**Šinšillas** ir viena no divām sugām (*Chinchilla chinchilla* un *Chinchilla lanigera*)  kas pieder pie parvorder Caviomorpha grauzējiem , un to dzimtene ir Andu kalni Dienvidamerikā.  Viņi dzīvo kolonijās, ko sauc par "ganāmpulkiem ", augstumā līdz 4270 m (14 000 pēdām). Vēsturiski šinšillas dzīvoja apgabalā, kas ietvēra Bolīvijas , Peru un Čīles daļas , taču mūsdienās savvaļas kolonijas ir zināmas tikai Čīlē.  Kopā ar saviem radiniekiem viscachas viņi veido Chinchillidae dzimtu. Tie ir radniecīgi arī šinšillu žurkai .

Šinšillai ir blīvākais kažoks no visiem zīdītājiem, kas dzīvo uz sauszemes, ar aptuveni 20 000 matiņu uz kvadrātcentimetru un 50 matiņu aug no katra folikula.  Ūdenī jūras ūdram ir blīvāks apmatojums. Šinšila ir nosaukta Andu činču tautas vārdā , kas kādreiz valkāja tās blīvo, samtam līdzīgu kažokādu.  Līdz 19. gadsimta beigām šinšillas bija kļuvušas diezgan reti sastopamas, jo tās nomedīja īpaši mīkstās kažokādas dēļ. Lielākā daļa šinšillu, ko pašlaik izmanto kažokādu rūpniecībā apģērbam un citiem aksesuāriem, ir audzētas lauku saimniecībās.  Mājas šinšillas, kas cēlušās no *C. lanigera , dažreiz tiek turētas kā mājdzīvnieki, un tās var uzskatīt par* kabatas mājdzīvnieku veidu .

Suga [ rediģēt ]
----------------

Divas dzīvās šinšillu sugas ir *Chinchilla chinchilla*  (agrāk pazīstama kā *Chinchilla brevicaudata* ) un *Chinchilla lanigera*. *C. šinšillai* ir īsāka aste, biezāks kakls un pleci, kā arī īsākas ausis nekā *C. lanigera*. Bijusī suga pašlaik saskaras ar izzušanu; pēdējo, lai arī reti, var atrast savvaļā.  Domājams, ka pieradinātas šinšillas pieder *C. lanigera* sugai.

Izplatība un dzīvotne [ rediģēt ]
---------------------------------

Šinšillas agrāk bija Čīles, Peru, Argentīnas un Bolīvijas piekrastes reģionos, pakalnos un kalnos. Pārmērīga izmantošana izraisīja šo populāciju lejupslīdi, un jau 1914. gadā viens zinātnieks apgalvoja, ka sugai draud izzušana. Piecus gadus ilgā lauka darbā (publicēts 2007. gadā) Jujuy provincē , Argentīnā, neizdevās atrast nevienu paraugu. Tika uzskatīts, ka populācijas Čīlē ir izmirušas līdz 1953. gadam, taču tika konstatēts, ka dzīvnieks apdzīvoja apgabalu Antofagastas reģionā 1900. gadu beigās un 2000. gadu sākumā. Dzīvnieks var būt izmiris Bolīvijā un Peru, lai gan viens atrastais īpatnis (restorānā Cerro de Pasco ) var būt no vietējās populācijas. 

Vietējās dzīvotnēs šinšillas dzīvo urvos vai akmeņu spraugās. Viņi ir veikli lēcēji un var uzlēkt līdz 1,8 m (6 pēdas).  Savvaļā sastopamie plēsēji ir plēsīgie putni , skunkss , kaķu dzimtas dzīvnieki , čūskas un ilkņi. Šinšillām ir dažādas aizsardzības taktikas, tostarp urīna izsmidzināšana un kažokādas atbrīvošanās, ja tās tiek sakodtas. Savvaļā ir novērots, ka šinšillas ēd augu lapas, augļus , sēklas un mazus kukaiņus.  Dabā šinšillas dzīvo sociālās grupās, kas atgādina kolonijas, bet tiek pareizi sauktas par ganāmpulkiem. Ganāmpulka lielums var būt no 14 līdz 100 dalībniekiem, tas ir gan sociālajai mijiedarbībai, gan aizsardzībai pret plēsējiem.  Tie var vairoties jebkurā gadalaikā, lai gan vairošanās sezona parasti ir no maija līdz novembrim. Tie parasti ir monogāmi.  Viņu grūsnības periods ir 111 dienas, kas ir ilgāks nekā lielākajai daļai grauzēju. Pateicoties šai ilgajai grūtniecībai, šinšillas piedzimst pilnībā apspalvotas un ar atvērtām acīm. Metieni parasti ir mazi, pārsvarā divi.

