recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Ķiršu koka sveķu pilieni
*Protium* ģints augu fosilie sveķi
**Sveķi** ir polimēri, kas cietējot iegūst telpisku struktūru un pārvēršas cietā vielā. Tiem piemīt liela viskozitāte, tādēļ tie pirms pilnīgas sacietēšanas ļoti lēni plūst. Ļoti bieži sveķi tiek saistīti ar lipīgu augu vielmaiņas galaproduktu, kas izdalās no tā stumbra kā bezkrāsains, dzeltens vai brūns šķidrums. Izdaloties no stumbra un nonākot gaisā, tie sacietē. Daudzi augi izmanto sveķus, lai "dziedētu" ievainojumus. Tie aizpilda bojātās augu vietas ar sveķiem, tādā veidā pasargājot stumbru no kukaiņiem un patogēniem.

Atsauces
--------

1. ↑  Andrejs Spektors. «Sveķi». tezaurs.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 26. februārī. Skatīts: 2016. gada 7. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***sveķi***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85113145
* GND: 4130013-0
* BNF: cb12259733w (data)
* NDL: 00575139
* NKC: ph208846

 |

 |
**Gīzela Haruma** (vācu: *Gisela Harum*; dzimusi 1903. gadā, mirusi 1995. gadā) bija austriešu šahiste.

Biogrāfija
----------

1937. gadā Gīzela Haruma uzvarēja Austrijas sieviešu čempionātā. 1936. gadā Semmeringas starptautiskā sieviešu turnīrā dalīja trešo-ceturto vietu ar Katarinu Rodzantu aiz turnīra uzvarētājām Soņas Grafas un Klaričes Benini.

Trīs reizes viņa piedalījās pasaules čempiones izcīņas turnīros. 1927. gadā Londonā bija septītā, 1935. gadā Varšavā — trešā un dalīja 17.—20. vietu 1937.gadā Stokholmā. Visos šajos turnīrā uzvarēja Vera Menčika. Viņa tika uzaicināta uz 1933. gada pasaules šaha čempionātu Folkstonā, bet uz to finansiālu problēmu dēļ neaizbrauca. 

Pēc Otrā pasaules kara viņa vairs šaha turnīros nepiedalījās.

Atsauces
--------

1. ↑  «1927-39 Title Tournaments : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
**Darija Joana Višenesku** (rumāņu: *Daria-Ioana Vişănescu*; 1996. gada 3. augustā Petrilā) ir Rumānijas FIDE meistare šahā (2006).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt piecu gadu vecumā. Deviņu gadu vecumā pirmo reizi uzvarējusi Rumānijas meiteņu šaha čempionātā. 2006. gadā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā un kļuvusi par FIDE meistari šahā. Turpmākajos gados uzvarējusi Rumānijas jauniešu čempionātos šahā, ātrajā šahā un šaha ātrspēlē dažādās vecuma grupās. 2012. gadā Prāgā izcīnījusi sudraba medaļu Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U16 vecuma grupā (uzvarēja Marija Tancjura). Divas reizes pārstāvējusi Rumānijas izlasi Eiropas meiteņu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā (2011, 2014), kuros izcīnījusi sudraba medaļu komandu vērtējumā (2014) un sudraba medaļu individuālajā vērtējumā (2011).

Atsauces
--------

1. ↑  Daria Vişănescu, vicecampioană naţională
2. ↑  European Youth Chess Championship G16 Prague 2012 - Girls Under 16
3. ↑  Daria Vișănescu - Medalie de argint la Campionatul European de Sah de la Praga
4. ↑  OlimpBase :: European Girls' U18 Team Chess Championship :: Daria-Ioana Vişănescu

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Darela saldūdens krabis** (*Ceylonthelphusa durrelli*) ir kritiski apdraudēta Šrilankas saldūdens krabju suga, kas sastopama tikai ļoti nelielā platībā Šrilankā. Suga atklāta 2005. gadā un nosaukta dabaspētnieka un rakstnieka Džeralda Darela vārdā.

Dzīvesvieta
-----------

Darela saldūdens krabis sastopams ļoti nelielā teritorijā (1km²) Šrilankas centrālajā daļā — 07°22'N, 080°50'E. Dzīvo ēnainā un mitrā kalnu miglas meža ļoti seklajās (ap 15 cm), lēni tekošajās upītēs. Krabis sastopams arī ārpus upītēm, to krastos, blakus ūdenskritumiem, zem klintīm, mitrā augsnē vai kritušo lapu kārtā uz mitras zemes.

Aizsardzība
-----------

Darela saldūdens krabis ir ļoti jutīgs pret dabas piesārņojumu. Tā izdzīvošanu apdraud pesticīdi, ūdenstilpēs dzīvojošās invazīvās sugas, lokālas klimata izmaiņas, skābie lieti un pirmatnējo mežu izciršana, kuri nodrošina dabisko ūdensteču kvalitāti.

Atsauces
--------

1. ↑  WoRMS: Ceylonthelphusa durrelli Bahir & Ng, 2005
2. 1 2 3  IUCN: Ceylonthelphusa durrelli
3. ↑  «Author Gerald Durrell». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 19. novembrī. Skatīts: 2015. gada 14. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Ceylonthelphusa durrelli
* Biodiversity: *Ceylonthelphusa durrelli*[novecojusi saite]
**Antonio Medina Garsija** (spāņu: *Antonio Medina García*; 1919. gada 2. oktobris Barselona — 2003. gada 31. oktobris Barselona) bija Spānijas starptautiskais meistars šahā (1950), kas no 1953. līdz 1962. gadam ir pārstāvējis Venecuēlu.

Biogrāfija
----------

Šahu sācis spēlēt četrpadsmit gadu vecumā. No 1940. gadu vidus līdz 1970. gadu vidum bijis viens no vadošajiem Spānijas šahistiem. Daudzkārtējs Spānijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros izcīnījis 7 zelta (1944, 1945, 1947, 1949, 1952, 1963, 1964) un 5 sudraba (1946, 1950, 1966, 1967, 1973) medaļas. Trīs reizes uzvarējis arī Katalonijas šaha čempionātos (1947, 1949, 1950).

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībnieks, kuros lielākos panākumus guvis 1944. gadā Hihonā, kad ieņēmis otro vietu aiz toreizējā Pasaules šaha čempiona Aleksandra Aļehina, un 1953. gadā tradicionālajā Hastingsas (Anglija) jaungada šaha turnīrā, kurā dalījis 1.-4. vietu ar Džonatanu Penrouzu, Danielu Janovski un Hariju Golombeku.

No 1953. līdz 1962. gadam dzīvojis Venecuēlā un trīs reizes uzvarējis Venecuēlas šaha čempionātos (1955, 1956, 1958). 1954. gadā Karakasā uzvarējis Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas cikla Dienvidamerikas zonas turnīrā un ieguvis tiesības spēlēt starpzonu turnīrā. 1955. gadā Gēteborgas starpzonu turnīrā dalījis pēdējo vietu ar Johannesu Donneru un Bogdanu Sļivu.

Pārstāvējis Spānijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 6 reizes (1964-1972, 1976);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 1970. gadā;
* Klāras Benediktas kausa izcīņās piedalījies 10 reizes (1964, 1966-1974). Komandu vērtējumā izcīnījis zelta (1970), 2 sudraba (1966, 1967) un 3 bronzas (1969, 1971, 1972) medaļas. Individuālajā vērtējumā izcīnījis 2 zelta (1970, 1977) medaļas.

Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Garsijam kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Campenato de España 2008[novecojusi saite]
2. ↑  Campeonato de Cataluña
3. ↑  Gijon 1944
4. ↑  Hastings 1952/53
5. ↑  Zonals 1954-1957 (C03)
6. ↑  «1955 Goteborg Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. maijā. Skatīts: 2017. gada 3. februārī.
7. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Antonio Ángel Medina García
8. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Antonio Ángel Medina García
9. ↑  OlimpBase :: Clare Benedict Chess Cup :: Antonio Ángel Medina García

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Divu vēžu sugu atšķirīgie rostrumi.
**Rostrums** (no latīņu: *rostrum* — 'knābis') ir termins, ko anatomijā lieto filoģenētiski nesaistītu dzīvnieku struktūru apzīmēšanai. Tas parasti ir pagarināts knābjveidīgs izaugums galvas priekšpusē.

Vēžveidīgajiem tas ir pieres dzelksnis, jeb uz priekšu izvirzīts karapaksa pagarinājums, kas pārsedz pirmo taustekļu jeb antenulu trīsposmainos pamatus, kas atrodas pie viduslīnijas, un kātaino kustīgo salikto acu pāra pamatus. Tādējādi acis var paslēpties zem šī pieres dzelkšņa.[1] Vēžveidīgo rostrums parasti ir cieši saaudzis ar karapaksu, taču atsevišķos gadījumos (piemēram, plānčauļi) tas var veidot šarnīrveida savienojumu ar to. Dažādiem vēžveidīgajiem rostrumi pēc formas ir ļoti daudzveidīgi. Tāpēc tie bieži vien tiek izmantoti kā taksonomisko vienību diagnosticējošas īpašības.

Atsauces
--------

1. ↑  Zooloģija — 1. sēj. (Bezmugurkaulnieki), red. G. Abrikosovs un L. Levinsons — LVI, Rīga, 1964. g. 322.lpp.
**Elena Patrīcija Makartūra** (angļu: *Ellen Patricia MacArthur*, dzimusi 1976. gada 8. jūlijā) ir angļu burātāja no Votstendvelas, Dārbišīras grāfistes. Plašākai sabiedrībai viņa ir pazīstama, kā labākā garo distanču burātāja, kura 2005. gada 7. februārī uzstādīja rekordu pasaules apbraukšanas ātrumā. Pēc šī brauciena Elenai Makartūrai tika piešķirts Dāmas tituls, kas, salīdzinot ar vīriešu tituliem Anglijā, ir līdzvērtīgs Bruņinieku titulam. Tādēļ nereti viņu dēvē arī par **Dāmu Elenu Patrīciju Makartūru**.

Rekordi
-------

Elenai Makartūrai pieder rekords pasaules apkuģošanas ātrumā. Viņa apkārt zemeslodei apkuģoja 71 dienā, 14 stundās, 18 minūtēs un 33 sekundēs. Iepriekšējais rekords piederēja francūzim Fransisam Žojonam, kurš šo ceļojumu veica gandrīz 73 dienās.

Viņas rekordbrauciens sākās no Biskajas līča Francijas ziemeļu piekrastē 2004. gada 28. novembrī, un tās maršruts šķērsoja visus meridiānus. Lielākā māksla bija kuģot, cik vien iespējams tuvu Dienvidpolam, nesaduroties ar aisbergiem.

Šo ceļojumu Elena Makartūra veica 24 metrus garā trimarānā *B&Q/Castorama*, kurš bija būvēts speciāli kuģošanai sevišķi bargos laikapstākļos.

Šī jahta bija pielāgota braucienam vienatnē, kas nozīmē, ka Elena Makartūra ne reizi nedrīkstēja iemigt ilgāk par 20-30 minūtēm. Kā viņa pati atzīst, tad šis brauciens ir bijis viņai grūtākais, kāds viens ir bijis. Brauciena beigās ceļotāja nonāca pilnīgā spēku izsīkumā, kā arī viņa brauciena laikā bija guvusi nopietnas traumas, rāpjoties mastā, un applaucējusies ar verdoša ūdens tvaikiem. Turklāt pāris reižu viņas vadītais kuģis gandrīz uzskrēja virsū vaļiem.

2005. gada 7. februārī viņa atgriezās Biskajas līcī, kur viņa sāka savu braucienu, uzstādot jaunu rekordu pasaules apkuģošanas ātrumā. Nākamajā dienā, 8. februārī viņa atgriezās Anglijā, kur viņu sagaidīja kā nacionālo varoni.

Interesanti fakti
-----------------

* Elenas Makartūras vārdā ir nosaukts asteroīds 20043 Elenmakartūra.
* Viņa prot franču valodu.

Ārējās saites
-------------

* (angliski) Elenas Makartūras mājaslapa
* (angliski) Dāmas Elenas Makartūras uzticības mājaslapa
* (angliski) Biogrāfija BBC mājaslapā
* (angliski) BBC News raksts: Makartūra ieburā rekordu grāmatā *(MacArthur sails into record books)*
* (angliski) Sunday Times raksts

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 79501259
* LCCN: nb2001045349
* ISNI: 0000 0001 2382 0552
* GND: 124582362
* SUDOC: 06825556X
* BNF: cb14428829p (data)
* NKC: mub20211117224
* BNE: XX1667338

 |

 |
**Vidējo varžu apakškārta** (*Mesobatrachia*) ir viena no bezastaino abinieku (*Anura*) apakškārtām, kas apvieno 168 mūsdienās dzīvojošas varžu un krupju sugas un kas tiek iedalītas 20 ģintīs un 6 dzimtās. Apakškārta ir relatīvi jauna un kā taksonomiskā vienība izveidota 1993. gadā. Tās zinātniskais nosaukums *Mesobatrachia* sastāv no diviem vārdiem un latviski nozīmē "vidējā varde" (*meso* — vidējais, *batrachia* — varde), tādējādi atspoguļojot šīs grupas pozīciju evolūcijas gaitā. Šīs apakškārtas vardes ir attīstītākas nekā primitīvo varžu apakškārtas (*Archaeobatrachia*) sugas, tomēr tās nav tik advancētas, kā jauno varžu apakškārtas (*Neobatrachia*) vardes.

Vidējo varžu apakškārtā piecu dzimtu sugas dzīvo zem zemes. Izņēmums ir bezmēles varžu dzimta (*Pipidae*), kurā apvienotas ūdenī dzīvojošas varžu sugas. Apakškārtas sugas sastopamas Eirāzijā, Āfrikā, Ziemeļamerikā un Dienvidamerikā. Latvijā sastopama viena vidējo varžu apakškārtas dzimta — varžkrupju dzimta (*Pelobatidae*), kuru pārstāv brūnais varžkrupis (*Pelobatidae fuscus*).

Kopējās īpašības
----------------

Šīs apakškārtas zem zemes dzīvojošās vardes un krupjus var iedalīt divās lielās grupās: sugās, kas dzīvo tikai Ziemeļamerikā, un sugās, kas dzīvo Eiropā, Āzijas rietumos un Ziemeļāfrikā. Šīs sugas ir ļoti reti redzamas un novērojamas, tā kā dienas laikā mēdz ierakties zemē vai slēpties zemes alās. Atšķirībā no citām varžu sugām, tās spēj dzīvot sausos reģionos, tuksnešus ieskaitot, jo lielāko daļu dzīves pavada zem zemes.

