi trīs medaļas: 2000. gadā bronzu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā, 2001. gadā bronzu Eiropas jauniešu šaha čempionātā U16 vecuma grupā un 2003. gadā sudrabu Pasaules jauniešu šaha čempionātā U18 vecuma grupā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru uzvarētāja, tajā skaitā uzvarējusi vai dalījusi pirmo vietu Sevastopolē (2000), Harkivā (2003), Ludmilas Rudenko memoriālā Sanktpēterburgā (2005), Kišiņevā (2005), Jeļizavetas Bikovas memoriālā Vladimirā (2006, 2007). Divas reizes izcīnījusi medaļas Ukrainas sieviešu šaha čempionātos: 2005. gadā Aluštā sudrabu un 2006. gadā Odesā bronzu.

Pārstāvējusi Ukrainas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījusies 2008. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu;
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2009. gadā. Gan komandu, gan individuālajā vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 2002. gadā Zdebskai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2004. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Kopš 2011. gada šaha turnīros piedalās reti.

Personīgā dzīve
---------------

2009. gadā apprecējusies ar Ukrainas šaha lielmeistaru Juriju Drozdovski.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Natalia Zdebskaya
2. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Natalia Zdebskaya
3. ↑  OlimpBase :: World Women's Team Chess Championship :: Natalia Zdebskaya

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Sarkanā Baltija** (krievu: *Красная Балтия*, čuvašu: *Хĕрлĕ Балти*) ir latviešu kolonistu 1875. gadā dibināts ciems Krievijas Federācijas Uļjanovskas apgabala Kuzovatovas rajonā.

Ietilpst Jedeļevas pagastā. Atbilstoši 2010. gada tautas skaitīšanas datiem ciemā bija 218 iedzīvotāji. Savukārt presē vēl 2014. gadā minēts, ka ciematā dzīvo aptuveni 270 cilvēki, no kuriem aptuveni 20 ir latvieši.

Ciema sākotnējais nosaukums bija Čakalne.

Ciemā arī mūsdienās notiek vērienīgas Jāņu svinības, kas pulcē kā esošos un bijušos ciema iedzīvotājus, tā arī interesentus no tuvākā reģiona. Jāņus Sarkanajā Baltijā svin pēc vecā stila 6. un 7. jūlijā.

1975. gadā, veicot velobraucienu no Rīgas uz Vladivostoku, ciemu apmeklēja vēsturnieks Ingvars Leitis un fotogrāfs Uldis Briedis. Liecības par šo apmeklējumu iekļautas grāmatā "Latviešus Sibīrijā meklējot"

Otra vēsturiskā Pievolgas latviešu kolonija, kur arī mūsdienās ir saglabājusies latviešu klātbūtne, ir netālā Samaras apgabala Vecsmiltene.

Atsauces
--------

1. 1 2  «История латышского села».. 2014. gada 8. augustā. Skatīts: 2016. gada 18. aprīlī.
2. ↑  «Čakalne (Sarkanā Baltija)». Skatīts: 2018. gada 18. aprīlī.
3. ↑  Jekaterina Savinova. «Село Красная Балтия, Кивать и многое другое». *mosaica.ru*, 2015. gada 19. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 20. aprīlī.
4. ↑  Константин Салмин. «В единственном в Ульяновской области латышском селе отметили праздник влюбленных «Лиго»». , 2015. gada 8. jūlijā. Skatīts: 2018. gada 18. aprīlī.
Zobu suka mūsdienās
1899. gada foto, kur parādīts kā lietot zobu suku.
**Zobu suka** ir instruments, kas sastāv no nelielas sukas ar rokturi, ko izmanto, lai tīrītu zobus. Parasti zobu tīrīšanai papildus lieto arī fluorīdu saturošu zobu pastu, ko pirms tīrīšanas uzspiež uz zobu sukas. Mūsdienās ir pieejamas dažādu izmēru un formas zobu sukas ar dažādām saru struktūrām. Lielākā daļa zobārstu iesaka izmantot zobu sukas ar norādi "mīksta", jo, kā norādījusi Amerikas Zobu asociācija, zobu sukas ar cietiem sariem var bojāt zobu emalju un kairināt smaganas. Zobu sukas bieži vien tiek izgatavotas no sintētiskajām šķiedrām, lai gan daudzviet pasaulē tiek izmantotas arī no dabiskiem materiāliem izgatavotas zobu sukas. Zobu suku iesaka mainīt reizi mēnesī.[*nepieciešama atsauce*]