Saglabāšana [ rediģēt ]
-----------------------

Abas šinšillu sugas pašlaik ir iekļautas IUCN apdraudēto sugu Sarkanajā sarakstā apdraudēto sugu sarakstā, jo pēdējo 15 gadu laikā populācija ir samazinājusies aptuveni par 90%.  Spēcīgo populācijas samazināšanos izraisījušas cilvēku veiktās šinšillu medības. Garās astes sugas 1965. gadā tika iekļautas IUCN Sarkanajā sarakstā kā "Ļoti retas, un tiek uzskatīts, ka tās skaits samazinās". No 1982. līdz 1996. gadam abas sugas tika iekļautas kā nenoteiktas. 2006. gadā garastes sugas tika iekļautas sarakstā kā "neaizsargātas ", savukārt īsastes sugas tika uzskaitītas kā "kritiski apdraudētas ". Līdz 2008. gadam abi tika uzskaitīti kā "kritiski apdraudēti", un 2016. gadā tie tika pārklasificēti kā "apdraudēti", jo dažos apgabalos atveseļošanās bija ierobežota.

Attiecības ar cilvēkiem [ rediģēt ]
-----------------------------------

### Kažokādu nozare [ rediģēt ]

Šinšillu kažokādu tirdzniecība starptautiskā līmenī aizsākās 16. gadsimtā. Viņu kažokādas ir populāras tās ārkārtīgi mīkstās sajūtas dēļ, ko izraisa 60 matiņu izdīgšana (vidēji) no katra matu folikula. Krāsa parasti ir ļoti vienmērīga, kas padara to ideāli piemērotu maziem apģērba gabaliem vai lielāku apģērbu oderei, lai gan dažus lielus gabalus var izgatavot tikai no kažokādas. Vienam pilna garuma kažokam, kas izgatavots no šinšillu kažokādas, var būt nepieciešami pat 150 kažokādas , jo šinšillas ir salīdzinoši mazas.  To izmantošana kažokādu ieguvei izraisīja vienas sugas izmiršanu un radīja nopietnu spiedienu uz pārējām divām. Lai gan savvaļas šinšillu medīt ir nelikumīgi, tās tagad atrodas uz izmiršanas robežas nepārtrauktās malumedniecības dēļ. Pieradinātās šinšillas joprojām tiek audzētas kažokādu iegūšanai. 

### Kā mājdzīvnieki [ rediģēt ]

Mājas šinšila ir cēlusies no *Chinchilla lanigera ,* garastes šinšillas. Tie ir visizplatītākie savvaļā, jo citas sugas, *šinšillas šinšillas* jeb īsastes šinšillas, ir nomedītas gandrīz līdz izmiršanai. Tāpēc mājas šinšillām ir plānāks ķermenis, garākas astes un lielākas ausis. Savvaļā šinšillas vidējais dzīves ilgums ir desmit gadi; tomēr cilvēku aprūpē viņi varētu nodzīvot līdz 20 gadiem. 

Šinšillas ir populāri mājdzīvnieki, lai gan tām ir nepieciešama intensīva vingrošana un zobu aprūpe  , jo to zobi visu mūžu nepārtraukti aug, un, tā kā tām trūkst spējas svīst, tām nepieciešama vide ar kontrolētu temperatūru. 

