recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Temurs Kujbokarovs** (angļu: *Temur Kuybokarov*; dzimis kā **Temurs Igoņins** (angļu: *Temur Igonin*) 2000. gada 22. jūlijā Taškentā) ir Uzbekistānā dzimis Austrālijas starptautiskais lielmeistars šahā (2019).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Pirmā viņa trenere biju māte Tatjana Igoņina, bērnībā un agrā jaunībā šaha turnīros piedalījies zem viņas uzvārda. 2010. gadā izcīnījis bronzas medaļu Āzijas jauniešu šaha čempionātā U10 vecuma grupā.

2016. gadā kopā ar ģimeni pārcēlies uz Austrālijas pilsētu Pērtu. Kopš 2018. gada šaha turnīros pārstāv Austrāliju.

Divas reizes uzvarējis Austrālijas atklātajos šaha čempionātos (2017, 2019). 2020. gadā uzvarējis Austrālijas šaha čempionātā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis Pinangā (2016), *Australian Masters* sērijas turnīros (2019).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 65. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2019. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «2019 Australian Open». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 12. februārī. Skatīts: 2021. gada 3. decembrī.
2. ↑  19-year-old wins 2020 Australian Championship
3. ↑  2019 Australasian Masters GM Norm Tournament
4. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Jurijs Kuzubovs** (ukraiņu: *Юрій Олександрович Кузубов*; dzimis 1990. gada 26. janvārī, Smoļenskas apgabalā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2005).

Biogrāfija
----------

Lielmeistara Volodimira Savona audzēknis. Uzvarējis Ukrainas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās: U12 (2001, 2002), U14 (2003), U18 (2006). 2004. gadā bijis otrais Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Mihaila Čigorina memoriāla *B* turnīrā Sanktpēterburgā (2002), Aluštā (2003), Akibas Rubinšteina memoriālā Polaņicazdrojā (2007), *Politiken Cup* Helsingērā (2008), *Reykjavík Open* Reikjavikā (2011).

2014. gadā uzvarējis Ukrainas šaha čempionātā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 20. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2021. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2005. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  World Youth Chess Championships 2004 Boys U14
2. ↑  Yuriy Kuzubov and Anna Muzychuk are 2014 Ukrainian champions
3. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
4. ↑  23rd European Team Chess Championship 2021 - Open

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Vecborne** ir ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta rietumu daļā, valsts reģionālā autoceļa (P69) Skrudaliena— Kaplava—Krāslava labajā pusē. Ietilpst īpaši aizsargājamajās dabas teritorijās Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū un Daugavas loku dabas parkā.

Vecborne izveidojusies no Vecbornes muižas. Ciemā ir Bornes luteriskā baznīca, bijušās Vecbornes sākumskolas ēka. Skola pastāvēja līdz 2005. gadam, tajā ir izveidota piemiņas vieta kordiriģentam Pēterim Paulam Jozuusam. Darbojas kokapstrādes rūpnīca "Vārpa".

Vecornes muižas parks ir kultūrvēsturisks objekts. Muižas kompleksā ir saglabājusies kungu māja, bija arī 1537. gadā celtā vecā Vecbornes luteriskā baznīca, kuru 1936. gadā pārveda uz Latvijas Etnogrāfisko brīvdabas muzeju. Blakus ciemam atrodas Bakšu kapsēta.

Uz ziemeļiem no ciema atrodas Veckaplava, uz dienvidrietumiem Kaplavas pilskalns, aiz kura sākas Salienas pagasts.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Vecborni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Kaplavas pagasta teritorijas plānojums 2007 - 2019 15.-16.lpp. Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. www.kraslava.lv
3. ↑  1936. gada 4. augusts www.latgalesdati.lv

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kaplavas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Bangas
* *Boltriški*
* Teņki
* Dvorišči
* Gaiseļi
* Gandeļi
* Gaspari
* **Kaplava**
* Matulišķi
* Māliņi
* Novoseļci
* *Putremiški*
* Rožupole
* Rusteiki
* Saulkrasti
* *Smetani*
* Stirbļi
* Upmalieši
* Upmale
* Varnaviči
* Vecborne
* Veckaplava
* Zimaši

 |

 |
**Varnaviči** ir ciems Krāslavas novada Kaplavas pagastā. Izvietojies pagasta austrumu daļā, valsts vietējā autoceļa (V633) Krāslava— Varnaviči—Robeždaugava abās pusēs. Ietilpst īpaši aizsargājamajā dabas teritorijā Augšdaugavas aizsargājamo ainavu apvidū.

Ciema apbūve izveidojusies galvenokārt autoceļa V633 abās pusēs. To veido pamatā 20. gadsimta 30. un 70. gados celtās ēkas. Ciemā ir veikals, kurā tirgo pārtikas un sadzīves preces, bijušās Varnaviču skolas ēka, kuru izmanto dažādu pašvaldības funkciju nodrošināšanai (feldšeru vecmāšu punkts, Kaplavas tautas nama filiāle, bibliotēka, zāle dažādu pasākumu organizēšanai), kā arī Varnaviču katoļu baznīca Varnaviču kapsētas malā. Kapsētā Latvijas poļu biedrība 1997. gadā uzstādīja krustus, pieminot poļu karavīrus — novadniekus, kuri krita kaujās par Latvijas atbrīvošanu 1919. un 1920. gadā.

Darbojas vilnas pārstrādes uzņēmums un zemnieku saimniecības "Stirnmeži" lauku tūrisma viesu nams. Sabiedrisko transportu ar Varnavičiem nodrošina autobusu satiksme maršrutā Krāslava—Varnaviči— Krāslava.
Varnavičos ir dižkoks, valsts nozīmes dabas piemineklis — Varnaviču dižpriede.
Blakus ciemam atrodas valsts nozīmes arheoloģiskais piemineklis — Varnaviču senkapi, kā arī Varnaviču ezers.

Vēsture
-------

Varnaviči kā vieta bijusi sen, par ko liecina Varnaviču senkapi, kā arī pirmā katoļu baznīca, kas tika uzcelta 1822. gadā un Varnaviču muiža. Kā ciems Varnaviči sāka attīstīties 1930. gados, par ko liecina apbūve, bet it īpaši padomju gados, kad 1945. gadā tika izveidots Varnaviču ciems, 1969. gadā to pievienoja Sarkanarmiešu ciemam, kuru likvidēja 1979. gadā, tā teritoriju pievienojot Kaplavas ciemam.

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 93 | —     |
| 1979 | 101 | +8.6% |
| 1989 | 81 | −19.8% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 74 | −8.6% |
| 2011 | 48 | −35.1% |
| 2021 | 30 | −37.5% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Varnavičiem». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  Kaplavas pagasta teritorijas plānojums 2007 - 2019 Archived 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. www.kraslava.lv
3. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Kaplavas pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Bangas
* *Boltriški*
* Teņki
* Dvorišči
* Gaiseļi
* Gandeļi
* Gaspari
* **Kaplava**
* Matulišķi
* Māliņi
* Novoseļci
* *Putremiški*
* Rožupole
* Rusteiki
* Saulkrasti
* *Smetani*
* Stirbļi
* Upmalieši
* Upmale
* Varnaviči
* Vecborne
* Veckaplava
* Zimaši

 |

 |
Austrāliešu 29. bataljona kareivji, kurus 1918. gada augustā uzrunā viņu komandējošais virsnieks
**Virsnieks** ir amatpersona bruņotajos spēkos, kā arī policijā, kurai ir attiecīgā militārā vai speciālā dienesta pakāpe un kura veic komandiera un priekšnieka pienākumus.