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Zobu suka*** |

1. ↑  "Oral Longevity," American Dental Association brochure (PDF), page 2 Archived 2009. gada 27. martā, *Wayback Machine* vietnē. Retrieved June 12, 2008.
**Sērpenta** (franču: *Île aux Serpents* — 'Čūsku sala') ir neapdzīvota Maurīcijai piederoša vulkāniska sala Indijas okeānā. Atrodas 2,6 km uz ziemeļiem no nedaudz lielākās Raundas salas, ar kuru kopā veido dabas rezervātu. Kopš 2001. gada putniem nozīmīga vieta.

Apraksts un flora
-----------------

Salai kupolveida forma. Slīpās nogāzes klāj alas, nokares un klintsradzes. Krastu apjož zemas, samērā gludas klintis. Ļoti nabadzīgs augājs. Sastopamas trīs augu sugas, kuras salai nav endēmas. Klintis klāj plāna gvano kārta.

Fauna
-----

Salu apdzīvo divas rāpuļu sugas — salai endēma Sērpentas gekona pasuga un Bodžera scinks (iespējams, atsevišķa pasuga).

Tikai Sērpentā sastopama 1992. gadā atklātā zirnekļu suga *Mascaraneus remotus* (*Theraphosidae* dzimta), kas pārtiek no ķirzakām un putnēniem. Ļoti maz ir zināms par šī tarantula dzīvesveidu. Sērpentai un Raundai endēma ir Sērpentas salas skolopendra. Iespējams, sastopami arī citi salai endēmi bezmugurkaulnieki.

Sērpenta kalpo par ligzdošanas vietu vairākiem simtiem tūkstošu jūras putnu pāru.

Atsauces
--------

1. ↑  «Important Bird and Biodiversity Areas (IBAs). MU013 Serpent Island». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 1. janvārī.
2. ↑  The Native Plans and Animals of Mauritius. The Mauritian Wildlife Foundation. ISBN 978-999493802-5, page 17
3. ↑  Field observations on three scolopendrid centipedes from Mauritius and Rodrigues (Indian Ocean) (Chilopoda: Scolopendromorpha)[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Serpent Island[novecojusi saite] (angliski)

Literatūra
----------

* Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Rīga. Zinātne. 1981.
**Natālija Konopļova** (krievu: *Наталья Викторовна Коноплёва*; dzimusi 1944. gada 23. novembrī, mirusi 2011. gada 15. martā) bija PSRS un Krievijas starptautiskā sieviešu lielmeistare šahā (WGM, 1976) un ekonomiste.
Pirmos panākumus guvusi PSRS meiteņu čempionātos: 1959. gads — 1. vieta; 1960. gads — 2.—3. vieta; 1961. gads — 1.—2. vieta; 1962. gads — 2.—3. vieta;
Bijusi KFPSR (1964) un Maskavas (1970) čempionātu uzvarētāja. Astoņu PSRS čempionātu (1964—1972) dalībniece. Labākie rezultāti 1967. un 1972. gads — 2.—4. vieta, 1969. gads — 4. vieta, 1970. gads — 3. vieta.

Pasaules čempiones nosaukuma izcīņas ciklu dalībniece: 1971. un 1973. gadā.

Ģimenes un bērnu Konopļovai nebija, pēdējos mūža gadus dzīvojusi viena savā Maskavas dzīvoklī. Mirusi pēc spēcīgas apsaldēšanās.

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 171. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Aina Poiša** (dzimusi 1957. gada 20. maijā Liepājas rajona Rucavā) ir latviešu psiholoģe, psihoterapeite, pedagoģe, aktrise režisore un TV šovu vadītāja.

Kopš 1975. gada dzīvo Rīgā.

