recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rīgas šampanietis** (ārpus Latvijas tirgots kā ***Riga Sparkling Wine***) ir tradicionāls Latvijas dzirkstošais vīns, ko pēc nepārtrauktās raudzēšanas metodes kopš 1952. gada ražo akciju sabiedrībā "Latvijas balzams".
Pēc Latvijas iestāšanās Eiropas Savienībā AS "Latvijas balzamam" izdevās šo vēsturisko nosaukumu saglabāt, lai gan par šampanieti (*Champagne*) drīkst saukt tikai tādu dzirkstošo vīnu, kas ir ražots Francijas Šampaņas provincē no tur audzētām šardonē, *Pinot noir* un *Pinot Meunier* vīnogām un ražošanas procesā izmantojot otrreizējo raudzēšanu.

Domstarpības par nosaukumu
--------------------------

Apzīmējuma *Champagne* lietošanu nosaka regula nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopējo organizāciju, kurā ir noteikts, ka "tiesības izmantot ģeogrāfiskās izcelsmes norādes un citus tradicionālus terminus ir ļoti vērtīgas: noteikumiem tādēļ būtu jāreglamentē šīs tiesības un jāparedz šādu terminu aizsardzība; lai veicinātu godīgu konkurenci un lai nemaldinātu patērētājus". Atbilstoši šīs regulas apsvērumiem produkta apraksts, noformējums un reklāma nedrīkst maldināt vai radīt neskaidrību par to ģeogrāfisko izcelsmi.
Neraugoties uz Eiropas Komisijas brīdinājuma vēstulē pausto prasību mainīt "Rīgas šampanieša" nosaukumu, "Latvijas balzama" nolīgtais juristu birojs sagatavoja pretargumentus, kas balstījās uz apgalvojumu, ka tas "visā savā vēsturiskajā pastāvēšanas laikā un vēsturiskajā tirgū — Latvijā nekad patērētāju apziņā nav ticis asociēts ar Francijā, Šampaņā ražotu dzērienu *Champagne* un ir lokālas izcelsmes produkts izmantots lietošanai lokālā tirgū".
Papildus tam 2010. gadā "Latvijas balzama" nolīgtā sabiedrisko pētījumu kompānija veica 1000 Latvijas iedzīvotāju aptauju "Kāda ir šampanieša uztvere Latvijā", kas apstiprināja to, ka vārds "šampanietis" Latvijā ir sugas vārds, ar kuru apzīmē jebkuru dzirkstošu vīnu.
Šo un citu argumentu ietekmē Eiropas Komisija atļāva lietot zīmolu "Rīgas šampanietis" tikai Latvijas tirgū un tikai "Latvijas balzamā" ražotiem dzērieniem. Visos pārējos pasaules tirgos šis produkts pazīstams kā "Riga Sparkling Wine".

Atsauces
--------

1. ↑  Padomes 1999. gada 17. maija regula Nr. 1493/1999 par vīna tirgus kopējo organizāciju, preambulas 54. apsvērums.
2. ↑  Patērētāju atzinība un pārdomāti argumenti nosargā "Rīgas šampanieti" Archived 2013. gada 3. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. 08.08.2012.
Totlēbenu dzimtas ģerbonis.
Totlēbeniem piederošā Ķēdaiņu muižas pils 20. gadsimta sākumā.
**Totlēbeni** (vācu: *Totleben*, arī *Tottleben, Todtleben, Todleben*) ir vācu dzimta, kas 18. gadsimtā no Tīringenes ieceļoja Kurzemē. Dzimta ierakstīta Igaunijas bruņniecības (1856), Kurzemes bruņniecības un Vidzemes bruņniecības (1857), tad Sāmsalas bruņniecības (1858) matrikulā.

Vēsture
-------

Dzimtas izsekojama līdz Frīmaras (*Friemar*) luterāņu mācītājam Mihaelam Tutelebenam (*Teutleben, Todtleben*, ap 1560–1623) Tīringenē, vēlāk Totlēbeni bija Gēras pilsoņi. Totlēbenas muižas īpašnieka dēls Gotlobs Totlēbens uzdienējās par Krievijas Impērijas armijas ģenerālmajoru. Ādams Heinrihs Totlēbens (1714–pēc 1773) kļuva par Insterburgas pilsoni, bet viņa dēls tirgotājs Teodors Frīdrihs Totlēbens (1749–1804) kļuva par Sabiles pilsoni, vēlāk viņš apmetās Jelgavā, tad Rīgā, kļūdams par dzimtas vācbaltiešu atzara ciltstēvu. Viņa mazdēls inženieris Eduards Totlēbens (1818−1884) veica spožu militāro karjeru Krievijas Impērijas armijā dienestā, 1869. gadā viņu paaugstināja ģenerāļa pakāpē un piešķīra dzimtmuižu Ķēdaiņos, bet 1879. gadā viņam piešķīra mantojamu grāfa titulu. Arī viņs dēls grāfs Nikolajs Georgs Eduards Totlēbens (1874–1945) dienēja Krievijas Impērijas armijā un 1917. gadā atvaļinājās ģenerālmajora pakāpē.
**Boriss Itkiss** (rumāņu: *Boris Itkis*; dzimis 1952. gada 8. oktobrī Kišiņevā) ir Moldovas un Rumānijas starptautiskais meistars šahā (1992).

Biogrāfija
----------

No 1980. gadu sākuma līdz 1990. gadu beigām bijis viens no Moldovas vadošajiem šahistiem. Septiņas reizes ir uzvarējis Moldovas šaha čempionātos (1980, 1982, 1983, 1984, 1990, 1992, 1997). Četras reizes pārstāvējis Moldovas šaha izlasi PSRS komandu šaha čempionātos (1972, 1983, 1985, 1991). 1974. gadā pārstāvējis Moldāvijas sporta biedrību *Moldova* PSRS komandu šaha kausā. 1990. gadā piedalījies Latvijas 1. atklātajā šaha čempionātā, kurā dalījis 14.-30. vietu.

Pēc PSRS sabrukuma pārstāvējis Moldovas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 2 reizes (1994, 1996). Kopš 1990. gadu beigām šaha turnīros pārstāv Rumāniju.

Strādājis arī kā šaha treneris Moldovas nacionālajā šaha akadēmijā. Pazīstamākā viņa audzēkne ir lielmeistare Irina Bulmaga.

Atsauces
--------

1. ↑  «Campionii Moldovei la Sah intre Barbati». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 27. decembrī. Skatīts: 2017. gada 23. janvārī.
2. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Boris Itkis
3. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Cup :: Boris Itkis
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Boris Itkis
5. ↑  «Национальная шахматная академия Молдовы». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 24. septembrī. Skatīts: 2017. gada 23. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Odu gimnadēnija** (*Gymnadenia conopsea*) ir orhideju dzimtas suga. Tā ierakstīta Latvijas Sarkanajā grāmatā komerciāli apdraudēto sugu kategorijā.

Apraksts
--------

Ziedkopa. Ziedam ir garš piesis
Zieds
Daudzgadīgs, 25-70 cm augsts lakstaugs. Gumi plakani, šķelti vairākās daļās. Lapas zilganzaļas, lancetiskas, stublāja apakšdaļā diezgan garas, līdz 15 cm. Augstāk esošās lapas šauras un īsas. Ziedkopa blīva. Pieziedlapas violeti zaļas. Ziedi sārti violeti. Lūpa trīsdaivaina, daivas aptuveni vienāda lieluma. Raksturīgs pavedienveidīgs, līdz 2 cm garš, nolīcis piesis (sk. att.). Auglis - stāva, iegarena pogaļa. Latvijā zied jūnijā un jūlijā.