Virsnieku īpatsvars atšķiras. Parasti virsnieki veido no 1/8 līdz 1/5 no mūsdienu bruņoto spēku personāla. Lielbritānijas bruņotajos spēkos 2013. gadā virsnieki veidoja 17 %, bet Francijas bruņotajos spēkos — 13,7 %. 2012. gadā virsnieki veidoja aptuveni 18 % Vācijas bruņoto spēku un aptuveni 17,2 % ASV bruņoto spēku. Tomēr vēsturiski bruņotajos spēkos virsnieku īpatsvars parasti ir bijis daudz mazāks. Pirmā pasaules kara laikā mazāk nekā 5 % britu karavīru bija virsnieki (daļēji tāpēc, ka Pirmajā pasaules karā jaunāko virsnieku skaits bija liels). 20. gadsimta sākumā Spānijas armijā bija vislielākais virsnieku īpatsvars no visām Eiropas armijām — 12,5 %.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Virsnieks***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85007248
* GND: 4043375-4
* HDS: 008698
* NKC: ph137790

 |

 |
**Martina Vikara** (poļu: *Martyna Wikar*; dzimusi 2005. gada 6. aprīlī Hšanovā) ir Polijas FIDE meistare šahā (2021).

Biogrāfija
----------

Polijas meiteņu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās izcīnījusi 8 medaļas: 5 zelta (2013 - G8 vecuma grupā; 2016 - G12 vecuma grupā; 2017 - G12 vecuma grupā; 2019 - G14 vecuma grupā; 2022 - G18 vecuma grupā), 2 sudraba (2014 - G10 vecuma grupā; 2021 - G16 vecuma grupā) un bronzu (2015 - G10 vecuma grupā). Piecas reizes uzvarējusi Polijas jauniešu komandu šaha čempionātos (2019, 2020, 2021, 2022, 2023).
Sekmīgi pārstāvējusi savu valsti Pasaules un Eiropas jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās, kurās izcīnījusi 2 medaļas: zelta (2023 - Eiropas jauniešu šaha čempionātā G18 vecuma grupā) un bronzu (2022 - Pasaules jauniešu šaha čempionātā G18 vecuma grupā). 2022. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu ātrā šaha un šaha ātrspēles čempionātos G18 vecuma grupā.

Atsauces
--------

1. ↑  European Youth Chess Championship 2023 - Girls 18
2. ↑  European Youth Chess Champions 2023 crowned in Mamaia, Romania - European Chess Union
3. ↑  World Youth Chess Championships 2022 - Girls 18
4. ↑  21st European Youth Blitz Chess Championship 2022\_G18
5. ↑  21st European Youth Rapid Chess Championship 2022\_G18

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Martyna Wikar - Szachy w Polsce (poliski)
**Kirils Ševčenko** (ukraiņu: *Кирило Сергійович Шевченко*; dzimis 2002. gada 22. septembrī, Kijivā) ir Ukrainas starptautiskais lielmeistars šahā (2017), kas kopš 2023. gada šaha turnīros pārstāv Rumāniju.

Biogrāfija
----------

Kramatorskas šaha skolas audzēknis. Ar šahu sācis nodarboties trīs gadu vecumā. Astoņu gadu vecumā kļuvis par meistarkandidātu, 13 gadu vecumā par starptautisko meistaru. 2018. gadā izcīnijis sudraba medaļu Ukrainas šaha čempionātā šaha kompozīciju risināšanā.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 34. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2021. gadā Ukrainas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātā.

2023. gada martā Vrņačka Baņā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2017. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2023
2. ↑  32nd Ukrainian Championship 2018 (Ukraine, Odessa 28.04.2018-29.04.2018) - Final Individual Results
3. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
4. ↑  23rd European Team Chess Championship 2021 - Open
5. ↑  European Individual Chess Championship 2023
6. ↑  87th FIDE Congress 2016, 1-14 September, Baku, Azerbaijan
7. ↑  88th FIDE Congress 2017, 7-15 October, Goynuk, Antalya, Turkey

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Šamsidins Vohidovs** (uzbeku: *Shamsiddin Vohidov*; dzimis 2002. gada 11. janvārī) ir Uzbekistānas starptautiskais lielmeistars šahā (2020).

Biogrāfija
----------

2015. gadā uzvarējis Pasaules jauniešu šaha čempionātā U14 vecuma grupā. 2018. gadā Pasaules ātrā šaha čempionātā izcīnījis sensacionālu uzvaru pār Pasaules čempionu šahā Magnusu Karlsenu. 2021. gadā uzvarējis Āzijas šaha tiešsaites čempionātā un izcīnījis tiesības piedalīties FIDE Pasaules kausā pēc izslēgšanas sistēmas.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 89. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Pārstāvējis Uzbekistānas komandu Pasaules šaha olimpiādē un 2022. gadā uzvarējis komandu vērtējumā.

2023. gada jūnijā Almatī uzvarējis Āzijas individuālajā šaha čempionātā.

2023. gada novembrī Daglasā ierindojies 75. vietā "FIDE Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2016. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2020. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Shamsiddin Vokhidov clinches Asian Hybrid Championship title
2. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
3. ↑  44th Olympiad Chennai 2022 Open
4. ↑  Asian Continental Men Chess Championship 2023
5. ↑  2023 FIDE Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ilhams Abdrlaufs** (norvēģu: *Elham Abdrlauf*; arī **Ilhams Amars** (norvēģu: *Elham Amar*); dzimis 2005. gada 2. janvārī) ir Norvēģijas starptautiskais meistars šahā (2022).

Biogrāfija
----------

2020. gada janvārī izcīnījis otro vietu starptautiskajā šaha turnīrā ar starptautiskā meistara normu Stokholmā.
2020. gada februarī Fredericijā izcīnījis sudraba medaļu Ziemeļu valstu jauniešu šaha čempionātā C klases turnīrā.

2023. gada jūlijā Oslo izcīnījis bronzas medaļu Norvēģijas šaha čempionātā (turnīrā uzvarējis lielmeistars Simens Agdesteins).

2023. gada augustā uzvarējis šaha festivāla *RTU Open 2023* "A" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2022. gadā Ilhamam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  4Springare&Stockholms SF IM Salongsturnering
2. ↑  Nordic Youth Chess Championships 2020 Class C
3. ↑  41 Years After His First Title in Norway Simen Agdestein Wins Again
4. ↑  Riga Technical University Open 2023 - Tournament A
5. ↑  "RTU Open 2023" uzvar 18 gadus jaunais meistars no Norvēģijas Elhams Abdrlaufs

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Ovens Nolans** (angļu: *Owen Nolan*; dzimis 1972. gada 12. februārī) ir bijušais kanādiešu hokejists, labās malas uzbrucējs. Savas karjeras laikā aizvadījis 1200 spēles Nacionālajā hokeja līgā, 2002. gadā kļuvis par olimpisko čempionu.

