recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rūžena Suha** (čehu: *Růžena Suchá*; arī **Rūžena Suha-Dobiašova** (čehu: *Růžena Suchá–Dobiášová*); 1907. gada 19. oktobris — 1989. gada 7. oktobris) bija Čehoslovākijas starptautiskā meistare šahā (1954), trīskārtējā Čehoslovākijas sieviešu šaha čempione.

Biogrāfija
----------

No 1930. gadu beigām līdz 1960. gadu sākumam bijusi viena no vadošajām Čehoslovākijas šahistēm. 1943. gadā bijusi vienīgā sieviete, kas piedalījusies Prāgas starptautiskajā šaha turnīrā. Turnīrā uzvarējis toreizējais Pasaules čempions šahā Aleksandrs Aļehins, otrais bijis Pauls Keress, bet Rūžena Suha vīriešu konkurencē finišējusi pēdējā ar 3 neizšķirtiem 19 partijās.
Izcīnījusi 13 medaļas Čehoslovākijas sieviešu šaha čempionātos: trīs zelta (1938, 1951, 1954), trīs sudraba (1949, 1952, 1953) un septiņas bronzas (1940, 1943, 1944, 1955, 1956, 1960, 1961).
Piedalījusies 1955. gada pretendentu turnīrā šahā sievietēm Maskavā, kurā ieņēmusi 19. vietu (uzvarēja Olga Rubcova). 
Pazīstama arī šaha dzīves organizētāja. 1974. gadā bijusi viena no Smihovas (tagad Prāgas rajons) šaha kluba dibinātājām. Pēc viņas nāves šajā klubā tiek regulāri organizēti Rūženas Suhas piemiņas turnīri.

Par panākumiem turnīros FIDE 1954. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Prague 1943 - 365Chess.com Tournaments». *www.365chess.com*.
2. ↑  «Šachový svaz České republiky » Historické výsledky MČR žen». *old.chess.cz*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 24. februārī. Skatīts: 2018. gada 17. septembrī.
3. ↑  «World Chess Championship (women) : 1955 Candidates Tournament». Mark-weeks.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-06-12. Skatīts: 2011-12-20.
4. ↑  «Jiné kluby lanaří, my šachisty vychováváme». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 24. februārī. Skatīts: 2018. gada 17. septembrī.
5. ↑  Turnaj všech generací 2017

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Džesijs Teilors** (angļu: *Jesse Paul Taylor*; dzimis 1843. gadā, miris 1923. gada 7. aprīlī) bija britu redaktors, šahists, šaha problēmists un literāts.

Dzimis Dienvidrietumanglija netālu no Kraistčerčas pilsētas. Ar šahu iepazinies un to iemīlējis jau bērnībā, bet reālajā šaha dzīvē iesaistījies ap 1870. gadu. Šai laikā viņš kopā ar Josefu Molinjē nodibinājis Ziemeļlondonas Šaha klubu, kas vēlāk kļuva par vienu no metropoles vadošajiem klubiem.

1878. gadā Teilors izdeva nelielu grāmatiņu ar nosaukumu *Chess Chips*, kas ieguva preses atzinību un drīz vien tika izpirkta. Divus gadus vēlāk viņš publicēja savu šaha uzdevumu krājumu ar nosaukumu "Elementāri šaha uzdevumi" (*Elementary Chess Problems*).

Teilors rediģējis šaha slejas arī vairākos preses izdevumos.

Šaha kompozīcija
----------------

Sastādījis vairāk nekā 100 šaha uzdevumus, galvenokārt divvilčus. Teilora divvilčus augsti novērtējis vēlākais angļu skolas līderis Arturs Makenzijs: "Teilora divvilči bija lieliski un stingri kompleksā tipa uzdevumu paraugi, to iezīme — kustībās brīvs melno karalis un pilnīga duāļu neesamība".

### Uzdevuma piemērs

**D. Teilors**  
 *Chess Chips*, 1878**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1.c7!** (spaids)
**1. ... Kxd7 2. Lh3#**
**1. ... Kb7 2. c8Z#**
**1. ... Tb8 2. cxb8Z#**
**1. ... Lb7/Tf2/Tf1/Txf4/Te3/Td3/Tc3/Tb3/Ta3 2. Td8#**

Bibliogrāfija
-------------

* *Chess Chips, Consisting of Anecdotes, Essays and Games* (angļu). London : Civil service printing & publishing company. 1878.
* J. Paul Taylor. *Elementary Chess Problems* (angļu). London : Heywood, 1880.

Atsauces
--------

1. ↑  Džesijs Teilors vietnē *MESON Chess Problem Database*[novecojusi saite]
2. 1 2 3  F. R. Gittins. *The Chess Bouquet* (angļu). London : Fielden, McAllan & Co, 1897. 157.—159. lpp.
3. ↑  Е. И. Умнов. *Шахматная задача XIX века* (krievu). Москва : Физкультура и спорт, 1960. 72. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Džesijs Teilors šaha kompozīcijas vietnē PDB
* Ekseteras problēmists J. Pauls Teilors vietnē *Exeter Chess Club* (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 106341111
* ISNI: 0000 0000 7490 1160

 |

 |
**Pitalovas rajons** (krievu: *Пыталовский район*) ir administratīvā iedalījuma vienība Pleskavas apgabala rietumos Krievijā. Rajona centrs atrodas Pitalovā (Abrenē). Pitalovas rajons robežojas ar Palkinas rajonu ziemeļos, Ostrovas rajonu rietumos, Krasnogorodskas rajonu dienvidaustrumos un Latviju rietumos un dienvidos.

Vēsture
-------

Rajons ir izveidots 1945. gadā, tas ietver arī 1944. gadā 23. augustā no Latvijas PSR Abrenes apriņķa teritorijas atdalīto Abrenes pilsētu un sešus pagastus. Pitalovas rajonā tika iekļauta Abrene, Linavas pagasts, Purvmalas pagasts, Augšpils pagasts un Gauru pagasts ar kopējo platību 923,6 km², pēc 1935. gada tautas skaitīšanas datiem šajā teritorijā dzīvoja 33 853 cilvēku, tai skaitā latvieši 11,12% un krievi 86,86%. Palkinas rajonā un Pečoru rajonā nonākušajā Latvijas PSR daļā (Upmales pagasts un Kacēnu pagasts ar 340,7 km² platību) dzīvoja vēl 10 713 cilvēku, tai skaitā latvieši 16,91% un krievi 82,11%.

No 2010. līdz 2015. gadam Pitalovas rajonā ietilpa Pitalovas pilsēta un 7 pagasti: Gavru, Linovas, Nosovas, Skadinas, Tulinas, Utrojas, Višgorodokas. 2015. gadā tika veikta administratīvā reforma, kuras rezultātā pagastu skaits samazinājās uz trim: Gavru, Linovas un Utrojas pagasts.

Cilvēki
-------

Pitalovas rajonā dzimis Latvijas lauksaimniecības speciālists Aleksandrs Ņikonovs (*Александр Никонов*; 1918—1995).

Administratīvais iedalījums
---------------------------

* Iedalījums līdz 2010. gadamIedalījums līdz 2010. gadam
* Iedalījums no 2010. līdz 2015. gadamIedalījums no 2010. līdz 2015. gadam

Atsauces
--------

1. ↑  pop stat

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pitalovas rajons***.
**Zaķu grīslis** (latīņu: *Carex leporina*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Eiropā, rietumu un centrālajā Āzijā.

Latvijā bieži visā teritorijā, pļavās, atmatās, gar dzelzceļiem, mežos un krūmājos.

