recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Titikakas ezers** (spāņu: *Titicaca*, aimaru un kečvu: *Titiqaqa*) ir pasaulē augstākais komerciāli kuģojamais ezers — tā vidējais ūdens līmenis ir 3812 metrus virs jūras līmeņa. Tas ir arī Dienvidamerikas lielākais saldūdens ezers — tā virsmas platība ir ap 8372 km2. Iesāļais Marakaibo ezers Venecuēlā ir lielāks (ap 13 000 km²), taču daļa ģeogrāfu uzskata, ka Marakaibo ezers drīzāk ir jūras līcis.

Titikakas ezers atrodas Altiplano augstienē Andos. Ezerā ieplūst vairāk nekā 25 upes. Ezeru baro arī nokrišņi un ledāji. No ezera izplūst Desagvadero upe, kas cauri Bolīvijai plūst uz Poopo ezeru. Noteces veidā no ezera izkļūst mazāk nekā 5% ūdens, pārējais iztvaiko pateicoties augstajai temperatūrai un spēcīgajiem vējiem.

Ezera dienvidaustrumu daļu no galvenās ezera daļas nodala Tikvinas šaurums. Bolīvieši mazāko daļu sauc Viņaimarkas ezeru (*Lago Huiñaymarca*) un lielāko daļu — par Čukito ezeru (*Lago Chucuito*). Peruāņi tās attiecīgi sauc Mazo ezeru (*Lago Pequeño*) un Lielo Ezeru (*Lago Grande*).

Tā kā Bolīvijai nav tiešas pieejas jūrai, tā ir izveidojusi savu floti Titikakas ezerā.

Titikakas ezera salas
---------------------

Titikakas ezera karte
Ezerā ir vairāk kā 41 salas, no kurām dažas ir blīvi apdzīvotas. Pirmiedzīvotāji Titikakas ezerā no niedrēm izveidojuši ap 43 mākslīgu, peldošu salu grupu - vienu no interesantākajām reģiona tūrisma atrakcijām.

Takiles salas iedzīvotāji izgatavo izcilas kvalitātes ar rokām austus izstrādājumus.

Amantani salā dzīvo vairāki tūkstoši cilvēku, kas runā kečvu valodā. Šai salai raksturīgs unikāls kultūras mantojums un raksturīga, lieliski saglabājusies lauksaimnieciskā kultūrainava.

Skatīt arī
----------

* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma

Atsauces
--------

1. ↑  «The Highest Lake in the World». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 24. augustā. Skatīts: 2006. gada 21. oktobrī.
2. ↑  «International Lake Environment Committee». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 23. jūlijā. Skatīts: 2009. gada 3. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Titikakas ezers***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Pasaules vēstures enciklopēdijas raksts (angliski)
* Pasaules ezeru datubāze - Titikakas ezers (angliski)
* Daudz interesantu faktu, vēsture (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 316430432
* LCCN: sh85135652
* GND: 4060250-3
* NDL: 00628770
* NKC: ge593462

 |

 |
**Johans V fon Vallenrods** vai **Jānis Valenrods** (vācu: *Johannes von Wallenrodt*, latīņu: *Iohannes à Vualroden*; ap 1370. — 28.05.1419.) bija Rīgas virsbīskaps (27.08.1393.—30.05.1418). Viņu kā Vācijas impērijas firstu uzaicināja uz Konstances koncīlu, pēc kura lēmuma sadedzināja uz sārta čehu brīvdomātāju un baznīcas reformatoru Janu Husu.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis ap 1370. gadu Frankenlandes bruņnieku dzimtā tagadējā Bavārijā. Iestājies Vācu ordenī. 1393. gadā tika iecelts par Rīgas virsbīskapu laikā, kad saglabājas spriegums starp Rīgas arhibīskapiju un Livonijas ordeni. Viņa valdīšanas laikā nomainījās trīs Livonijas ordeņa mestri — Vennemars fon Brigenejs, Konrāds fon Fītinghofs un Dītrihs Torks. Lielu daļu no sava valdīšanas laika viņš pavadīja diplomātiskos ceļojumos uz Itāliju. 1418. gadā viņš kļuva par Ljēžas bīskapu tagadējā Beļģijā, bet jau pēc gada mira.

Dokumenti
---------

>  Rusova hronika:  
> 
> 
> 
> 
> 
> > 
> > "Pēc Konrāda Fitinghofa par mestri iecēla Ditriķi Tirku, kuŗš nevaldīja ilgi, bet viņa laikā bija pilnīgs miers. Par virsbiskapu Rīgā bija **Jānis Valenrods**, Frankonijas muižnieks, kuŗu Livonijas kārtas ar lielu godu sūtīja pie ķeizara Sigismunda uz Konstances koncīlu, kur viņš palīdzēja nosodīt Jāni Husu. Pēc atgriešanās Rīgā, viņš drīzi nomira. Šī mestŗa laikā Lietavas lielfirsts Vitolds 1413. gadā atņēma krieviem Smoļensku".
> > 
> > 
> > 
> 
> 
>

Skatīt arī
----------

* Rīgas arhibīskapi

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Reliģiskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: **Johans IV fon Zintens**  |  **Rīgas arhibīskaps** 1393—1418 | Pēctecis: **Johans VI Ambundi**  |
| Priekštecis: **Johans VI no Bavārijas**  |  **Ljēžas arhibīskaps** 1418—1419† | Pēctecis: **Johans VIII no Heinsbergas**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 261088020
* ISNI: 0000 0000 6689 794X
* GND: 137413076
* BIBSYS: 4110131

 |

 |
**Rāmkalni** ir atpūtas parks un pārtikas ražotājs, kas atrodas Siguldas novada Inčukalna pagastā, 40 km attālumā no Rīgas. Izvietojies pie Gaujas kreisajā krastā pie autoceļa A3 tilta, Gaujas nacionālā parka teritorijā. 

Rāmkalnu atpūtas parkā ir kanoe laivu un velo noma, dažādas atrakcijas, veikals, bistro un restorāns. Rāmkalnos ražo sukādes, pastilas, sīrupus un sulas, konditorejas izstrādājumus, mājas saldējumu, desas un kūpinājumus. Ziemā slēpošanas trasē «Rāmkalni» ir divi 200 metru gari nobraucieni, abas trases ir aprīkotas ar «enkuru» pacēlājiem. Ir inventāra noma un instruktori.

Vēsture
-------

Pirmssākums saimnieciskai darbībai bija 2000. gadā ar laivu nomu Rāmkalnos. Pats uzņēmums dibināts 2003. gadā. Pirmā atrakcija — rodeļu trase. 2006. gada 2. maijā nodega veikals un kafejnīca. 2008. gadā sākta sukāžu, pastilu un sīrupu ražošana.

2010. gada 12. jūnijā Rāmkalnos notika "Trešais Vislatvijas Cēsu alus sievu nešanas čempionāts", kuru pārraidīja LNT kanālā. 2010. gada novembrī Rāmkalni paplašināja biznesu, atverot kafejnīcu Berģos. 2011. gada 18. jūnijā notika ceturtais "Cēsu alus sievu nešanas čempionāts".

2011. gada 29. septembrī Rimi Latvia sadarbībā ar Rāmkalniem ieviesa jaunu konceptu veikalu veikalā un Rimi hipermārketā t/c Spice atvēra zemnieku veikaliņu "Klēts". 2011. gadā norisinājās konkurss "Latvijas lauku torte 2011". 2011. gada 1. maijā notika pirmais aktīvās atpūtas pasākums uz ūdens "Laivu karnevāls", kurā var piedalīties jebkurš interesents. Pasākums norisinās katru gadu sadarbībā ar SEB banku. 2012. gada 10. jūnijā atkal norisinājās gardo kūku konkurss "Latvijas lauku torte 2012".