Šīm vardēm un krupjiem ir raksturīgas spēcīgas, platas priekškāju pēdas, ar kurām tās ierokas zemē. Pazemē tās var atrasties vairākas nedēļas. Virszemē tās mēdz iznākt nakts laikā, pēc spēcīgiem lietiem, kad gaiss ir ļoti mitrs. Tad šīs vardes barojas. Šīs vardes ir visēdājas, tomēr, kamēr tās attīstās un aug, tās galvenokārt barojas ar veģetāru barību, bet, pieaugot un nobriestot, tās sāk baroties ar dažādiem bezmugurkaulniekiem, piemēram, gliemežiem, sienāžiem un tauriņu kāpuriem. Paēdušas vardes atkal ierokas zemē līdz nākamajam lielajam lietum.

Latvijā
-------

Bezmēles varžu dzimtas (*Pipidae*) sugas ir vienīgās vidējo varžu apakškārtā, kuras nevis dzīvo zem zemes, bet ūdenī, attēlā Surinamas pipa (*Pipa pipa*)
Latvijā sastopama viena vidējo varžu apakškārtas dzimta — varžkrupju dzimta (*Pelobatidae*), kuru pārstāv brūnais varžkrupis (*Pelobates fuscus*).

Sistemātika
-----------

* **Vidējo varžu apakškārta** (*Mesobatrachia*)
	+ Amerikas varžkrupju dzimta (*Scaphiopodidae*)
	+ Bezmēles varžu dzimta (*Pipidae*)
	+ Dūņu varžu dzimta (*Pelodytidae*)
	+ Meksikas smilšu krupju dzimta (*Rhinophrynidae*)
	+ Ragvaržu dzimta (*Megophryidae*)
	+ Varžkrupju dzimta (*Pelobatidae*)

Atsauces
--------

1. 1 2  Fantastica Animal: Frogs
2. 1 2  Abinieki: Bezastainie abinieki (Anura syn. Ecaudata)
3. 1 2 3  «Spadefoot toads». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. martā. Skatīts: 2015. gada 27. martā.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas daba: Bezastaino abinieku kārta (Anura)
Elektrostatiskās indukcijas attēlojums. Līnijas ar bultiņām ir elektriskā lauka intensitātes līnijas, vadītāju iekšienē elektriskā lauka nav
**Elektrostatiskā indukcija** ir parādība fizikā, kad vadītājs uzlādējas cita uzlādēta ķermeņa ietekmē bez saskares ar to.  Vadītājam nonākot cita ķermeņa radītā elektrostatiskajā laukā (elektriskais lauks, kura avoti ir nekustīgi lādiņi), Kulona spēka ietekmē vadītājā tiek atdalīti pozitīvie un negatīvie lādiņi un atsevišķās vietās uz vadītāja virsmas rodas nekompensēti vienas zīmes lādiņi.

Elektrostatiskā indukcija vadītājos
-----------------------------------

Vadītājos ir brīvie lādiņnesēji (elektroni — negatīvi lādēti). Kāmēr vadītājs nav uzlādēts, negatīvos lādiņus visā vadītāja tilpumā un uz virsmas kompensē pozitīvie lādiņi (joni). Vadītāja tuvumā novietojot lādētu ķermeni, tā radītajā elektriskajā laukā pārvietojas brīvie lādiņnesēji, pretējo zīmju lādiņi uz vadītāja virsmas vairs nekompensējas un uz tā virsmas inducējas ar ārējo lādiņu vienliels pretējas zīmes virsmas lādiņš. Inducētais lādiņš rada savu inducēto elektrisko lauku, kas summējas ar elektrisko lauku: vadītāja iekšienē ārējais lauks tiek kompensēts, ārpus vadītāja ārējais lauks tiek pastiprināts.

Elektrostatiskais lauks, kura avots ir pozitīvs lādiņš (+), izraisa lādiņu sadalīšanos (pozitīvie atdalās no negatīvajiem) vadītājos. Negatīvie lādiņi (−) pievelkas pie lauka avota un pārvietojas uz vadītāju virsmas daļām, kas atrodas tuvāk lauka avotam. Pozitīvie lādiņi atgrūžas no lauka avota un pārvietojas uz vadītāju virsmas daļām, kas atrodas tālāk no lauka avota. Inducētie lādiņi uz vadītāju virsmas rada lauka avotam pretēju elektrisko lauku, tādējādi vadītāju iekšienē elektriskā lauka nav. Gadījumā, ja elektrostatiskā lauka avots ir negatīvs lādiņš, norises ir pretējas.

Rezultējošā lauka intensitāte ir maksimāla tur, kur uz vadītāja virsmas uzkrājas vislielākais inducētais lādiņš — virsmas izliekumos, smailēs. Šajās vietās lauka intensitāte var būt tik liela, ka apkārtējais gaiss jonizējas un, virsmas lādiņiem noplūstot, notiek koronizlāde vai dzirksteļizlāde.

Elektrostatiskā indukcija dielektriķos
--------------------------------------

Dielektriķi elektrostatiskajā laukā polarizējas.

Skatīt arī
----------

* Dielektriķu polarizēšanās

* Elektriskā lauka indukcija
* Magnētiskā lauka indukcija
* Elektromagnētiskā indukcija

Atsauces
--------

1. ↑  «elektrostatiskā indukcija». *siic.lu.lv*. Skatīts: 19.08.2021.
2. ↑  «elektrostatiskā indukcija». *tezaurs.lv*. Skatīts: 19.08.2021.
3. ↑  «Elektriskie lādiņi un elektriskais lauks». *fizmix.lv*. Skatīts: 19.08.2021.
4. ↑  V. Fļorovs, I. Kolangs, P. Puķītis, E. Šilters. *Fizikas rokasgrāmata*. Zvaigzne, 1985. 177. lpp.
**Latvijas Golfa federācija** (LGF) ir nacionāla sporta organizācija, kuras pārziņā ir golfa attīstība visā Latvijā.

Vēsture
-------

Latvijas Golfa federācija tika izveidota 1989. gadā. Taču, ņemot vērā visiem labi zināmo politisko situāciju, lai panāktu starptautisku atzīšanu 1990.gadā Zviedrijā tika nodibināta Latviešu golfa apvienība, ar vēlāko nosaukumu Latvijas golfa apvienība. Latvijas Golfa apvienība 1991. gadā pateicoties Zviedrijas latviešu un jo īpaši V. Freivalda pūliņiem tika atzīta kā Pasaules Amatieru golfa apvienības biedrs. Latvijas Golfa apvienība laika posmā no 1990. gada līdz 1994. gadam Zviedrijā rīkoja Latvijas un Igaunijas valstsvienību sacensības un Latvijas meistara titula izcīņas turnīrus. Visas Latvijas Golfa apvienības pilnvaras un uzdevumus 1995. gadā pārņēma Latvijas Golfa federācija. Turpmāk jau 1995. 1996. un 1997. gadā Latvijas Golfa federācija Latvijas atklātos čempionātus, Latvijas čempionātus un Latvijas meistara titula izcīņas turnīrus rīkoja Igaunijā Nitvalijas golfa laukumā. Kopš 1998. gada, kad atvērās golfa laukums "Viesturi" visi šie turnīri tika rīkoti Latvijā.