Izplatība
---------

Aug gandrīz visā Eiropā un Āzijas ziemeļu daļā, kā arī Himalajos.

Biotopi
-------

Tipiskais biotops - mitra pļava, kopā ar purva dzeguzeni
Aug gan sausās, gan mitrās, ekstensīvi izmantojamās pļavās. Sugu apdraud augsnes rekultivēšana, mēslošana un atradņu aizaugšana ar krūmiem vai kokiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Izplatība

* Werner Rothmaler: *Exkursionsflora von Deutschland. Gefäßpflanzen: Kritischer Band*. München 2005. ISBN 3-8274-1496-2
* Zigmas Gudžinskas, Mindaugas Ryla. *Lietuvos gegužraibiniai (*Orchidaceae*)*. Vilnius 2006. ISBN 9986-662-28-1.

Ārējās saites
-------------

* Latvijasdaba.lv[novecojusi saite]

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Odu gimnadēnija*** |
**Malaka Ismajila** (azerbaidžāņu: *Malak İsmayıl*; dzimusi 2004. gada 9. janvārī) ir Azerbaidžānas šahiste.

Biogrāfija
----------

Sumgajitas šaha skolas audzēkne. Pārstāvējusi Azerbaidžānu Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2014. gadā, kad Batumi uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā. 2012. gadā ieņēmusi devīto vietu Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U8 vecuma grupā. 2013. gadā bijusi ceturtā Pasaules skolēnu šaha čempionātā meiteņu U9 vecuma grupā. 2021. gada maijā ierindojusies 5. vietā Azerbaidžānas sieviešu šaha čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  24th EUROPEAN YOUTH CHESS CHAMPIONSHIP 2014 U10 Girls
2. ↑  World Youth Championships 2012 - U08 Girls
3. ↑  World School Chess Championships 2013 Girls 09
4. ↑  Azerbaijan Chess Championship, Women, 2021

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Hamburgā pēc 1943. gada jūlija un augusta bombardēšanas uzlidojumiem
**Totālais karš** ir karadarbība, kurā visas iesaistītās valstis izmanto visus tām pieejamos resursus un metodes, lai sakautu ienaidnieku. Šāda veida karadarbība notiek jau kopš seniem laikiem, taču 19. gadsimta beigās un vēlāk, līdz ar Ženēvas konvencijām par karadarbību, tā kļuva par atsevišķu kategoriju.

Totālā kara koncepciju savā grāmatā 1935. gadā aprakstīja Erihs Lūdendorfs.

Totālā kara metožu izmantošanas piemēri
---------------------------------------

### 20. gadsimtā

Varšava 1945. gada janvārī. Pēc 1944. gada Varšavas sacelšanās reiha karaspēks iznīcināja aptuveni 85 % pilsētas kreisā krasta ēku.
20. gadsimta sākumā vācu militāro teorētiķu izstrādātā totālā kara koncepcija, kas daļēji balstījās uz Francijas—Prūsijas kara pieredzi, bija šāda: mūsdienu karš nav armiju karš, bet gan nāciju karš. Līdz ar to, lai uzvarētu, ir nepieciešams, no vienas puses, mobilizēt visus "savas" nācijas resursus, no otras puses, visaptveroši iedarboties pret naidīgo nāciju (tostarp ar tādām metodēm kā propaganda, ar dažādiem līdzekļiem īstenots terors, karagūstekņu un civiliedzīvotāju masveida slepkavības, mājokļu un pārtikas krājumu iznīcināšana, pilsētu nomākšana badā u. c.), lai salauztu tās gribu un liktu tai pieprasīt no savas valdības pārtraukt pretošanos.

Totālā kara ideja bija Trešā Reiha vadības militārās doktrīnas pamatā, kas praktiski izmantoja to, izstrādājot uzbrukuma plānus Otrā pasaules kara laikā. 1943. gada februārī, Reiha tautas apgaismības un propagandas ministrs Jozefs Gebelss savā slavenajā runā aicināja uz totālo karu.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh2004005893
* NKC: ph575225

 |

 |
**Ismets Ibrahimoglu** (turku: *İsmet İbrahimoğlu*; dzimis 1943. gadā) ir Turcijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis bijušās Dienvidslāvijas teritorijā. Pēc Otrā pasaules kara ģimene pārcēlusies uz Turciju. Šahu iemācījies spēlēt divpadsmit gadu vecumā. Pēc profesijas bijis inženieris.

No 1960. gadu sākuma līdz 1970. gadu sākumam bijis viens no vadošajiem Turcijas šahistiem. 1961. gadā dalījis pirmo vietu Stambulas pilsētas šaha čempionātā. Trīs reizes uzvarējis Turcijas šaha čempionātos (1967, 1970, 1971). Pārstāvējis Turcijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījies 3 reizes (1966-1970). Individuālajā vērtējumā izcīnījis bronzas (1966) medaļu. Sākot no 1970. gadu vidus šaha turnīros piedalījies reti.

Atsauces
--------

1. ↑  «İsmet İbrahimoğlunun Ölümsüz Oyunu». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 13. aprīlī. Skatīts: 2016. gada 8. decembrī.
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: İsmet İbrahimoğlu
3. ↑  FIDE rating history :: Ibrahimoglu, Ismet

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
*ADL* izvietojums (iekrāsots ar sarkanu).
**Priekšējais sānu-muguras kauls** (*Anterior dorso-laterale*) saīsinājumā (***ADL***) ir pāra bruņu plātnes, kas no labās un kreisās puses klāj antiarhu rumpja muguras puses priekšējo sānu daļu, un kopā ar citiem rumpja kauliem veido rumpja vidukļa kārbu, bet artrodirām veido plecu joslu. *ADL* mediāli robežojas antiarhiem ar priekšējo vidējo muguras kaulu (*AMD*), bet artrodirtām ar vidējo muguras kaulu (*MD*). Aizmugurē *ADL* robežojas ar pakaļējo sānu-muguras kaulu (*PDL*) vai atsevišķiem antiarhiem ar sānu jaukto kaulu (*MxL*). Aizmugurejā apakšējā stūrī tas var robežoties ar pakaļējo sānu kaulu (*PL*). Kaula apakšējā mala robežojas artrodirām ar priekšējo sānu kaulu (*AL*), bet antiarhiem ar priekšējo vēdera-sānu kaulu (*AVL*).

Priekšējā sānu-muguras kaula priekšpusē atrodas šarnīrveida savienojums ar galvas vairogu, caur ko galvas vairogs ir kustīgi savienots ar zivs ķermeni. Artrodirām šo savienojumu uz *ADL* nodrošina locītavas izaugums (*pr.gl.*), bet antiarhiem locītavas bedrīte (*f.art.*). Attiecīgi galvas vairoga sānu pakauša kauli (*Pn*) aprīkoti artrodirām ar locītavas bedrīti, bet antiarhiem ar locītavas izaugumu, kuri iekļaujas *ADL* šarnīrsavienojumu vietās, tādējādi nodrošinot galvas vairoga vertikālas kustības attiecībā pret pārējo ķermeni. Šarnīra savienojumu vietā notiek jūtīgo līniju pāreja no galvas vairoga uz ķermeni, un tādējādi pa *ADL* plātni uz ķemeņa aizmuguri iet zivs sānu līnija (*lcg*). Bez to artrodirām no šī paša šarnīrsavienojuma vietas slīpi uz augšu var iet arī muguras līnija (*dc*), kas caur *PDL* aiziet līdz vidējam muguras kaulam un turpinās uz tā.