Atrakciju parks
---------------

Atrakcijas: Rodeļi, Kameršļūkšana, Jautrās gumijas, Trakais rotors, Lidojošais krēsls, Bērnu autoskola. Velosipēdu noma un kanoe laivu noma.

Rāmkalnos ir garākā rodeļu trase Baltijā — 400 m gara, tai ir septiņas virāžas.

Ēdināšana
---------

Atpūtas parkā "Rāmkalni" atrodas bistro un restorāns.

Veikals
-------

Atpūtas parkā "Rāmkalni" atrodas veikals, kurā var nopirkt visus Rāmkalnu ražojumus, kā arī citas pārtikas preces.

Ražošana
--------

Rāmkalnos tiek ražotas sukādes, pastilas, sulas, sīrupi, pelmeņi, saldējums, medus, cepumi un kūkas. 2014. gada rudenī uzsākta jauna ražošanas ceha būvniecība.

Lauksaimniecība
---------------

Rāmkalnu lauku saimniecībā "Kurzemnieki" tiek audzētas cidonijas, ķirbji, aronijas un rabarberi. Tiek ievākts medus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Rāmkalni, atpūtas komplekss». *viesunamiem.lv*. Skatīts: 2023-07-02.
2. ↑  Atpūtas kompleksā "Rāmkalni" nodeg veikals un kafejnīca[novecojusi saite]
3. ↑  Notiks trešais Vislatvijas sievu nešanas čempionāts[novecojusi saite]
4. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 3. oktobrī.
5. ↑  Rimi t/c Spice atvērts zemnieku produkcijas veikaliņš Klēts[novecojusi saite]
6. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 14. augustā. Skatīts: 2014. gada 3. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa
Johans Martins fon Elmpts
**Johans Martins fon Elmpts** (vācu: *Graf Johann Martin von Elmpt*, krievu: *Иван Карпович Эльмпт*, 1726−1802) bija Krievijas Impērijas armijas ģenerālfeldmaršals, Svitenes muižas īpašnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1726. gada 13. septembrī Klevē Prūsijas karalistes armijas virsnieka Kaspara fon Elmpta (1679—1730) un viņa sievas Agneses Sibillas, dzimušas fon Zīskernas (1685—1737), ģimenē.
Agri palicis bez vecākiem, dienēja Francijas karalistes armijā, tad 1749. gadā kapteiņa pakāpē pārgāja Krievijas Impērijas armijas dienestā, 1755. gadā paaugstināts par pulkvedi.
Piedalījās Septiņgadu karā, 1758. gada martā salaulājās ar Doroteju Katrīnu Gottlību fon Korfu (1735—1810).
Pēc kaujām Austrumprūsijā viņu 1759. gadā paaugstināja par brigadieri, tad par ģenerālmajoru (1762) un Krievijas armijas ģenerālkvartīrmeistaru Vidzemē un Kurzemē (1762—1769), kur viņš bija atbildīgs par Vidzemes ģeogrāfisko karšu izveidi.
Krievu—turku kara laikā viņš 1768. gadā piedalījās kaujās Moldovas teritorijā un tika paaugstināts par ģenerālleitnantu (*генерал-поручик*).

Pirmās Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā Elmpts piedalījās Baltkrievijas un Latgales ieņemšanā, pēc tam bija Rīgas un Sanktpēterburgas guberņās dislocēto armijas daļu komandieris. 1780. gadā viņu paaugstināja par vadošo ģenerāli (*general-en-chef*). 1784. gadā Elmptu dzimtu ierakstāja Piltenes un Kurzemes bruņniecības matrikulās.

Pēc Krievu—austriešu—turku kara sākuma 1787. gadā ģenerālis Elmpts komandēja 3. divīziju, bet pēc konflikta ar citu armijas daļu komandieriem Grigorijs Potjomkins viņu 1788. gadā atvaļināja un viņš pārvācās uz dzīvi Rīgā. Viņš nopirka netālu no Rundāles pils esošo Svitenes muižu, vasarās dzīvoja Grāves muižā pie Ķīšezera, iestājās Rīgas ložā "Mazā pasaule". 1790. gadā Bavārijas kūrfirsts Kārlis Teodors viņam un viņa pēcnācējiem piešķīra mantojamu grāfa titulu.

Pēc ķeizarienes Katrīnas II nāves Pāvils I ģenerāli Elmptu 1797. gadā paaugstināja par ģenerālfeldmaršalu, Rīgas garnizona un Vidzemes divīzijas (*Лифляндская дивизия*) komandieri, tad par Pēterburgas grenadieru pulka komandieri. 1798. gadā viņu vecuma dēļ atbrīvoja no militārā dienesta un viņš apmetās Svitenes muižā, kuras pārbūvi sāka 1800. gadā.

Miris 1802. gada 10. februārī Svitenes muižā, apglabāts dzimtas kapenēs Svitenē.

Atsauces
--------

1. ↑  geni.com
2. ↑  timenote.info/lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 59955689
* GND: 122032845

 |

 |
**Johans Olins** (somu: *Johan Olin*; dzimis 1883. gada 30. jūnijā, miris 1928. gada 3. decembrī) bija somu grieķu-romiešu stila cīkstonis, 1912. gada vasaras olimpisko spēļu medaļnieks.

Biogrāfija
----------

Johans Olins dzimis 1883. gadā Vihti (Somijas lielhercogiste). Viņa pirmais starptautiskais turnīrs cīņā bija 1911. gada pasaules čempionāts, kur smagā svara klasē viņš finišēja pēdējā piektajā vietā. Olins piedalījās arī 1912. gada olimpiādē, sasniedzot finālu, kur cieta plecu zaudējumu pret somu cīkstoni Irje Sārelu un ieguva sudraba medaļu.

Pirmā pasaules kara laikā Johans Olins emigrēja uz Amerikas Savienotajām Valstīm, kur kļuva par profesionālu cīkstoni ar vārdu Džons Olins (*John Olin*). Pēc vairākām cīņām pret vājākiem pretiniekiem, viņš ieguva iespēju 1916. gada 11. decembrī Springfīldā (Masačūsetsa), cīnīties par esošo brīvā stila pasaules čempionu Džo Stešeru par titulu. Abi cīkstoņi izkrita no apļa pēc 2 stundu un 20 minūšu cīņas. Džons Olins atgriezās ringā, bet Džo Stečers nespēja turpināt cīņu pleca savainojuma dēļ, kuru viņš bija guvis rudenī. Džons Olins kļuva par jauno pasaules čempionu. Tomēr šo Olina uzvaru neatzina visas tā laika profesionālās cīkstoņu asociācijas. Daudzi turpināja uzskatīt Džo Stečeru par pasaules čempionu, jo cīņas laikā Olins nebija viņu pārspējis. 1917. gada 2. maijā Džons Olins zaudēja pasaules titulu Čikāgā Edam Lūisam, kurš viņu pieveica pēc 2 stundu un 37 minūšu ilgas cīņas. Notikumu divkosība: Džonam Olinam bija jāatsakās no šīs cīņas pleca savainojuma dēļ. Savādi, bet šoreiz visas asociācijas atzina jauno pasaules čempionu, kaut arī viņš cīņā nebija pieveicis Olinu. Turpmākajos gados Džons Olins vairākkārt mēģināja kļūt par pasaules čempionu, bet viņam tas neizdevās.