Biogrāfija
----------

Pusaudžu gados nodarbojās ar pašdarbību — dejoja, dziedāja, spēlēja teātri, skandēja dzejoļus, rakstīja sacerējumus, gāja uz fakultatīvajiem kursiem par mākslas un teātra vēsturi, piedalījās vokāli instrumentālajā ansamblī.

Gribēja stāties Konservatorijā uz kultūras darbiniekiem, bet tajā gadā nebija uzņemšanas un Aina Poiša iestājās Kultūras darbinieku tehnikumā. Tehnikuma orķestra vadītājs Gunārs Freidenfelds pamanīja, ka Ainai Poišai ir savdabīgs balss tembrs un pieņēma viņu darbā savā ansamblī "Ceļavējš". Ansambļa sastāvā Aina koncertēja vēl 6 gadus pēc tehnikuma pabeigšanas.

Ainas pirmais vīrs bija aktieris. Laulībā priekšlaicīgās dzemdībās dzima dvīņi — puisītis un meitenīte Annija. Puisītis dažas nedēļas pēc dzimšanas nomira. Pēc šķiršanās ar vīru palika draudzīgās attiecībās.

Ansambļa vadītājs Kukuvass nomainīja programmu, un Aina, saņēmusi atraidījumu, atrada darbu Ādažos komjaunatnē. Tur viņa satika tagadējo vīru Gati. Vīrs Lauksaimniecības akadēmijā ir beidzis vadību un ekonomiku.

Ap trīsdesmit gadiem Ainas dzīvē ienāca psihoterapija. Pirms tikšanās ar cilvēkiem, Aina daudz strādāja ar pašanalīzi.

Kā psihoterapeite ar Ģimenes centru braukāja pa Latvijas laukiem pie sievietēm.

Otrajās laulībās dzimis dēls Toms.

Studējusi Latvijas Valsts konservatorijas Režijas nodaļu. Latvijas Universitātes Pedagoģijas un psiholoģijas fakultātē apguvusi pedagoģiju maģistrantūrā.

No 2004. gada līdz 2007. gadam vadījusi TV3 sarunu šovu Aina.

Ierunājusi pasakas klausāmgrāmatu portālā pasakas.net.

Publikācijas
------------

* Arvīds Plauds / Slavenību rokraksti / Rīga, Jumava, 2006, — 95 lpp. ISBN 9984381528

Atsauces
--------

1. 1 2  «Aina Poiša:"Es neesmu paņemama!"». vipi.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2006. gada 14. decembrī. Archived 2016. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē. (latviski)
2. 1 2  «Aina Poiša: Mani pārliecināja, ka varu būt noderīga "Tautas balsij"». Līga Rušeniece, nra.lv. Skatīts: 2011. gada 27. janvārī. (latviski)
3. 1 2 3 4 5 6 7 8  «Šokējošs stāsts par Ainas Poišas bērnību, mīlu un vājībām». Kas jauns. Skatīts: 2009. gada 29. jūlijā. (latviski)
4. ↑  «Pasakas > Teicēji > Aina Poiša». pasakas.net. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 3. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Sistēmisko un ģimenes psihoterapeitu biedrība > Psihoterapeite Aina Poiša
* *Twitter* profils

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 6199150325542510090002

 |

 |
**Urzula Līberta** (vācu: *Ursula Liebert*; dzimusi kā **Hērolta** (vācu: *Höroldt*), precējusies **Altrihtere** (vācu: *Altrichter*), 1933. gada 13. jūlijs — 1998. gada 2. jūlijs) bija Vācijas šahiste.

Biogrāfija
----------

Beigusi matemātikas fakultāti Mārtiņa Lutera Halles-Vitenbergas universitātē. No 1950. gadu sākuma līdz 1960. gadu beigām bijusi viena no vadošajām Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) šahistēm. Bijusi Halles sporta kluba *USV Halle* biedre. 1953. gadā izcīnījusi 3. vietu apvienotās Vācijas šaha čempionātā sievietēm. 1954. gadā pirmo reizi uzvarējusi VDR sieviešu šaha čempionātā. Vēlākajos gados VDR sieviešu šaha čempionātos ierindojusies godalgotās vietās: 1956. gadā - 3. vieta, 1958. gadā - 2. vieta, 1961. gadā - 3. vieta. 1967. gadā VDR sieviešu šaha čempionātā dalījusi pirmo vietu ar Valtraudu Novarru. Papildu mačs starp abām šahistēm beidzies neizšķirti 2:2, un abām piešķirts čempiones nosaukums.