Apraksts
--------

Zaķu grīslis ir daudzgadīgs, 10-60 cm garš grīšļu dzimtas lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tam vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs veido ceru. Tā lapas ir šauras, 10-20 cm garas, taču īsākas nekā stublājs, un 0,2-0,3 cm platas, to mala ir raupja. Ziedkopa ir 2-4 cm īsa, ļoti blīva, parasti satur 4-7 ovālas vārpiņas. Seglapa ir īsa un šaura vai dažreiz tās pat nav. Augļa pūslīši ir gaišbrūni, ar garu gala daļu un divzobainu knābīti, tie ir gandrīz vienāda garuma ar segplēksni. Pūslīša mala jau no pamata ir ar gaišu spārnu. Lancetiskās segplēksnes šķautne ir zaļa, mala gaiša, plēvjaina, gals nosmailots. Zied maijā un jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «zaķu grīslis - Carex leporina L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-21.
Šis raksts ir par bijušo dzelzceļa staciju. Par pilsētu skatīt rakstu Grobiņa.

**Grobiņa** ir bijusī stacija dzelzceļa līnijā Liepāja—Aizpute. Tā atradās Grobiņas pilsētā. Mūsdienās saglabājusies stacijas koka ēka Celtnieku ielā 50, kā arī kravas rampa Celtnieku ielas malā. Par bijušo dzelzceļu liecina arī Stacijas ielas nosaukums ielai Grobiņā, kas kādreiz veda uz staciju.

Vēsture
-------

Grobiņa bija nozīmīgākā starpstacija Liepājas—Aizputes līnijā. Atklāta 1900. gadā. 1930. gados starp Grobiņu un Liepāju kursējis speciāls no *Ford* automobiļa izgatavots motorvagons. Stacija slēgta kopā ar visu Aizputes līniju 1964. gadā.

Attēlu galerija
---------------

* Celtnieku iela, kur kādreiz bija dzelzceļš, skats Aizputes virzienāCeltnieku iela, kur kādreiz bija dzelzceļš, skats Aizputes virzienā
* Skats Liepājas virzienāSkats Liepājas virzienā
* Kravas rampa Celtnieku ielas malāKravas rampa Celtnieku ielas malā

### Vēsturiski attēli

* Grobiņas stacija 20. gadsimta sākumāGrobiņas stacija 20. gadsimta sākumā

Interesanti fakti
-----------------

Pati pirmā stacija ar nosaukumu Grobiņa bija tagadējā Gaviezes stacija Liepājas—Priekules līnijā. Kad atklāja šaursliežu staciju Grobiņas pilsētā, platsliežu Grobiņu pārdēvēja par Gaviezi. Par Grobiņu sākumā saukta arī Ālandes stacija, bet padomju laikā Liepājas—Priekules posmā pastāvēja Grobiņas pietura pie Dubeņu ciema starp Dubeņu un Gaviezes stacijām (perona atliekas tur vēl saglabājušās).

Kādu laiku Liepājas —Aizputes līnijā blakus Grobiņas pilsētai uz Liepājas pusi pastāvēja vēl viena stacija — Iļģi jeb Ezerpils. Mūsdienās tur ir mājas "Ezerpils".

Ārējās saites
-------------

* Grobiņas stacijas foto 2011. gadā (krieviski)
* Stacijas rampas foto 2013. gadā (krieviski)
* Inventāra plāksnīte uz stacijas ēkas 2013. gadā (krieviski)

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Grobiņas stacija*** |

1. ↑  T. Altbergs, K. Augustāne, I. Pētersone. Dzelzceļi Latvijā. R: Jumava, 2009, 86. lpp. ISBN 978-9984-38-698-0
**Nacionālais veselības un medicīnas pētniecības institūts** (franču: *Institut national de la santé et de la recherche médicale*, **INSERM**) ir 1964. gadā dibināta Francijas Republikas Veselības ministrijas un Zinātnes ministrijas kopīgi uzturēta pētniecības un attīstības organizācija, kas ietver daudzas laboratorijas.

Misija
------

* Fundamentālie (bāzes) pētījumi,
* klīniskie pētījumi,
* diagnostika un ārstēšana,
* sabiedrības veselība.

Lokalizācija
------------

85% no pētnieciskajām laboratorijām atrodas Francijas universitāšu klīnikās vai vēža pētniecības centros. Pārējās ir integrētas CNRS (*Centre national de la recherche scientifique* - Nacionālajā zinātniskās pētniecības centrā), Pastēra institūtos (*Institute Pasteur*) vai Kirī institūtā (*Institut Curie*).

Statistika
----------

* 360 INSERM laboratorijas
* 24 pētniecības klīnikas (CIC)
* 13 000 līdzstrādnieku (6500 pamatdarbā)
* 400 uzņēmumi (*entreprises partenaires de l'Inserm*)
* 1000 līgumi ar ražotājiem
* 60 nodibinājumi

Ārējās saites
-------------

* INSERM mājas lapa
Polockas kņaziste un citas Senās Krievzemes kņazistes neilgi pirms Zelta ordas uzbrukuma.
**Bračislavs Vasiļkovičs** jeb **Polockas Bračislavs** (baltkrievu: *Брачыслаў Полацкі*, miris pēc 1254. gada) bija Vitebskas kņazs (ap 1221—1232), Polockas kņazs (1232—1254). Viņa meitas apprecējās ar Novgorodas kņazu Aleksandru Jaroslaviču (Ņevski) un lietuviešu kunigaiti Tautivilu. Savas valdīšanas beigu posmā viņš bija Lietuvas dižkunigaitijas vasalis.

Dzīvesgājums
------------

Uzskata, ka Polockas kņazs Bračislavs bija Vitebskas kņaza Vasiļko Bračislaviča (valdīja 1186—1221) dēls no Polockas Rurikoviču dinastijas. Pēc tēva nāves viņš ap 1221. gadu pats kļuva par Vitebskas kņazu un bija Polockas kņaza Svjatoslava Mstislaviča vasalis. Pēc tam, kad Svjatoslavs Mstislavičs 1232. gadā kļuva Smoļenskas kņazu, viņš iecēla Bračislavu savā vietā par Polockas kņazu. Pēc tam, kad Smoļenskas kņazisti pakļāva Zelta orda, viņš pakāpeniski līdz 1248. gadam nokļuva Lietuvas atkarībā. 
1238. gadā Polockas kņazs Bračislavs piedalījās lietuviešu karaspēka iebrukumā Smoļenskas kņazistē. 1239. gadā izprecināja savas meitas Novgorodas kņazam Aleksandram un lietuviešu kunigaitim Tautivilam. Pēc tam hronikās vairs nav pieminēts, jadomā, ka viņš valdījis vismaz līdz 1242. gadam, kad pēc viņa znota Aleksandra uzvaras Ledus kaujā atguva kontroli pār Lotigolu. 

Iespējams, ka viņš valdīja līdz pat 1254. gadam, kad par Bračislava pēcteci Polockā kļuva viņa znots Tautivils.

Literatūra
----------

* Загарульскі Э. М. Заходняя Русь: ІХ-ХІІІ ст.: Вучэб. дапам. Мн. 1998, − 260 с.
* Рыжов К. Все монархи мира. Россия. М. 1998.
* Алексеев Л. В. Полоцкая земля // Древнерусские княжества Х-XIII вв. - М. 1975.
* Татищев В. История Российская. т.2. М. 1962.