1922. gadā Johans Olins atgriezās Somijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Johan Olin» (angļu). sports-reference.com/. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013-09-23. Skatīts: 2020-01-03. Archived 2013-09-23 *Wayback Machine* vietnē.
2. ↑  «Painija Johan Olin Amerikassa» (somu). 2008. gada 18. marts. Skatīts: 2020-01-03.

Ārējās saites
-------------

* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
Sibīrijas haskijs
Sibīrijas haskijs.
**Sibīrijas haskijs** ir suņu šķirne, kuras dzimtene ir Sibīrijas ziemeļaustrumi, bet tālāk attīstijusies tā ir Aļaskā. Skausta augstums šim sunim var sasniegt 53—60 cm, kucei 51—56 cm. Sibīrijas haskijam ir vidēji garš apmatojums ar pavilnu, šīs šķirnes standarts pieļauj visas krāsas un jebkuru krāsu kombināciju, izņemot marmora un tīģerkrāsu. Tiem var būt arī daļēji zilas acis.

Sibīrijas haskija raksturs un apmācīšana
----------------------------------------

Sibīrijas haskijs ir patstāvīgs, neatkarīgs, gudrs, enerģisks un ļoti dzīvespriecīgs suns. Tam patīk klejot, šis mājdzīvnieks ļoti mīl savu saimnieku un viņa ģimeni. Tā kā Sibīrijas haskijs pret visiem ir draudzīgs, viņš nav pārāk labs sargsuns. Suņa saimniekiem ir nepieciešama liela pacietība un spēja izprast šī ziemeļu suņa dabu. Sibīrijas haskijs pakļaujas vienīgi tādai pavēlei, kurā saskata jēgu.

Suņa īpašības
-------------

Sibīrijas haskijs jūtas ļoti labi, ja var dzīvot ārā kopā ar vienu vai vairākiem citiem suņiem, un labi saprotas arī ar citiem mājdzīvniekiem. No lietus un aukstuma tos aizsargā biezais kažoks. Visvairāk šīs šķirnes sunim kaitē karstums, tādēļ vasarā viņu nedrīkst fiziski nodarbināt.

Suns ir ļoti piemērots ziemai un sniegotiem laikapstākļiem, jo Sibīrijas haskija acis ietver tumša āda. Tā iemesla dēļ acīs nokļūst mazāk sniega atstarotās gaismas. Tumšais acu ieēnojums ir tas, kas padara izteiksmīgāku šī suņa skatienu.

Fiziskā slodze
--------------

Sibīrijas haskijam ir vajadzīga ievērojama fiziskā slodze. Šajā sakarā saimniekiem ir jābūt neatlaidīgiem.

Iedzimtais bara instinkts spilgti izpaužas suņu kolektīva darbā. Bara dominējošais suns kļūst par barvedi, un pārējie suņi paklausīgi izpilda viņu pavēles. Nedrīkst aizmirst, ka šim pajūgam ir divi barveži — suns un cilvēks. Bara instinktus vērot var tieši grupās, kurās šie suņi ir dzīvojuši kopā ilgstošu laiku.

Sava ātruma dēļ šie suņi ir slaveni visā pasaulē.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  Suņi: enciklopēdija, Verholfa-Verhallena, E. 134.lpp. ISBN 978-9984-04-420-0
2. ↑  «Table 1: Number of samples of 43 dog breeds classified by Federation Cynologique Internationale (FCI) breeds nomenclature.». *dx.doi.org*. Skatīts: 2022-06-09.
3. ↑  Suņi: enciklopēdija, Verholfa-Verhallena, E. 134.-135.lpp. ISBN 978-9984-04-420-0
4. 1 2  Tavs suns. Suņa saimnieka rokasgrāmata, Fogls, B. 42.lpp. ISBN 984044203 Nepareizs ISBN

Ārējās saites
-------------

* "Aculiecinieks" - Haskiji. Sniega suņi.
Fanjāno ezers
**Fanjāno ezers** (spāņu: *Lago Fagnano*) vai **Kami** (selknamu: *Kami* — ‘iegarenais’) ir liels ezers Ugunszemes arhipelāgā. Izvietojies Ugunszemes Lielās salas dienvidos Darvina Kordiljeras priekškalnēs. Ezera lielākā austrumu daļa ietilpst Argentīnas Tjerras del Fuego provincē, bet mazākā rietumu daļa — Čīles Magaljanesas reģionā.

Fjordveidīgs glaciālas izcelsmes ezers, izstiepts austrumu—rietumu virzienā un aizņem daļu no Magelāna—Fanjāno lūzuma zonas. Ezeram pārsvarā ledāju barošanas režīms. Ietek vairākas nelielas upītes, iztek 11 km garā Asopardo upe uz Magelāna šauruma Admiralitātes līci. Daļa ezera ietilpst Ugunszemes nacionālā parka teritorijā.

Ezera krastus kopš 14. gadsimta apdzīvojuši selknami un tas ieņēmis nozīmīgu vietu viņu mitoloģijā. Tagadējais nosaukums dots par godu salesiešu priesterim Hosē Fanjāno, kurš bija pirmais apustuliskais administrators Patagonijā un Ugunszemē. Vienīgā apdzīvotā vieta krastā ir Tolvinas pilsēta ezera austrumu galā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 205. lpp.
2. ↑  Catálogo de Lagos y Embalses de la República Argentina

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fanjāno ezers***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2009008513

 |

 |
Šis raksts ir par radiouztvērēju. Par citām jēdziena **Spīdola** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
Pirmā modeļa uztvērējs "Spīdola" (pārnēsāšanas rokturis no vēlāka modeļa "VEF-Spīdola 10")
"Spīdola-10"
**Spīdola** ir VEF ražoto pārnēsājamo tranzistoru radiouztvērēju marka. Nosaukumu "Spīdola" ieteicis VEF inženieris Jānis Cērps par godu Raiņa lugas "Uguns un nakts" varonei Spīdolai. *Spīdola* bija Padomju Savienībā pirmais masveidā ražotais pārnēsājamais radiouztvērējs ar īsviļņu diapazonu.

Vēsture
-------

"Spīdolas" tipa uztvērēji tika ražoti, sākot no 1960. gada. Pirmais modelis saucās vienkārši *Spīdola* (tehniskais nosaukums ПМП-60), bet 1962. gadā sāka ražot modeli *VEF-Spīdola* ar nedaudz atšķirīgu izskatu, savukārt 1965. gadā — *VEF-Spīdola 10* "stūrainākā" korpusā. Visu šo uztvērēju shēmas bija samērā līdzīgas. Radiouztvērēju eksporta varianti, kas saucās *VEF-Transistor* un *VEF-Transistor 10*, atšķīrās ar papildus īsviļņu diapazoniem 13, 16 un 19 m viļņu uztveršanai. Radiouztvērējs ātri ieguva lielu popularitāti visā PSRS, neskatoties uz tam laikam samērā augsto cenu.

20. gadsimta 70. gados izstrādāti daudzi modernizēti populārā radiouztvērēja modeļi — *Spīdola 207*, *Spīdola 230*, *Spīdola 232*, *Spīdola 250* un citi.

Tehniskie parametri (pirmajam modelim)
--------------------------------------

*Spīdola* ir 2. klases pārnēsājams superheterodīns ar 10 tranzistoriem shēmā. Garo un vidējo viļņu uztveršanai paredzēta magnētiskā antena, īsviļņiem — teleskopiskā antena ar iespēju pieslēgt atsevišķu ārējo antenu.