Vēsture pirms 2. pasaules kara
------------------------------

Pirmajos Ulmaņlaikos Rīgas Tenisa klubā tikusi izveidota golfa sekcija, ko vadijis Jānis V. Poruks. Trīsdesmito gadu beigās tās biedri Daugavas krastā aiz toreizējās Kuzņecova fabrikas (tagadējā Ķengaraga rajonā) ķērās pie deviņu bedrīšu golfa laukuma iekārtošanas. Trūkstot zināšanām par golfa laukuma iekārtošanas niansēm, process ieilga, un laukums tika atklāts tikai 1940.gada jūnijā-brīdī kad sarkanās armijas tanki jau bija ceļā uz Rīgu. Jaunajai padomju varaišī buržuju spēle bija sveša un neizprotama. Tolaik tas nozīmēja-nevajadzīga un pat bīstama.

Rīkotie turnīri
---------------

* Latijas amatieru čempionāts
* Latvian open
* Latvijas junioru čempionāts
* Latvijas junioru golfa tūre

2016. gada čempioni vīriešiem
-----------------------------

| Turnīrs | 1.vieta | 2.vieta | 3.vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| Latvijas amateur čempionāts | Roberts Eihmanis | Reinholds Pīrāgs | Kristaps Krištopāns |
| Latvian open | Mattias Varjun | Juzapas Budrikis | Timo Raukas |
| Latvijas junioru čempionāts | Pauls Nesaule | Roberts Matisons | Reinis Budreiko |

2016. gada čempioni sievietēm
-----------------------------

| Turnīrs | 1.vieta | 2.vieta | 3.vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| Latvijas amatieru čempionāts | Anna Diāna Švanka | Linda Dobele | Indra Eniņa |
| Latvian open | Anna Diāna Švanka | Linda Dobele | Laila Forstmane |
| Latvijas junioru čempionāts | Marija Luīze Jučmane | Anna Marksa | Flēra Sprūde |

Informācijas avoti
------------------

* 
* *Lielā golfa grāmata*. JUMVA. 87. lpp.

Ārējās saites
-------------

* 

* *Facebook* profils
* *Instagram* profils
**Urda** (igauņu: *Urda*) ir pieturas punkts Tallinas - Keilas dzelzceļa līnijā Harju apriņķa Saues pagastā un atrodas 14 km attālumā no Tallinas centrālās dzelzceļa stacijas. Urdas pieturas punktā apstājas lielākā daļa Keilas, Paldiski, Rīsiperes un Kloga-Rannas virzienā kursējošo elektrovilcienu (izņemot Keilas ekspresi). 
Urda ir viens no jaunākajiem dzelzceļa pieturas punktiem Igaunijā, kas līdztekus ar Padulu Eiropas reģionālā attīstības fonda projekta ietvaros izbūvēts 2008. gadā. 
Urdas pieturas punktā izbūvēta viena pasažieru platforma ar augstuma atzīmi 550 mm.  Platformas garums - 30 m. Pasažieru iekāpšana un izkāpšana pieturas punktā tiek veikta no vilciena sastāva pirmā vagona.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pealeht > Euroopa Liidu struktuuritoetus> Struktuurifondid». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 3. augustā. Skatīts: 2012. gada 7. septembrī.
2. ↑  «Eesti Raudtee - www.evr.ee». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2012. gada 7. septembrī.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| **Uz Tallinu** |  | **Uz Keilu** |
|  Lāgri |  **Urda** | Padula  |
|
**Sila Čālara** (turku: *Sıla Çağlar*; dzimusi 2004. gada 26. februārī) ir Turcijas FIDE starptautiskā meistare šahā (2020).

Biogrāfija
----------

2016. gadā uzvarējusi Turcijas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U12 vecuma grupā. Pārstāvējusi Turciju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielāko panākumu guvusi 2016. gadā, kad Prāgā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā. 2013. gadā uzvarējusi Eiropas skolēnu šaha čempionātā meiteņu U9 vecuma grupā. Pārstāvējusi Turcijas komandu Eiropas meiteņu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā, kurā piedalījusies 2 reizes (2016-2017).

2017. gadā Rīgā piedalījusies Eiropas individuālajā šaha čempionātā sievietēm.

Par panākumiem turnīros FIDE 2020. gadā viņai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  2016 TÜRKİYE KÜÇÜKLER SATRANÇ ŞAMPİYONASI 12 Yaş Kız (2004 doğumlular)
2. ↑  European Youth Chess Championship G12 Prague 2016 - Girls Under 12
3. ↑  EUROPEAN SCHOOL CHESS CHAMPIONSHIP 2013 - GIRLS U9
4. ↑  OlimpBase :: European Girls' U18 Team Chess Championship :: Sıla Çağlar
5. ↑  European Individual Women Chess Championship 2017

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Rote** (indonēziešu: *Pulau Rote*) vai **Roti** (*Pulau Roti*) ir sala Indonēzijā, Mazo Zunda salu arhipelāgā. Administratīvi ietilpst Austrumu Nusa Tengaras provincē, kur kopā ar apkārtējām saliņām veido atsevišķu Rotes-Ndao apriņķi. Lielākā apdzīvotā vieta ir apriņķa centrs Baa. 92,9% iedzīvotāju ir protestanti, 5,4% — musulmaņi.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies Indonēzijas dienvidaustrumos. Ziemeļos to apskalo Savu jūra, austrumos — Timoras jūra, dienvidos — Indijas okeāns. Roti šaurums ziemeļaustrumos to atdala no Timoras salas. Sala vulkāniskas izcelsmes, reljefs paugurains; augstākā virsotne ir 444 m vjl.

Salā valda tropiskais klimats. Ainavā dominē tropiskie lietusmeži.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rote***.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 299144929076454440477
* BNF: cb124376003 (data)

 |

 |
**Piepūšamā konstrukcija** ir objekts, kas tiek piepūsts ar gaisu,[*nepieciešama atsauce*] bet var tikt izmantots arī ūdeņradis, hēlijs un slāpeklis. Viena no priekšrocībām ir tā, ka piepūšamo konstrukciju var ērti transportēt un uzglabāt mazās telpās nepiepūstā veidā. Šī tehnoloģija tiek izmantota dažādiem nolūkiem. Piemēram gaisa spilvenos, trieciena aizsargos, transportlīdzekļu riteņa kamerās, ārkārtas drošības spilvenos, piepūšamajās atrakcijās.

Piepūšamās konstrukcijas izmantošanas veidi
-------------------------------------------

### Balons

Balons ir piepūšams staipīgs maiss, kas ir piepildīts ar gāzi. Parasti gāzei izmanto hēliju, gaisu vai slāpekli. Baloni var būt veidoti no gumijas, lateksa, plēves vai neilona. Agrāk baloni tika veidoti no dzīvnieku ādas. Balonos parasti izmantoto dekorācijās, bet tiem ir pielietojums meteoroloģijā, medicīnā, militārajā jomā un transportā. Gumijas balona izgudrotājs bija Maikls Faradejs, 1824. gadā, eksperimentējot ar dažāda veida gāzēm.

### Piepūšamās pilis un atrakcijas

Piepūšamās pilis parasti ir piepūšamās konstrukcijas, kuras atgādina kādu ēku, māju vai celtni. Atrakcijas veido kā šķēršļu joslas vai slidkalniņus. Tās parasti tiek izmantotas dažādos pasākumos kur piedalās bērni. 