Skatīt arī
----------

* Polockas kņazi

| Rurika dinastijas valdnieks  |
| --- |
| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| Priekštecis: **Svjatoslavs Mstislavičs**  |  **Polockas kņazs** 1232 — ap 1254 | Pēctecis: **Tautivils**  |

Atsauces
--------

1. ↑  Новгородская первая летопись старшего и младшего изводов. Pед. А. Насонов и др. Москва, 2000 (Полное собрание русских летописей). С. 77.
|  |
| --- |
| OSI modelis |
| 
7: Lietojumslānis |
| * NNTP
* SIP
* SSI
* DNS
* FTP
* Gopher
* HTTP
* NFS
* NTP
* SMPP
* SMTP
* SNMP
* Telnet
* DHCP
* NETCONF
* RTP
* SPDY
 |
| 
6: Pasniegšanas slānis |
| * MIME
* XDR
* TLS
* SSL
* (vairāk)
 |
| 
5: Sesijas slānis |
| * programmkanāls
* NetBIOS
* SAP
* L2TP
* PPTP
* SOCKS
 |
| 
4: Transporta slānis |
| * TCP
* UDP
* SCTP
* DCCP
* SPX
 |
| 
3: Tīkla slānis |
| * IP (IPv4, IPv6)
* ICMP
* IPsec
* IGMP
* IPX
* AppleTalk
 |
| 
2: Datu posma slānis |
| * ATM
* SDLC
* HDLC
* ARP
* CSLIP
* SLIP
* GFP
* PLIP
* IEEE 802.3
* Frame Relay
* ITU-T G.hn DLL
* PPP
* X.25
* Network switch
 |
| 
1: Fiziskais slānis |
| * EIA/TIA-232
* EIA/TIA-449
* ITU-T V-Series
* I.430
* I.431
* telefona līnija
* PDH
* SONET/SDH
* PON
* OTN
* DSL
* IEEE 802.3
* IEEE 802.11
* IEEE 802.15
* IEEE 802.16
* IEEE 1394
* ITU-T G.hn PHY
* USB
* Bluetooth
* Hubs
 |
| * s
* d
* l
 |

**IPX** (*Internetwork Packet Exchange*) ir OSI modeļa tīkla slāņa protokols. Šo protokolu izstrādāja kompānija Novell 20. gadsimta 80. gadu beigās. Novell lokālo tīklu failserveri bija populāri no 80. gadu beigām līdz 90. gadu vidum, jo šīs sistēmas bija ļoti efektīvas. Vēlāk lielu daļu no tām aizvietoja ar Microsoft serveriem, jo datori bija palikuši lētāki un zemāka efektivitāte vairs nebija tik svarīga.

IPX parasti lietoja kopā ar SPX, kas ir transporta slāņa protokols. Atšķirībā no TCP/IP, te nav UDP analoga, atsevišķas paketes pārsūta tieši lietojot IPX.

IPX adreses sastāv no 32 bitu tīkla adreses un 48 bitu datora adreses. Par datora adresi parasti lieto tā MAC adresi. IPX adreses principā ir līdzīgas IP adresēm (tikai ir garākas un te nav CIDR). Tā kā datora adrese parasti ir vienāda ar tā MAC adresi, te nav nepieciešams ARP protokols. Vēl, parasti mazos tīklos, kas nav sadalīti apakštīklos, tīkla adrese ir 0 (00:00:00:00).

IPX lietoja lokālā tīkla failserveriem un tīkla spēlēm. IPX izstrādāja Novell saviem NetWare LAN failserveriem, tā kā tie bija populāri, šo protokolu sāka lietot arī citi. NetWare failserverim bija speciāla OS, bet tam varēja pieslēgties no dažādām OS, kam bija klients. NetWare varēja piekļūt tikai caur IPX, līdz 5 versijai, kad parādījās iespēja lietot IP. Windowā 95 un 98 bija iespējams lietot SMB failserverus caur IPX (*netbios over IPX*). SMB ir Microsoft Windows iebūvētā tīkla failsistēma. Vēlākajās versijās vairāk lietoja TCP/IP. 20. gadsimta 90. gados iznākušās DOS spēles, kuras varēja spēlēt tīklā, lielākoties darbojās caur IPX. (Doom, Heretic), vēlāk bija arī dažas windowa spēles, kam vajadzēja IPX (Diablo). Vēlāk lielākā daļa spēļu sāka lieto TCP/IP.
**Vasilijs Ļivanovs** (krievu: *Василий Борисович Ливанов*, dzimis 1935. gada 19. jūlijā) ir krievu aktieris, kinorežisors, scenārists un rakstnieks. Krievijas PFSR Tautas skatuves mākslinieks (1988). 

Ieguva atpazīstamību atveidojot Šerloka Holmsa lomu Igora Masļeņikova pēc Artura Konana Doila darbu motīvu veidotā TV filmu ciklā "Šerloka Holmsa un Doktora Vatsona piedzīvojumi". 2006. gadā saņēma par šo lomu Britu impērijas ordeni. Viņš ir vienīgais krievu aktieris, kas ir saņēmis šo balvu.

Biogrāfija
----------

Dzimis Maskavā PSRS Tautas skatuves mākslinieka Borisa Ļivanova (1904—1972) un viņa sievas Jevgeņijas ģimenē. 1954. gadā pabeidza Maskavas Dailes vidusskolu, bet vēlāk abslovēja Borisa Ščukina vārdā nosaukto teātra institūtu (1958) un Augstākus režijas kursus (1966).

No 1966. līdz 1973. gadā strādāja par režisoru studijā Sojuzmuļtfiļm. Ierunājis ap 300 animācijas tēlu, kuru vidū ir Karlsons, krokodils Gena un Žņaudzējčūska no filmas "38 papagaiļi". Kopā ar Juriju Etinu un Genadiju Gladkovu veidoja animācijas filmas "Brēmenes muzikanti" un "Brēmenes muzikantiem pa pēdām".

No 1979. līdz 1986. gadam tēloja Šerloka Holmsa lomu TV filmu ciklā "Šerloka Holmsa un Doktora Vatsona piedzīvojumi". Pēc tam aizvien rētāk sāka parādīties spēlfilmās, pievēršoties animācijas filmu ieskaņošanai. Atveidoja Dona Kihota lomu filmā *Дон Кихот возвращается* (1997) un profesora Stravinska lomu seriālā "Meistars un Margarita" (2005). Pēdējā spēlfilma, kurā piedalījās Ļivanovs ir 2007. gada filma "Lāča medības" (*Медвежья охота*).

### Politiskie uzskati

Atbalstījis Krievijas iebrukumus Ukrainai 2014. un 2022. gadā. 2017. gadā aicināja Vladimiru Putinu palikt amatā, kad tas paziņoja par iespēju to atstāt.

2022. gada 13. maijā iekļauts Latvijai nevēlamo personu sarakstā.

Apbalvojumi
-----------

* Heinriha Greifa balva (1969)
* Krievijas PFRS Nopelniem bagātais skatuves mākslinieks (1981)
* Krievijas PFRS Tautas skatuves mākslinieks (1988)
* Ordenis "Par nopelniem Tēvijas labā" (2005)
* Britu Impērijas ordenis (2006)
* Goda Ordenis (2016)
* Tēvzemes varoņu atmiņas medaļa (2016)

Atsauces
--------

1. ↑  «List of Honorary Awards January-June 2006». *foi.fco.gov.uk*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 2. oktobrī. Skatīts: 2019. gada 13. oktobrī.
2. 1 2  «Šerloks Holmss un doktors Vatsons apmetušies Maskavā». *tvnet.lv*. Skatīts: 2019. gada 13. oktobrī.
3. ↑  АиФ. Василий Ливанов: «Враньё о России зашкаливает!»
4. ↑  Gazeta.ru Более 150 деятелей культуры поддержали решение Путина о проведении спецоперации на Украине
5. ↑  Lenta.ru Актер Ливанов попросил Путина «даже не думать» об уходе с поста президента
6. ↑  «Latvijai nevēlamo personu sarakstā Rinkēvičs iekļauj vēl 102 Krievijas pilsoņus». Neatkarīgā Rīta Avīze. LETA. 2022. gada 13. maijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vasilijs Ļivanovs***.
* *IMDb* profils (angliski)
* *AllMovie* profils (angliski)
**Amundsena jūra** ir Dienvidu okeānam piederīga malas jūra Antarktīdas piekrastē.