* Uztveršanas diapazoni:
	+ garie viļņi 150—410 kHz (2000—732 m);
	+ vidējie viļņi 520—1600 kHz (579—197 m)
	+ īsviļņi 11,6—12,0 MHz (25 m)
	+ īsviļņi 9,4—9,9 MHz (31 m)
	+ īsviļņi 7,0—7,4 MHz (41 m)
	+ īsviļņi 5,85—6,3 MHz (49 m)
	+ īsviļņi 4,0—5,8 MHz (52—75 m)

Eksporta variantam bija īsviļņu diapazoni 16, 19, 25, 31 un 41 m.

* Starpfrekvence — 465 kHz.
* Jutība ar magnētisko antenu — garajos viļņos vismaz 2 mV/m, vidējos viļņos — 1,5 mV/m. Īsviļņos 50 μV/m (ar ārējo antenu) vai 100 μV/m (ar teleskopisko antenu).
* Selektivitāte — 40 dB 1 MHz frekvencē.
* Barošanas spriegums — 9 V.
* Izmēri — 275x197x90 mm.
* Masa — 2,2 kg.

Interesanti fakti
-----------------

Čukču valodā vārds *spidola* ir sugasvārds, kas apzīmē jebkuru portatīvo tranzistoru radio.

Ir bijuši gadījumi, kad krimināllietu ietvaros pret padomju disidentiem "Spīdolas" tikušas konfiscētas kā nozieguma izdarīšanas rīki, jo ar tām varēja klausīties "Amerikas Balss" pārraides (labās selektivitātes dēļ traucējumstaciju ietekme bija mazāka).

Ārējās saites
-------------

* Spīdola (krieviski)
* Отечественная радиотехника XX века. Радиоприёмник «Спидола» (krieviski)
* Uztvērēja "Spīdola" kvalitatīva fotogrāfija

Atsauces
--------

1. ↑  Transistor radios of the Soviet Union 1961-1996[novecojusi saite] (angliski)
2. ↑   Archived 2009. gada 26. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
3. ↑  Чукотский язык. - Чукотские форумы (krieviski)
4. ↑  ПРОЦЕССЫ ПРОШЛЫХ ЛЕТ Archived 2009. gada 29. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
Vācijas uzbrukuma plāna izstrādes attīstība
***Fall Gelb*** ("Dzeltenais gadījums") bija Vācijas plāns karam Beļģijā un Nīderlandē. Pirmā projekta izstrāde tika radīta 1937. gada beigās. Sākotnējais vācu uzbrukuma plāns paredzēja limitētu iebrukumu Beļģijā un Nīderlandē, lai nodrošinātu Rūras industriālā apgabala drošību, un dotu vācu aviācijai piekrastes bāzes uzlidojumiem Lielbritānijai. Militārajai situācijai mainoties, plāns tika pārveidots par uzbrukuma plānu.

Pēc Polijas kampaņas vācu armijas vadība sākotnēji bija skeptiska par drīzu uzbrukumu. 1939. gada 10. oktobrī Hitlers informēja armijas vadību par savu viedokli, ka Vācija spēs sakaut Franciju un ieņemt Beļģiju par spīti trūkumiem armijas nodrošinājumā ar ieročiem un munīciju.[1]
Dīvainā kara mēnešos to pārstrādāja par iebrukumu Francijā cauri Ardēniem Sedānas virzienā. Viens no iemesliem plāna izmaiņai bija arī tas, ka 1940. gada 10. janvārī vācu lidmašīna ar kara plāniem cieta avārijas nosēšanos Beļģijā. 

Vācu uzbrukums sastāvēja no divām galvenajām operācijām. Galvenajiem vācu spēkiem, ko veidoja tanku divīzijas, vajadzēja pārsteidzoši izlauzties cauri vāji aizsargātajiem Ardēniem un sasniegt Lamanša šaurumu, lai nogrieztu un aplenktu sabiedroto armiju galvenās vienības, kas steidzās palīgā neitrālajām Nīderlandei un Beļģijai, kurās iebruka vācu mazākie spēki.

Atsauces
--------

1. ↑  Strange Victory: Hitler's Conquest of France

Skatīt arī
----------

* Fall Rot
* Fall Weiss
* Fall Grün
* Fall Grün 2
* Fall Blau
**Falko Bindrihs** (vācu: *Falko Bindrich*; dzimis 1990. gada 17. oktobrī Citava) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2007).

Biogrāfija
----------

Daudzkārtējais Vācijas junioru čempionāta uzvarētājs dažādās vecuma kategorijās (U10, U12, U14, U16). 1999. gadā kā viens no daudzsološākajiem Vācijas jaunajiem šahistiem trenējies pie Latvijas lielmeistara Zigurda Lankas. Par FIDE meistaru (FM) kļuvis 2003. gadā, par starptautisko meistaru (IM) - 2006. gadā, bet gadu vēlāk arī par lielmeistaru (GM). Piedalījies starptautiskajā turnīrā "Rīga—2004", kas vienlaicīgi bija 2004. gada Latvijas atklātais šaha čempionāts, kur ieņēmis 23. vietu. Interesanti, ka turnīrā spēlēja arī viņa tēvs Osvalds Bindrihs (dzimis 1951. gadā), kas ieņēma 69. vietu.
Vācijas izlases sastāvā 2 reizes piedalījies Pasaules šaha olimpiādēs (2008—2010).
2012. gadā Vācijas šaha Bundeslīgas gaitā ticis apvainots krāpnieciskā mobilā telefona izmantošanā šaha spēles laikā un diskvalificēts. 2013. gada maijā Bindriha lieta tika pārskatīta un Vācijas šaha federācijas arbitrāžas tiesa atcēla diskvalifikāciju.

Atsauces
--------

1. ↑  FIDE Chess Profile: http://ratings.fide.com/card.phtml?event=4633024
2. ↑  Search for Sponsors Threatened by Cheating
3. ↑  Cheating scandal: player disqualified for cell phone use

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)
**Kāpo Kako** (somu: *Kaapo Kakko*, dzimis 2001. gada 13. februārī) ir somu hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2023) Kako pārstāv Nacionālās hokeja līgas klubu Ņujorkas "Rangers".

Karjera
-------

Savu karjeru Kako sāka savā dzimtās pilsētas kluba Turku TPS sistēmā. Debijas spēli pieaugušo komandā Kako aizvadīja 2017.—18. savukārt 2018.—19. gada sezonā uzbrucējs ar 38 rezultativitātes punktiem bija jau viens no rezultatīvākajiem TPS spēlētājiem.

2019. gada jūlijā Kako noslēdza trīs gadu līgumu ar NHL klubu Ņujorkas "Rangers".Pēc sākuma līmeņa līguma noslēgšanas ar "Rangers" Kakko kā ierobežoti brīvais aģents 2022. gada 28. jūlijā atkārtoti parakstīja līgumu uz diviem gadiem par 4,2 miljoniem dolāru ar Ņujorku.

Somijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2019. gada Pasaules čempionātā, tajā kopā ar izlasi izcīnot zelta medaļas. Somijas junioru hokeja izlases sastāvā Kako ir ieguvis zelta medaļas gan 2018. gada Pasaules čempionātā U-18 vecumā, gan 2019. gada Pasaules čempionātā junioriem.

Ārējās saites
-------------

* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

Atsauces
--------



1. ↑
**Likums par pieminekļu aizsardzību** bija 1923. gadā Latvijā pieņemts likums par kultūras pieminekļu aizsardzību.

Priekšvēsture un likuma pieņemšana
----------------------------------

Likumprojektu sāka izstrādāt 1920. gada jūnijā. Tas tika apspriests vairākās Latvijas Satversmes sapulces sēdēs. 1922. gada martā to iesniedza Satversmes sapulces prezidijam, maijā Satversmes sapulce to atdeva atpakaļ pārstrādāšanai. Projekts bija radikāls, jo vērsās pret privātīpašnieku tiesībām uz viņu īpašumā esošajiem kultūras pieminekļiem. Projekta noraidījumam sekoja asas kultūras darbinieku pretenzijas. Pārstrādāto likumu par pieminekļu aizsardzību Saeima pieņēma 1923. gada 15. jūnijā. Šo likumu 1932. gada 29. oktobrī papildināja.