### Piepūšamās laivas

Piepūšamās laivas veido no elastīga materiāla un piepumpē ar saspiesto gaisu. Mazākām laivām grīdas parasti ir elastīgas. Šādas laivas ir iespējams izjaukt un tādēļ ir viegli tās uzglabāt un pārvietot, tādēļ tās tiek izmantotas uz kuģiem, lielākām laivām, lidmašīnās, kā drošības laivas. Laivas arī tiek aprīkotas ar metāla uzliktņiem, papildus velkošiem gredzeniem, kuģa priekšgalā stiprinājums enkura virvei un kustīgiem sēdekļiem.

### Pneimatiskā riepa

Pneimatiskā riepa ir gredzena formas detaļa, kas tiek apliktas ap dažādiem riteņiem. Tās lieto automašīnu, motociklu, velosipēdu, kravas auto, lidmašīnu un citu spēkratu riteņiem. Riepas aizsargā riteņus, uzlabo saķeri ar braukšanas segumu, samazina bremzēšanas ceļa garumu un uzlabo vadāmību. Riepu piepumpēšanai parasti izmanto saspiestu gaisu.
**Apziņa** ir augsti attīstītas matērijas — cilvēka smadzeņu īpašība, kas nodrošina spēju psiholoģiskā darbībā atspoguļot, proti, analizēt ārpasauli un pašam sevi, nošķirot savu "es" no ārējās vides un mērķtiecīgi iedarbojoties uz šo vidi un sevi. Apziņa kā psiholoģiskas darbības forma neaprobežojas ar domāšanu, jo ietver ne vien īstenības izziņu, zināšanas par pasauli un sevi, bet arī cilvēciski aktīvu attieksmi pret izzinātām lietām un parādībām, cilvēcisku ieinteresētību un šo lietu un parādību vērtējumu. Tāpēc būtiska apziņas izpausme ir pašapziņa, kas katram cilvēkam ir citāda, atkarībā no dzīves pieredzes, šķiriskās piederības, profesijas u.tml.

Attēlots Dekarta apziņas duālisms 
Apziņas filozofiskais pamats ir augstākā nervu darbība, kas nodrošina sabiedriskās pieredzes uzkrāšanu, reproducēšanu un apkopošanu galvas smadzenēs. Apziņa saistīta ar nervu struktūru spēcīgu vienlaicīgu aktivēšanu un apvienošanu savstarpēji pakārtotās funkcionālās sistēmās, kas veido darbības mērķu, rīcības programmu un gaidāmo rezultātu neirālos modeļus, nodrošinot augstāko psiholoģisko funkciju nepārtrauktu paškontroli un pašregulāciju (domāšana). Paredzot domās notikumu, un rīcības varbūtējās sekas un pastāvīgi salīdzinot domās veidotos rīcības modeļus ar to faktiskajiem rezultātiem, cilvēks var nepārtraukti koriģēt un precizēt savas darbības mērķus un rīcības programmu atbilstoši reālajai situācijai, iespējām. Psihisku saslimšanu gadījumos notikumu prognozēšanas un rīcības korekcijas spēja samazinās vai vispār pazūd (apziņas traucējumi).

Skatīt arī
----------

* Mainīgie apziņas stāvokļi

Atsauces
--------

1. ↑  Populārā medicīnas enciklopēdija

Ārējās saites
-------------

* Apziņa — Medicīnas termins (latviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85031226
* GND: 4006349-5
* BNF: cb131628282 (data)
* NDL: 00564260

 |

 |
OETA robežas
**Okupēto Ienaidnieka Teritoriju Administrācija** (angliski: *Occupied Enemy Territory Administration*, OETA) bija kopēja Britu impērijas un Francijas trešās republikas militārās pārvaldes administrācija bijušās Osmaņu impērijas Vidusjūras piekrastes un Mezopotāmijas provinču pārvaldīšanai. Tā pastāvēja no 1917. gada Sīnāja un Palestīnas operācijas līdz 1920. gada 19.-26. aprīļa Sanremo konferencei, kas piešķīra tagadējās Libānas un Sīrijas teritoriju pārvaldi Francijai, kurā tika izveidota Franču Sīrijas un Libānas mandātteritorija, bet tagadējās Izraēlas pārvaldi Britu impērijai.

Pēc reģiona militārās ieņemšanas tas tika sadalīts trīs apakšreģionos:

* *OETA South*, ko veidoja bijušie Jeruzalemes, Nablusas un Akras sandžaki.
* *OETA North* (vēlāk *OETA West*), ko veidoja bijušie Beirūtas, Libānas, Latakijas sandžaki, kā arī daļa no Halebas vilajeta.
* *OETA East*, ko veidoja Sīrijas un Hedžazas sandžaki.

*OETA South* militārie administratori
-------------------------------------

* Feldmaršals Edmunds Allenbijs (1917. decembris – 1918. jūnijs)
* Ģenerālmajors Artūrs Vigrams Monijs (1918, jūnijs – 1919. jūnijs)
* Ģenerālmajors H.D. Vatsons (1919. jūnijs – 1919. decembris)
* Ģenerālleitnants Luijs Bols (1919. decembris – 1920. jūlijs)
**Hanss Berliners** (angļu: *Hans Jack Berliner*; 1929. gada 27. janvāris, Berlīne — 2017. gada 13. janvāris, Florida) bija ASV šahists un datorzinātnieks. Piektā pasaules čempionāta korespondencšahā (1965–68) uzvarētājs. ICCF lielmeistars (1968).

Biogrāfija
----------

Piedzimis Berlīnē, bet astoņu gadu vecumā kopā ar ģimeni emigrējis uz ASV, lai izvairītos no vajāšanas nacistiskās Vācijas laikā. Ģimene apmetusies Vašingtonā, kur Berliners trīspadsmit gadu vecumā iemācījies spēlēt šahu.

1949. gadā uzvarējis Kolumbijas federālā apgabala šaha čempionātā. Vēlākajos gados kļuvis par pieckārtējo šī turnīra uzvarētāju. 1952. gadā pārstāvējis ASV izlasi Pasaules šaha olimpiādē Helsinkos, kur gan nospēlējis tikai vienu partiju. 1953. gadā uzvarējis Ņujorkas štata šaha čempionātā. 1955. gadā uzvarējis ASV austrumu štatu atklātajā čempionātā. Vairākas reizes piedalījies ASV šaha čempionātos. 1958. gadā ieņēmis augsto 5. vietu, bet 1962. gadā dalījis 7.-8. vietu ar latviešu izcelsmes lielmeistaru Edmāru Medni (abos turnīros pārliecinoši uzvarējis Roberts Fišers).

1960. gados Berliners kļuvis par vienu no spēcīgākajiem ASV korespondencšahistiem. 1968. gadā pārliecinoši uzvarējis 5. Pasaules čempionātā korespondencšahā par 3 punktiem apsteidzot otrās vietas ieguvēju.

No 1972. gada nodarbojies ar zinātniskiem pētījumiem datorzinātnē, īpašu uzmanību veltot šaha programmu izstrādei. Bijis matemātikas doktors un datorzinātņu profesors Karnegi Melona universitātē Pitsburgā.