Pirmais sasniedza Džeimss Kuks 1773. un 1774. gadu mijā, gandrīz atklājot Antarktīdu.

Jūru Norvēģijas polārās ekspedīcijas vadītājs Nilss Larsens 1929. gada februārī nodēvēja ievērojamā norvēģu ceļotāja Roalda Amundsena vārdā. Amundsena jūra plešas Antarktīdas piekrastē aptuveni no 100 līdz 124°R garuma grādiem. Austrumos atrodas Tērstona sala, rietumos — Dārta rags. Tai iepretī ziemeļos plešas Klusā okeāna plašumi, tuvākā sauszeme ziemeļos no Amundsena jūras ir Lieldienu sala. Antarktīdas piekrastē iepretī Amundsena jūrai atrodas Mērijas Bērdas zeme, jūrā dziļāk iestiepjas Bēra pussala. Aptuveni 1/3 krasta līnijas aizņem šelfa ledāji.

Ūdens virsējā slāņa temperatūra no —1,8 °C līdz 0,2 °C, sāļums 32—34‰. Jūrā, iepretī Antarktīdas krastiem atrodas pastāvīgs zema atmosfēras spiediena apvidus, kas sekmē iekšzemē radušās mitruma transportu uz Amundsena jūru, tāpēc to lielāko daļu gada klāj ledus. 2002. gadā Amundsena jūrā no ledāja atdalījās 3400 km² liels aisbergs.

Amundsena jūrai ir salīdzinoši plats kontinentālais šelfs, tāpēc tā ir sekla. Jūrā vai tās krastos nav meteoroloģiskās stacijas, tāpēc trūkst tuvāku datu par klimata apstākļiem šajā reģionā. Jūras gultnes tektoniskā uzbūve ir ļoti interesanta un pēdējos gados uzsākti plaši pētījumi, lai tuvāk to izpētītu.

Austrumos atrodas Belinshauzena jūra, rietumos — Rosa jūra.

Ārējās saites
-------------

* The Lighthouse Foundation, jūras apraksts angliski, attēli

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Dienvidu okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Amundsena jūra
* Belinshauzena jūra
* Deivisa jūra
* D'Irvila jūra
* Hokona VII jūra
* Kosmonautu jūra
* Lazareva jūra
* Mosona jūra
* Rīsera-Larsena jūra
* Rosa jūra
* Sadraudzības jūra
* Skotijas jūra
* Somova jūra
* Vedela jūra

 |

 |



|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Klusā okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Arafuru jūra
* Austrumķīnas jūra
* Beringa jūra
* Bohai jūra
* Dienvidķīnas jūra
* Dzeltenā jūra
* Fidži jūra
* Filipīnu jūra
* Japāņu jūra
* Jaungvinejas jūra
* Kalifornijas līcis
* Karpentārija līcis
* Koraļļu jūra
* Koro jūra
* Natunas jūra
* Ohotskas jūra
* Sališu jūra
* Seto jūra
* Šantaru jūra
* Tasmana jūra
* Zālamana jūra

 |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Indonēzijas starpsalu jūras | 
* (Austrālāzijas Vidusjūra)
* Bali jūra
* Bandas jūra
* Floresas jūra
* Halmaheras jūra
* Javas jūra
* Moluku jūra
* Savu jūra
* Seramas jūra
* Sulavesi jūra

 |
|  |
| Filipīnu starpsalu jūras | 
* Boholas jūra
* Kamotu jūra
* Samaras jūra
* Sibujanas jūra
* Sulavesi jūra
* Sulu jūra
* Visaju jūra

 |
|  |
| Antarktīdas piekraste | 
* Amundsena jūra
* Belinshauzena jūra
* D'Irvila jūra
* Rosa jūra
* Somova jūra

 |

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 245851301
* LCCN: sh99000362
* GND: 4502786-9
* NKC: ge1065847

 |

 |
**Viesu nams "Pie Pliča"** (latgaliešu: *Gostu sāta "Pi Pliča"*) ir vecākā koka guļbūves ēka Preiļos, Raiņa bulvārī 9. Ēka uzskatāma par tipisku eklektisma piemēru: tajā līdz mūsdienām saglabājušās daudzas oriģinālas apbūves detaļas.

Vēsture
-------

Tagadējā viesu māja piederējusi grāfu Borhu dzimtai. Pēc dzimtas pārstāvja novēlējuma 1859. gadā šajā ēkā tika atvērta pirmā slimnīca, kas te darbojās līdz 1993. gadam. Pēc vairāku gadu pamestības ēka nonāca Igora Pliča īpašumā, tika renovēta un 2001. gadā durvis apmeklētājiem vēra viesu nams "Pie Pliča", kas ir pilsētnieku un tūristu iecienīta atpūtas vieta.

Viesu nams
----------

Restaurējot seno celtni, tās īpašnieks Igors Pličs centies ēku atjaunot, maksimāli saglabājot tās sākotnējo izskatu. Ēkas fasādes priekšā ierīkots gaumīgs dārzs ar tiltiņu, strūklaku, zālājiem un celiņiem.

Iekštelpās izveidots savdabīgs muzejs, kurā ar bijību un cieņu tiek uzturētas senās latgaliešu sadzīves tradīcijas. Abu stāvu telpās skatāmi gan dažādi sadzīves priekšmeti, gan gleznas un Igora Pliča fotogrāfijas. Dārzā uzcelta ceļmalas kapela, kas ir Latvijas mazākais dievnams (iesvētīts 2007. gada 15. aprīlī), kurš atvērts ikvienam kristietim, neatkarīgi no konfesionālās piederības. Tehniskā projekta autors ir Francis Rusiņš, altārgleznu gleznojis Voldemārs Kokorevičs. Blakus altārgleznai novietotas lūgšanu grāmatas latviešu, angļu un vācu valodās.

Atsauces
--------

1. ↑  «Viesu māja "Pie Pliča" | Visit Preili». *visitpreili.lv* (latviešu). Skatīts: 2018-02-01.[novecojusi saite]
2. ↑  Būmane I. Latvijas 99 privātie muzeji un kolekcijas. R.: Lauku Avīze, 2014, 186.-187. lpp.
**Džesika Ulrika Meira** (*Jessica Ulrika Meir*; dzimusi 1977. gada 1. jūlijā) ir ASV Nacionālās aeronautikas un kosmosa administrācijas (NASA) astronaute, fizioloģe.

Džesika Meira piedzima Keribū, Meinas štatā. Viņas tēvs Josifs bija Irākas ebrejs, un strādāja par ārstu. Māte bija zviedriete un strādāja par medmāsu. Džesika prot zviedru valodu, un vairākus mēnešus ir studējusi Zviedrijas universitātē.
Džesika Meira 1999. gadā Brauna universitātē ieguva bakalaura grādu bioloģijā. 2000. gadā Starptautiskajā Kosmosa universitātē Francijā viņa ieguva maģistra grādu kosmosa zinātnēs.

No 2000. līdz 2003. gadā Meira *Lockheed Martin* uzdevumā stādāja par zinātnieci NASA Džonsona kosmosa centra Cilvēka pētījumu laboratorijā.
2002. gada septembrī Meira piedalījās *NASA* un *NOAA* *NEEMO 4* zemūdens ekspedīcijā.

2009. gadā Džesika Meira Skripsa Okeanogrāfijas institūtā ieguva doktora grādu jūras bioloģijā. Pēcdoktora pētniecību viņa veica Britu Kolumbijas Universitātē.