Pārstāvējusi Vācijas Demokrātiskās Republikas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurā piedalījusies 1957. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas medaļu.

Sekmīgi piedalījusies senioru šaha turnīros. 1991. gadā bijusi otrā Vācijas senioru sieviešu šaha čempionātā.

Personīgā dzīve
---------------

Bijusi precējusies ar starptautisko meistaru šahā Heincu Lībertu.

Atsauces
--------

1. ↑  Ursula Liebert | Person der Schachzeitgeschichte - Deutscher Schachbund
2. ↑  8. Deutsche Damenmeisterschaft 1953
3. ↑  5. Deutsche Damenmeisterschaft der DDR
4. ↑  7. Deutsche Damenmeisterschaft der DDR
5. ↑  9. Deutsche Damenmeisterschaft der DDR
6. ↑  11. Deutsche Damenmeisterschaft der DDR
7. ↑  16. Deutsche Damenmeisterschaft der DDR
8. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Ursula Altrichter

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Lietuviešu karagājiens notika uz Talsiem, kauja notika uz ceļa, kas caur Zemgali veda uz Lietuvu.
Talsu pilskalns mūsdienās
 **Mažeikas karagājiens uz Talsiem** notika pēc 1291. gada. Dižkunga Butvīda valdīšanas laikā lietuviešu kunigaitis Mažeika (hronikā *Maseke*) caur ordeņa nopostīto Zemgali iebruka Kurzemē un aplenca Talsu pilskalnu. Livonijas mestrs Baltazars Holte izlēma sūtīt ordeņa karaspēku caur Mītavu uz Zemgali, lai sagaidītu lietuviešu karaspēku atpakaļceļā un uzbruktu tiem.
Kauja notika pie pārplūdušās Skujenes upes, kur ordeņa karavīriem izdevās sakaut pretiniekus un atņemt viņiem kara laupījumu. Kaujā krita Mažeikas dēls.

Atskaņu hronikas vēstījums
--------------------------

Kādu rītu lietuviešu jātnieku karapulki uzbruka Talsu pilskalnam un pilsētai (*hachelwerc*), kuru tās aizstāvjiem izdevās nosargāt. Ar kara laupījumu piekrautiem vezumiem lietuvieši devās atpakaļceļā. Mītavas komturs uz Rīgu sūtīja vēstuli mestram, kas sasauca Livonijas ordeņa brāļus, lai izlemtu, vai "cīnīties, vai labāk atteikties". Bruņinieki nolēma neļaut ienaidniekiem atstāt zemi un sauca palīgā Siguldas pils bruņiniekus, Rīgas pilsoņus un iebraukušos krustnešus. Karaspēks devās uz Mītavas pili, "kas atdodas pirms Zemgaļu zemes" (*liget vor Semegallen lant*), kur karapulkus sakārtoja pēc karogiem un veda uz Zemgali.

Pie itin platās Skujaines (*waßßer Schenen*) upes[1] viņi izveidoja kara nometni un pa ceļu sūtīja izlūkus uz Kurzemes pusi pretī tuvojošamies pretiniekiem. Kad lietuvieši bija naktī uzbūvējuši tiltu pāri upei, ordeņa karavīri bruņinieka Merkelīna (Merkelîn) vadībā otrā rītā negaidīti uzbruka tiem lietuviešiem, kas bija jau pārgājuši tiltam. Viņi bēga atpakaļ un tilts pēkšņi sabruka. Kaujā nogalināja daudz lietuviešu un valdnieka Mažeikas dēlu un atbrīvoja Kurzemē sagūstīto Daugavgrīvas cisterciešu klostera mūku Vigboldu Dozelu (*Wîcbolt Dosel*).
Ordeņa karavīri uzcēla jaunu tiltu un ar kaujas dziesmu *hilf uns Sancta Marîâ zû vromen!* ("Palīdzi mums briesmās, Svētā Marija!") ar trīs karogiem pāri upei uzbruka lietuviešiem. Kaujā krita viens brālis un trīs vācieši un daudz vairāk lietuviešu. Viņu ķēniņš Mažeika (*kunic Maseke*) bija spiests atstāt kara laupījumu un ieročus (bruņcepures, vairogus, šķēpus, zobenus un 250 zirgu) un doties atpakaļ uz Lietuvu. Ordeņa brāļi atbrīvoja kuršu gūstekņus, brālīgi sadalīja guvumu un caur Jelgavu atgriezās Rīgā.[2]