Spēlētāja karjera
-----------------

1988. gadā Nolans uzsāka spēlē Ontārio hokeja līgas kluba Kornvelas "Royals" sastāvā. "Royals" vienībā Nolans aizvadīja divas sezonas, 1990.—91. sezonā debitējot NHL kluba Kvebekas "Nordiques" sastāvā. Jau savā otrajā sezonā NHL Nolans kļuva par vienu no kluba rezultatīvākajiem spēlētājiem. "Nordiques" rindās Nolans spēlēja līdz pat 1995.—96. sezonas ievadam, kad, komandas franšīzei pārceļoties uz Denveru un klubam mainot nosaukumu uz Kolorādo "Avalanche", viņš tika aizmainīts uz Sanhosē "Sharks", "Avalanche" vienībai pretī saņemot Sandi Ozoliņu.

"Sharks" rindās Nolans 1998. gada vasarā kļuva par komandas kapteini, tā pienākumus pildot līdz pat brīdim, kad Sanhosē kluba rindas pameta. 1999.—2000. gada sezona bija rezultatīvākā Nolana NHL karjerā, tajā atzīmējoties ar 84 punktiem. "Sharks" sastāvā Ovens spēlēja līdz pat 2002.—03. sezonas otrajai pusei, kad tika aizmainīts uz Toronto "Maple Leafs".

"Maple Leafs" sastāvā Nolanu mocīja dažādi savainojumi. Pēc 2004.—05. sezonas NHL lokauta "Maple Leafs", atsaucoties uz lokauta laikā pieņemtajiem līgas lēmumiem, atteicās uzskatīt, ka tai ir spēkā esošs līgums ar Nolanu. Tā rezultātā Nolans izlaida visu 2005.—06. sezonu, laiku izmantojot traumu dziedēšanai.

2006. gada vasarā uzbrucējs parakstīja viena gada līgumu ar Fīniksas "Coyotes" vienību, taču gadu vēlāk viņš piekrita spēlēt Kalgari "Flames" sastāvā. 2008. gada vasarā Nolans noslēdza divus gadus ilgu līgumu ar Minesotas "Wild".

2010.—11. sezonu Nolans aizvadīja Šveices hokeja līgas kluba Cīrihes "Lions" sastāvā. 2011. gadā Nolans pievienojās Vankūveras "Canucks" uz pārbaudes laiku, taču komandas sastāvā nenostiprinājās. 2012. gada 7. februārī Nolans paziņoja par savas profesionālā spēlētāja karjeras beigšanu.

Kanādas izlases rindās Nolans spēlējis 2002. gada olimpiskajās spēlēs, kā arī 1997. gada Pasaules čempionātā, abos turnīros izcīnot zelta medaļas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ovens Nolans***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)

| Sporta tituli |
| --- |
| Priekštecis: **Valsts karogs: Zviedrija Matss Sundins**  |  **NHL drafta pirmais numurs** 1990 | Pēctecis: **Valsts karogs: Kanāda Ēriks Lindross**  |
***Rīgas Laiks*** ir nespecializēts žurnāls latviešu valodā, kurš regulāri iznāk kopš 1993. gada novembra. ISSN numurs *1407-1622*. Izdevējs ir SIA *Rīgas Laiks*. Galvenais redaktors ir Uldis Tīrons.

Žurnāls iznāk reizi mēnesī un ir pieejams arī elektroniski. 2008. gadā žurnāla tirāža bija 7000 eksemplāru.
*Rīgas Laika* arhīvs daļēji ir pieejams bezmaksas lasīšanai žurnāla interneta vietnē.

Autori
------

*Rīgas Laiks* sabiedrībā tiek uztverts kā intelektuāls žurnāls, un tā pastāvīgie autori ir daudzi pazīstami latviešu intelektuāļi, piemēram, filozofi Uldis Tīrons un Arnis Rītups, rakstnieks Pauls Bankovskis, Svens Kuzmins, Inese Zandere, Agnese Gaile-Irbe, Dāvis Sīmanis, Tabita Sīmane, Ieva Lešinska, Daniela Zacmane, Ivars Ījabs, Kaspars Eihmanis, Juris Lorencs, Viktors Freibergs, Ilmārs Šlāpins, Ilmārs Zvirgzds, Artis Svece, Mārtiņš Vanags, Kirils Kobrins, Maira Dobele un daudzi citi. Žurnālā tiek publicēti komentāri, vēstules, esejas, filmu, grāmatu, mūzikas un interneta resursu apskati, raksti, recenzijas un intervijas, tai skaitā interviju cikli ar Nobela prēmijas laureātiem, pasaulslaveniem arhitektiem, zinātniekiem. 

Žurnāla īpašnieki ir galvenais redaktors Uldis Tīrons un izdevējs Arnis Rītups..

No žurnāla atvasinātie darbi
----------------------------

### *Rīgas Laiks.* *Русское издание*

2012. gada sākumā izdevniecība sāka izdot žurnālu krievu valodā *Rīgas Laiks. Русское издание*, kurā iekļauta daļa latviešu valodas izdevumos publicētie materiāli. *Rīgas Laiks. Русское издание* iznāk reizi trīs mēnešos.

### "Anekdotes par vidējo latvieti un Raini"

2007. gadā Literatūras un filozofijas portāls *¼ Satori* (www.satori.lv) izdevis Ilmāra Šlāpina grāmatu "Anekdotes par vidējo latvieti un Raini". Grāmatā apkopotas 100 anekdotes par izdomātu, taču sociālajiem antropologiem labi zināmu personāžu — Vidējo latvieti. Pirms apkopošanas krājumā anekdotes vairāku gadu garumā publicētas žurnālā *Rīgas Laiks*.

### Citi

2006. gadā sadarbībā ar Hansabanku un Valsts kultūrkapitāla fondu DVD formā izdots žurnāla elektroniskais arhīvs, kurā ietverts laikposms no 1993. gada novembra līdz 2006. gada oktobrim.

Atsauces
--------

1. ↑  Žurnāla sākotnējie rekvizīti[novecojusi saite]
2. ↑  2008. gada dati.
3. ↑  «Rīgas Laika arhīvs». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 25. februārī. Skatīts: 2009. gada 22. martā.
4. ↑  Žurnālam "Rīgas Laiks" jauni īpašnieki
5. ↑  Iznācis pirmais Rīgas Laiks krievu valodā
6. ↑  «Iznākusi grāmata "Anekdotes par vidējo latvieti un Raini"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 20. septembrī. Skatīts: 2009. gada 8. jūlijā.

Ārējās saites
-------------

* Žurnāla "Rīgas Laiks" mājaslapa
* Sabiedrība ar ierobežotu atbildību "Rīgas laiks" - Lursoft[novecojusi saite]
* Žurnāla "Rīgas Laiks" lapa sociālajā tīklā Facebook
**Roberto Gabriels Gravs** (spāņu: *Roberto Gabriel Grau*; 1900. gada 18. marts Buenosairesa — 1944. gada 12. aprīlis Buenosairesa) bija Argentīnas šahists.