Likuma saturs
-------------

Likums sastāvēja no četrām nodaļām:

* aizsargājamie pieminekļi;
* pieminekļu pārvalde;
* pieminekļu aizsardzība;
* arheoloģiskie izrakumi un atradumi.

Salīdzinot ar 1922. gada likumprojektu, bija pazudusi nodaļa par privātpersonām piederošajiem pieminekļiem. 

Likumā tika noteikta aizsargājamo objektu definīcija: "Visi nekustamie un kustamie objekti, kam ir arhitektoniska, etnogrāfiska, mākslinieciska, vēsturiska vērtība", taču netika minēta zinātniskā vērtība. Aizsardzībai tika pakļauti tēlniecības, tēlotājmākslas pieminekļi (darbi), bet ne jaunāki par 50 gadiem. Pēc likuma par pieminekļiem varēja atzīt arī kauju un kapu vietas, kā arī citas vietas, ar kurām saistās vēsturiski notikumi, teikas, kulti, arī atsevišķi vēsturiski objekti, juridiskām personām piederošas kolekcijas — numismātiskās, heraldiskās utt. Pēc likuma pieminekļus bija paredzēts aizsargāt kopā ar apkārtni. Likuma 2. nodaļa noteica pieminekļu pārvaldi — darbības, kas veicamas pieminekļu aizsardzības institūcijai — Pieminekļu valdei.

Literatūra
----------

* Valdības vēstnesis Nr. 133 (1923. g. 26. jūnijā; pieejams www.periodika.lv)
**Burzum** ir 1991. gadā Varga (Kristiana) Vikernesa izveidota Norvēģijas melnā metāla mūzikas grupa.

Vēsture
-------

1987. gadā Kristiāns Vikerness izveido grupu *Kalashnikov* (nosaukums aizgūts no tāda paša nosaukuma automāta modeļa), kas vēlāk maina nosaukumu uz *Uruk-Hai* (urukhaji ir Sarumanam pakļāvīgu orku paveids Dž.R.R.Tolkīna *Gredzenu pavēlniekā*), bet pēc kāda laika beidz pastāvēt. No 1988. līdz 1991. gadam viņš spēlē ģitāru grupā Old Funeral (kuras dalībnieki bija arī vēlākie Immortal izveidotāji), bet pēc aiziešanas no tās nolemj atjaunot iepriekšējo projektu, šoreiz gan viena cilvēka sastāvā un ar jaunu nosaukumu *Burzum*, kas tulkojumā no Tolkīna Viduszemes Mordoras valodas nozīmē "tumsa". Vikerness arī pieņem sev no *Gredzenu pavēlnieka* aizgūtu pseidonīmu "grāfs Grišnaks" (*Count Grishnack*).

Drīz vien tiek ierakstītas divas demo kasetes, kas piesaista Mayhem ģitārista Eironimusa, kurš izveidojis pagrīdes mūzikas izdevniecību Deathlike Silence Productions, uzmanību un piekrīt izdot Burzum debijas albumu. Tas tiek izdots 1992. gadā un kļūst arī par vienu no pirmajiem izdevniecības izdotajiem albumiem. Eironimuss albuma ierakstā piedalās kā viesmākslinieks, ierakstot ģitāras solo dziesmai "War".

Lai gan Burzum nekad nav uzstājies koncertos, uz īsu brīdi tiek apsvērta iespēja padarīt Burzum par "dzīvo grupu" un tajā iesaistās basģitārists Samoth no Emperor, kurš piedalās minialbuma *Aske* ierakstā. Pēc tā gan viņš grupu atstāj un tā atkal pārtop par viena cilvēka projektu. 1993. gadā Vikerness tiek notiesāts par Eironimusa slepkavību, līdz tam paspējot ierakstīt materiālu vēl trijiem pilna garuma albumiem, kas tiek izdoti laika posmā no 1993. līdz 1996. gadam.

Jau cietumā esot Vikerness ieraksta vēl divus albumus, šoreiz gan dark ambient stilā, jo viņam nav atļauts spēlēt cietus instrumentus izņemot sintezatoru. 2000. gadā viņš paziņo par projekta izbeigšanu.

2009. gadā tika paziņots, ka Vikerness, pēc 16 gadu soda izciešanas, tiks priekšlaicīgi atbrīvots. Jau iepriekš intervijās viņš bija paziņojis, ka pēc iznākšanas brīvībā plāno izdot vēl mūziku black metal stilā.

Diskogrāfija
------------

### Pilna garuma studijas albumi

* Burzum (1992)
* Det som engang var (1993)
* Hvis lyset tar oss (1994)
* Filosofem (1996)
* Dauði Baldrs (1997)
* Hliðskjálf (1999)
* Belus (2010)
* Fallen (2011)

### Minialbumi

* Aske (1993)

### Demo

* Demo I (1991)
* Demo II (1991)
* Burzum (1992)

### Izlases

* Burzum / Aske (1995)
* Anthology (2002)

Atsauces
--------

1. ↑  «Intervija ar Vargu Vikernesu 10.05.2005.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 06.06.2009. Skatīts: 22.05.2009.

Ārējās saites
-------------

* Varga Vikernesa un Burzum oficiālā mājaslapa
* Encyclopaedia Metallum ieraksts
* Last.fm profils

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 345149106268368492262
* ISNI: 0000 0004 7095 482X
* GND: 16172468-1
* BIBSYS: 9048079

 |

 |
**Bredlijs Kents Stīvenss** (dzimis 1976. gada 22. oktobrī)  ir amerikāņu basketbola treneris. Breds Stīvenss līdz 2021. gadam bija Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) komandas Bostonas "Celtics" galvenais treneris. 

Stīvenss ir dzimis un audzis Zionsvilā, Indiānā, kur spēlēja vietējās vidusskolas basketbola komandā. Viņš ir uzstādījis četrus skolas rekordus. Pēc vidusskolas viņš apmeklēja *DePauw* universitāti, kur spēlēja basketbolu un ieguva grādu ekonomikā. 

2013. gadā viņš parakstīja sešu gadu 22 miljonu dolāru vērtu līgumu, lai kļūtu par Bostonas "Celtics" galveno treneri.  Stīvens kopš 2015. gada katru gadu ir aizvedis ''Celtics'' līdz NBA *play-off* spēlēm. Uzvarējis divīzijas čempionātā un parādījies Austrumu konferences finālā 2017. un 2018. gadā. Viņš ir ieguvis reputāciju kā viens no NBA labākajiem treneriem, pateicoties savam kustības uzbrukumam un skarbajai aizsardzībai.

Atsauces
--------

1. ↑  Jeff Rabjohns. «Butler's Stevens shows signs of Syracuse coach's greatness». *Indianapolis Star*, 2010. gada 23. marts. Skatīts: 2010. gada 3. aprīlis.
2. ↑  «Brad Stevens exits Butler for Boston». *ESPN.com*. 2013. gada 3. jūlijs. Skatīts: 2013. gada 3. jūlijs.
3. ↑  «Celtics clinch 7th seed in clutch». Skatīts: 2015. gada 14. aprīlis.
4. ↑  «celtics clinch fifth seed will face hawks in first round of the playoffs». Skatīts: 2016. gada 13. aprīlis.
5. ↑  «Celtics Extend Contracts of Ainge, Stevens». *NBA.com*. 2016. gada 1. jūnijs. Skatīts: 2016. gada 3. jūnijs.
**Johans Stenders** (*Johann Stender*, 1864–1945) bija Sunākstes luterāņu mācītājs (1894–1918), Kārļa Gotloba Stendera dēls. 