Atsauces
--------

1. ↑  pēc F. Krūzes domām Ventas pieteka Vadakste (Kruse, 1846), pēc A. Bīlenšteina Tērvetes upes pieteka Skujaine.
2. ↑  Atskaņu hronika (11812.-12018.)[novecojusi saite]

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
**Sērpaskābe** (H2SO3) ir sēru saturoša skābe, kas tīrā veidā nepastāv (tomēr konstatētas atsevišķas tās molekulas gāzes fāzē). Ūdens šķīdumos sērpaskābe ir vidēji stipra (pirmā skābuma konstante 1,857) divvērtīga skābe, tai piemīt asa smaka neizreaģējušā SO2 dēļ. Sērpaskābes sāļus sauc par sulfītiem, bet skābos sāļus — par hidrogēnsulfītiem jeb bisulfītiem.

Atrašanās dabā
--------------

Sērpaskābe ir skābā lietus veidošanās starpprodukts no gaisā nonākušā sēra dioksīda.

Iegūšana
--------

Sērpaskābi iegūst, šķīdinot ūdenī sērpaskābes anhidrīdu jeb sēra dioksīdu SO2:

SO2 + H2O ⇄ H2SO3 ⇄ H+ + HSO3− ⇄ 2H+ + SO32−

Īpašības
--------

Ar Ramana spektroskopijas metodi konstatēts, ka sēra dioksīda ūdens šķīdumi satur tikai hidrogēnsulfītjonus HSO3− un neizreaģējušas SO2 molekulas.

Ar skābekļa-17 kodolu magnētiskās rezonanses spektrometrijas metodi atrasts, ka hidrogēnsulfītjons ir divu izomēru maisījums. Vienam izomēram protons (ūdeņradis) pievienojies pie centrālā sēra atoma, bet otram — pie skābekļa atoma:

[H−OSO2]− ⇄ [H−SO3]−
Šādu apgriezenisku izomēriju sauc par tautomēriju. Ir iegūti abu hidrogēnsulfīta tautomēro formu atvasinājumi.

Sērpaskābes molekulā sērs ir četrvērtīgs un atrodas vidējā oksidēšanas pakāpē, tādēļ sērpaskābe var būt kā oksidētājs, tā reducētājs.

Izmantošana
-----------

Sēra dioksīdu vai sulfītus saturošus šķīdumus lieto par dezinfekcijas līdzekļiem un reducējošiem reaģentiem. Šādiem šķīdumiem ir balinošas īpašības un tie iedarbojas maigāk, nekā hloru saturoši balinātāji. Sērpaskābi lieto arī augļu konservēšanai.

Atsauces
--------

1. ↑  D. Sülzle, M. Verhoeven, J. K. Terlouw, H. Schwarz (1988). "Generation and Characterization of Sulfurous Acid (H2SO3) and of Its Radical Cation as Stable Species in the Gas Phase". *Angew. Chem. Int. Ed. Engl.* 27 (11): 1533–4. doi:10.1002/anie.198815331.
2. ↑  McQuarrie and Rock (1987), *General Chemistry*, 2nd ed. W.H. Freeman and Company, N.Y. p.243, ISBN 0-7167-1806-5
3. ↑  Jolly, William L. (1991), Modern Inorganic Chemistry (2nd izd.), New York: McGraw-Hill, ISBN 0-07-032768-8
4. ↑  Catherine E. Housecroft, Alan G. Sharpe. «Chapter 16: The group 16 elements». *Inorganic Chemistry, 3rd Edition*. Pearson, 2008. 520. lpp. ISBN 978-0-13-175553-6.
5. ↑  N.Ahmetovs. Neorganiskā ķīmija, Rīga, "Zvaigzne", 1978, 335. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sērpaskābe***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85130395
* GND: 4180444-2