Biogrāfija
----------

No 1920. gadu sākuma līdz 1930. gadu beigām bijis viens no vadošajiem Argentīnas šahistiem. Piecas reizes uzvarējis Argentīnas šaha čempionātos (1926, 1927, 1928, 1935, 1936, 1939). Divas reizes bijis labākais arī Dienvidamerikas šaha čempionātos (1921, 1928). Tāpat divas reizes izcīnījis Dienvidamerikas šaha čempionātos 2. vietu (1925, 1934).

Pārstāvējis Argentīnas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (1927-1928, 1935-1939);
* neoficiālajā Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 1924. gadā.

Viens no 15 delegātiem, kas 1924. gada 20. jūlijā parakstījis Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) dibināšanas aktu. Tāpat bijis viens no Argentīnas šaha federācijas dibinātājiem. Daudz darba ieguldījis, lai 8. šaha olimpiāde notiktu Buenosairesā.

Pēc profesijas bijis žurnālists. 1930. gados bijis viens no Argentīnas šaha žurnāla *El Ajedrez Americano* redaktoriem. Viņa ievērojamākais darbs ir 1940. gadā četros sējumos izdotā grāmata "Vispārējais traktāts par šahu" (spāņu: *Tratado General de Ajedrez*), kura kalpojusi kā rokasgrāmata vairākām Dienvidamerikas šahistu paaudzēm.

Atsauces
--------

1. ↑  Campeonatos Argentinos tablas
2. ↑  1° Torneio Sulamericano Montevideo 1921
3. ↑  3° Torneio Sulamericano Mar del Plata 1928
4. ↑  «2° Torneio Sulamericano Montevideo 1925». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 11. maijā. Skatīts: 2016. gada 2. septembrī.
5. ↑  4° Torneio Sulamericano Mar del Plata 1934
6. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Roberto Grau
7. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Roberto Grau
8. ↑  OlimpBase :: Chess Olympiad Paris 1924: information

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 87663174
* LCCN: no2015076872
* ISNI: 0000 0000 6043 8793
* BNE: XX841988

 |

 |
Leales bīskapa Hermaņa zīmogs. Apliecošais uzraksts HERMANNUS:DEI:GRA(TIA):LEALENSIS:EP(ISCOPU)S.
**Hermanis fon Bukshēvdens** jeb **Hermanis no Bukshēvdenas** (latīņu tekstos: *de Bekeshovede, Bickeshovede, Bikeshovde, Beckeshovede*, vācu tekstos: *Buxhöveden, Buxöhvden, Bukshöwden*, \*1163, †1248) bija Rīgas bīskapa Alberta brālis, otrais Igaunijas jeb Leales bīskaps un pirmais Tērbatas bīskaps (latīņu: *Hermannus episcopus Tarbatensis*). Kopā ar savu brāli Albertu vadīja krustnešu uzbrukumu Tērbatai 1224. gadā, viņā vadībā Tērbatas bīskapijas karaspēks cieta zaudējumu Ledus kaujā pret Novgorodas kņazu Aleksandru 1242. gadā.

Dzīvesgājums
------------

Bīskaps Hermanis dzimis 1163. gadā Bukshēvdenā, tagadējās Lejassaksijas teritorijā. Pirms došanās uz Livoniju Hermanis bija benediktīniešu klostera abats Brēmenē. Pēc Igaunijas pirmā bīskapa Teoderiha nāves 1220. gada 10. aprīlī viņa brālis Livonijas bīskaps Alberts Hermani iecēla par Igaunijas bīskapu.

Dānijas karalis Valdemārs II pretojās Hermaņa iebraukšanai Livonijā un tikai 1224. gada 21. jūlijā viņš tika atzīts par Leales bīskapu. Kopā ar savu brāli Albertu viņš vadīja krustnešu karaspēku 1224. gada Tērbatas kaujā.

Sākumā Igaunijas jeb Leales bīskapa Hermaņa rezidence bija Otepē pilskalnā, kur viņš atjaunoja sagrauto ugauņu pili un dalīja lēņus, iecēla mācītājus amatā, noteica desmito tiesu un paņēma 24 zemnieku mājas kapitula uzturēšanai. 1225. gada 1. decembrī Svētās Romas impērijas ķeizars Indriķis VII aplēņoja bīskapu Hermani ar markgrāfa un valsts firsta, pilsētas (Tērbatas) dibināšanas, naudas kalšanas u.c. tiesībām. Pēc konflikta ar Zobenbrāļu ordeni 1225. gadā Hermanis pārcēlās uz Rīgu, bet no 1226. gada bija Trīras bīskapa palīgs.

1234. gada 20. novembrī Romas pāvests Gregorijs IX uzdeva Leales bīskapam Hermanim, kā arī Tērbatas un Rīgas dombaznīcu prāvestiem aicināt ierasties kā apsūdzētiem Romā, lai sniegtu liecības par nodarītajiem zaudējumiem Zemgales bīskapam Balduīnam.
Tikai pēc izlīguma ar Zobenbrāļu ordeni 1235. gadā Hermanis no Romas pāvesta saņēma atļauju kļūt par Tērbatas bīskapu.
1240. gada rudenī viņš vadīja kara gājienu uz Pleskavu un Ingriju. Livoniešu karaspēks, kas sastāvēja no bruņiniekiem un igauņu kājniekiem, ātri vien ieņēma Izborskas un Pleskavas pilis un Koporji, bet zaudēja kņaza Aleksandra vadītajam karaspēkam Ledus kaujā. 1243. gadā bīskaps Hermanis ar Rīgas un Sāmsalas bīskapiem un Livonijas ordeni noslēdza savienības līgumu, kas netieši bija vērsts pret krieviem un dāņiem. 1245. gadā bīskaps Hermanis tika atbrīvots no no pakļautības Lundas arhibīskapijai un kļuva par Rīgas arhibīskapijai padotu bīskapu.

Atsauces
--------

1. ↑  Latviešu konversācijas vārdnīca. 6.sējums, 11762.-11763. sleja.
**Pjērs Reverdi** (franču: *Pierre Reverdy*), dzimis 1889. gada 11. septembrī, miris 1960. gada 17. jūnijā, bija franču dzejnieks. Kopā ar Gijomu Apolinēru viņš ir viens no kubisma un vēlāk sirreālisma atbalstītājiem. Draudzējās ar Pablo Pikaso, Žoržu Braku, Anrī Matisu. Tāpat kā vairāki citi dzejnieki sirreālisti Reverdi lielā mērā attīstīja jaunu priekš sava laika dzejprozas žanru, kura priekšsākumi meklējami Malarmē "verlibrā" (*vers libre*).

Dzīvesgājums
------------

Reverdi ir dzimis Odas departamenta Narbonas pilsētā. Viņa vecāki nebija precējušies un tēvs, Anrī-Pjērs Reverdi, atzina dēlu tikai 1895. gadā. Māte savukārt izdarīja to tikai 1911. gadā pēc laulības noslēgšanas. Zēns mācījās Tulūzas un Narbonas skolās, bet 16 gadu vecumā pameta mācības.