Antiarhiem *ADL* augšējā daļa veido vidukļa kārbas muguras sienu, bet apakšējā daļa sānu sienu. Abas šīs daļas uz *ADL* var būt nodalītas ar muguras-sānu ribu (*dlr*), kas var izcelties lielākā vai mazākā mērā, vai arī neizcelties vispār. Leņķis starp šīm abām daļām var raksturot zivs ķermeņa saplacinātības pakāpi. Jo mazāks leņķis starp šīm daļām, jo plakanāks ir zivs ķermenis.

Plātnes saaugšanas šuve ar citiem rumpja kauliem ir samērā plata un gluda. Augšējā un apakšejā sānu malas šuves atrodas uz kaula ārējās virsmas un tajās *ADL* plātnei no augšas uzguļ *AMD* (artrodirām *MD*), bet no apakšas *AVL* (artrodirām *AL*). Aizmugurējās sānu malas šuves atrodas uz kaula iekšējās malas, un tur *ADL* plātne uzguļ uz *MxL* vai *PDL* plātnes, bet aizmugurējais apakšējais stūris var uzgult *PL* plātnei.

Atsauces
--------

1. ↑  E.Lukševičs, Mugurkaulnieku paleontoloģija, LU, Rīga, 1999.g. 24. lpp. ISBN 9984-516-54-7
**Somālijas savvaļas ēzelis** jeb **Somālijas ēzelis** (*Equus africanus somalicus*) ir Āfrikas savvaļas ēzeļa (*Equus africanus*) pasuga. Tas apdzīvo Somālijas ziemeļaustrumus un Ziemeļetiopijas klinšainās un akmeņainās tuksneša teritorijas.

Izskats
-------

Somālijas ēzeļiem uz kājām līdzīgi kā zebrām ir šķērssvītras
Savvaļā Somālijas ēzeļi ir ļoti apdraudēti, to izdzīvošana lielā mērā ir saistīta ar zoodārziem
Somālijas savvaļas ēzelis ir vismazākais starp savvaļas zirgu dzimtas pārstāvjiem. Tas ir mazāks par savvaļas zirgiem, zebrām un citiem ēzeļiem. Tā augums skaustā ir apmēram 1,20 m un svars ap 230 kg.

Somālijas savvaļas ēzelis ir pelēkā krāsā ar baltu vēderu, un tam tāpat kā zebrām ir horizontālas strīpas uz kājām. Nagi ir šauri un gari, un pēdas virsma ir neliela. Tas ļauj ēzeļiem viegli pārvietoties pa akmeņainām un klinšainām virsmām, lai sameklētu tuksneša augus.

Barošanās
---------

Vismīļākā ēzelim ir sausā, asā tuksneša zāle, bet tas ēd arī krūmu zarus un citus tuksneša augus. Vispirms ēzelis augu satver ar savām biezajām lūpām, ievieto starp priekšzobiem un to noplūc. Tad ar dzerokļiem zāli sasmalcina. Zobi ēzelim ir lieli, ar plakanām virsmām, kas ir piemēroti, lai sakošļātu pat visasākos tukneša augus. Ēzeļi ganās vakaros, naktīs un no rītiem, kamēr saule vēl nekarsē tuksnesi. Dienās tie slēpjas klinšu noēnotās vietās. Somālijas savvaļas ēzelis cenšas ganoties neaiziet pārāk tālu no ūdens, ne tālāk kā vienas dienas gājiena attālumā, jo, lai arī daļu mitruma tas uzņem no augiem, bez ūdens ēzelis var iztikt ne vairāk kā 2—3 dienas.

Vairošanās
----------

Kad Somālijas savvaļas ēzeļa tēviņš ir sasniedzis 2 gadu vecumu, tas ir sasniedzis dzimumbriedumu. Bet tā kā viņam ir jākonkurē ar vecākiem un stiprākiem dzīvniekiem, tad, tikai sasniedzot četru gadu vecumu, tas iztur konkurenci cīņā par mātīti. Ēzeļu mātītes ir nobriedušas pāroties, kad tām ir pilni divi gadi. Grūsnības periods ilgst apmēram 12 mēnešus. Parasti Somālijas savvaļas ēzeļiem dzimst viens kumeļš. Atšķirībā no citiem zirgu dzimtas pārstāvjiem Somālijas savvaļas ēzeļmātēm kumeļi dzimst tikai katru otro gadu.

Somālijas savvaļas ēzelis un cilvēks
------------------------------------

Somālijas savvaļas ēzeļa dzīve savvaļā ir ļoti apdraudēta. Tie tiek medīti gaļai un vietējie iedzīvotāji to izmanto arī tradicionālajā medicīnā — ir ticējums, ka ēzeļa tauki ir līdzeklis pret tuberkulozi. Pēdējos gados medības ir kļuvušas īpaši intensīvas, jo kara apstākļos vietējiem iedzīvotājiem lietošanā ir automātiskie ieroči. Otrs iemesls ēzeļu skaita samazinājumam ir lauksaimnieciskās darbības un mājdzīvnieku ganāmpulku pieaugumam. Mājdzīvnieki konkurē ar savvaļas ēzeļiem uz tiem pašiem veģetācijas un ūdens resursiem.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Somali Wild Ass :: Saint Louis Zoo». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 1. novembrī. Skatīts: 2010. gada 8. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Equus africanus somalicus / Somalian wild ass
* Affiliative and aggressive behavior in a group of female Somali wild ass (Equus africanus somalicus)
* African Wild Ass
**Spāru virskārta** (*Odonatoptera*) ir kukaiņu klases (*Insecta*) senspārņu virskārta, kas apvieno vairākas aizvēsturiskās, izmirušās kārtas un vienīgo mūsdienās dzīvojošo spāru kārta (*Odonata*). Šīs virskārtas sugas dzīvoja jau pirms 320 miljoniem gadu, sākot vismaz ar vēlo karbona periodu. Vislielākā sugu dažādība bija vērojama paleozoja beigās, kad dzīvoja arī visu laiku lielākais kukainis — milzu spāre *(Meganeura monyi)*. Tās spārnu plētums bija 75 cm, bet pats ķermeņa garums 30 cm.

Sistemātikas diskusijas
-----------------------

Par spāru grupas sistemātiku un sakarībām ar citām kukaiņu grupām zinātniekiem nav vienprātības. Visi piekrīt, ka spāru grupa nepieder pie jaunspārņiem, vislielākās debates ir par senspārņu grupu, ko šobrīd veido spāres un viendienītes, kā arī par izmirušiem paleozoja laika knābjgalvju kukaiņiem paleodiktiopteriem (*Palaeodictyopteroidea*). 

Ir sistemātiķi, kas uzskata, ka senie knābjgalvji ir vai nu māsas taksons spārēm un viendienītēm, vai bāzes grupa un visām pieminētajām grupām būtu jābūt sistematizētām senspārņos. Tomēr pēdējos gados veiktās ģenētiskās analīzes pierāda, ka spāres ir māsas taksons jaunspārņiem un senspārņu grupa ir parafilētiska. Daļa zinātnieku līdz ar to sistematizē gan viendienītes, gan spāres kā māsas taksonus jaunspārņiem, dažiem uzskatot, ka viendienītes ir primitīvāka grupa, bet citiem, ka spāres ir bāzes grupa. Tā kā sistemātiķi starptautiski nav vienojušies par spārneņu sistemātiku, tad tiek plaši lietots esošais iedalījums jaunspārņos un senspārņos.