2008. gadā Džesika Meira pieteicās kandidēt *NASA* 20. astronautu grupā, bet netika uzņēmta.
2013. gada 17. jūnijā Meiru iekļāva *NASA* 21. astronautu grupā. 2015. gada 9. jūlijā viņa saņēma astronauta kvalifikāciju.

Pirmo kosmisko lidojumu Džesika Meira sāka 2019. gada 25. septembrī, ar kosmosa kuģi *Sojuz MS-15* dodoties uz SKS. Viņa bija SKS 61. un 62. ekspedīcijas lidojuma inženieris. Uz zemes Meira atgriezās 2020. gada aprīlī.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums
------------------------------

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
|
| *Sojuz MS-15* | 25.09.2019. | 17.04.2010. | Oļegs Skripočka, Hazā al-Mansūrī↑, Endrū Morgans↓ | Lidojuma inženieris | 204 d 15 h 19 min |

Iziešanas atklātā kosmosā
-------------------------

| **Misija** | **Slūžu kamera** | **Kosmonauti** | **Sākums** (UTC) | **Beigas** | **Ilgums** | **Darbība** |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| SKS-61 | *Quest* | Kristīna KoukaDžesika Meira | 18.10.2019. 11:38 | 18:55 | 7 h 17 min | Akumulatoru bateriju nomainīšanas darbi kopnes *P6* segmentā. Šī bija vēsturē pirmā tikai sieviešu iziešana kosmosā. |
| SKS-61 | *Quest* | Kristīna KoukaDžesika Meira | 15.01.2020. 11:30 | 19:04 | 7 h 29 min | Akumulatoru bateriju nomainīšanas darbi. Pārvietoti akumulatori no *EP8* paletes uz *P6* kopnes *4B* kanālu. |
| SKS-61 | *Quest* | Kristīna KoukaDžesika Meira | 20.01.2020. 11:27 | 18:33 | 6 h 58 min | Akumulatoru bateriju nomainīšanas darbu pabeigšana. Pārvietoti pēdējie akumulatori no *EP8* paletes uz *P6* kopnes *4B* kanālu. |

Ārējās saites
-------------

* Twitter
* *Instagram* profils
* NASA Astronaut Bio (angliski)
* Джессика Ульрика Меир astronaut.ru (krieviski)
**Teodors Kordija "Teds" Frīmens** (*Theodore Cordy "Ted" Freeman*; dzimis 1930. gada 18. februārī, miris 1964. gada 31. oktobrī) bija ASV Gaisa spēku lidotājs, NASA astronauts. Gājis bojā treniņlidojumā.

Teodors Frīmens 1948. gadā iestājās Delavēras Universitātē. Pēc gada pārgāja studēt ASV Jūras kara flotes akadēmijā, kuru absolvēja 1953. gadā. Viņš dienēja Džordža aviobāzē Kalifornijā.
1960. gadā Mičiganas Universitātē Frīmens ieguva maģistra grādu aeronautikas inženierijā. Viņš tika pārcelts uz Edvardsa aviobāzi, kur izpildīja lidojumu izmēģinājumu aviotehnikas inženiera pienākumus un bija eksperimentālo lidojumu izmēģinājumu instruktors Aerokosmisko pētījumu pilotu skolā.

1963. gada oktobrī Teodors Frīmens tika uzņemts trešajā *NASA* astronautu grupā.

1964. gada 31. oktobrī Teodors Frīmens Elingtona aviobāzē (netālu no Hjūstonas) veica treniņlidojumu ar reaktīvo lidmašīnu *T-38*. Nolaišanās laikā, 460 m augstumā lidmašīna sadūrās ar zosu baru. Viens putns iekļuva dzinēja gaisa uztvērējā, un dzinējs noslāpa. Dažu sekunžu laikā lidmašīna nokrita, bet Frīmens nepaspēja katapultēties.

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Teodors Frīmens*** |

* Johnson Space Center biography (angliski)
* Astronauts Memorial (angliski)
* Encyclopedia Astronautica (angliski)
* astronaut.ru (krieviski)
**Āzijas GP2** ir starptautiskas atklāto riteņu autosacīkstes. Tās ir GP2 sacīkšu Āzijas versija. Lai sekmētu motorsporta izaugsmi Āzijā, katrā komandā ir jābūt vismaz vienam pilotam no Āzijas (lai mazinātu domstarpības, Āzijas valstu sarakstā iekļautas arī Krievija un Turcija), turklāt, visas sacensības notiks Āzijas valstīs. Dažas no tām notiks vienā nedēļas nogalē ar F1. Par šīs sacīkšu sērijas izveidi oficiāli tika paziņots 2007. gada Monako GP nedēļas nogales laikā.

2011. gada sezona bija pēdējā Āzijas GP2 sezona.

Āzijas GP2 čempioni
-------------------

| Gads | Pilotu čempions | Komandu čempions |
| --- | --- | --- |
| 2008 | Valsts karogs: Francija Romēns Grožāns | Valsts karogs: Francija ART Grand Prix |
| 2008/09 | Valsts karogs: Japāna Kamui Kobajaši | Valsts karogs: Francija DAMS |
| 2009/10 | Valsts karogs: Itālija Davide Valseki | Valsts karogs: Apvienotā Karaliste iSport International |
| 2011 | Valsts karogs: Francija Romēns Grožāns | Valsts karogs: Francija DAMS |

| * s
* d
* l
Āzijas GP2 čempionāta sezonas |
| --- |
| 2008 • 2008/09 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par citām jēdziena **Bērzaune** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Bērzaune** ir ciems Madonas novada Bērzaunes pagastā. Izvietojies pagasta dienviddaļā Bērzaunes upes krastā autoceļu P37 un P81 krustojumā 2 km attālumā no pagasta pārvaldes Sauleskalnā, 13 km no novada centra Madonas un 157 km no Rīgas. Bērzaunē atrodas pamatskola, pasta nodaļa, vairāki veikali, luterāņu baznīca. Apdzīvotā vieta attīstījusies ap kādreizējo Bērzaunes pili, vēlāk — Bērzaunes muižas (*Bersohn*) centru, baznīcu un pagastvaldi; izaugusi pēckara gados kā padomju saimniecības «Gaiziņš» ciemats, faktiski saplūdusi ar līdzās esošo Sauleskalnu un bijušo Grostonas muižas centru. Bērzaunes pils drupas ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis, bet kapa plāksne Tīzenhauzeniem Bērzaunes luterāņu baznīcā — valsts nozīmes mākslas piemineklis.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 213 | —     |
| 1979 | 284 | +33.3% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 447 | +57.4% |
| 2000 | 389 | −13.0% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 365 | −6.2% |
| 2021 | 300 | −17.8% |

 |
|  |

### Ievērojamas personības

* Māra Krievkalne (1944—2019), latviešu estrādes dziedātāja;

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Bērzauni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 1. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2001. 120. lpp. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  OSP
**29. Lietuvas strēlnieku korpuss** (krievu: *29-й Литовский стрелковый корпус*, lietuviešu: *29-asis teritorinis šaulių korpusas*), jeb **29. teritoriālais korpuss** (*29-asis teritorinis korpusas*), bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās Armijas sastāvā Otrā pasaules kara laikā, kuru izveidoja 1940. gada 30. augustā pēc Lietuvas okupācijas. Tajā ietilpa 179. strēlnieku divīzija (*179-я стрелковая дивизия*) un 184. strēlnieku divīzija (*184-я стрелковая дивизия*).

29. teritoriālā korpusa pirmo komandieri ģenerāli Vincu Vitkausku 1941. gada jūlijā nomainīja ar ģenerāli Aleksandru Samohinu.
Korpusu izformēja 1941. gada 1. septembrī pēc atkāpšanās no Lietuvas un kaujām pie Veļikije Lukiem.