Viņš ierodas Parīzē 1910. gadā. Monmartra slavenajā mākslinieku darbnīcā un tikšanās vietā *Bateau-Lavoir* viņš iepazīstas ar Gijomu Apolinēru, Maksu Žakobu, Luiju Aragonu, Filipu Supo, Tristanu Carā ar kuriem kopā piedzīvo dadaisma un vēlāk sirreālisma tapšanu. Viņa darbi lielā mērā iespaidoja Andrē Bretona poētisko konceptu.

1912.-1914. gados viņš sadarbojas ar Apolinēra žurnālu *Les Soirées de Paris* un apprec Henrieti Biro (*Henriette Charlotte Bureau*).

1915. gadā tiek publicēts viņa pirmais dzejoļu krājums *Poèmes en prose*, ko kritika definēja kā kubisma poēziju (*poésie cubiste*).

1917. gada 15 martā Reverdi dibina literāro laikrakstu *Nord-Sud*, kas ir pilnīgi veltīts tā laika jauno mākslas virzienu teoriju apspriešanai. Laikraksts pastāv līdz 1918. gadam un tiek aizstāts ar līdzīgu izdevumu *Littérature*, ko vada Bretons, Supo, Aragons un Reverdi.

1920. gadu sākumā viņš iepazinās un uzturēja attiecības ar Koko Šaneli.

1926. gadā Reverdi, 37 gadu vecumā, norobežojās no pārējās pasaules Solemas Benediktīniešu ordeņa abatijā, kur turpinot rakstīt uzturējās līdz mūža beigām un tika apglabāts.

Atsauces
--------

1. ↑  Kārlis Vērdiņš. «Latviešu dzejproza 20. gadsimtā.». Latvijas Universitāte, 2009. Skatīts: 2015. gada 20. aprīlī.
2. 1 2  «Pierre Reverdy.». terresdecrivains.com. 2003. Skatīts: 2015. gada 20. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pjērs Reverdi*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 61551365
* LNB: 000133000
* LCCN: n50045221
* ISNI: 0000 0001 2135 5810
* GND: 118788485
* SELIBR: 334268
* SUDOC: 027096327
* BNF: cb11921653r (data)
* BIBSYS: 90075312
* ULAN: 500324784
* NDL: 00454037
* NKC: jn19990006984
* BNE: XX1086186

 |

 |
**Ģints** (latīņu: *genus*) ir organismu klasifikācijas taksonomiskā vienība. Lieto gan dzīvu, gan fosilu organismutas ir Lebrona Jeimsa dzimšana. Vienību ģints lieto zooloģijā.

Ģints ir iedalījuma vienība, kas atrodas pa vidu starp dzimtu un sugu. Ģinšu sīkāks iedalījums bioloģijā ir sugas. Ģinti, kurā ir tikai viena suga, sauc par monotipisku. Reizēm ģinti iedala apakšģintīs.

Līdzīgas ģintis tiek apvienotas ciltī, tādā gadījumā veidojas ķēde: sugas→ģintis→cilts→dzimta.

Ģints jēdzienu zinātnē ieviesis dabas zinātnieks Kārlis Linnejs.

Nosaukums *ģints* nāk no latīņu vārda *genus*- šis vārds latīņu-latviešu tulkojumā nozīmē- paaudze, ģimene.

Ģints zinātnisko nosaukumu vienmēr raksta ar lielo burtu, piemēram lāču ģints *Ursus*, sugas nosaukumā ģints nosaukums parādās kā pirmais vārds, piemēram, brūnais lācis *Ursus arctos*. Savukārt, ja suga pieder kādai apakšģintij, tad tā tiek rakstīta sugas nosaukumā pa vidu un ielikta iekavās, piemēram, Dienvidamerikas īssejas lāču suga *Arctotherium (Pararctotherium) enectum* pieder *Arctotherium* ģintij un *Pararctotherium* apakšģintij.

* ģints Lāči (Ursus)ģints Lāči (*Ursus*)
* suga Amerikas melnais lācis (Ursus americanus)suga Amerikas melnais lācis (*Ursus americanus*)
* suga Āzijas melnais lācis (Ursus thibetanus)suga Āzijas melnais lācis (*Ursus thibetanus*)
* suga Brūnais lācis (Ursus arctos)suga Brūnais lācis (*Ursus arctos*)
* suga Polārlācis (Ursus maritimus)suga Polārlācis (*Ursus maritimus*)

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 3. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ģints***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


| * s
* d
* l
Taksonomiskās vienības |
| --- |
|  |  |  |  | Augstākā kārta |  |  |  |  |
| Domēns/Impērija/Virsvalsts | Virstips/Virsnodalījums | Virsklase |  | Virskārta | Virsdzimta | Virscilts |  | Virssuga |
| **Valsts** | **Tips**/**Nodalījums** | **Klase** |  | **Kārta/Rinda** | **Dzimta** | Cilts | **Ģints** | **Suga** |
| Apakšvalsts | Apakštips | Apakšklase | Leģions | Apakškārta | Apakšdzimta | Apakšcilts | Apakšģints | Pasuga |
| Zars/Infravalsts | Infratips | Infraklase | Kohorta | Infrakārta |  |  | Sekcija | Infrasuga |
|  | Mikrotips | Sīkklase |  | Sīkkārta |  |  | Sērija | Variatāte |
|  |  |  |  |  |  |  |  | Kultūrforma |  |  |  |  |
Nesējraķete *Zenit-2* 
Trolejbuss *YuMZ E-186* Krivijrihā
**Valsts uzņēmums «O. M. Makarova ražošanas apvienība Dienvidu mašīnbūves rūpnīca»** (ukraiņu: *Державне підприємство «Виробниче об'єднання Південний машинобудівний завод ім. О. М. Макарова»*) jeb ***Pivdenmaš***, plašāk pazīstams kā ***Južmaš*** (no krievu: *Южмаш*, *Южный машиностроительный завод*) ir Ukrainas uzņēmums, kurš ražo kosmiskās raķetes, kosmiskos aparātus, trolejbusus, autobusus, tramvajus, vēja ģeneratorus un citu zinātniski ietilpīgu produkciju. Tas ir viens no lielākajiem rūpniecības uzņēmumiem valstī.

Vēsture
-------

1944. gadā Dņepropetrovskā (tagad Dņipro) sāka celt kravas automašīnu būves rūpnīcu. 1951. gadā tika nolemts nepabeigto būvi pārprofilēt ballistisko raķešu *R-1*, *R-2* un *R-5M* izgatavošanai. Sākotnēji tam bija dots nosaukums «Rūpnīca № 586».

1954. gadā Mihails Jangeļs izveidoja konstruktoru biroju, kuru nosauca par «Īpašo konstruktoru biroju 586» (*OKB-586*). Tajā izstrādāja jaunas starpkontinentālās ballistiskās raķetes, kosmiskās nesējraķetes un kosmiskos aparātus.

1966. gadā *OKB-586* tika pārdēvēts par «Konstruktoru birojs ''Južnoje''» un rūpnīca par «Južnij mašinostroitelnij zavod» (*Южный машиностроительный завод*).