Pildot Sunākstes draudzes palīgmācītāja pienākumus (1893–1894), 1893. gadā Johans Stenders atsaucās uz Augusta Bīlenšteina lūgumu iesūtīt vietvārdus, un savāca tos no Lielsunākstes, Piksteres, Ieķengrāves, Vārenbrokas un Žievaltu muižu zemniekiem. 

1905. gada revolūcijas laikā viņš turpināja noturēt dievkalpojumus, bet 1905. gada naktī no 27. uz 28. novembri viņa mācītājmuižā ieradušies bruņoti revolucionāri. Pēc revolūcijas apspiešanas viņš bija naidīgi noskaņots pret jebkādām latviešu biedrībām savā draudzē, 1912. gadā uz viņu mājupceļā pēc dievkalpojuma esot šauts ar skrotīm.

Pēc tam, kad Pirmā pasaules kara laikā mācītājmuižu 1917. gadā nopostīja, Johans Stenders 1918. gadā aizceļoja uz Vāciju, kur mira Potsdamā 1945. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  Revolucionāro notikumu apraksts Sunākstes draudzē, ņemot vērā arī kaimiņu draudzes. No: Mācītāju ziņojumi par 1905. gada revolūciju. Ar O. Nonāca priekšvārdu un sakārtojumu. Rīga: Kultūras balss, 1930. 144.– 147. lpp.
2. ↑  «Māra Grudule. Stenderu dzimta Sēlijā. LZA vēstis 2010; 64(5/6): 79-95». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2013. gada 24. novembrī.
**Vikene** (norvēģu: *Viken*) ir viena no 11 Norvēģijas filkēm. Izvietojusies valsts dienvidos Skageraka krastā. Robežojas dienvidrietumos ar Vestfollu un Tēlemarku, rietumos — ar Vestlanni, ziemeļos — ar Innlandeti, bet austrumos — ar Zviedriju. Filkes teritorija no visām pusēm ietver Oslo galvaspilsētas anklāvu, kas ir arī filkes administratīvais centrs. Filkes padome atrodas Drammenē, vairākas administratīvās iestādes — Sarpsborgā, bet gubernatora rezidence — Mosā.

Filke izveidota 2020. gada 1. janvārī, kad reģionālās reformas gaitā apvienoja Buskerudas, Ākešhusas un Estfollas filkes, kā arī pievienojot trīs komūnas no kaimiņu Oplannes (Jevnakeri un Lunneri) un Vestfollas (Svelviku) filkēm. Nosaukta pēc vēsturiskā Vikenes reģiona. Filki paredzēts likvidēt 2024. gada 1. janvārī, sadalot atpakaļ trijās iepriekšējās filkēs.

Atsauces
--------

1. ↑  Store norske leksikon. Viken

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vikene***.

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Norvēģija Norvēģijas filkes |
| --- |
|  |
| 
* Agdere
* Innlandete
* Mēre un Rumsdāle
* Nūrlanne
* Rūgalanne
* Oslo
* Trendelāga
* Trumse un Finnmarka
* Vestfolla un Tēlemarka
* Vestlanne
* Vikene

 | Norvēģijas ģerbonis |
|  |
| Bijušās filkes | 
* Ākešhusa
* Buskeruda
* Estfolla
* Eustagdere
* Finnmarka
* Hēdmarka
* Hordalanne
* Mēre un Rumsdāle
* Nūrlanne
* Nūrtrendelāga
* Oplanne
* Oslo
* Rūgalanne
* Sērtrendelāga
* Sogna un Fjūrane
* Tēlemarka
* Trumse
* Vestagdere
* Vestfolla

 |

 |
**Nacionālais kopienākums (NKI)** — ir makroekonomikas pamatrādītājs, kas nosaka, kādu summu gada laikā iegūst noteiktas valsts rezidentu mājsaimniecības un visi uzņēmumi, pārdodot savus resursus. Tajā ir iekļauti visi iedzīvotāju gūtie ienākumi — peļņas, rentes, darba algas u. c. Nacionālais kopienākums aptver tikai tos ienākumus, kas pieder noteiktas valsts rezidentiem (tai skaitā ienākumus no šīs valsts iedzīvotāju veiktajām ekonomiskajām darbībām ārvalstīs).

Nacionālā kopienākuma aprēķins
------------------------------

Nacionālo kopienākumu iegūst, ja iekšzemes kopproduktam (IKP) pieskaita no citām valstīm saņemtos īpašuma ienākumus, darbinieku atalgojumu un subsīdijas, un atņem citām valstīm samaksātos īpašuma ienākumus, darbinieku atalgojumu un ražošanas un importa nodokļus.

Nacionālā kopienākuma nozīme Eiropas Savienībā
----------------------------------------------

Nacionālais kopienākums ir rādītājs, pēc kura aprēķina Eiropas Savienības dalībvalstu iemaksas ES pamatbudžetā. Uz NKI balstītais pašu resurss veidojas, vienotu procentu likmi attiecinot pret katras ES dalībvalsts NKI apjomu. Šis pašu resurss veido aptuveni 65 % no kopējiem ES ieņēmumiem. NKI datu izmantošanu pašu resursu vajadzībām, nosaka NKI regula — Eiropas Parlamenta un Padomes Regula (ES) 2019/516 (2019. gada 19. marts).

Saskaņā ar NKI regulas 5. panta 1. punktu ES statistikas birojam *Eurostat* ir jāpārbauda datu avoti un metodes, ko dalībvalstis izmanto NKI aprēķiniem. *Eurostat* pieņem neatkarīgus lēmumus par pārbaudes aktivitāšu procesiem, metodēm, standartiem, procedūrām, saturu un laiku.

*Eurostat* sniedz novērtējumu, vai dalībvalsts NKI dati ir piemēroti pašu resursu sistēmas vajadzībām, vai arī ir nepieciešamas korekcijas un uzlabojumi. Balstoties uz *Eurostat* izvērtējumu, Komisijas Budžeta ģenerāldirektorāts informē dalībvalsts Pastāvīgo pārstāvi Eiropas Savienībā par nepieciešamību veikt korekcijas un uzlabojumus, nosakot īpašās atrunas valsts NKI datiem pašu resursu vajadzībām.

Atsauces
--------

1. ↑  Mihails Siņicins. *Biznesa ekonomiskie pamati 10.-12. klasei*. Rīga : Raka, 2001. 228.–232.. lpp. ISBN 9984153258.
2. ↑  «Ar ko atšķiras iekšzemes kopprodukts no nacionālā kopienākuma / nacionālā kopprodukta?». *Makroekonomika* (latviešu). Skatīts: 2021-02-12.
3. 1 2  «Iekšzemes kopprodukta un nacionālā kopienākuma saistība (faktiskajās cenās; tūkst. euro) | Centrālā statistikas pārvalde». *www.csb.gov.lv*. Skatīts: 2021-02-12.
4. ↑  lvportals.lv. «Statistika domāta skolēniem. Var noderēt arī politiķiem - LV portāls». *lvportals.lv* (latviešu). Skatīts: 2021-02-12.
5. ↑  «EUR-Lex - 32019R0516 - EN - EUR-Lex». *eur-lex.europa.eu* (angļu). Skatīts: 2021-02-12.