Dzīvnieki instinktīvi tīra kažokādas, ejot putekļu vannās , kurās tie ripo speciālos putekļos, kas izgatavoti no smalka pumeka , dažas reizes nedēļā; viņi nemazgājas ūdenī. Viņu biezā kažokāda ir izturīga pret parazītiem, piemēram, blusām, un samazina vaļēju blaugznu veidošanos. 

Mājdzīvnieku šinšillām ir nepieciešama viegla piekļuve pārtikai, ūdenim un slēptuvēm, kur tās var netraucēti gulēt ilgāku laiku. Šinšillas parasti ir ļoti sabiedriskas radības, tāpēc īpašniekiem bieži ir jāsazinās ar saviem mājdzīvniekiem. Viņiem ir arī jutīga dzirde, un viņus viegli pārsteidz skaļi, negaidīti trokšņi. 

### Zinātniskajos pētījumos [ rediģēt ]

Šinšillas pētījumos izmanto kopš pagājušā gadsimta piecdesmitajiem gadiem. Kopš 1970. gadiem pētnieku galvenā interese par šinšillām ir viņu dzirdes sistēma.  Citas pētniecības jomas, kurās šinšillas izmanto kā dzīvnieku modeli, ietver Čagasa slimības , kuņģa-zarnu trakta slimību , pneimonijas un listeriozes , kā arī *Yersinia* un *Pseudomonas* infekciju izpēti.

Veterinārā medicīna [ rediģēt ]
-------------------------------

### Lūzumi [ rediģēt ]

Šinšillas dzīvo aktīvu dzīvi un var labi atgūties pēc nelielām fiziskām traumām.  Lūzumi var būt problemātiski, jo šinšillas sēž uz pakaļkājām un ēd ar priekšējām ķepām, tāpēc daudzi ievainojumu veidi traucēs viņu dabiskajai ēšanas uzvedībai. 

### Krampji [ rediģēt ]

Šinšillu audzētāji dažreiz ziņo, ka viņu dzīvniekiem ir krampji. Parasti tas notiek tikai neregulāri un pēc tam tikai dažas sekundes, bet ne vairāk kā dažas minūtes.  Krampji ir simptoms, kam var būt daudz iemeslu, tostarp smadzeņu problēmas, piemēram, asiņošana, vitamīnu vai uztura elementu deficīts uzturā vai kāda veida nervu sistēmas traumas.  Ja krampji tiek novēroti pēc šinšillu pārošanās, iespējams, tas ir saistīts ar asinsrites traucējumiem.  Dažām šinšillām, kuras tiek turētas grupās, barošanas laikā rodas stresa krampji, ja viņi redz, ka citas šinšillas vispirms iegūst barību.  Lai novērstu krampjus, var izmantot B vitamīnu, sirds zāles vai kalcija injekciju. 

### Infekcijas slimības [ rediģēt ]

Listerioze nav tipiska šinšillu slimība, taču grupu turēšanas apstākļos tā var izplatīties kā gremošanas trakta slimība sabiedrībā. *Pasteurella* var inficēties ar pārtiku un pēc tam pārnēsāt starp šinšillu grupu.  Simptomi ir apātija, gremošanas traucējumi un drudzis. *Pseudomonas aeruginosa* infekcijas ir plaši izplatītas dabā un var skart šinšillas tāpat kā daudzus citus dzīvniekus.  Tie var izraisīt plašu nāvi šinšillu populācijās un spontānu abortu grūsnām šinšillu populācijām. 

Elpceļu infekcijas var izraisīt daudzi patogēni, taču, neatkarīgi no cēloņa, tās parasti izraisa apgrūtinātu elpošanu un deguna izdalīšanos.  Jaunas šinšillas biežāk tiek skartas, un maz ticams, ka šīs infekcijas izraisīs epidēmiju, pat ja tās ir pārnēsājamas. 

Kuņģa-zarnu trakta traucējumi tiek novēroti kā aizcietējums vai caureja.  Tās gandrīz vienmēr ir problēmas ar uzturu, bet, ja uzturs ir optimāls, tas var būt infekcijas slimības simptoms.  Šinšillu aizcietējumus ir grūti novērot grupās, jo tas var nebūt acīmredzams, jo dzīvnieks neveicina populācijas atkritumus.  Ja tas tiek identificēts, vieglas ārstēšanas metodes ietver barošanu ar parafīnu , lai mīkstinātu fekālijas. 