Ukrainai atgūstot neatkarību, 1990. gadu sākumā ražošanas apjomi būtiski samazinājās, ballistisko raķešu ražošana tika pārtraukta. Uzņēmums daļēji pārgāja uz civilās produkcijas ražošanu. Tika turpināta nesējraķetes *Zenit-2* ražošana. Leonīds Kučma, kurš bija uzņēmuma vadītājs līdz 1992. gadam, kļuva par Ukrainas premjerministru un vēlāk par prezidentu.

Produkcija
----------

* Nesējraķetes *Zenit-2*, *Zenit-3SL*
* Kosmiskie aparāti *Sič*
* Traktori ar zīmolu *PMZ* (agrāk *JuMZ*)
* Trolejbusi
* Tramvaji, kas tiek izgatavoti pēc *Tatra-Jug* dokumentācijas
* Automatizētās līnijas pārtikas rūpniecībai
* Vēja ģeneratori pēc *Windpower* licences
* Grunts apstrādes mašīnas pēc Vācijas uzņēmuma *Dutzi* licences.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Južmaš*** |

* Južmaš oficiālā vietne
Masadas cietoksnis un romiešu nometne.
**Masada** (ivritā: מצדה) bija cietoksnis Romas impērijas laikā, kas atradās augstas klints virsotnē, netālu no Nāves jūras. Ebreju valdnieks Herods Lielais 36.-30. g. p.m.ē. pārvērta šo cietoksni par vienu no spēcīgākajiem visā Tuvo Austrumu reģionā.

Romiešiem iebrūkot Tuvajos Austrumos, viņu rokās nonāca arī šis cietoksnis. Romiešu-jūdu kara laikā 66.g. neliela ebreju pretošanās grupa sagrāva Masadā izvietoto romiešu garnizonu un pārvērta šo cietoksni par vienu no galvenajiem sacelšanās atbalsta punktiem pie Nāves jūras. Masadas aizstāvjiem pievienojās neliels cīnītāju skaits, kam bija izdevies paglābties no romiešiem pēc Jeruzalemes izpostīšanas.

Divus gadus Masadas aizstāvji viesa sajukumu romiešos ar saviem negaidītajiem reidiem pret to garnizoniem dažādās Jūdejas vietās. Beidzot, 72. gadā, Romas ieceltais provinces pārvaldnieks Lūcijs Flavijs Silva nolēma, ka šo pretošanās punktu ir jāiznīcina. Viņš devās uz Masadu ar Jūdejā izvietoto 10. leģionu pilnā sastāvā, papildinot to ar dažādām palīgspēku vienībām, kā arī vairākiem tūkstošiem karagūstekņu, kas piegādāja armijai ūdeni, kokmateriālus un pārtiku.

Cietokšņa aizstāvji stingri ierobežoja ūdens un pārtikas patēriņu; cik vien iespējams, nostiprināja cietokšņa sienas. Bet arī romieši bija sagatavojušies ilgstošam aplenkumam. Viņi cietokšņa pakājē izveidoja ērtu nometni, apjoza klinti, uz kuras atradās cietoksnis, ar īpašu sienu, lai cietokšņa aizstāvji nevarētu no tā aizbēgt.

Cietokšņa aizstāvjiem bija divas iespējas — padoties vai cīnīties līdz pēdējam vīram, jo romiešiem bija izdevies sadragāt vienu no aizsardzības mūriem. Taču aplenktajā cietoksnī bija ne tikai karavīri, bet arī sievietes, sirmgalvji un bērni — pavisam 960 cilvēku. Aplenktie izvēlējās otro iespēju — neviens nevēlējās sagādāt iebrucējiem triumfu par uzvaru, nedz arī kļūt par iekarotāju vergiem, kas bija neizbēgami, ja viņi padotos. Tāpēc grupas vadoņi pieņēma lēmumu mirt. Tā kā pašnāvība ir grēks, tika izlemts, ka 10 vīrieši nogalinās pārējos cietokšņa aizstāvjus, un pēc tam viens no viņiem nodurs pēdējos deviņus. Tādā veidā, tikai viens cilvēks izdarītu grēku - pašnāvību.

Ārējās saites
-------------

* Masada - tuksneša cietoksnis
* Izraēlas arheoloģija - Masada

Atsauces
--------

1. ↑  Yadin Yigael. Masada. Israeli edition, 1997

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 126988327
* LCCN: sh85081785
* ISNI: 0000 0001 2270 6184
* GND: 4037781-7
* SUDOC: 08565048X
* BNF: cb12350615p (data)
* NDL: 00629269

 |

 |
**Mīkstā meduszāle** (latīņu: *Holcus mollis*) ir graudzāļu dzimtas suga, kura ir sastopama Eiropā, neiekļaujot kontinenta ziemeļu-ziemeļaustrumu daļu. Latvijā mīkstā meduszāle ir sastopama nereti, sastopamības biežums samazinās virzienā no valsts rietumiem uz austrumiem un ziemeļiem.

Dažāda lieluma grupas aug sausās un mēreni mitrās pļavās un atmatās, ceļmalās, skrajos krūmājos un atklātās, smilšainās vietās ar skraju veģetācijas segumu.

Apraksts
--------

Mīkstā meduszāle ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs. Tas parasti neveido ceru un tam ir ložņājoši sakneņi. Lapas un lapu makstis ir kailas vai gandrīz kailas. Apmatoti tikai stiebra mezgli. Lapas ir plakanas, 0,3—0,8 cm platas. Ziedkopa ir diezgan šaura skara, tai parasti ir zaļgana vai brūni zaļgana nokrāsa. Vārpiņas ir 0,3—0,5 cm īsas, to vārpiņas plēksnes ir vārpiņas garumā, apmatotas, gals smails vai ar smailīti. Augšējā zieda ārējā zieda plēksne ir ar 0,3—0,4 cm īsu, lauzītu akotu, kas manāmi pārsniedz vārpiņas garumu. Auglis ir grauds. Zied no jūnija līdz augustam.

Atsauces
--------

1. 1 2  «mīkstā meduszāle - Holcus mollis L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-08-14.
**Starptautiskā fonētiskā asociācija** (angļu:*International Phonetic Association*, IPA: [ði ɪntəˈnæʃənəl fəˈnɛtɪk əsoʊsiˈeɪʃn] (*IPA*), franču: *L'Association Phonétique Internationale* (*API*)) ir organizācija, kas veicina fonētikas zinātniskos pētījumus un dažādus šīs zinātnes praktiskos pielietojumus. Asociācijas lielākais ieguldījums zinātniskajā sabiedrībā ir Starptautiskais fonētiskais alfabēts - visu valodu fonētiskā attēlojuma pieraksta standarts. Abreviatūra IPA tiek lietota gan asociācijai, gan alfabētam. Asociācija publicē "Starptautiskās fonētiskās asociācijas žurnālu" (*Journal of the International Phonetic Association*).

Vēsture
-------

1886. gadā neliela grupa franču un britu valodu pasniedzēju franču lingvista Pola Pasī (*Paul Passy*) vadībā nodibināja biedrību, kuras mērķis bija veicināt fonētiskā pieraksta lietošanu skolās, lai palīdzētu bērniem apgūt reālistisku svešvalodu izrunu, kā arī palīdzētu jaunāko bērnu lasītapmācībā. Šī grupa pati sevi sauca par *Fonētikas skolotāju asociāciju* (*Dhi Fonètik Tîtcerz' Asóciécon*). 1889. gada janvārī asociācijas nosaukums tika mainīts uz *Dzīvo valodu profesoru fonētikas asociācija* (*L'Association Phonétique des Professeurs de Langues Vivantes*), bet 1897. gadā - Starptautiskā fonētiskā asociācija (*L'Association Phonétique Internationale*).