Spāru virskārtā ir 6 kārtas un vairākas dzimtas, kuru piederība kārtām nav skaidra.

Sistemātika
-----------

* Spāru virskārta (*Odonatoptera*)
	+ Spāru kārta (*Odonata*)
	+ †kārta *Geroptera*
	+ †kārta *Protanisoptera*
	+ †kārta *Protodonata*
	+ †kārta *Protozygoptera*
	+ †kārta *Triadophlebioptera*
	+ †dzimta *Campylopteridae*
	+ †dzimta *Erasipteridae*
	+ †dzimta *Lapeyriidae*

Atsauces
--------

1. ↑  «Tolweb: Odonata». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 30. novembrī. Skatīts: 2014. gada 15. janvārī.
2. ↑  «Subclass Pterygota». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. februārī. Skatīts: 2014. gada 15. janvārī.
3. ↑  «Tolweb: Pterygota». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 10. jūnijā. Skatīts: 2014. gada 15. janvārī.
Koordinātas: 38°55′N 72°01′E﻿ / ﻿38.917°N 72.017°E﻿ / 38.917; 72.017

**Ismoila Somonī smaile** (tadžiku: *Қуллаи Исмоили Сомонӣ‎*) ir augstākais kalns Tadžikistānā, viena no Pamira augstākajām virsotnēm. Izvietojusies masīva ziemeļdaļā Zinātņu Akadēmijas grēdā vietā, kur tā savienojas ar Pētera I grēdu. Nogāzēs bieza firna un ledus sega; austrumu nogāzē sākas Fedčenko šļūdoņa zari.

Smaile atrodas grūti pieejamā vietā un, lai arī Pamira centrālā daļa pētīta kopš 1876. gada, augstākā virsotne tika noteikta tikai 1932. gadā, jo ilgi tā tika jaukta ar 1913. gadā atklāto 20 km tālāk dienvidos esošo 6602 m augsto Garmo smaili. Jaunatklātajai smailei, kas bija Padomju Savienības augstākā virsotne, tika piešķirts **Staļina smailes** vārds par godu Josifa Staļina 55 gadu jubilejai un tajā pirmajai uzkāpšanai 1933. gadā tika izveidota speciāla vienība no PSRS labākajiem alpīnistiem.

Pēc Staļina personibas kulta beigām 1962. gadā kalns tika pārdēvēts par **Komunisma smaili** un tas kā pasaules 50. augstākā virsotne kļuva par iecienītu alpīnistu mērķi. 1998. gadā kalns tika pārdēvēts tagadējā vārdā par godu pirmās tadžiku valsts dibinātājam 9. gadsimtā Ismoilam Somonī.

Atsauces
--------

1. ↑  «Komunisma smaile». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 371. lpp.
2. ↑  «Евгений Иорданишвили. ПОСЛЕДНЯЯ ЗАГАДКА ПАМИРСКИХ ГОР». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 3. februārī. Skatīts: 2015. gada 26. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ismoila Somonī smaile***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 241211512
* LCCN: sh2008006961
* GND: 4559775-3

 |

 |
**Rīgene** (vācu: *Rügen*, latīņu: *Rugia*) ir sala Baltijas jūrā, lielākā Vācijai piederošā sala (kopējā platība 926 km2). Ietilpst Mēklenburgas-Priekšpomerānijas federālās zemes teritorijā. Uz salas dzīvo apmēram 74 000 iedzīvotāju, apdzīvojuma blīvums ir 79 cilv./km2.

Salas forma diezgan netipiska, krasti ļoti izroboti, to izliekumi veido daudzus līčus, pussalas un zemesragus. Salas dienvidu krasts atrodas ļoti tuvu kontinentam. Platums dienvidos sasniedz 41 km, bet garums ziemeļu-dienvidu virzienā ir 52 km. Visu pludmaļu kopgarums ir 140 km. Rīgenē ir 4 pilsētas.

Rīgenes klimats ir mērens. Ziema nav auksta. Janvāra un februāra vidējā temperatūra ir ap 0 °C. Vasara nav pārāk karsta, jūlija vidējā temperatūra ir 16,3 °C. Gada nokrišņu daudzums ir 520 - 560 mm. Saule spīd 1800 - 1870 stundas gadā.

Ar Štrālzundi kontinentā Rīgeni savieno divi tilti: vecākais 1937. gadā uzbūvētais tilts ir daļēji dambis un mūsdienās tiek izmantots dzelzceļa satiksmei, kā arī Rīgenes tilts (*Rügenbrücke*, 2831 m). Tas tika atklāts 2007. gada 20. oktobrī un ārēji izskatās līdzīgs Zelta Vārtu tiltam Sanfrancisko. Lielā augstuma dēļ (42 m augstākajā vietā) zem tilta var kuģot pat vislielākie kuģi.

Jasmundes pussalā Rīgenes ziemeļaustrumos atrodas tāda paša nosaukuma nacionālais parks, kura platība ir 3000 hektāru, tas izveidots 1990. gadā. Plaši pazīstams Jasmundes simbols ir krīta klintis, īpaši, 118 m augstais "Karaliskais tronis" (*Königsstuhl*). Atsevišķās vietās klinšu augstums sasniedz pat 144 metrus. Salas augstākais virsas punkts ir Pīkberga kalns (*Piekberg* - 161 m augsts).

Ekonomika
---------

Šobrīd galvenais salas ienākumu avots ir tūrisms. Sākumu tūrisma ērai Rīgenē uzsāka minerālie avoti Zagardā 18. gadsimtā. 19. gadsimtā sāka attīstīties jūras kūrorti, piemēram, Zasnica.

Bez tūrisma salā ir attīstīta arī zivsaimniecība un lauksaimniecība.

Attēlu galerija
---------------

* BinzBinz
* Nationalpark JasmundNationalpark Jasmund
* Kap ArkonaKap Arkona
* 
* 
* Königsstuhl*Königsstuhl*
* Klints Jasmundas pussalāKlints Jasmundas pussalā
* 
* 
* 
* 
* Klintis pie ZasnicasKlintis pie Zasnicas

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rīgene***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Rīgenes oficiālā mājaslapa

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dānijas Karalistei piederējušās zemes |
| --- |
|  |
| 
* Šlēzvigas hercogiste (1058—1864)
* Rīgene (1168—1325)
* Dāņu Igaunija (1219—1346)
* Sāmsalas-Vīkas bīskapija/Sāmsala (1560—1645)
* Kurzemes bīskapija (1560—1585)
* Norvēģija (1380—1814)
* Holšteinas hercogiste (1474–1866)
* Saksija-Lauenburga (1814–1864)
* Islande (1380—1944)
* Fēru Salas (no 1380)
* Grenlande (no 1380/1921)

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 237700289
* LCCN: sh85115751
* GND: 4050875-4
* SELIBR: 158442
* BNF: cb123317551 (data)
* NKC: ge130692

 |

 |
**Džeimss Meisons** (angļu: *James Mason*; 1849. gada 19. novembris Kilkeni — 1905. gada 11. janvāris Ročforda) bija Īrijā dzimis ASV un Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Īrijā un agrā bērnībā ticis adoptēts. 1861. gadā emigrējis uz ASV, kur sekmīgi piedalījies vairākos šaha turnīros. 1876. gadā Filadelfijā uzvarējis 4. ASV šaha kongresā. Tajā pašā gadā uzvarējis Ņujorkas šaha turnīrā, apsteidzot Jūdžīnu Delmaru, un mačā pieveicis angļu šaha meistaru Henriju Bērdu (+11, -4, =4). Bijis laikraksta *Wilkes' Spirit of the Times* šaha nodaļas redaktors.
1878. gadā atgriezies Anglijā. 1879. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar Viljamu Norvūdu Poteru (+5, -5, =11). 1882. gadā starptautiskajā šaha turnīrā Vīnē ieņēmis 3. vietu aiz abiem uzvarētājiem Vilhelma Steinica un Šimona Vinavera. 1883. gadā Nirnbergā bijis 3. vietā 4. Vācijas šaha kongresā aiz Šimona Vinavera un Džozefa Blekbērna. 1889. gadā Amsterdamas šaha turnīrā atkal bijis trešais (uzvarējuši Eimoss Bērns un Emanuels Laskers). 1900. gadā Londonas šaha turnīrā dalījis 2.—3. vietu ar Izidoru Gunsbergu (uzvarējis Rihards Teihmans).