### Garīgā veselība [ rediģēt ]

Šinšillas ir viegli satraucošas, un, ja tās ir nelaimīgas, tām var būt fiziski simptomi.  Biežs stresa rādītājs mājdzīvnieku šinšillām ir kažokādu košļāšana (vai kažokādu frizūra), pārmērīga kopšanas uzvedība, kas rada nelīdzenus kažokādas plankumus; šinšillas var košļāt savu vai savu būru kažoku.  Kažokādu košļāšanu dažkārt var atvieglot, mainot dzīves vidi, taču daži eksperti uzskata, ka tā tiek ģenētiski nodota no vecākiem uz pēcnācējiem.  Parasti kažokādas košļāšana pati par sevi ir labdabīgs simptoms, kas neizraisa fizioloģisku diskomfortu. 

Slimās šinšillas var pārtraukt ēst, ja tās ir pakļautas stresam, kas var padarīt tās vēl vājākas.  Šinšillas, kas dzīvo kopienās, ir īpaši jutīgas vairošanās sezonā no februāra līdz martam un no augusta līdz septembrim.  Šinšillas ir sabiedriski dzīvnieki, un, visticamāk, viņi ir sarūgtināti, ja vairošanās sezonā tiek mainīts viņu vaislas biedrs.  Zināms, ka šajos laikos viņus traucē uztura maiņa. 

### Farmaceitiskā ārstēšana [ rediģēt ]

Gremošanas problēmu gadījumā šinšillas var ārstēt ar hloramfenikolu , neomicīnu vai spektinomicīnu.  Var izmantot dzeramajā ūdenī izšķīdinātus sulfonamīdus.  Kolistīns var būt efektīva antibiotika.

*

Ārējās saites [ rediģēt ]
-------------------------

* Vietnē Wikimedia Commons ir plašsaziņas līdzekļi, kas saistīti ar: Šinšillas
* Dati, kas saistīti ar šinšillu vietnē Wikispecies

| * iekšā
* t
* Tas ir

Saglabājušās Chinchillidae dzimtas sugas |
| --- |
| * Karaliste: Animalia
* Raksturs: Chordata
* Klase: Mammalia
* Pasūtījums: Rodentia
* Apakškārta: Hystricomorpha
* Infrakārta: Hystricognathi
* Parorder: Caviomorpha
 |
| *Šinšilla* | * Īsastes šinšila *(Chinchilla chinchilla)*
* Garastes šinšila *(Chinchilla lanigera)*
 |
| *Lagidium*
(kalnu viscachas) | * *Lagidium ahuacaense*
* Ziemeļu viscacha *(Lagidium peruanum)*
* Dienvidu viscacha *(Lagidium viscacia)*
* Wolffsohn's viscacha *(Lagidium wolffsohni)*
 |
| *Lagostomus* | * Plains viscacha *(Lagostomus maximus)*
 |
| **Kategorija** |

| Taksonu identifikatori |
| --- |
| *Šinšilla* | * Vikidati : Q192930
* Vikisugas : Šinšillas
* ADW : attēli
* TRĪKĀ : 666111
* Kols : 3N7G
* EoL : 42072
* Fosilijas : 231797
* GBIF : 2439828
* iNaturalist : 43816
* ITIS : 584613
* MSW : 13400130
* NCBI : 10151
* Atvērtais dzīvības koks : 169713
* uBio: 5756541
 |

|  |  |
| --- | --- |
| Iestāžu kontroles datubāzes : Nacionālā | * Francija
* BnF dati
* Vācija
* Izraēla
* Savienotās Valstis
* Čehu Republika
	+ 2
 |

Kategorijas :

* Šinšilla
* Dienvidamerikas grauzēji
* Argentīnas zīdītāji
* Bolīvijas zīdītāji
* Čīles zīdītāji
* Peru zīdītāji
* Grauzēju ģints
* Taksonis, ko nosaucis Edvards Tērners Benets