 |

 |
**Mašpī vampanoagu indiāņu muzejs** ir kultūras centrs, kas atrodas Mašpī pilsētā Masačūsetsas štatā, ASV. Tā apmeklētāji var iepazīt vietējo indiāņu vēsturi un kultūru. Gandrīz deviņas desmitdaļas vampanoagu dzīvo Mašpī apkārtnē, un kultūras nams šai kopienai kalpo par svarīgu pulcēšanās vietu.

Pēc epidēmijām un Metakometa sacelšanās izdzīvojušie kontinentālās daļas pokanoketi, Keipkoda nauseti, Rodailendas sakoneti un daļa nipmuku tika pārvietoti uz Bārnsteiblas apgabala rietumu daļu Mašpī apkārtnē. Vienkopus sapulcināšana, kontakti ar blakus esošās Martas Vainjardas salas vampanoagiem un rasu aizspriedumi ļāva Mašpī kopienai izdzīvot vairāku gadsimtu garumā. Mūsdienās Mašpī vampanoagu cilts ir viena no divām federāli atzītām vampanoagu ciltīm. Otra kopiena dzīvo Akuinahas apkārtnē Martas Vainjardas salā.

Muzeja ēka
----------

Muzeja vigvama iekšējais interjers.
Muzeja ēka celta 18. gadsimta beigās vai 19. gadsimta sākumā un ir viena vecākām pilsētas būvēm, kas saglabājusies līdz mūsdienām. Šajā laikā Mašpī eiropiešu izcelsmes iedzīvotāju skaits bija salīdzinoši neliels. 1863. gadā ēku ieguva vampanoags Timotijs Poknets, kurš panāca štata valdības garantētu cilts autonomiju. Pagājušā gadsimta 60. gados un 70. gadu sākumā cilts pārstāvji māju atjaunoja un 1973. gadā atklāja muzeju.

Blakus muzejam plūst nelielā Mašpī upe, uz kuras uzstādīts muzejam piederošais zivju ceļš.

Ekspozīcija
-----------

Muzejs aplūko vampanoagu vēsturi daudzu gadsimteņu garumā kopš vissenākajiem laikiem līdz mūsdienām. Ekspozīcijā redzami dažādi darbarīki, grozi, medību un zvejas piederumi, no koka grebti trauki, brīvdabas vigvams, saskaņā ar senām tradīcijām austi priekšmeti un podniecības izstrādājumi, no dzīvnieku ādām darinātas apģērba sastāvdaļas. Kultūras centru bagātīgi papildina ilustrācijas, gleznas, fotogrāfijas, kartes un citi dokumentāri materiāli.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Mashpee Wampanoag Tribe. Museum

Literatūra
----------

* Indian Tribes of the New England Frontier. Michael Johnson • Illustrated by Jonathan Smith. 2006. ISBN 9781841769370
|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Urania, Vienna*** |

**Urānija** ir valsts izglītības institūts un observatorija Austrijas galvaspilsētā Vīnē. 

Observatorijas ēka ir būvēta jūgendstilā, ar skatu uz Vīnes upi, un tās arhitekts ir Makss Fabiani (Oto Vāgnera skolnieks). Observatorija tika atvērta 1910. gadā, to atklāja Francis Jozefs I kā izglītojošo un publisko observatoriju. Observatorija nosaukta par godu astronomijas mūzai — Urānijai.

Otrā Pasaules kara laikā Urānija tika stipri bojāta, observatorija pilnīgi iznīcināta. 1957. gadā notika tās rekonstrukcija un tā tika atkal atvērta. Observatorijas novērošanas iespējas gadu gaitā ir tikušas uzlabotas, atjaunojot tehniskās ierīces. 

Šodrīb Urānijā ir arī semināru telpas, kur notiek plaša mēroga nodarbības un lekcijas, kinoteātris, kur ikgadēji norisinās Vīnes filmu un leļļu teātra festivāls, ko izveidoja aktieris Hanss Krauss. Observatorijā ir ierīkots arī restorāns.