Pakļautība
----------

* PSRS 11. armijas sastāvā, pēc karadarbības sākuma iekļauta Ziemeļrietumu frontē. No 1941. gada 10. jūlija 27. armijas, no 1. augusta Rietumu frontes 22. armijas sastāvā.
Šis raksts ir par jūras šaurumu Dienvidšetlendas salās. Par jūras šaurumu Dienvidsendviču salās skatīt rakstu Nelsona šaurums (Dienvidsendviču salas).

**Nelsona šaurums** (angļu: *Nelson Strait*, spāņu: *Estrecho Nelson*) ir ap 15 km garš un ap 10 km plats jūras šaurums Dienvidšetlendas salu arhipelāgā Antarktikā. Atdala Nelsona salu ziemeļaustrumos no Roberta salas dienvidrietumos un savieno Brensfīlda šaurumu dienvidaustrumos ar Dreika šauruma akvatoriju ziemeļrietumos.

Šaurumu pirmie nokartējuši 19. gadsimta sākuma roņu mednieki un tas dažādās kartēs saukts par **Harmoni šaurumu** (*Harmony Straits*; pēc Nelsona salas rietumos esošā Harmoni līča), **Karaļa Džordža šaurums** (*King George's Strait*; pēc netālās Karaļa Džordža salas), **Perija šaurums** (*Parry's Straits*; domājams, par godu britu admirālim seram Viljamam Perijam), **Deivisa šaurumu** (*Davis's Straits*; par godu roņu mednieku kapteinim Džonam Deivisam), **Klotjē šaurumu** (*Détroit de Clothier*; par godu amerikāņu roņu mednieku kuģim *Clothier*) un **Nelsona šaurumu** (pēc Nelsona salas). Vēlākos gados lietošanā nostiprinājās pēdējais nosaukums.

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer
**Iniciatīva "Drošas un drošas interneta azartspēles"** (angļu: *Safe and Secure Internet Gambling Initiative*) ASV veicina indivīda brīvību spēlēt tiešsaistē, lai izveidotu drošības pasākumus patērētāju aizsardzībai un nodrošinātu, ka finanšu darījumi ir likumīgi un droši.

Pamatinformācija
----------------

Iniciatīvu izveidoja koalīcija, kuras dalībnieki atbalsta centienus legalizēt interneta azartspēles, kas ļautu tās pienācīgi regulēt. Šādus likumprojektus Pārstāvju palātā ir ierosinājuši deputāti Bārnijs Frenks (*Barney Frank, D-MA*) un Džims Makdermots (*Jim McDermott, D-WA*). Kopš tās izveides 2007. gadā vairāk nekā 1200 cilvēku ir reģistrējuši savu atbalstu iniciatīvai legalizēt un regulēt tiešsaistes azartspēles.

2013. gadā ASV Pārstāvju palātas loceklis Džo Bārtons (*Joe Barton, R-TX*) iesniedza Likumu par pokera brīvību (*Poker Freedom Act*), kas aizliedza izmantot kredītkartes interneta pokera spēlēšanai. Iniciatīva "Drošas un drošas interneta azartspēles" lūdz palātu pārskatīt aizliegumu veikt iemaksas ar kredītkartēm patērētāju aizsardzības labad.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Safe and Secure Internet Gambling Initiative». *www.safeandsecureig.org*. Skatīts: 2023-03-22.
2. ↑  «Safe and Secure Internet Gambling Initiative to Rep. Barton: Allow Credit Card Deposits -». *www.uspoker.com* (en-US). 2013-08-08. Skatīts: 2023-03-22.
Husni al-Zaims
Transarābijas cauruļvads
**29. marta apvērsums Sīrijā** bija pirmais militārais apvērsums Sīrijas Republikas vēsturē, kuru ar CIP atbalstu bez asinsizliešanas īstenoja Sīrijas armijas ģenerālštāba vadītājs Husni al-Zaims ar savu kolēģu Sami al-Hinavi un Adiba Šišakli palīdzību, abi no kuriem viņu jau 14. augustā gāza no varas un nogalināja. Pēc apvērsuma Sīrijas Prezidents Šukri al-Kuvatli īslaicīgi tika arestēts un tad izsūtīts trimdā uz Ēģipti. Arestēti tika arī daudzi politisko partiju vadītāji.

CIP veicināja apvērsumu, lai panāktu stratēģiski svarīgā transarābijas naftas cauruļvada celtniecību Sīrijas teritorijā, kuru Sīrijas demokrātiskā valdība bloķēja. Cauruļvada celtniecība tika apstiprināta 16. maijā.

Aprīļa sākumā al-Zaims pārņēma prezidenta un premjerministra amatu. Valsts iekšpolitikā al-Zaims atbalstīja sekulāru politiku, ierosināja ideju par vēlēšanas tiesību piešķiršanu sievietēm, mudināja pārtraukt fezas nēsāšanu, pacēla nodokļus. Ārpolitikā viņš noslēdza pamieru ar Izraēlu, piedāvājot uzņemt 300 000 arābu bēgļu, ja Izraēla piekāpsies jautājumā par strīdīgajām robežteritorijām.

1949. gada 14. augustā al-Zaimu gāza viņa līdzgaitnieki, viņš tika nosūtīts uz cietumu un nošauts tajā pašā dienā.

Atsauces
--------

1. ↑  1949-1958, Syria: Early Experiments in Covert Action
**Kelemantija** bija romiešu cietoksnis (kastela) un apmetne mūsdienu Ižas municipalitātes teritorijā, apmēram 4 km uz austrumiem no Komārno pilsētas Slovākijā. Šis ir lielākais zināmais romiešu cietoksnis mūsdienu Slovākijas teritorijā. Tā bija daļa no romiešu limes, t.i. impērijas nocietinātās robežas.

Ģermāņu apmetni "Kelemantija" šajā apgabalā piemin Klaudijs Ptolemajs 2. gadsimtā. Tā varētu sakrist ar civilās apmetnes paliekām, kas atrodas blakus cietoksnim, vai arī ar kādu citu nezināmu apmetni. Daži vēsturnieki uzskata, ka tas attiecas gan uz cietoksni, gan arī uz blakus esošo apmetni.

Cietokšņa celtniecība sākās 1. gadsimta otrajā pusē. Markomanu karu laikā (166-180. gadi) ģermāņi to ieņēma un nodedzināja, bet vēlāk tas tika atjaunots. Cietoksnis pilnībā beidza pastāvēt ap 400. gadu (lielās tautu staigāšanas sākums). Drupas bija ļoti labi redzamas līdz 18. gadsimta beigām, taču vēlāk ļaudis izmantoja celtņu akmeņus, lai uzceltu cietoksni un citas būves Komarno.

Saskaņā ar senu leģendu, cietoksnī savas mīļākās turēja romiešu karavīrs Valentīns. Izdomātā vēsture skaidro *Leányvár* nosaukuma izcelsmi, kas ungāru valodā nozīmē "Meitu cietoksnis". Tomēr nosaukums, visdrīzāk, attiecas uz to faktu, ka pilsdrupas ungāru karalis Bēla IV ziedoja Margicigetas dominikāņu mūķenēm, kuras vēlāk uz tām uzbūvēja nelielu cietoksni.
1901. gada ilustrācija, kurā attēlots, kā romāna varoņi lido pa gaisu, izmēģinot keivorītu
**Keivorīts** ir fantastisks materiāls, kas aprakstīts Herberta Velsa zinātniski fantastiskajā romānā "Pirmie cilvēki uz Mēness" (publicēts 1901. gadā). Materiāls nosaukts tā izgudrotāja doktora Keivora vārdā. Svarīgākā keivorīta īpašība ir spēja ekranēt gravitāciju. Šo gravitācijas necaurlaidīgo vielu Keivors iegūst, pievienojot hēliju kādam komplicētam metālu sakausējumam. Romānā aprakstīts, kā no keivorīta tiek izgatavots lodveidīgs kosmosa kuģis, ar ko romāna varoņi aizlido uz Mēnesi.