Sarakstījis arī vairākas šaham veltītas grāmatas: "Šaha principi teorijā un praksē" (angļu: *The Principles of Chess in Theory and Practice*, 1894), "Šaha māksla" (angļu: *The Art of Chess*, 1895), "Šaha atklātnes" (angļu: *Chess Openings*, 1897), un "Sociālais šahs" (angļu: *Social Chess*, 1900).

1903. gadā nopietni saslimis un bijis spiests pārtraukt visas šaha aktivitātes līdz sava mūža beigām.

Atsauces
--------

1. ↑  4th American Chess Congress (1876)
2. ↑  Nuremberg (1883)
3. ↑  Amsterdam (1889)
4. ↑  London (1900)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Pompeju makelluma paliekas.
Pompeju makelluma plāns.
**Makellums** (latīņu: *Macellum*; sengrieķu: *μάκελλον*) ir seno romiešu pārtikas tirgus vēsturiskais nosaukums, kura teritorijā bieži vien atrodas templis vai edikula ar reliģiska satura skulpturālu kompozīciju. Savā tradicionālajā veidā makellums bija taisnstūra peristila pagalms, kuru ietvēra tabernas. Ieeja tajā tika dekorēta ar arku. Makelluma centrā romieši iekārtoja norobežotu baseinu zivju audzēšanai, kuru ieskāva kolonāde. Bez tā pagalmā varēja atrasties divi baseini ar astoņstūra joniskiem portikiem ar joniskām kolonnām un piloniem stūros.

Nozīme un vēsture
-----------------

Kā papildinājums forumiem makellums kalpoja kā pārtikas tirgus, īpaši gaļas, zivju un delikatešu tirdzniecībai. Tits Plavts piemin makellumu vēl 3. gadsimta pr.Kr. otrajā pusē. Par paraugu makellumam kalpoja hellēnisko pilsētu agora. Taču šeit nenotika vairumtirdzniecība. Pašlaik Romas impērijas teritorijā ir lokalizēti ap 80 makellumiem, īpaši Itālijā (Roma, Pocuoli, Pompeji u.c.), Ziemeļāfrikā (Leptis Magna, Hippon Regijs) un Anatolijā. Tie kalpo kā romanizācijas pazīme impērijas ietvaros. Pēdējais makellums tika izmantots Konstantinopolē līdz pat 6. gadsimtam.

Pēc Marka Terentiusa Varro teiktā vārdam "makellums" ir doriski joniska izcelsme, kas nozīmē "dārzs". Patiesībā makellums ir vieta, kur notiek lopu kaušana.

*Macellum Magnum*
-----------------

*Macellum Magnum* bija tirdzniecības ēka uz Celijas paugura Romā. Kompleksu 59. gadā uzcēla un iesvētīja imperators Nerons. Senā ēka, domājams, atradās mūsdienu Santo Stefano Rotondo baznīcas vietā.

Makellums Pompejos
------------------

*Macellum Pompeii* bija pagaidu tirgus Pompeju forumā. Dažas celtnes tiek datētas ar 130—120 gadu pr.Kr. Stāsta, ka daļa no makelluma austrumu sienas bija veltīta imperatora kultam. Ja tā ir taisnība, tad tas norāda uz svarīgu lomu, kāda imperatoriem bija romiešu dzīvē 1. gadsimta sākumā. Makelluma daļas bija izpostītas 62. gada zemestrīcē, un šie bojājumi nebija novērsti līdz pat izvirduma laikam, kurš 79. gadā sagrāva Pompejus.

Pocuoli makelluma paliekas.

Makellums Pocuoli
-----------------

Pocuoli makellums sākotnēji tika atrakts 1750. gados, kad Serapisa statujas atrašana radīja pārpratumu, ka ēka tika kļūdaini identificēta kā Serapijs jeb Serapisa templis. Stāvošās kolonnas ar jūras molusku atstātām pēdām norādīja, ka ēku augstums mainījās atkarībā no jūras līmeņa, kas radīja strīdus agrīnajā ģeoloģijā. Vēlākie izrakumi atklāja makellumam raksturīgo plānu.

Atsauces
--------

1. ↑  Мацеллум // Архитектура. Краткий справочник / М. В. Адамчик. — Минск: «Харвест», 2004. — С. 339. — 624 с. — ISBN 985-13-1842-6.
**Džeimss Oltons "Džims" Makdivits** (*James Alton "Jim" McDivitt*, dzimis 1929. gada 10. jūnijā, miris 2022. gada 13. oktobrī) bija ASV astronauts, lidotājs, aeronautikas inženieris.

Dzīvesgājums
------------

1951. gadā Džeimss Makdivits iestājās ASV Jūras spēkos. Viņš piedalījās Korejas karā.
1959. gadā Makdivits Mičiganas Universitātē ieguva bakalaura grāds aeronautikas inženierijā.
Pēc tam viņš Edvardsa Gaisa spēku bāzē dienēja par lidotāju izmēģinātāju.
1962. gada jūlijā lidaparātā X-15 Makdivits kopā ar Robertu Vaitu sasniedza 95,8 km, tādējādi iegūstot Astronauta spārnu statusu.

1962. gadā Makdivits kandidēja NASA uz astronauta vakanci, veiksmīgi izturot konkursu un iekļūstot otrajā astronautu grupā.

Pirmo kosmisko lidojumu Džeimss Makdivits veica 1965. gada jūnijā kā *Gemini 4* komandējošais pilots. Tā laikā notika ASV pirmā iziešana kosmosā, ko veica Edvards Vaits.

1966. aprīlī Makdivitu nominēja pirmā pilotējamā *Apollo* lidojuma *Apollo 1* dublieru apkalpei. Decembrī viņu nomainīja atceltās otrās misijas apkalpe, un Makdivits tika iecelts primārajā apkalpē otrajam komandmoduļa un mēness moduļa lidojumam.
1967. gada 27. janvārī pirmsstarta treniņu laikā izdega *Apollo 1* kabīne un apkalpe gāja bojā.
Pēc šīs traģēdijas Džeimss Makdivitam bija plānots lidojums ar mēness moduli 1968. gada decembrī misijā *Apollo 8*. Tā kā mēness moduli uz šo laiku vēl nebija gatavs, tika nolemts *Apollo 8* veikt Mēness aplidojumu bez mēness moduļa, bet Makdivitu iecēla *Apollo 9* apkalpē.

Otrais lidojums notika 1969. gada martā, esot *Apollo 9* komandierim. Septiņu dienu laikā Zemes orbītā tika izmēģināts mēness modulis un veiktas divas ārpuskuģa aktivitates.

Pēc tam Džeimss Makdivits bija *Apollo* programmas menedžeris.