Asociācijas lielākā ietekme pasniedzēju aprindās un kuplākais dalībnieku sastāvs bija ap 1914. gadu, kad tās sastāvā bija 1751 biedrs no 40 valstīm. Pirmais pasaules karš un tā sekas stipri iedragāja asociācijas aktivitātes un žurnāls atjaunoja regulāras publikācijas tikai 1922. gadā.

Alfabēta izveide
----------------

Grupas sākotnējais mērķis bija izveidot tādu fonētisko simbolu kopumu, kas derētu dažādām izrunām. Respektīvi, lai katrai valodai būtu alfabēts, kurš detaļās atbalstītu šīs valodas skaņas. Vēlāk tika izlemts, ka tam jābūt universālam alfabētam, kur katram simbolam atbilstu viena skaņa dažādās valodās. Alfabēta izveide raiti progresēja līdz 20. gadsimtam. Kopš tā laika ir veikti vairāki alfabēta grozījumi, ko noteica fonētikas zinātnes attīstība.

Eksaminācijas
-------------

Asociācija kopš 1908. gada rīko eksāmenus fonētikā, piešķirot *Kompetences sertifikātu* (*Certificates of Proficiency*) angļu, franču un vācu valodas fonētikā.

Ārējās saites
-------------

* Asociācijas oficiālā mājaslapa (angliski)

Bibliogrāfija
-------------

* International Phonetic Association. (1999). *Handbook of the International Phonetic Association: A guide to the use of the International Phonetic Alphabet*. Cambridge: Cambridge University Press.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 157161699
* LCCN: n82116935
* ISNI: 0000 0001 0946 3819
* GND: 7664-8
* SUDOC: 050451618
* BNF: cb13513792s (data)
* NKC: kn20010711184
* CiNii: DA01864559

 |

 |
**Dreidzs** (arī **Drīdzis**, **Drīdzs**, **Drīdža ezers**, **Dridzis**; latgaliešu: *Dreidzs*) ir ezers Krāslavas novadā, Skaistas un Kombuļu pagastos. Dziļākais ezers Latvijā un Baltijā. Saskaņā ar vēsturiskiem avotiem ezera dziļums pārsvarā publicēts kā 65,1 m, taču 1998. gadā ezera dziļums tika atkārtoti precīzi uzmērīts, konstatējot 63,1 m dziļumu dziļākajā vietā. Dreidzu 2020. gadā mērīja Daugavpils Universitātes Ekoloģijas institūta zinātnieki un pēc viņu datiem pati dziļākā vieta bija 66,2 m.

Drīdzis atrodas subglaciālajā iegultnē. Ezers izstiepts rietumu-austrumu virzienā, austrumgalā ļoti šaurs, rietumpusē sadalās divos atzaros. Gultne smilšaina, oļaina, līčos — dūņas. Dziļuma dēļ ūdens šķiet tumšs. Krasti stipri izroboti, vietām stāvi. Apkārtnē izveidots Dridža ezera dabas parks, ezers atrodas dabas aizsargājamā teritorijā kopš 1977. gada. Notece pa Kovšiku caur Kauseņa ezeru uz Siveru. Ar kanālu sistēmu savienots ar Ota un Ārdava ezeriem. 1929. gadā regulēta izteka, un ezera līmenis pazeminājās (līdz tam ezera platība bijusi 800 ha, samazinājusies līdz 753,2 ha). 20. lielākais no Latvijas ezeriem. Konstatētas 21 sugas zivis, tai skaitā ezersalakas. Agrāk ezerā ielaistas sēkļu sīgas.

Ezera ziemeļrietumu krastā atrodas Sauleskalns. Krastos vairākas atpūtas bāzes.

Salas
-----

9 salas ar kopējo platību 18,7 ha:

* Apšu sala
* Bernātu sala (13,9 ha)
* Liepu sala
* Ozolu sala
* Pizānu salas
* Upes sala
* Zemā sala

Atsauces
--------

1. 1 2  *Latvijas PSR mazā enciklopēdija*. 1. sējums. Rīga : Izdevniecība "Zinātne".  411. lpp.
2. ↑  Vietvārdu datubāze
3. ↑  Eniņš, Guntis (2011. gada 4. marts). "Kurš ir visskaistākais ezers?". *Mājas Viesis* (Latvijas Avīze).
4. ↑  Биологи идут на дно gorod.lv(krieviski)
5. ↑  Magda Riekstiņa, Aija Balcere. *Latvijas 100 skaistākās vietas*. Rīga : Zvaigzne ABC. 54–55. lpp. ISBN 978-9934-0-7700-5.
6. 1 2  *Ezeri.lv* datubāze

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dreidzs***.
**Edvards Maikls Grillss** (*Edward Michael Grylls*; dzimis 1974. gada 7. jūnijā) plašāk pazīstams kā **Bērs Grilss** (*Bear Grylls* — ‘Lācis Grilss’), ir angļu piedzīvojumu meklētājs un televīzijas raidījumu dalībnieks. Popularitāti ieguvis, filmējoties televīzijas piedzīvojumu realitātes raidījuma "Izdzīvot par katru cenu" (*Ultimate Survival*) septiņās sezonās.

Grillss beidzis Ītonas koledžu un Birkbeku, Londonas universitāti moderno valodu (spāņu un vācu) specialitātē. 

1994. gadā Grilss tika uzņemts Britu armijas Īpašā gaisa dienesta (*Special Air Service*, SAS) rezerves spēku 21. pulkā. Viņam tikai ar otro reizi izdevās izturēt nežēlīgo atlasi. 1996. gadā Grilsam Zambijā izklaides lēcienā saplīsa izpletnis, un viņš guva mugurkaula traumu. Nākamos 12 mēnešus viņš pavadīja militārajā rehabilitācijā. Pēc tam Grilsam tika piedāvāts turpināt dienestu amatos, kuri nav saistīti ar fiziskām slodzēm, bet viņu tas neapmierināja un viņš 1997. gadā atvaļinājās no armijas.

1998. gadā Grilss uzkāpa Everestā.

2000. gadā viņš 30 dienās appeldēja Britu salas ar ūdens motociklu.

2003. gadā viņš kopā ar SAS biedru Maiku Krostvaitu stingra korpusa piepūšamo laivu šķērsoja Atlantijas okeāna ziemeļdaļu.

2005. gadā Grilss vadīja komandu, kura ar motoparaplānu veica Anhela ūdenskrituma plato pārlidojumu.

2005. gadā Grilss piedalījās augstāko virs zemes svinīgo vakariņu rekorda uzstādīšanā, karājoties zem gaisa balona 7600 m augstumā.

2005. gadā viņš piedalījās četru sēriju televīzijas realitātes šovā "Izbēgtu uz leģionu", imitējot Franču Ārzemnieku leģiona sagatavošanās apmācību programmu Āfrikas ziemeļos.