Galerija
--------

* 
* 
* 
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Urānija***.
* Wiener Urania Archived 2003. gada 16. decembrī, at Archive.is
* Urania Observatory

Koordinātas: 48°12′42″N 16°23′01″E﻿ / ﻿48.21167°N 16.38361°E﻿ / 48.21167; 16.38361
**Žoržš Serā** (franču: *Georges Pierre Seurat*; 1859. gada 2. decembris — 1891. gada 29. marts) bija franču gleznotājs, neoimpresionisma aizsācējs un "puantilisma" virziena radītājs.

Biogrāfija
----------

Dzimis Francijas galvaspilsētā Parīzē, pārtikušā ģimenē. No 1878. līdz 1879. gadam studēja Parīzes Daiļo mākslu skolā (franču: *École des Beaux-Arts*). Pēc tam dienējis armijā. 1880. gadā atgriezies Parīzē.

Lielākoties gleznojis figurālas kompozīcijas un ainavas. Balstoties uz jaunākajiem atklājumiem krāsu teorijā un optikā, centies radīt zinātniskus pamatus glezniecības problēmu risināšanai.

Sava stila meklējumu rezultātā izgudrojas tā saucamo puantilismu - gleznošanas tehnika, kur krāsas un gaismas atveidošanai izmanto mazus otas triepienus (punktiņus). Puantilisma tehnikā gleznotajiem darbiem raksturīga racionāli risināta, telpiski precīza kompozīcija. Tāpat ir vērojama formu vienkāršošana un niansēts gaismas vides atveidojums.

Miris 1891. gadā, Parīzē.

Galerija
--------

* Strādnieki (ap 1883.g.)Strādnieki (ap 1883.g.)
* Modeles (1888.g.)Modeles (1888.g.)
* Eifeļa tornis (1889.g.)Eifeļa tornis (1889.g.)
* Svētdienas pēcpusdiena Grandžatas salā (1886.g.)Svētdienas pēcpusdiena Grandžatas salā (1886.g.)

Ārējās saites
-------------

* 106 Serā darbi (angliski)
* Biogrāfija un gleznas (krieviski)
* Biogrāfija (vāciski)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Žoržs Serā*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 24608076
* LNB: 000249814
* LCCN: n79129009
* ISNI: 0000 0001 0855 9616
* GND: 118613502
* SELIBR: 304545
* SUDOC: 02734293X
* BNF: cb119245567 (data)
* BIBSYS: 90124383
* ULAN: 500008873
* NLA: 35766760
* NDL: 00456158
* NKC: jn20000701590
* SBN identifikators BVEV008294 nav derīgs.
* BNE: XX902668
* CiNii: DA02258383
* KulturNav: id

 |

 |
**Džovanni Čenni** (itāļu: *Giovanni Cenni*; 1881. gada 29. decembris — 1957. gada 14. marts) bija Itālijas šahists.

Biogrāfija
----------

No 1910. gadu sākuma līdz 1920. gadu vidum bijis viens no vadošajiem Itālijas šahistiem. Divas reizes pēc kārtas uzvarējis Boloņas pilsētas šaha čempionātos (1911, 1912).

Regulāri piedalījies Itālijas spēcīgāko šahistu turnīros, kurus vēlāk sāka dēvēt par neoficiālajiem Itālijas šaha čempionātiem: 1911. gadā Romā ieņēmis 4. vietu, 1912. gadā Viaredžo dalījis 2.-3. vietu, 1913. gadā Boloņā bijis 3. vietā, 1916. gadā Milānā izcīnījis 2. vietu, 1922. gadā Milānā izcīnījis 2. vietu aiz Stefano Rosselli, bet 1925. gadā Boloņā dalījis 7.-8. vietu.

Pārstāvējis Itāliju 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē.

Atsauces
--------

1. ↑  La grande storia degli scacchi :: Giovanni Cenni
2. ↑  La grande storia degli scacchi :: Tornei nazionali e locali
3. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Giovanni Cenni

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)