1972. gada Makdivits atvaļinājās no Gaisa spēkiem un atstāja NASA, lai ieņemtu energoapgādes uzņēmuma *Consumers Power Company* viceprezidenta amatu.
1975. gadā viņš pārgāja uz vagonbūves uzņēmumu *Pullman*.
No 1981. līdz 1995. gadam viņš darbojās aerokosmiskās nozares uzņēmumā *Rockwell International*.

2022. gada 13. oktobrī Džeimss Makdivits mira 93 gadu vecumā.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums
------------------------------

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Amats | Ilgums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Gemini 4* | 03.06.1965. | 07.06.1965. | Edvards Vaits | Komandējošais pilots | 4 d 1 h 56 min |
| *Apollo 9* | 03.03.1969. | 26.03.1969. | Deivids SkotsRasels Šveikarts | Komandieris | 8 d 0 h 3 min |

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džeimss Makdivits***.
* Bigrāfija NASA vietnē

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 50456491
* LCCN: n00044087
* ISNI: 0000 0000 2141 7164

 |

 |
**Šibolets** ir valodas, izteiksmes, parašu vai tradīciju īpatnība, kas atšķir vienu cilvēku grupu no citas. Šiboleti ir vienkārši grupas pašidentifikācijas veidi, kas vēsturē tikuši izmantoti kā paroles jeb sociāli kodi, lai apliecinātu lojalitāti un radniecību, saglabātu tradicionālu segregāciju vai aizsargātos pret ārējiem draudiem.

Etimoloģija
-----------

Jēdziens ir cēlies no Bībeles ebreju valodas vārda *shibbólet* (שִׁבֹּלֶת), kas burtiski nozīmē "straume", un tā šaurākā nozīme nāk no vienas epizodes apraksta Vecājā Derībā. Tā Soģu grāmatā lasām (Soģ. 12,5-6 no 2. Bībeles tulkojuma):

> "Un Gileāds atņēma Efraimam Jordānas braslus. Un ikreiz, kad kāds pārnācējs efraimietis, kas meklēja glābiņu, teica: ļaujiet man celties pāri, — tad Gileāda vīri tādam prasīja: vai tu esi efraimietis? Kad viņš atbildēja: es neesmu,- tad tie viņam sacīja: pasaki "šibolet"! Ja tas teica "sibolet", nespēdams šo vārdu pareizi izrunāt, tad tie viņu sagrāba un nokāva pie Jordānas brasliem, un tanī laikā no Efraima ļaudīm krita četrdesmit divi tūkstoši vīru."
> 
>

Šiboleti plašākā nozīmē
-----------------------

Šibolets plašākā nozīmē var būt jebkas, kas identificē piederību kādai cilvēku grupai vai kultūrai. Piemēram, pirmie kristieši Romas impērijā, lai aizsargātos pret vajāšanām, lietoja *Ichthys* simbolu savu tikšanās vietu apslēptai identificēšanai. Minot piemēru no mūsdienām, simbols "X" var tikt raksturots kā "popkultūras šibolets", kas saistās ar briesmām un ekstrēmiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Gesenius, Wilhelm Theologe, Orientalist, 1786-1842. *Hebräisches und aramäisches Handwörterbuch über das Alte Testament* (18. Aufl izd.). Berlin : Springer, 2013. 1316. lpp. ISBN 9783642256806. OCLC 860412535.
2. ↑  Danesi, Marcel, 1946-. *X-rated! : the power of mythic symbolism in popular culture* (1st ed izd.). New York : Palgrave Macmillan, 2009. 8. lpp. ISBN 9780230617834. OCLC 442103115.
**Džeimss Klārks Ross** (angļu: *James Clark Ross*; 1800. gada 15. aprīlī - 1862. gada 3. aprīlī) bija britu kara jūrnieks un polārpētnieks.

Arktikas izpēte
---------------

Dzimis Londonā, slavenā skotu ceļotāja un pētnieka Džona Rosa krustdēls. Jūrnieka gaitas sācis 12 gadu vecumā pie sava tēvoča un pavadīja to tā pirmajā ceļojumā uz Arktiku Ziemeļrietumu jūras ceļa meklējumos 1818. gadā. Laika posmā no 1819. līdz 1827. gadam piedalījies četrās Viljama Perija Arktikas ekspedīcijās. No 1829. līdz 1833. gadam atkal piedalījies sava tēvoča Džona Rosa ekspedīcijā, kuras laikā tie sasniedza ziemeļu magnētisko polu. 1834. gadā Džeimss Ross tika paaugstināts par kapteini un no 1835. līdz 1838. gadam nodarbojās ar Lielbritānijas magnētisko uzmērīšanu.

Antarktikas izpēte
------------------

No 1839. līdz 1843. gadam Ross vadīja Antarktikas izpētes ekspedīciju ar kuģiem *"Erebus"* un *"Terror"*, kuras laikā tika nokartēta lielākā daļa kontinenta krasta līnijas.

1841. gadā tika atklāta Rosa jūra, Viktorijas Zeme un Erebusa un Terora vulkāni. Nākamajā gadā tika izpētīta tagadējās Džeimsa Rosa salas austrumu piekraste un atklātas Snouhilas un Sīmora salas.

Pēc atgriešanās Ross tika iecelts bruņinieka kārtā, kā arī tika nominēts Francijas Goda Leģiona ordenim. 1848. gadā viņš tika ievēlēts Karaliskajā dabaszinātņu biedrībā. Tajā pašā gadā Ross veica savu pēdējo ekspedīciju ar kuģiem *"Enterprise"* un *"Investigator"* Džona Franklina meklējumos.

Pagodinājumi
------------

Džeimsa Klārka Rosa vārdā ir nosaukti:

* Džeimsa Rosa šaurums Kanādas ziemeļos;
* Rosa jūra Antarktīdā;
* Rosa šelfa ledājs Antarktīdā;
* Rosa sala Antarktīdā;
* Džeimsa Rosa sala Antarktīdas pussalas austrumos;
* Rosa ronis;
* Rosa Teritorija;
* Rosa kalns Kergelēna arhipelāgā;
* Rosa krāteris uz Mēness;
* Britu Antarktiskā dienesta kuģis *"James Clark Ross"*.

Atsauces
--------

1. ↑  Antarctica feature detail

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 295803503
* LCCN: n50046289
* ISNI: 0000 0000 8125 8361
* GND: 119384523
* SUDOC: 057689202
* BNF: cb15342303j (data)
* BIBSYS: 99011101
* NLA: 35463341
* NKC: pna2012688414
* Botanist: J.C.Ross
* BNE: XX1530769
* CiNii: DA00773017

 |

 |
**IS** līkne pārvietojas pa labi, secīgi palielinās procentu likmes un izlaide (reālais IKP).
**IS/LM modeli**, kuru izmanto, lai aprakstītu lielu Keinsa ekonomikas makroekonomikas daļu, parasti attēlo kā divas krustojošās taisnes. X taisne attēlo nacionālo ienākumu vai arī reālo IKP (saražotais apjoms) un tiek apzīmēta ar Y, bet Y ass attēlo procentu likmi (naudas vērtību) un tiek apzīmēta ar i vai r. Tātad grafiks parāda attiecību starp ekonomikas reālo, taustāmo daļu un monetāro, naudisko daļu.

IS
--

IS līkne ir dilstoša (tiecas uz leju), IS nozīmē Investment/Saving equilibrium (investīciju/ietaupījumu līdzsvars), taču realitātē apzīmē kopējās izlaides (Y=C+I+G+Xn) līdzsvaru, būtībā valsts fiskālās politikas regulējamos faktorus. Tātad līkne parāda kā mainoties procentu likmei mainīsies kopējās izlaides apjoms. Mazinātās procentu likmes liek pacelties, piemēram, investīcijām, izlaides pieaugums ir acīmredzams.

LM
--

LM līkne ir augoša (tiecas uz augšu). Tā norāda naudas un finansu nozīmi valsts ekonomikā, būtībā attēlo valsts monetārās politikas īstenojumu. LM apzīmē Liquidity preference/Money supply equilibrium (Likviditātes priekšrocību/ naudas piedāvājuma līdzsvars), kas vairāk jāsaprot kā līdzsvaru starp to cik naudas tiks izmantots aktīvos un cik daudz tās piedāvājuma pārstāvēs bankas un centrālā banka (cik daudz naudas "guļ bankā").

Līkne veidojas tādēļ, ka palielinoties izlaidei Y palielinās pieprasījums pēc naudas, tātad vairāk naudas tiek izmantotas kā aktīvs, naudas vērtība, sekojot visvienkāršākajiem piedāvājuma un pieprasījuma mehānismiem, aug - ceļas procentu likme.

Makroekonomiskais līdzsvars
---------------------------

IS/LM līdzsvars, kas veidojas taišņu krustpunktā apzīmē preču un pakalpojumu tirgus līdzsvaru ar naudas tirgu.

Abas taisnes pārvieto attiecīgi monetārās un fiskālās politikas, piemēram, naudas piedāvājuma palielināšana pārbīda LM līkni pa labi.
**Bakteriālā vaginoze** ir sieviešu dzimumorgānu infekciozi iekaisīga slimība. Slimību ierosinošs faktors ir dažādi patogēni mikroorganismi, tai skaitā baktērijas, vīrusi, sēnītes, kas izplatās dzimumceļā, un nosacīti patogēna maksts mikroflora.[1]

Vēsture un etimoloģija
----------------------

Katrs iekaisuma process makstī pieder pie nespecifiskiem vaginītiem līdz noteiktam laikam, kamēr nav noteikts izraisītājs. 1955. gadā Gardners (angļu: *H. Gardner*) un Djuks (angļu: *C. Dukes*) aprakstījuši maksts mikrofloras traucējumu sindromu pacientēm ar tā saucamo nespecifisko bakteriālu vaginītu, kuram novēro pienskābo baktēriju skaita mazinājumu un maksts gļotādas kolonizāciju ar citiem, agrāk nezināmiem mikroorganismiem, kurus dēvēja par *Haemophilus vaginalis*. 1963. gadā mikroorganisma nosaukums tika mainīts uz *Corinebacterium vaginitis*, un 1980. gadā vēlreiz to nomainīja uz *Gardnerella vaginalis* un ieviesa jaunu terminu - "gardnereloze", ar domu ka tās pamatā ir inficēšanās ar *Gardnerella vaginalis*. Taču vēlāk atklāja, ka *Gardnerella vaginalis* atrodams ne tikai sievietēm ar nespecifiskiem vaginītiem, bet arī apmēram 40% reproduktīva vecuma veselu sieviešu un, ka "gardnerelozi" izraisa ne tikai *Gardnerella vaginalis*, bet arī citi mikroorganismi.[1]

1984. gadā pirmajā starptautiskajā sapulcē jautājumos par vaginītiem (Stokholma, Zviedrija) pēc visu klīnisko, mikroskopisko un mikrobioloģisko datu apkopošanas un analīzes, bija noformēts mūsdienu "gardnerelozes" nosaukums — bakteriālā vaginoze.[1]

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Л. В. Кудрявцева, А. Е. Гущин. *Нормоценоз. Бактериальный вагиноз. Комплексная лабораторная диагностика бактериального вагиноза: современное состояние проблемы*. Лабораторная служба, 1, 2013
Koordinātas: 38°40′40″N 72°21′15″E﻿ / ﻿38.67778°N 72.35417°E﻿ / 38.67778; 72.35417

**Istiklols** (tadžiku: *Қуллаи Истиқлол* — ‘Neatkarības smaile’) ir kalns Pamirā, Tadžikistānā, ceturtā augstākā valsts virsotne. Izvietojusies masīva vidusdaļā Jazguloma grēdas austrumos. Kalns ir klinšu masīvs ar nogāžu slīpumu ap 60°. Tā ziemeļu nogāzē sākas 77 km garais Fedčenko šļūdonis, austrumu nogāzē — 36,7 km garais Grumma-Gržimailo šļūdonis.

Virsotni 1928. gadā atklāja padomju—vācu ekspedīcija un sākotnēji nodēvēja par **Dreišpicu** (‘Trejsmailis’), bet vēlāk pārdēvēts par **Revolūcijas smaili** par godu Oktobra revolūcijai. Pirmoreiz virsotnē uzkāpa ekspedīcija A. Ugarova vadībā 1954. gadā. 2006. gadā pārdēvēta tagadējā vārdā par godu Tadžikistānas neatkarībai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Revolūcijas smaile». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 595. lpp.
2. ↑  «Пик Революции (6974 м).». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 16. novembrī. Skatīts: 2015. gada 29. janvārī.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Topokarte J-43-49 пик Революции
**Kalnu dzelzene** (*Centaurea montana*) ir augu suga kurvjziežu dzimtas dzelzeņu ģintī. Savvaļā tā ir sastopama Centrāleiropā un Dienvideiropā, kalnainos apvidos, bet arī Latvijā, kur tā ir uzskatāma par dārzbēgli.

Morfoloģija
-----------

Kalnu dzelzene ir daudzgadīgs, 20-70 cm augsts lakstaugs ar stāvu, apmatotu stublāju, kuram var attīstīties daži zari.

Lapas uz stublāja ir izkārtotas pamīšus, tās ir veselas, iegareni lancetiskas vai eliptiskas, 4-12 cm garas un 1.5-5 cm platas. Lapas ir abpusēji apmatotas (apakšpusē pat tūbainas), ar smailu galu un robainu malu.

Katra zara galā ir izvietots viens ziedu kurvītis. Auga vīkala lapas ir zaļas, jumstiņveidīgi izkārtotas vairākās rindās. Vīkala lapu gals ir tumšs un plūksnains. Kurvīša ārējā malā ir zili, neauglīgi piltuvziedi (3-5 cm gari) ar plūksnainu galu, bet vidū ir gandrīz divreiz īsāki, violeti divdzimumu stobrziedi ar tumši zilām putekšnīcām.

Auglis ir apmatots, aptuveni 5 mm garš spīdīgs sēklenis.

Zied jūlijā, augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «kalnu dzelzene - Centaurea montana L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-07.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kalnu dzelzene***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Brensfīlda šaurums** (angļu: *Bransfield Strait*, spāņu: *Estrecho de Bransfield*) vai **Flotes jūra** (spāņu: *Mar de la Flota*; Argentīnas avotos) ir ap 350 km garš un līdz 100 km plats jūras šaurums Antarktīdas piekrastē. Atdala Dienvidšetlendas salas no Antarktīdas pussalas un d'Irvila salas. Šaurumā atrodas vairākas salas, lielākās no kurām ir Lovailenda un Disepšena.

Šaurumu 1820. gadā atklāja, bet noturēja to par līci britu kara flotes ekspedīcija ar brigu *Williams* Edvarda Brensfīlda vadībā. Pēc Brensfīlda šaurumu nokartēja roņu mednieki.[1] Ap 1825. gadu šaurumu pirmatklājēja vārdā nosauca cits britu kara flotes kapteinis Džeimss Vedels.[2] Argentīniešu avotos šaurums saukts par Flotes jūru par godu Argentīnas kara flotei, kas veica lielāko daļu izpētes darbu šajā apvidū.