Bērs Grilss filmējās televīzijas piedzīvojumu realitātes šovā "Izdzīvot par katru cenu", dažādos zemeslodes rajonos rādot, kā izdzīvot neparedzētos gadījumos. Raidījumu sākotnēji 2006. gadā rādīja kanāls *Channel 4*, bet vēlāk to pārņēma *Discovery*. Tika uzņemtas septiņas sezonas līdz 2012. gadam, un Grilss ieguva popularitāti lielā daļā valstu.

2007. gadā Bērs veica motoparaplāna lidojumu Everesta tuvumā līdz 9000 m augstumam.

2008. gadā Grilss vadīja četru vīru grupu, lai uzkāptu vienā no nepieejamākajām Antarktīdas virsotnēm.

2008. gadā Bērs Grillss kopā ar Elu Hodžsonu (ar amputētām kājām) un Frediju Makdonaldu uzstādīja Ginesa rekordu kā ilgāko iekštelpu brīvo lidojumu, 1 stundu 36 minūtes atrodoties vertikālajā vēja tunelī.

2010. gadā Grills vadīja piecu vīru komandu, ar stingra korpusa piepūšamo laivu šķērsojot Ziemeļamerikas Ziemeļrietumu jūras ceļu 4000 km garumā.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bērs Grillss*** |

* Bēra Grillsa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 85522308
* LNB: 000182747
* LCCN: nb99100729
* ISNI: 0000 0001 3985 3308
* GND: 1027520804
* SUDOC: 169845214
* BNF: cb16689739t (data)
* BIBSYS: 12023056
* NLA: 56971979
* NDL: 001170375
* NKC: xx0035764
* BNE: XX4998915

 |

 |
**Bujņicki** (poļu: *Bujniccy, Bujnicki*) jeb **Buiņicki** ir sena lietuviešu cilmes poļu dzimta, kas 18. gadsimtā ieceļojusi Inflantijas vaivadijā.

Vēsture
-------

Par dzimtas priekšteci uzskata 15. gadsimtā dzīvojušo Jurģi Toločko, kas esot bijis Lietuvas dižkunigaiša Ķēstuta dēla Vaidota dēls, iespējams nogalināts ap 1401. gadu, aizstāvot Kauņas pili pret Vācu ordeņa uzbrukumu. Savu vārdu dzimta ieguvusi no Bujnicas, kas atrodas uz dienvidiem no Mohiļevas.
Pēdējais kņazu dzimtas vīriešu pārstāvis bija kņazs Aleksijs, kurš nomira 1506. gadā un visu savu īpašumu norakstījis Kijivas klosterim.

1820. gadā Dagdas muižnieks Kazimirs Bujņickis kopā ar Plāteriem aktīvi cīnījās par dzimtbūšanas atcelšanu Latgalē, tomēr Latgales apriņķi nepievienojās dzimbūšanas atcelšanai Baltijas guberņās.

Viņa dēls Zigmunts Bujņickis bija Janvāra sacelšanās organizētājs Latgalē 1863. gada aprīlī, sadarbojās ar Leonu Plāteru un Vladislavu Soltānu. Tādēļ Krievijas impērijas valdība konfiscēja Bujņicku muižas, Zigmunta Bujņicka sieva Aneta tika izsūtīta uz Tambovas guberņu, bet viņš pats devās trimdā uz Franciju. Viņa brālis Boļeslavs Bujņickis tika ieslodzīts cietumā. Krievu valdības sakūdītie zemnieki izlaupīja un nodedzināja Dagdas muižu.

Cilvēki
-------

* Kazimirs Bujņickis (1788-1878), rakstnieks
* Zigmunts Bujņickis (1825-?), kavalērijas kapteinis, poļu trimdas darbinieks

Atsauces
--------

1. ↑  Kazimirs Buinickis – izcyluokais Latgolys muižnīks (latgaliski)
2. ↑  J. Wolff. Kniaziowie litewsko-ruscy od końca XIV wieku (poliski)
3. ↑  Krāslavas Sv. Ludvika baznīcas 250 gadu vēstures notikumos ieskatoties Janīna Gekiša, novadpētniece (2017)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latgales dižciltīgo dzimtas |
| --- |
|  |
| Lietuviešu cilmes | 
* Bujņicki
* Čartoriski
* Skirtmanti

 |
|  |
| Baltkrievu un ukraiņu cilmes | 
* Hodkeviči
* Pocejovi
* Puzini
* Sapehas
* Soltāni

 |
|  |
| Vācbaltiešu cilmes | 
* Borhi
* Brunovi
* Felkerzāmi
* Hilzeni
* Manteifeļi
* Moli
* Plāteri
* Rēmeri
* Riki
* Tīzenhauzeni
* Volfi fon Līdinghauzeni
* Zībergi

 |
|  |
| Poļu cilmes | 
* Beļinski
* Benislavski
* Čapski
* Gosevski
* Gračinski
* Jodkovi
* Karņicki
* Komorovski
* Kosakovski
* Kubļicki
* Oskerkovi
* Potocki
* Seļicki
* Sokolovski
* Šadurski
* Šostakovski
* Šostovicki
* Vereščinski
* Volosovski
* Žebrovski

 |

 |
**Mārtiņš Teodors Veide** (1865—1923) bija latviešu kuģu īpašnieks, tālbraucēju kapteinis un sabiedriskais darbinieks.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1865. gada 6. aprīlī Ainažu pagasta *Milleros*, latviešu kuģu īpašnieka un viena no Ainažu jūrskolas izveides atbalstītājiem, Jura Veides ģimenē.

Mācījies un 1887. gadā absolvējis Ainažu jūrskolu iegūstot tālbraucēja kapteiņa diplomu.

Vēlāk darbojies jūrskolas apgādības komitejā. 1902. gadā vadījis jaunās jūrskolas ēkas būvniecības komisiju.
Bijis vairāku Ainažu ostas noliktavu īpašnieks. 1905. gadā izbūvējis sev piederošu 319 m. garu kuģu piestātni no koka.
1914. gadā izveidojis rēdereju *Reederei fur Dampf-, Bugsier-, See-, Prahme- und Segelshiffe Martin Weide Haynasch*.

1902. gadā uzbūvējis jaunu savas ģimenes dzīvojamo namu Ainažos t.s. *Veides pili*, kas joprojām ir viena no greznākajām un lielākajām pilsētas ēkām.

Miris 1923. gada 4. aprīlī Ainažos.

M. Veidem piederošie kuģi
-------------------------

1. "DAGMAR" - pasažieru tvaikonis "Dagmāra", kas uzturēja satiksmi starp Ainažiem un Pērnavu.
2. "GEORG" - tvaikonis
3. "HARY" - velkonis Ainažu ostā
4. "MERCATOR" - burinieks
5. "MATADOR" - burinieks
6. "OTOMAR" - burinieks
7. "MICHAEL" - burinieks
8. "ELEVATOR" - burinieks
9. "MONITOR" - burinieks
10. "EQUATOR" - burinieks
11. "ANNA WICTORIA" - burinieks
12. "GEORG" - burinieks
13. Vairāki Ainažu ostas prāmji

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas jūrniecības vēsture*, Rīga, 1998.g.