Skatīt arī
----------

* Iekšzemes kopprodukts
* Nacionālais kopprodukts
Šis raksts ir par Rīgas ārstu. Par citām jēdziena **Johans Kristofs Švarcs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Johans Kristofs Švarcs** (vācu: *Johann Christoph Schwartz*, 1809—1859) bija vācbaltiešu ārsts, *Dr. med.* (1833).
Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības prezidents (1849—1859), biedrības rakstu krājuma *Beiträge zur Heilkunde* izdevējs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1809. gada 23. augustā Rīgā tirgotāja un Lielās ģildes eltermaņa Ādama Heinriha Švarca (1775—1835) un viņa sievas Augustes, dzimušas fon Lencas, ģimenē. Mācījās Vidzemes guberņas ģimnāzijā (1820—1826). Studēja medicīnu Tērbatas Universitātē (1827—1829), taču pēc pistoļu divkaujas izslēgts un bija spiests turpināt studijas Berlīnes (1830—1831) un Vircburgas (1831—1832) universitātēs.

1832. gadā Švarcam atļāva turpināt studijas Tērbatas Universitātē, kur 1833. gadā viņš aizstāvēja medicīnas doktora disertāciju par ekskrēcijas antagonismu (latīņu: *De Antagonismo Exgretionum: Dissertatio Inauguralis Physiologico-Pathologica*). No 1833. gada Rīgā darbojās akušiera privātpraksē, no 1838. gada bija Vērmanes dārza minerālūdeņu iestādes līdzdirektors.
Līdztekus bija Rīgas Praktizējošo ārstu biedrības (RPĀB) bibliotekārs (1836—1847), biedrības 1847. gada 15. janvāra sēdē ziņoja par ētera narkozes atklāšanu, ko nekavējoties pilsētas slimnīcā izmēģināja Bernhards Frīdrihs Bērenss.

1848. gadā piedalījās holeras epidēmijas apkarošanā Rīgā. 1849. gadā viņu ievēlēja par Praktizējošo ārstu biedrības prezidentu un divas reizes (1853, 1857) pārvēlēja. 1853. gadā viņš kļuva par Svētā Jura hospitāļa (*St. Georgen-Hospital*) direktorijas locekli.

Miris 1859. gadā Kisnahtā (*Küssnacht*), Šveicē, un apbedīts Rīgas Lielajos kapos.

1859. gadā izveidoja J. K. Švarca piemiņas kapitālu Rīgas bērnu slimnīcas būvei. 1879. gadā to papildināja ar tirgotāja Džeimsa Armitsteda (1826—1879) testamentāro novēlējumu un 1899. gadā uzcēla Ārmitsteda slimnīcu Pārdaugavā.

Literatūra
----------

* Bochmann E. Die Geschichte der Gesellschaft praktischer Ärzte zu Riga von 1822—1872. R. 1872. 145 S.
* Brennsohn I. Die Aerzte Livlands von den ältesten Zeiten bis zur Gegenwart. Mitau, 1905. 481 S.
* Deutschbaltisches biographisches Lexikon. 1710—1960. Köln, Wien, 1970. 930 S.; Wedemark, 1998. 930 S.

Atsauces
--------

1. ↑  Schwartz, Johann Christoph\* (1809—1859) Baltische Historische Kommission (BHK), 2023
2. ↑  100 Latvijas medicīnas vēsturē
**Arsēnijs Pavlovs** (krievu: *Арсений Сергеевич Павлов*, dzimis 1983. gada 2. februārī, miris 2016. gada 16. oktobrī), labāk zināms ar iesauku **Motorola**, bija prokrievisko separātistu bataljona "Sparta" komandieris. Piedalījās pret Ukrainas valdību vērstās militārās darbībās Austrumukrainā, Doneckas tautas republikas pusē. Kļuva plašāk pazīstams pēc kaujām Slovjanskas apkārtnē, kuras tika pārraidītas tiešraidē. Nogalināts ar liftā ievietotu spridzekli.

Biogrāfija
----------

Par Motorolas biogrāfiju ir maz drošu un pārbaudītu faktu. Pēc viņa sniegtajām intervijām noprotams, ka viņš ir dzimis Komi APSR, 1983. gadā. Dienējis Krievijas Federācijas jūras kājniekos, divreiz piedalījies kaujas operācijās Čečenijā, katru reizi ar pusgada termiņu. Tāpat ir teicis, ka pēc profesijas esot glābējs (sertificēts), granīta apstrādes speciālists. Uz jautājumu kāpēc atrodas Ukrainā, atbildēja šādi:

> 
> Iesēdos vilcienā un atbraucu. Nekavējos. Atbraucu tāpēc, ka šeit ir krievi. Jau teicu: tiklīdz Maidanā sāka lidot pirmie Molotova kokteiļi pa drošībniekiem, man kļuva skaidrs — viss, tas ir karš. Pēc tam, kad naciķi paziņoja, ka par katru savu nogalināto nogalinās desmit krievus. Gaidīt to, kad tas kļūs par realitāti, nebija iemesla.
> 
> 
> 

Ukrainas žurnālists Aleksandrs Goborecs 2014. gada 20. maijā internetā publicēja rakstu ar nosaukumu "Ar ko patiesi nodarbojas *LifeNews* žurnālisti pie Kramatorskas? Videopierādījumi." Tajā žurnālists apgalvoja, ka *LifeNews* žurnālisti "ne tikai sadarbojas ar teroristiem", bet arī veica kaujinieku komandēšanu Kramatorskas kauju laikā. Plašākai sabiedrībai tika parādīts video, kurā tiek apgalvots, ka aizkadra balss, kura dod komandas kaujiniekiem, pieder *LifeNews* žurnālistam. Tomēr izrādijās, ka balss īpašnieks ir Motorola. Šī bija pirmā epizode, pateicoties kurai Motorola kļuva plašāk pazīstams.

2014. gada 18. jūnijā Arsēnijs Pavlovs kopā ar sievu ieradās Krimā, lai ārstētos no kaujā gūtā rokas ievainojuma. Augusta sākumā atgriezās atpakaļ Donbasā.

Apprecējās 2014. gada 11. jūlijā. Tā bija pirmā reģistrētā laulība separātiskajā Doneckas tautas republikā. Viņa kāzas apmeklēja arī citi republikas līderi: Igors Girkins (Strelkovs) un Pāvels Gubarevs. Tomēr 2014. gada 19. jūnija intervijā laikrakstam *Zavtra* teicis, ka ir jau precējies un viņam ir piecgadīgs dēls.

Motorola tika nogalināts 2016. gada 16. oktobrī ar liftā ievietotu spridzekli. Viņa nāvē tikuši vainoti gan Ukrainas, gan Krievijas speciālie dienesti.

### Apbalvojumi

* Jaunkrievijas Georga krusts
* "Par varonību kaujā" 1. pakāpe

Atsauces
--------

1. 1 2  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 6. oktobrī. Skatīts: 2014. gada 25. oktobrī.
2. ↑  Ополченец Моторола рассказал, как снял бой под Славянском
3. ↑  A 'Separatist Wedding' in Donetsk. The Moscow Times.
4. ↑  Легендарный Моторола
5. ↑  Взрывное устройство в подъезде Моторолы закрепили на тросе лифта lenta.ru
**Siberuta** (indonēziešu: *Pulau Siberut*) ir Indonēzijai piederoša sala Indijas okeānā, Mentavaju salu lielākā sala. Administratīvi ietilpst Rietumsumatras provinces Mentavaju salu apriņķī. Lielākā apdzīvotā vieta ir Muarasiberuta (5756 iedzīvotāji) salas dienvidaustrumos. Lielākā daļa iedzīvotāju ir mentavaji.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Indonēzijas rietumdaļā starp Batu salām ziemeļrietumos un Sipuru dienvidaustrumos. 100 km platais Mentavaju šaurums to atdala no Sumatras austrumos. Piekrastē vairākas mazākas saliņas. Salu reljefs paugurains, augstākais punkts ir Simatombotombo kalns 384 m vjl. Salās valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži. Salas rietumu daļu kopš 1993. gada aizņem 1905 km² lielais Siberutas nacionālais parks, kurā cita starpā mīt četras endēmas primātu sugas — Pagaju makaka, mentavaju langurs, Klosa gibons un cūkastes langurs.