Atsauces
--------

1. ↑  «SCAR Composite Gazetteer of Antarctica». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 20. decembrī. Skatīts: 2010. gada 20. decembrī.
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Brensfīlda šaurums

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315526692
* LCCN: sh85016421

 |

 |
**Pilīdijs** jeb **Dezora kāpurs** ir nemertīntārpu kāpura stadija. Nosaukums veidots no grieķu vārda *πίλιδιον*, kas nozīmē ‘filca cepure’. Pilīdijs pēc formas ir līdzīgs bruņu ķiverei vai lietussargam ar divām lēverveidīgām daivām, tāpēc arī tāds nosaukums — ķiverveidīgais kāpurs. Kāpura ķermeni klāj sīkas skropstiņas, gar lietussarga malām ir izvietotas lielāka izmēra skropstiņas, bet virsotnē raksturīgs skropstiņu pušķis — paura orgāns. Kāpura ķiveres malās nokarājas divas platas lēverveidīgas daivas. Starp tiem atrodas mutes atvere, kas tālāk pāriet barības vadā un zarnu kanālā. Anālās atveres nav.

Kāpuram ir planktonisks dzīvesveids. Pēc kāda laika pilīdijā notiek īpatnēja pārvēršanās, kuras rezultātā tā iekšienē zem ādas izveidojas pieaugusi nemertīna, kas, plīstot pilīdija ķermeņa apvalkam, izkļūst ārā.

Atsauces
--------

1. ↑  Zooloģija — 1. sēj. (Bezmugurkaulnieki), red. G. Abrikosovs un L. Levinsons — LVI, Rīga, 1964. g. 228.lpp.
**Āfrikas trīskrāsu gazeles, Āfrikas trīskrāsu gazeļu ģints** (*Eudorcas*) ir viena no dobradžu dzimtas (*Bovidae*) ģintīm, kas apvieno 3 mūsdienās dzīvojošas gazeļu sugas un vienu izmirušu sugu. Tās visas mājo Āfrikā uz dienvidiem no Sahāras, sākot ar Sāhilas joslu kopējā izplatības areāla ziemeļos. Nesenā pagātnē visas šīs ģints sugas tika klasificētas gazeļu ģintī (*Gazella*).

Izskats un īpašības
-------------------

Tomsona gazele (*Eudorcas thomsonii*)
Āfrikas trīskrāsu gazeles ir samērā nelieli, eleganti pārnadži ar graciozu ķermeņa uzbūvi, garām, tievām kājām un smalkām galvām. Abi dzimumi ir apmēram vienādi lieli. Visām sugām abiem dzimumiem ir ragi, lai gan tēviņiem ragi ir lielāki. Āfrikas trīskrāsu gazelēm ir raksturīgs ruds matojums, vēders gaišs, gandrīz balts, bet uz sāniem starp rudo ķermeņa augšpusi un gaišo vēderu ir nodaloša, tumši brūna vai melna josla. Atkarībā no sugas tā var būt platāka vai šaurāka, bet vienmēr labi pamanāma. Lielākā ģintī ir Tomsona gazele (*Eudorcas thomsonii*), kuras augstums skaustā ir apmēram 82 cm. Salīdzinoši abām pārējām gazeļu sugām lielāko tēviņu augstums plecos ir apmēram 70 cm.

Gazeles ir ļoti ātri dzīvnieki un īsā distancē spēj sasniegt ātrumu ap 80 km/h, toties garā distancē spēj ilgstoši skriet ar ātrumu 48 km/h. Tās mājo dažādos sausos biotopos — tuksnešos, savannā un zāļainos līdzenumos ar īsu zāli.

Bara uzbūve
-----------

Pārošanās laikā pieauguši tēviņi ir teritoriāli un katram, sasniedzot dzimumbriedumu 2—3 gadu vecumā, ir sava neliela teritorija. Tā nemitīgi tiek aizsargāta, kā arī savstarpējās cīņās nemitīgi tiek pierādīta dominance. Atkarībā no cīņas iznākuma teritorijas robežas nepārtraukti mainās. Interesanti, ka tēviņi cīnās tikai ar savas sugas tēviņiem un citu gazeļu tēviņiem nepievērš uzmanību. Jaunie tēviņi veido vecpuišu grupas, kuras neiesaistās cīņā par pārošanos. Mātītes ar saviem pēcnācējiem veido lielus barus, kuri nepārtraukti migrē cauri tēviņu teritorijām. Ārpus vairošanās sezonas tēviņi apvienojas vecpuišu baros, kas uzturas mātīšu bara tuvumā.

Sistemātika
-----------

* **Āfrikas trīskrāsu gazeļu ģints** (*Eudorcas*)
	+ Mongallas gazele (*Eudorcas albonotata*)
	+ †Rudā gazele (*Eudorcas rufina*)
	+ Sarkansejas gazele (*Eudorcas rufifrons*)
	+ Tomsona gazele (*Eudorcas thomsonii*)

Atsauces
--------

1. ↑  Mammals Species of the World: Eudorcas
2. 1 2  IUCN: Eudorcas albonotata
3. 1 2  Ultimateungulate: Eudorcas rufifrons
4. 1 2 3  ADW: Eudorcas thomsonii
5. ↑  Ungulate Taxonomy
6. ↑  "Gazelle". The Columbia Electronic Encyclopedia, 6th ed. 2007, Columbia University Press.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Āfrikas trīskrāsu gazeles***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
* Our Beautiful World: Antelopes and Gazelles
* Eudorcas thomsoni
Šis raksts ir par rakstnieku. Par citām jēdziena **Artūrs Bērziņš** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Arturs Bērziņš** (1882-1962) bija latviešu publicists, teātra vēsturnieks un kritiķis. Latvijas Nacionālā teātra direktors (1925-1937). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1882. gada 22. augustā Vecpiebalgas pagasta "Spietēnu" mājās amatnieka ģimenē (tagad Inešu pagastā). Mācījās Vecpiebalgas draudzes skolā. Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas vasaras sapulcēs sniedza bibliogrāfiski kritiskus pārskatus par lugu izdevumiem (1908–1910). No 1910. gada bija žurnālists Rīgā. 

Pēc Pirmā pasaules kara un Latvijas brīvības cīņām bija Latvijas Nacionālā teātra dramaturgs (1919–1921), līdztekus studēja tieslietas Latvijas Universitātē. 1925. gadā kļuva par Nacionālā teātra direktoru. 

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās trimdā uz Zviedriju, kur strādāja Stokholmas Drotningholmas teātra muzejā. Rakastīja recenzijas par teātra izrādēm, publicēja rakstus un grāmatas par teātru darbiniekiem. Miris 1962. gada 11. jūlijā Stokholmā.

Darbi
-----

* Pazīstamas sejas: 1. sējums. Pētera Mantnieka apgāds, 1944. - 317 lappuses
* Pazīstamas sejas: 2. sējums. Pētera Mantnieka apgāds, 1947. - 252 lappuses
* Kārlis Zariņš dzīvē un darbā: monogrāfija ar draugu un laika biedru veltījumiem. Rūja, 1959. - 334 lappuses

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  «A. Apīnis lgdb.lnb.lv». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2014. gada 16. maijā.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 79510814
* LNB: 000008232
* LCCN: n87826894
* ISNI: 0000 0000 6139 2993
* GND: 1026750377
* SUDOC: 160254159
* BNF: cb12817708d (data)

 |

 |