Pjotra Makovecka grāmatā "Izlobi kodolu!" kritizēts Velsa romānā aprakstīto parādību un notikumu zinātniskais pamatojums. 
Romānā aprakstīts, kā, izgatavojot pirmo keivorīta paraugu, gandrīz notiek planetāra mēroga katastrofa — gaiss, kas virs keivorīta plāksnes zaudējis svaru, sāk aizplūst kosmosā. Makoveckis pierāda, ka īstenībā virs šāda materiāla radusies vilkme būtu salīdzināma ar ugunskura radīto vilkmi. Tāpat arī kosmosa kuģis no keivorīta nebūtu īpaši efektīvs — dobas keivorīta sfēras cēlējspēks būtu tikai nedaudz lielāks, nekā ūdeņraža aerostatam. Toties būtu iespējami citi neparasti fiziski efekti, piemēram, grūti pārvarama potenciāla barjera starp keivorīta ekranēto un neekranēto zonu. 

Lai arī elektromagnētiskas dabas starojumus ekranēt ir pavisam vienkārši (piemēram, radioviļņus aiztur Faradeja būris, gaismu nelaiž cauri jebkura necaurspīdīga viela, rentgenstarus — svins), materiāls, kas ir "necaurspīdīgs" gravitācijai, visticamāk, nav iespējams. Tāda materiāla pastāvēšana būtu līdzvērtīga mūžīgā dzinēja pastāvēšanai. Ja zem riteņa vienas puses novietotu gravitācijas ekrānu, ritenis sāktu griezties pats no sevis, jo viena tā puse zaudētu svaru.

Skatīt arī
----------

* Antigravitācija
* Gravitācijas ekranēšana

Atsauces
--------

1. ↑  Herberts Velss. *Pirmie cilvēki uz Mēness*. Rīga : Zinātne, 1976, 30. lpp.
2. ↑  Pjotrs Makoveckis. *Izlobi kodolu!* Rīga : Zvaigzne, 1983, 113.—117. lpp.
3. ↑  Philippe Boulanger et Alain Cohen, *Trésor des paradoxes*, Éditions Belin, 2007, ISBN 2701146755, page 452 (franciski)
Šis raksts ir par putnu ģinti. Par citām jēdziena **Medņi** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Medņi, medņu ģints** (*Tetrao*) ir viena no fazānu dzimtas (*Phasianidae*) ģintīm, kas apvieno divas sugas.

Medņu ģints putni ir sastopami Eiropas un Āzijas mērenā klimata joslā. Akmeņu mednis (*Tetrao parvirostris*) sastopams tikai Āzijā: Krievijas austrumreģionos, Mongolijas un Ķīnas ziemeļos. Visas medņu ģints sugas ir samērā retas, un to skaits samazinās.

Latvijā
-------

Latvijā dzīvo viena medņu ģints suga — mednis (*Tetrao urogallus*).

Izskats un īpašības
-------------------

Medņi ir masīvi veidoti putni, to formas ir noapaļotas un druknas. Lielākais ģintī ir mednis, kas ir arī rubeņu apakšdzimtas lielākais putns. Tā ķermeņa garums var sasniegt 115 cm, un tēviņa svars 6,5 kg. Abām medņu sugām raksturīgs dzimumdimorfisms: medņa gailis var būt pat 2 reizes lielāks par medņa vistu. 

Lai arī medņi ir lieli putni, tie visi galvenokārt barojas ar augu izcelsmes barību. Viens no galvenajiem barības avotiem ir priežu skujas. Medņi ir poligāmi putni, kas pārojas kolektīvos riestos.

Klasifikācija
-------------

* **Medņu ģints** (*Tetrao*)
	+ Akmeņu mednis (*Tetrao parvirostris*)
	+ Mednis (*Tetrao urogallus*)

Atsauces
--------

1. 1 2  Pheasants, partridges, francolins, 2018
2. ↑  «Ornitofaunistika: Mednis Tetrao urogallus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 26. februārī. Skatīts: 2018. gada 2. februārī.
3. ↑  «Grouse of Another Time». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 18. decembrī. Skatīts: 2010. gada 10. decembrī.
4. ↑  «Western capercaillie». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 7. janvārī. Skatīts: 2010. gada 10. decembrī.
5. ↑  Putnu klase[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Ja nav pēcnācēju, nav arī uzticības
**Medžnuns Vahidovs** (azerbaidžāņu: *Məcnun Əbdülvahid oğlu Vahidov*; dzimis 1946. gada 27. jūlijā, miris 2009. gada 30. aprīlī) bija azerbaidžāņu pedagogs, rakstnieks—dramaturgs un šaha problēmists.

Biogrāfija
----------

1969. gadā beidzis Azerbaidžānas Valsts naftas akadēmijas Naftas mehānikas fakultāti. Pēc beigšanas palicis šeit arī strādāt. Izstrādājis zinātnisko darbu un aizstāvējis tehnisko zinātņu kandidāta disertāciju. 

Paralēli zinātniskajam un pedagoģiskam darbam rakstījis humoristiskus rakstus un scenārijus. Populārākais no tiem — televīzijas uzvedums *"Yarimstat"*.

2009. gada 30. aprīlī nošauts akadēmijas telpās notikušajā slaktiņā.

Šaha kompozīcija
----------------

Sastādījis vairāk nekā 200 dažādu žanru šaha kompozīcijas, daudzas ieguvušas atzinības konkursos. Ilgu laiku bijis Azerbaidžānas šaha kompozīcijas komisijas priekšsēdētājs. Vairāku šaha kompozīcijai veltītu grāmatu autors.

### Uzdevuma piemērs

**Medžnuns Vahidovs**  
**Islams Kazimovs**  
*Šahs*, 1985**Mats 2 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. Lh4! ~ 2. Da3#
1... Db4 2. Da7#
1... De5 2. Ta1#
1... e5 2. Lxd8#
1... Ze5 2. Lxe1#

Bibliogrāfija
-------------

* Ə. Qasımov, M. Vahidov. *Şahmat bəstəçiliyi* (azerbaidžāņu), 1989.
* М. Вагидов. *Караван мансуб на Великом шелковом пути* (krievu). Баку : Чашыоглы, 1999.

Atsauces
--------

1. ↑  M. Vahidova profils mājaslapā *Chess Composers* (angliski)
2. ↑  «Одной из жертв бакинской трагедии стал шахматный мастер» (krievu). EuRuChess. 06/05/09. Skatīts: 2018-06-26.

Ārējās saites
-------------

* Medžnuna Vahidova šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
Nezināma vērtība "label\_position"

**Džajapuras pilsēta** (indonēziešu: *Jayapura*) ir pilsēta Indonēzijā, Papua provinces galvaspilsēta. Izvietojusies Jaungvinejas salas ziemeļu piekrastē, Sudarso līča krastā netālu no Papua-Jaungvinejas robežas.

Vēsture
-------

Pilsēta dibināta 1910. gadā kā **Holandija** (*Hollandia*) un līdz 1962. gadam tā bija Nīderlandes Jaungvinejas administratīvais centrs. 1962. gadā Jaungvinejas rietumu daļa nonāca ANO pārvaldē un pilsētu pārdēvēja par **Kotabaru** (*Kota Baru* — ‘Jaunā pilsēta’). 1963. gadā, kad Jaungvinejas rietumdaļa nonāca Indonēzijas varā, pilsētu pārdēvēja par godu valsts pirmajam prezidentam Sukarno par **Sukarnopuru** *(Sukarnopura*). Pēc Sukarno gāšanas 1968. gadā pilsētu pārdēvēja tagadējā vārdā, kas tulkojumā no sanskrita nozīmē 'Uzvaras pilsēta'.