Atsauces
--------

1. ↑  «Mentavaju salas». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 477. lpp.
2. ↑  Balai Taman Nasional Siberut

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Siberuta***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 315126075
* SUDOC: 113194595
* NKC: ge138767

 |

 |
**Frenks Ross Andersons** (angļu: *Frank Ross Anderson*; 1928. gada 3. janvāris Edmontona — 1980. gada 18. septembris Sandjego) bija Kanādas starptautiskais meistars šahā (1954).

Biogrāfija
----------

Divkārtējais Kanādas šaha čempionāta uzvarētājs (1953, 1955). Sekmīgi pārstāvējis Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1954, 1958, 1964) un individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1954, 1958) medaļas. Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā Andersonam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu. Viņš bijis pirmais Kanādā dzimušais šahists, kas kļuvis par starptautisko meistaru.

Bijis šaha nodaļas redaktors Kanādas laikrakstā *The Hamilton Spectator* (1955–1964). Pēc profesijas datoru speciālists. 1964. gadā pārcēlies uz dzīvi Kalifornijā, strādājis nodokļu konsultāciju biznesā un vairs nav piedalījies šaha turnīros. Pēc nāves 2001. gadā uzņemts Kanādas šaha slavas zālē.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Frank Ross Anderson

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 282277251
* ISNI: 0000 0003 8896 7306

 |

 |
**Luka Badoers** (itāļu: *Luca Badoer*; dzimis 1971. gada 21. janvārī, Montebellunā, Itālijā) ir Itālijas sacīkšu pilots, Ferrari Formula 1 komandas testu un rezerves pilots.

F1 Badoers tika caur Scuderia Italia 1993. gadā, taču nespēja finišēt punktos. Viņš vienu reizi (Sanmarīno *Grand Prix*) gan bija septītais. Pēc viena gada malā viņš atgriezās ar Minardi, taču īpašs uzlabojums nebija manāms, tāpēc 1996. gadā viņš devās uz Forti. Joprojām rezultāti bija vāji un itālis kļuva par Ferrari testpilotu. 1999. gadā viņš atgriezās Minardi, taču nespēja ne reizi finišēt pirmajā sešiniekā un atgriezās Ferrari, kur viņš ir testpilots vēl joprojām. 2009. gadā viņš aizvietos savainoto Felipi Masu sākot ar Eiropas *Grand Prix*. Sākotnēji tika uzskatīts, ka Masas vietā brauks Mihaels Šūmahers, tomēr kakla traumas dēļ viņš plānus atcēla. Gan Eiropas, gan Beļģijas *Grand Prix* Badoers finišēja vienās no pēdējām vietām, kamēr komandas biedrs Kimi Reikenens abās sacīkstēs finišēja uz goda pjedestāla. Neilgi pēc tam tika paziņots, ka Badoeru nomainīs Džankarlo Fizikella.

2006. gada ziemas olimpisko spēļu atklāšanas ceremonijā Badoers veica paraugdemonstrējumus ar pārkrāsotu Ferrari formulu.
Palangas lidostas termināls
**Palangas starptautiskā lidosta** (lietuviešu: *Tarptautinis Palangos oro uostas*) ir lidosta Lietuvas rietumos, ziemeļos no Palangas pie Liepājas - Palangas ceļa 7 kilometru attālumā no Palangas centra un 32 kilometrus no Klaipēdas centra. 

Lidosta ir apkalpojusi pastāvīgos maršrutos tādas lidmašīnas kā Boeing 737, Saab 2000, Saab 340, CRJ-200, Jetstream-32, ATR 42, Yak-42 un līdzīga tipa lidmašīnas. Skrejceļa garums ir 2280 metri. Kopš 1993. gada lidostā visu laiku ir pieaudzis pasažieru skaits, it īpaši pēc iestāšanās Eiropas Savienībā. 

2011. gadā pēc apkalpoto pasažieru skaita Palangas lidosta ir trešā lielākā Lietuvas lidosta pēc Viļņas un Kauņas. 2009. gadā lidosta apkalpoja 104 600 pasažierus un lidostā nodarbināti bija vairāk nekā divi simti cilvēku.

No Liepājas uz Palangas lidostu un atpakaļ tiek veikti transfēri ar mikroautobusiem. Transfērus nodrošina kompānija *Flybus.lv*, braucieni ir saskaņoti ar lidojumiem.

Aviokompānijas
--------------

* airBaltic - Rīga
* Norwegian Air Shuttle - Oslo
* Scandinavian Airlines - Kopenhāgena
* RusLine - Maskava
* Ryanair - Londona Stansteda
* Wizz Air - Londonas Lūtonas lidosta

Ārējās saites
-------------

* Palangas starptautiskās lidostas mājas lapa
**Vītauts Gaļinauskas** (lietuviešu: *Vytautas Galinauskas*; dzimis 1949. gada 3. jūnijā Šauļos) ir bijušais lietuviešu šosejas riteņbraucējs, kas pārstāvēja PSRS, Lietuvas PSR un Latvijas PSR (kopš 1968. gada).

Gaļinauskas ir dzimis Lietuvā, bet kopš 1968. gada dzīvo Latvijā. 1967. gadā beidzis Šauļu 13. profesionālo vidusskolu. Kopš 1981. gada ir velosipēdu mehāniķis.

Gaļinauskas meita Inga ir precējusies ar Latvijas hokejistu Oļegu Sorokinu.

Karjera
-------

Lietuvas 100 km komandas sacīkšu čempions (1969, Šauļu komanda), PSRS čempionāta 100 km komandas sacīkšu bronzas medaļnieks (1969, ar Lietuvas komandu). Jau pārstāvot Latviju PSRS Tautu spartakiādē 198 km komandas sacīkšu uzvarētājs (1975), trīskārtējais PSRS čempions (divas reizes 1975. gadā — 198 km grupu sacīkstēs un šosejas sacīkstēs un vienreiz 1978. gadā — 185 km grupu sacīkstēs), sudraba medaļa PSRS čempionātā 1976. gadā šosejas sacīkstēs, bronzas medaļa PSRS čempionātā 1974. gadā šosejas sacīkstēs. PSRS Bruņoto Spēku valstsvienības sacīkstēs ieguvis 1. vietu (1974), 2. vietu (1973), un 3. vietu (1971).
1973. gadā Vissavienības velotūrē uzveica tābrīža PSRS izlases līderi Gainanu Saidhužinu.

Pašlaik darbojas kā velosipēdu mehāniķis, taču vaļaspriekam piedalās arī tādos tautas braucienu pasākumos kā Latvijas riteņbraucēju vienības brauciens, 22. Vienības braucienā iegūstot 43. vietu un 23. Vienības braucienā iegūstot 50. vietu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Diena.lv "Miers mājās rets gadījums"».
2. ↑  «"Lietuvas Sporta Enciklopēdija (lietuviski)"».
3. ↑  «"Sport-History.ru (krieviski)"».
4. ↑  «"Intervija ar Vītautu Gaļinauski (krieviski)"».
5. ↑  «"22. LRVB diploms"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 13. novembrī.
6. ↑  «"23. LRVB diploms"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 13. novembrī.