Atsauces
--------

1. ↑  US Championship 1957/58 Tournament
2. ↑  U.S. Championship (1962)
3. ↑  «ICCF - 5th CC WORLD CHAMPIONSHIP FINAL». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. martā. Skatīts: 2015. gada 5. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
* Šahista profils olimpbase.org mājaslapā (Pasaules šaha olimpiāde) (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pasaules čempionāts korespondencšahā |
| --- |
|  |
| Pasaules čempioni korespondencšahā | 
* Sesils Purdi
* Vjačeslavs Ragozins
* Alberiks O'Kelli
* Vladimirs Zagorovskis
* Hanss Berliners
* Horsts Ritners
* Jakovs Estrins
* Jorns Slots
* Tenu Eims
* Viktors Palčausks
* Fricis Baumbahs
* Grigorijs Sanakojevs
* Mihails Umanskis
* Gerts Timmermans
* Tunčs Hamarats
* Ivars Berns
* Jops van Osteroms
* Kristofs Leotards
* Perti Lehikoinens
* Aleksandrs Dronovs
* Ulrihs Stefans
* Marjans Šemrls
* Fabio Finočjāro
* Rons Langevelds
* Leonardo Ļubičičs
* Andrejs Kočemasovs

 |
|  |
| Pasaules čempiones korespondencšahā | 
* Olga Rubcova
* Lora Jakovļeva
* Ļuba Kristola
* Ludmila Belaveņeca
* Alesandra Rīglere
* Olga Suhareva
* Irina Perevertkina

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 48259231
* LCCN: n86810744
* ISNI: 0000 0000 8226 6355
* GND: 1124809023
* MGP: 100681

 |

 |
Apvienotās Anglijas lielložas galvenā mītne Londonā.
**Apvienotā Anglijas lielloža** ir Anglijas un Velsas brīvmūrnieku pārvaldes institūcija. Tā ir visvecākā mūsdienu brīvmūrnieku lielloža pasaulē, kas dibināta 1717. gada 24. jūnijā Londonā. Tā tiek saukta par mātes lielložu, kas garantē citu lielložu atzīšanu atbilstoši regularitātes pamatprincipiem.

Vēsture
-------

Ar nolūku reizi gadā svinēt sava patrona Jāņa Kristītāja dienu un apspriest kopīgās lietas 1717. gada 24. jūnijā Londonas alus sētā *Goose and Gridiron* sapulcējās četru Londonas ložu pārstāvji. Par pirmo lielmeistaru tika izvēlēts Antonijs Seijers (Anthony Sayer), ko pēc gada nomainīja Džordžs Peins (George Payne), bet pēc trim gadiem hercogs Džons Montagjū (John Montagu). Rakstiskas ziņas par "senajiem" un "brīvajiem" mūrniekiem Anglijā un Skotijā saglabājušās no vismaz 15. gadsimta. Īrijas un Skotijas lielložas uzskatīja Londonas lielložas jaunievedumus par senās kārtības pārkāpumiem. Seno tradīciju piekritēji 1751. gada 17. jūlijā nodibināja savu lielložu, ko nosauca par "Seno Anglijas lielložu" (*Antient Grand Lodge of England*). Viņi ticēja, ka piekopj senāku un tīrāku brīvmūrniecības rituālu, tāpēc 1717. gadā dibināto lielložu dēvēja par "Moderno". tikai 1809. gadā abas lielložas sāka sarunas par apvienības izveidi, kas beidzās 1813. gada 27. decembrī ar Apvienotās Anglijas lielložas izveidi ar karaļa jaunāko dēlu Saseksas hercogu princi Augustu (*Prince Augustus, Duke of Sussex*) kā lielmeistaru. Kombinēto rituālu nosauca par "emulācijas rituālu".

Pašreizējais Anglijas lielložas lielmeistars Kentas hercogs princis Edvards.

Lielmeistari
------------

* Saseksas hercogs princis Augusts (1813 - 1843)
* Zetlandes grāfs Tomass Dundas (Thomas Dundas, 2nd Earl of Zetland) (1844 - 1870)
* Riponas marķīzs Džordžs Robinsons (George Robinson, 1st Marquess of Ripon) (1870 - 1874)
* Velsas princis Alberts Eduards (Albert Edward, Prince of Wales, Edward VII of the United Kingdom) (1874 - 1901)
* Konautas un Strathernas hercogs princis Artūrs (Prince Arthur, Duke of Connaught and Strathearn) (1901 - 1939)
* Kentas hercogs princis Džordžs (Prince George, Duke of Kent) (1939 - 1942)
* Hervudas grāfs Henrijs Lasels (Henry Lascelles, 6th Earl of Harewood) (1942 - 1947)
* Devonširas hercogs Edvards Kavendišs (Edward Cavendish, 10th Duke of Devonshire) (1947 - 1950)
* Skarboro grāfs Lorenss Lamlejs (Lawrence Lumley, 11th Earl of Scarbrough) (1951 - 1967)
* Kentas hercogs princis Edvards (Prince Edward, Duke of Kent) (1967 - pašlaik)

Ārējās saites
-------------

* Lielložas mājas lapa

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 141580171
* LCCN: nr88006743
* ISNI: 0000 0001 2171 6225
* GND: 5225306-5
* SUDOC: 094545510
* BNF: cb120220381 (data)

 |

 |
Itālijas dienvidi, 1050
**Rainulfs Drengo** (franču: *Rainulf Drengot*; miris 1045. gada jūnijā) bija Drengo ģimenes pārstāvis, Normandijā dzimis normāņu algotnis un karavadonis, kas viens no pirmajiem iesaistījās normāņu iekarojumos Itālijā, 1030. gadā kļūstot par pirmo Aversas grāfu.

Rainulfs bija iesaistīts slepkavībā, par ko tika padzīts no Normandijas. Kopā ar saviem brāļiem un vēl 250 kareivjiem Rainulfs devās uz Itāliju, kur 1017. gadā ieradās nestabilajos Itālijas dienvidos, kur par varu cīnījās langobardu valdnieki un bizantieši. Normāņi iesaistījās langobardu dumpī, taču 1018. gadā tika smagi sakauti kaujā pie Kannām, kurā krita divi Rainulfa brāļi. Izdzīvojušie normāņi kļuva par algotņiem vietējiem valdniekiem un pakāpeniski sāka kontrolēt zemes Kampānijā.

Pēc tam kad Rainulfa vadītie normāņi palīdzēja Neapoles hercogam Serdžio IV atgūt varu, Rainulfs apprecēja Serdžio māsu un 1030. gadā saņēma Aversas grāfa titulu. 1034. gadā viņa sieva nomira, un Rainulfs apprecēja Amalfi grāfa meitu. Pēc veiksmīgas kaujas pret bizantiešiem 1038. gadā Rainulfs pasludināja savu neatkarību no Neapoles hercoga. Rainulfs iekaroja teritorijas Kapujā un kļuva par vienu no stiprākajiem valdniekiem Itālijas dienvidos. Viņš mira 1045. gadā, par mantinieku atstājot brāļa dēlu Askletīnu.
**Pociems** (IPA: [pʊɔ͡tsiɛ͡ms]) ir ciems Limbažu novada Katvaru pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta ziemeļdaļā autoceļu V125 un V146 krustojumā 15 km no novada centra Limbažiem un 105 km no Rīgas. Pociemā atrodas pagasta pārvalde, kultūras nams, bibliotēka, ģimenes ārsta prakse, pasts, veikals, Umurgas pareizticīgo baznīcas drupas.

Vēsture
-------

Ķipēnu muižas kungu māja (pirms 1940).
Pociems izveidojies uz Pociema *(Posendorf)* un Ķipēnu muižas *(Eck)* zemes, līdz 1949. gadam Pociema pagasta centrs. Pociema muiža vēstures avotos pirmoreiz minēta 1352. gadā, kad tā izlēņota Pālenu dzimtai. Tiek uzskatīts, ka Ķipēnu muižas pirmais īpašnieks bijis lībietis Sīmanis. 

Ķipēnu ciems (*Kippendorp, Kippen*) pirmo reizi minēts 1392. gadā. 1490. gadā to iegādājās Gotšalks no Pāles (*Pahle*) jeb Pālens, muižu vēlāk dēvēja gan par Ozolmuižu (*Eckhoff*), gan par Pālena muižu (*Palen Hoff*). 
Pie Pociema muižas kungu mājas agrāk atradās divas lauvu skulptūras, kas bija līdzīgas Augusta Folca darbnīcā 1884. gadā izgatavotajām Vērmanes dārza lauvu skulptūrām Rīgā.

Tagadējā apdzīvotā vieta izaugusi Latvijas PSR laikā kā Katvaru ciema padomes un padomju saimniecības «Katvari» ciemats.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSB datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 151 | —     |
| 1979 | 196 | +29.8% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 398 | +103.1% |
| 2000 | 303 | −23.9% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 254 | −16.2% |
| 2021 | 248 | −2.4% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Pociemu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑
3. ↑  Limbažu muzejs
4. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
5. ↑  CSB

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Katvaru pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Baloži
* Katvari
* Līcīši
* **Pociems**
* Priedes
* Stirnas
* Tiegaži
* Upēni
* Viekaži

 |

 |
**Aleksejs Vižmanavins** (krievu: *Алексей Борисович Выжманавин*; 1960. gada 1. janvāris Maskava — 2000. gada 6. janvāris Maskava) bija Krievijas starptautiskais lielmeistars šahā (1989).

Biogrāfija
----------

Divas reizes uzvarējis Maskavas pilsētas šaha čempionātos (1984, 1986). 1986. gadā Nalenčovā uzvarējis starptautiskajā šaha turnīrā. 1989. gadā Sočos uzvarējis Mihaila Čigorina memoriālā. 1990. gadā Sanktpēterburgā kopā ar Aleksandru Beļavski, Leonīdu Judasinu un Jevgeņiju Barejevu dalījis 1.-4. vietu PSRS šaha čempionātā finālā.
Par panākumiem turnīros FIDE 1987. gadā Vižmanavinam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1989. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu. 1993. gadā Groningenā piedalījies Profesionālā šaha asociācijas (PŠA) rīkotajā Pasaules šaha čempiona nosaukuma izcīņas starpzonu turnīrā, kurā dalījis 22. vietu.

Pārstāvējis Krievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 1992. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 1992. gadā. Komandu vērtējumā izcīnījis zelta medaļu. Individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu.

Kopš 1997. gada šaha turnīros piedalījies reti. Mūža pēdējos gados pārdzīvojis savas ģimenes izjukšanu, dzīvojis viens un cietis no alkoholisma. Vižmanavina pāragrās nāves oficiālais iemesls bija sirdstrieka.

Atsauces
--------

1. ↑  USSR Championship 1990
2. ↑  1993 Groningen PCA Qualifying Tournament
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Alexei Vyzmanavin
4. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Alexei Vyzmanavin

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Keri bāka** (igauņu: *Keri tuletorn*, zviedru: *Fyrtornet på Kockskär*) atrodas uz Keri salas Baltijas jūrā. Keri sala pieder Igaunijai. Pirmā bāka salā tika uzcelta 1724. gadā. Bākas apakšējā akmens daļa tika uzcelta 1803. gadā un sākotnēji uz tā atradās koka tornis. Koka tornis nostāvēja šeit līdz 1854. gadam, kad tika nojaukts. Pašreizējais dzelzs tornis uz pamata tika novietots 1854. gadā.

Keri bāku veido divas pakāpes: 15 m augsts akmens mūra tornis pamatā un 16 m augsts apaļš, cilindrveida metāla tornis ar laternu un galeriju. Bākas krāsojums: akmens tornis — balts, dzelzs tornis — tumši sarkans. Bākas augstums ir 31 m. Gaismas elements atrodas 31 m virs jūras līmeņa. Gaismas signāls ir balta gaisma (2 s deg, 13 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 11 jūras jūdžu attālumā. Bāka darbojas visu gadu diennakts tumšajā laikā.
2003. gadā Igaunijas pasts izdeva pastmarku veltītu Keri bākai.

* 
* 
* 
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Keri bāka***.
* Estonian Maritime Navigation
* Keri bāka 2005

Atsauces
--------

1. ↑  Pastmarka
**Aleksandrs Čārlzs "Alekss" Longs Jongs** (angļu: *Alexander Charles "Alex" Loong Yoong*, ķīniešu: 熊龍; dzimis 1976. gada 20. jūlijā, Kualalumpurā, Malaizijā) ir Malaizijas sacīkšu pilots, zināms galvenokārt kā Formula 1 ekspilots un A1 Grand Prix Malaizijas komandas pārstāvis. Pašlaik ir *Lotus* Formula 1 komandas jauno pilotu programmas vadītājs.

Karjera
-------

Ar Malaizijas kompānijas *Magnum* finansiālo palīdzību Jongs jau 2001. gada beigās debitēja augstākajā formulu klasē, aizstājot brazīlieti Tarsu Markesu. Pateicoties nepārtrauktajam naudas pabalstam no *Magnum*, arī 2002. gadā Jongs bija redzams startā ar *Minardi*. Viņš tik bieži neiekļāvās 107% no līdera kvalifikācijas laika, ka viņu uz divām sacīkstēm aizstāja Entonijs Deividsons. Pēc sezonas Jongs pameta F1 un gadu gaitā bija redzams dažādās sacensībās, tostarp Champ Car, V8 Supercars un A1 Grand Prix.

2008./09. gadu sezonā Jongs piedalījās Āzijas GP2 čempionātā, tomēr pēc dažām aizvadītām sacīkstēm tika atlaists no komandas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alekss Jongs***.
* *Driver Database* profils (angliski)
* Oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 120556996
* LCCN: no2010062651
* ISNI: 0000 0000 7802 4855

 |

 |
Raita ielejas karte.
**Raita ieleja** (angļu: *Wright Valley*) ir centrālā un pēc platības lielākā no trim galvenajām Antarktīdas Viktorijas Zemes Sausajām ielejām. Izvietojusies Transantarktīdas kalnos Makmerdo šauruma rietumu krastā. Ieleja ir 60 km gara un vidēji 8 km plata un atrodas starp Olimpesa un Asgardas grēdām. Ieleju no abiem galiem norobežo Raita augšējais un apakšējais glečeri. Pa ieleju rietumu - austrumu virzienā tek Antarktīdas garākā upe Oniksa, kā arī atrodas pasaulē sāļākā ūdenstilpe Dona Huana dīķis.

Raita ielejā ir arktiskā tuksneša klimats ar ziemas (no aprīļa līdz oktobrim) temperatūru līdz pat -70 °C un vasaras (novembris - marts) temperatūru līdz +15,0 °C (Vandas stacija 1974. gadā). Ielejā ļoti niecīgs nokrišņu daudzums un tā kopā ar pārējām Sausajām ielejām tiek uzskatīta par vienu no sausākajām vietām uz Zemes.

Nosaukta par godu Britu antarktiskās ekspedīcijas (1910-1913) dalībniekam fiziķim Čārlzam Raitam (*Charles Wright*).[1]

Atsauces
--------

1. ↑  Antarctica Detail
**Purva pameldrs** (latīņu: *Eleocharis palustris*) ir mainīga izskata grīšļu dzimtas suga, kuras ietvaros nodala zemākus taksonus. Savvaļā tā ir sastopama Eirāzijā. Latvijā bieži visā teritorijā.

Grupas vai blīvas audzes ir sastopamas ūdenstilpju seklūdens joslā, purvos, grāvjos, mitros pļavu pazeminājumos un uz applūstošiem meža ceļiem.

Apraksts
--------

Purva pameldrs ir daudzgadīgs, 10-60 cm garš lakstaugs. Auga stublājs ir apaļš un tam ir ložņājošs saknenis. Stublājs ir bez lapām, ir tikai lapu makstis pie pamata. Vārpiņa stublāja galā ir smaila un cilindriska. Ziedu skaits var būt ļoti dažāds: 20-70 (pēc ziedu skaita, apakšējās vārpiņas plēksnes garuma, riekstiņa lieluma un irbuļa paliekas formas nodala pasugas). Apakšējā vārpiņas plēksne apņem ne vairāk kā pusi no vārpiņas pamata. Zieda plēksnes galā ir smailas, tumšbrūnas, ar šaurāku, gaišu malu. Apziedņa matiņi ir 4, zobaini, aptuveni augļa garumā vai īsāki. Irbuļa palieka ir koniska. Auglis ir brūns riekstiņš. Zied jūnija beigās un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «purva pameldrs - Eleocharis palustris (L.) Roem. et Schult. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-17.
Helas bāka
**Helas bāka** (poļu: *Latarnia Morska Hel*) atrodas Polijā, Pomožes vojevodistes Puckas apriņķa Helā, Baltijas jūras krastā uz Helas pussalas.

### Vēsture

Šajā vietā bākai līdzīgs objekts jau atradies pirms pašreizējās celtnes uzcelšanas, kas šajā vietā atrodas kopš 1827. gada, kad tika uzbūvēts 41,7 m augsts sarkano ķieģeļu tornis. 1911. gadā bākā tika uzstādīta mehāniska sirēna. 1939. gada 19. septembrī, Polijas kampaņas laikā, poļu sapieri bāku uzspridzināja, lai traucētu vācu artilērijai precīzu apšaudi. 1942. gadā pēc vāciešu pavēles bāka tika atjaunota ar vietējo iedzīvotāju spēkiem.

### Raksturojums

Kāpņu telpa bākas iekšpusē
Bākas augstums ir 41,5 m. Bāku veido astoņšķautnains tornis ar galeriju un laternu. Tornis ir sarkanā krāsā. Gaismas elements atrodas 40,8 m virs jūras līmeņa. Gaismas elementu veido lēcas un divas 1 kW spuldzes. Gaisma balta (5 s deg, 5 s pārtraukums). Gaismas signāls redzams 18 jūras jūdžu attālumā.

2007. gadā Polijas pasts izdeva pastmarku ar bākas attēlu.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Polijas tūrisma objekts: Helas bāka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. martā. Skatīts: 2015. gada 6. aprīlī.
2. ↑  «Pastmarka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 24. janvārī. Skatīts: 2008. gada 13. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Helas bāka***.

Koordinātas: 54°36′06.00″N 18°48′56.00″E﻿ / ﻿54.6016667°N 18.8155556°E﻿ / 54.6016667; 18.8155556
Brīvkungu Dībiču ģerbonis.
Grāfu Dībiču-Zabalkansku ģerbonis.
**Dībiči** (vācu: *Diebitsch*) bija Silēzijas izcelsmes dzimta, kas bija uzņemta Kurzemes bruņniecības un Vidzemes bruņniecības matrikulā.

Vēsture
-------

Dzimtas pirmsākumi izsekojami līdz 1311. gadam, tās piederīgo uzvārdiem bijusi dažāda rakstība (*Dewisch, Debycz, Debytsch un Dewitsch*). Heinrihs fon Dībčs 1435. gadā kļuva par Lejassilēzijas hercoga galminieku Legņicā. 1732. gadā viens Dībiču dzimtas atzars kļuva par Bohēmijas baroniem.

Krievijas impērijas dienestā pārgājušais ģenerālmajors Hanss Ērenfrīds fon Dībičs 1801. gadā kļuva par Ābeļu muižas īpašnieku un tika ierakstīts Kurzemes bruņniecības matrikulā. Viņa dēls Hanss (Ivans) 1826. gadā tika ierakstīts Igaunijas bruņniecības matrikulā un iecelts grāfa kārtā kā Dībičs-Zabaikaļskis, 1829. gadā viņu imatrikulēja arī Vidzemes bruņniecības sastāvā.

Dzimtas locekļi
---------------

* Hanss Ērenfrīds fon Dībičs (*Hans Ehrenfried von Diebitsch, Дибич, Иван Иванович*, 1738—1822), Prūsijas karaļa Frīdriha II adjutants, vēlāk Krievijas impērijas armijas ģenerālmajors
* Hanss fon Dībičs-Zabaikaļskis (*Hans Karl Friedrich Anton von Diebitsch, Дибич-Забалканский, Иван Иванович*, 1785—1831), Krievijas impērijas ģenerālfeldmaršals, 1812. gada kara un Krievu—turku kara (1828—1829) dalībnieks.
* Kārlis Heinrihs fon Dībičs (*Karl Heinrich von Diebitsch,* 1865—1924), Rietumkrievijas Brīvprātīgo armijas Dībiča brīvkorpusa komandieris

* Hanss Kārlis Frīdrihs Antons fon Dībičs-Zabaikaļskis
**Galindesa sala** (franču: *lÎle Galindez*, angļu: *Galindez Island*, spāņu: *Isla Galíndez*) ir viena no lielākajām salām Argentīnas salu grupā Antarktīdā. Sala ir ap 1 km gara un līdz 550 m plata, izliekta pusmēness formā. Ziemeļu daļa klinšaina ar ap 500 m garu ziemeļrietumu virzienā izliektu pussalu; dienviddaļā līdz 55 m augsts ledus kupols. Salas vidusdaļā paceļas 51 m augstais Vuzlu kalns *(Woozle Hill)*, kas nosaukts par godu tēliem no Alana Milna grāmatas Vinnijs Pūks.

Salu atklāja un aptuveni nokartēja Francijas antarktiskā ekspedīcija Žana Batista Šarko vadībā 1903.—1905. gados un kopā ar netālajām saliņām nosauca par godu argentīniešu flotes virsniekam Ismaelam Galindesam *(Ismael F. Galíndez)* par Galindesa salām (vēlāk nosaukums tika attiecināts tikai uz vienu salu). Galindess vadīja glābšanas ekspedīciju ar korveti *Uruguay*, kad Argentīnā paklīda baumas, ka Šarko ekspedīcija pazudusi.

1954. gadā uz Galindesas salas ziemeļu galu (Marinas ragu) no blakus esošās Vinterailendas tika pārcelta Ardžentainailendsas polārstacija, kas 1977. gadā tika pārdēvēta par Faradeju, bet 1996. gadā pārdota Ukrainai un pārdēvēta par Vernadsku.

Atsauces
--------

1. ↑  Studies on the Ice Cap of Galindez Island, Argentine Islands
2. ↑  SCAR Composite Gazetteer