Atsauces
--------

1. ↑  Q24249960.
2. ↑  «Džajapūra». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 185. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džajapura***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 147867823
* LCCN: n89119685
* GND: 10017862-5

 |

 |
Akantāriju formas.
**Akantārijas** (*Acantharea*) ir sarkodīnvicaiņu tipa klase (senāk *Acantharia* kārta), kuras pārstāvjiem skeletu veido 10—20 adatas un tas sastāv no stroncija sulfāta jeb celestīna. Šī minerālviela ļoti viegli šķīst jūras ūdenī, un tāpēc akantāriju fosilijas gandrīz nav atrodamas. Centrālā citoplazma satur lielu daļu noformētu organellu. Tajā pat laikā ārējā plazma ir stipri vakuolizēta. Šie divi citoplazmas apgabali ir nodalīti ar perforētu ārpusšūnas kapsulu. Citoplazmas ārējais slānis ir savienots ar adatām ar miofrisku (mionemu) palīdzību. Starp masīvajām adatām atrodas tievi aksopodiji ar heksagonāli nopakotām mikrocaurulītēm. Šajos organismos ir bieži sastopamas zooksantellas. Šūnas, kas var būt relatīvi lielas, parasti ir daudziem kodoliem. Šo organismu dzīves cikls iekļauj cistu stadiju un gametu veidošanās stadiju. Klases dalījums 5 kartās (*Actinellida*, *Arthracanthida*, *Chaunacanthida*, *Holacanthida*, *Symphyacanthida*) tika veikts pamatojoties uz adatu izvietojumu, kā arī vadoties no dzīves cikla īpatnībam.
**MetaTrader 4** jeb MT4 ir elektroniska tirdzniecības platforma, kuru plaši izmanto tiešsaistes tirgotāji. Tās izstrādātājs ir uzņēmums *MetaQuotes Software*.

Programmatūra sastāv no klienta un servera komponentiem. Servera komponentu pārvalda brokeris, bet klienta programmatūra tiek nodrošināta brokera klientiem, kuri to izmanto, lai skatītu cenas un diagrammas reāllaikā, veiktu pasūtījumus un pārvaldītu savus kontus.

Klienta programmatūra ir lietotne uz *Microsoft Windows* bāzes. Lai gan oficiāla *MetaTrader 4* versija operētājsistēmai *Mac OS* nepastāv, daži brokeri piedāvā pašu izstrādātus MT4 variantus operētājsistēmai Mac OS.

Platforma *MetaTrader 4* ir orientēta uz maržinālo tirdzniecību. Daži lieli brokeru uzņēmumi izmanto *MetaTrader 4* CFD tirdzniecībai, tomēr tā nav paredzēta pastāvīgam darbam fondu tirgū:

* nav iespējas iesniegt savu pieteikumu tirgū, lai to redzētu citi tirgotāji;
* nevar redzēt tirgū esošo pieteikumu sarakstu;
* nav mehānismu darbam ar opcijām;
* nav iespējams pieslēgt papildu kotējumu un ziņu avotu;
* nav mehānismu darbam nacionālajā valūtā (klienta terminālī atskaites vienmēr tiek ģenerētas angļu valodā ar USD kā valūtu).

Platforma *MetaTrader 4* ir kļuvusi populāra pateicoties tam, ka tās lietotājiem ir iespēja rakstīt savus tirdzniecības skriptus un radīt robotus, lai automatizētu tirdzniecību.

*MetaTrader 4* var izmantot lietotāju indikatorus un tirdzniecības programmas tirdzniecības automatizācijai.

Saskaņā ar 2019. gada septembrī veikto pētījumu MetaTrader 4 bija populārākā Forex tirdzniecības platforma pasaulē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Currency Trading Platform». *investopedia.com*. Skatīts: 2021. gada 3. decembris.
2. ↑  «XEMarkets Launches XEM MT4 for Mac Operating System». *forexbrokernews.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 22. Aprīlis. Skatīts: 2021. gada 3. decembris.
3. ↑  «AvaTrade Review 2021». *comparebrokers.co*. Skatīts: 2021. gada 3. decembris.
4. ↑  «Comparison Table MT4 and MT5». *fxstreet.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 12. Marts. Skatīts: 2021. gada 3. decembris.
5. ↑  «Forex Trading Industry Statistics and Facts 2020». *dailyforex.com*. Skatīts: 2021. gada 3. decembris.
Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Hronikā aprakstītie notikumi notika uz dienvidrietumiem no Rīgas.
**Mestra Kūno 1289. gada karagājiens uz Zemgali** notika 1289. gada ziemā, lai apgādātu Zemgales vidū esošo Heiligenbergas pili ar apģērbu un pārtiku. Kopš Garozas kaujas pils garnizons bija izolēts no ordenim pakļautās teritorijas.
Ordeņa mestrs Kūno no Rīgā sapulcinātajiem ordeņa brāļiem, igauņu un letu vasaļiem un Leāles un Tērbatas bīskapijas karavīriem izveidoja apmēram 6000 vīru lielu karaspēku, kas devās uz Jelgavu. No turienes 600 karavīru nosūtīja uzbrukuma Dobelei, kuras pilskalnu tie nespēja ieņemt, bet pārējie devās uz Tērveti. Pēc tam apvienotais karaspēks uzbruka zemgaļu galvenajai Raktes pilsētai, tomēr nespēja ieņemt pilskalnu, tādēļ pēc trīs dienu aplenkuma un pilsētas nodedzināšanas ar kara laupījumu atgriezās Rīgā.

Atskaņu hronikas vēstījums
--------------------------

1289. gada ziemas sākumā jaunieceltais ordeņa mestrs Kūno saņēma Heiligenbergas pils komtura lūgumu apgādāt pili ar pārtiku. Mestrs izplānoja karagājienu un sūtīja sūtņus pie igauņu un letu vasaļiem (vācu: *besante er vil drâte, manchen man von Eistlant. Die Letten wurden ouch besant.*). Rīgā ieradās arī Leāles un Tērbatas bīskapijas karapulki. Rīgas pilsoņi sagādāja nepieciešamo pārtiku. Pa Lielupes ledu un zemes ceļu karaspēks aizjāja uz Mītavas pili, kur jau vasarā ar kuģiem bija nogādāti milti, gaļa, iesals un cita pārtika. Gan drēbes, gan pārtiku sakrāva ragavās un karapulki devās uz Zemgali. 600 karavīru nosūtīja uzbrukumā Dobelei, kuras aizstāvji savus bērnus un sievas nogādāja pilskalnā, bet paši aizsargāja pilsētu. Zemgaļu karavīri bija spiesti atkāpties pilskalnā un uzbrucēji palika pils vārtu priekšā. Tad viņi aizdedzināja pilsētu, apkāva dobelnieku mājlopus un devās uz Tērveti.
Pie Heiligenbergas pils mestrs lika ierīkot kara nometni un saskaitīja, ka viņa vadītajā karaspēkā ir 6000 karavīru. No rīta karavīri nodziedāja mesu, paēda brokastis uz devās karagajienā uz Zemgales galveno pili Raktē. Pilsētas iedzīvotāji pameta daudzus zirgus, liellopus un mantas un patvērās pilskalnā. Uzbrucēji nespēja uzkāpt pa apledojušajām pilskalna malām vai pa valni un trīs dienas aplenca pili. Tad viņi nodedzināja pilsētu, kas "liela bij un varena" un devās atpakaļ uz Rīgu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Atskaņu hronika (10943. -11088.)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 18. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 16. jūnijā. Archived 2012. gada 18. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari