recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Kaķveidīgie**, **kaķveidīgo apakškārtas** (*Feliformia*) dzīvnieki pieder pie plēsēju kārtas (*Carnivora*). Tā apvieno lielus kaķus un mazus kaķus, hiēnas, mangustus un civetus. Kaķveidīgo apakškārtā ir 6 mūsdienās dzīvojošas dzimtas.

Galvenā īpašība, kas apvieno visus kaķveidīgos dzīvniekus, ir to dzirdes sensorā sistēma. Auss dobumam, kas aptver vidusausi un iekšējo ausi, ir divi kambari, toties suņveidīgajiem (*Caniformia*) tas ir viens. Visiem kaķveidīgajiem ir arī raksturīgs salīdzinoši īsāks purns kā suņveidīgajiem. Nagus tie spēj ievilkt un paslēpt ķepās pilnībā vai daļēji, toties suņveidīgie nagus ievilkt ķepās nespēj. Lielākā daļa kaķveidīgo dzīvo kokos vai uzturas kokos daļēji.

Evolūcija
---------

Miacīda fosilija
Apmēram pirms 60 miljoniem gadu radās plēsēju kārtas senākie dzīvnieki — miacīdi (*Miacoidea*). Tie bija neliela auguma un dzīvoja kokos. Iespējams, tie barojās ar kukaiņiem, nelieliem zīdītājiem un putniem. Miacīdiem izdala divas dzimtas: miacīdu dzimtu (*Miacidae*) un viveravīdu dzimtu (*Viverravidae*). Pirmo dzimtu uzskatīja par suņveidīgo plēsēju priekštečiem, bet otro par kaķveidīgo priekštečiem. Abas dzimtas atšķiras ar zobu skaitu. Miacīdu dzimtas plēsējiem ir pilns komplekts ar dzerokļiem, bet viveravīdu dzimtas plēsējiem dzerokļu pēc skaita ir mazāk, bet to ilkņi ir attīstītāki. Tomēr pēdējo gadu ģenētiskie pētījumi īsti neapstiprina šo teoriju. Ir zināms, ka pirms 40 miljoniem gadu izveidojās abas apakškārtas: suņveidīgie un kaķveidīgie. Senie kaķveidīgie dzīvnieki dzīvoja mežos un medīja kokos, toties senie suņveidīgie dzīvnieki bija ātrāki skrējēji un medīja atklātākās ainavās. Lai arī ir zināms, kad parādījās pirmie kaķveidīgie plēsēji, tomēr zinātnieki nav atraduši fosilijas, kuras piederētu kopīgam priekštecim visām kaķveidīgajām mūsdienu sugām.

Klasifikācija
-------------

* Kaķveidīgie (*Feliformia*)
	+ Āfrikas palmcivetu dzimta (*Nandiniidae*)
	+ Eipleru dzimta (*Eupleridae*)
	+ Hiēnu dzimta (*Hyaenidae*)
	+ Kaķu dzimta (*Felidae*)
	+ Mangustu dzimta (*Herpestidae*)
	+ Viveru dzimta (*Viverridae*)
	+ †Pseidozobenzobu tīģeru dzimta (*Nimravidae*)
	+ †*Barbourofelidae* dzimta
	+ †*Percrocutidae* dzimta
	+ †*Stenoplesictidae* dzimta

Galerija
--------

* Eipleru dzimtaEipleru dzimta
* Hiēnu dzimtaHiēnu dzimta
* Kaķu dzimtaKaķu dzimta
* Mangustu dzimtaMangustu dzimta
* Palmu civetu dzimtaPalmu civetu dzimta
* Viveru dzimtaViveru dzimta

Atsauces
--------

1. ↑  Suborder Feliformia
2. ↑  Phylogeny of The Carnivora

Ārējās saites
-------------

* Origin of Malagasy Carnivora
**Monetārā politika** ir pasākumu kopums, kuru mērķis ir ietekmēt naudas piedāvājumu un nodrošināt līdzsvaru naudas tirgū. Tās galvenais uzdevums ir veicināt labvēlīgus makroekonomiskos apstākļus tautsaimniecības ilgtermiņa attīstībai (bieži ar to saprot zemas inflācijas nodrošināšanu). Monetārās politikas ietvaros nauda ir kontroles līdzeklis, ko lieto, lai nodrošinātu ekonomisko stabilitāti. Valsts monetāro politiku realizē valsts centrālā banka (Latvijā tā ir Latvijas Banka).

Monetārā politika var būt aktivizējoša vai ierobežojoša. Aktivizējošas monetārās politikas rezultātā palielinās pieprasījums, jo samazinās procentu likmes, paaugstinās naudas piedāvājums vai ir atviegloti kredītnoteikumi, savukārt ierobežojošas monetārās politikas rezultātā pieprasījums samazinās, jo pieaug procentu likmes, pazeminās naudas piedāvājums vai ir stingrāki kredītnoteikumi.

Ārējā saite
-----------

 Eiropas centrālā banka (angliski)

 Eiropas centrālā banka (latviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85086787
* GND: 4019902-2
* BNF: cb11970920d (data)
* NDL: 00565889
* NKC: ph115398
* BNE: XX4344104

 |

 |
***AB Lietuvos dujos*** bija Lietuvas dabasgāzes uzņēmums. Galvenais birojs atradās Viļņā. Dibināts kā akciju sabiedrība 1995. gadā. 2016. gadā *Lietuvos dujos* apvienots ar uzņēmumā *Energijos Skirstymo Operatorius*.

Uzņēmums nodarbojās ar dabasgāzes importu, transportēšanu un pārdošanu gala lietotājiem.

*AB Lietuvos dujos* akcijas tika kotētas biržā *Nasdaq Vilnius*. Uzņēmuma lielākais īpašnieks kopš 2014. gada bija Lietuvas valstij piederošs uzņēmums *Lietuvos Energija* (96,6 %). Mazajiem akcionāriem piederēja 3,4 % akciju.

Vēsture
-------

Dabasgāzes izmantošana Lietuvā sākās 1960. gadu sakumā, kad tika izbūvēti cauruļvadi no gāzes atradnēm Krievijā.

1990. gadā izveidots valsts uzņēmums *Lietuvos dujos*. 1995. gada 1. augustā tas reorganizēts par akciju sabiedrību un sākts privatizācijas process.
2002. gada 17. maijā noslēdzās privatizācijas pirmais posms, Vācijas *Ruhrgas* (vēlāk *E.ON Ruhrgas*) kļūstot par stratēģisko investoru ar 34 % kapitāldaļu (līdz gada beigām *Ruhrgas* bija ieguvis 35,6 % akciju). 2004. gada janvārī 34 % akciju pārdoti Krievijas *Gazprom*. Valstij (Privatizācijas aģentūrai) palika 17,7 % kapitāldaļu.
2008. gadā *Lietuvos dujos* akcijas sāktas kotēt Viļņas fondu biržā.

2009. gadā Eiropas Savienība pieņēma enerģētikas tirgus atvēršanas direktīvu "Trešā enerģijas pakete", lai elektrības un dabasgāzes ražošanas un pārdošanas operācijas nodalītu no to transportēšanas tīkliem. Lai izpildītu šo paketi, *Lietuvos Dujos* akcionāru pilnsapulce atbalstīja dabasgāzes cauruļvadu tīkla uzturēšanu atdalīt atsevišķā uzņēmumā *Amber Grid*, un tas tika dibināts 2013. gada 11. jūnijā.

2014. gadā Lietuvas valstij piederošs uzņēmums *Lietuvos Energija* no *E.ON Ruhrgas International* un *Gazprom* pārpirka tiem piederošās *Lietuvos Dujos* akcijas.

2016. gada 1. janvārī *Lietuvos Dujos* apvienots ar elektrības sadales tīkla operatoru *AB LESTO*, dibinot jaunu uzņēmumu *Energijos Skirstymo Operatorius* (*ESO*).

Atsauces
--------

1. ↑  Lietuvos dujos, AB Rekvizitai.lt

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Lietuvos dujos*** |

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Lietuva *Nasdaq Vilnius* Lietuvas uzņēmumi |
| --- |
|  |
| Baltijas Oficiālais saraksts | 
* Apranga
* AUGA group
* Grigeo Grigiškės
* Ignitis grupė
* Klaipėdos nafta
* Linas Agro Group
* Novaturas
* Panevėžio statybos trestas
* Pieno žvaigždės
* Rokiškio sūris
* Šiaulių bankas
* Telia Lietuva
* Vilkyškių pieninė

 |
|  |
| Baltijas Otrais saraksts | 
* Amber Grid
* Invalda INVL
* INVL Baltic Farmland
* INVL Baltic Real Estate
* INVL Technology
* Kauno energija
* Linas
* Litgrid
* Snaigė
* Utenos trikotažas
* Vilniaus baldai
* Žemaitijos pienas

 |
|  |
| Alternatīvais tirgus *First North* | 
* East West Agro
* K2 LT
* NEO Finance

 |
|  |
| Agrāk kotētie | 
* Energijos Skirstymo Operatorius
* Gubernija
* Ignitis gamyba
* Lietuvos dujos
* Vilniaus degtinė

 |

 |
**Hugo Salmela** (dzimis 1884. gada 13. jūnijā, miris 1918. gada 28. martā) bija somu revolucionārs, Sarkano gvardu komandieris Somijas pilsoņu karā.

Hugo Salmela kopš 1903. gada strādāja Kotkā. Brīvajā laikā darbojās strādnieku teātrī Kotkā.

Somijas pilsoņu kara sākumā 1918. gadā Salmela bija Sarkano gvardu vienības komandieris pie Kimijoki upes. Vēlāk pārcelts uz fronti Savo. 18. februārī Hugo Salmela iecelts par ziemeļrierumu frontes komandieri. Viņš sāka Sarkano uzbrukumu frontes iecirknī starp Peijennes ezeru un Botnijas līci, bet Balto pretuzbrukums piespieda sarkangvardus atkāpties.

Hugo Salmela bija viens no galvenajiem Tamperes aizsardzības organizatoriem. 16. martā sākās Balto uzbrukums, un 25. martā pilsēta bija pilnībā aplenkta. Sarkanie izmisīgi pretojās, gaidot palīdzību no ārpuses.

28. martā Hugo Salmela tika ievainots Sarkano štābā, sprāgstot rokas granātu kastei. Tās pašas dienas vakarā Salmela mira. Negadījumā vainīgs bija Kustā Salminens, kuram nejauši kastē iekrita aktivizēta granāta. Sprādzienā gāja bojā daudzi štāba virsnieki. Kustā Salminens izdzīvoja, bet viņš bija zaudējis kājas.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 309616432
* GND: 1053140045

 |

 |
Koordinātas: 56°55′45″N 24°09′00″E﻿ / ﻿56.92917°N 24.15000°E﻿ / 56.92917; 24.15000

Lībiešu sala (Rīga)Lībiešu salaLībiešu salaLībiešu salas atrašanās vieta Rīgā
**Lībiešu sala** (vācu: *Liebets Holm*) jeb **Lībeķu sala** (*Lübeksholm, Lübecksholm*) ir bijusī sala Daugavas lejteces paplašinājumā pie upes labā krasta, no kura to atdalīja 50 - 300 m platais Kojusalas līcis. Tās garums bija 1,6 km, platums 0,4 km.

Vēsture
-------

Lībiešu sala un Maskavas forštate Rīgas kartē (1876).
Sala pastāvējusi vismaz no 18. gs. vidus, līdz 19. gadsimta beigām ietilpa Akmeņsalas draudzes novadā. Salas dienvidu smaili ar upes labo krastu savienoja Krīdenera dambis.

Pēc Salu tilta izbūves un Kojusalas līča aizbēršanas sala saplūda ar Putnu salu un apkārtējo uzbērto Daugavas krastmalas līdzenumu, tai pāri izbūvēja Krasta ielu.

### Muiža

Uz Lībiešu salas kopš 17. gadsimta atradās privāta muižiņa, kas 1782. gadā piederēja pulkvedim Gustavam Veismanim fon Veisenšteinam (*Weißmann von Weissenstein*).

Rīgas pilsētai muižu pievienoja tikai 1899. gadā. Līdz 1930. gadiem tajā dzīvoja skolu virsvaldes direktors Reinis Liepiņš. Otrā pasaules kara laikā muižiņā darbojās putnkopības uzņēmums "A. Šteinīts".
Muižiņas ēkas Krīdenera dambja galā bija aplūkojamas vēl 1960. gados. Mūsdienās šeit palikušas tikai drupu kaudzes.

Atsauces
--------

1. ↑   Enciklopēdija "Rīga". Rīga: Galvenā enciklopēdiju redakcija, 1988.
2. ↑  August Wilhelm Hupel. *Topographische Nachrichten von Lief- und Ehstland. Dritter und lelzter Band*. Riga : zu finden bey Johann Friedrich Hartknoch, 1782. 52–54. lpp. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 5. augustā. Skatīts: 2017. gada 8. jūlijā.
3. ↑  ambermarks.com

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas salas |
| --- |
|  |
| Pastāvošās salas | 
* Kazas sēklis
* Krūmiņsala
* Kundziņsala
* Ķīpsala
* Lucavsala
* Mīlestības saliņa
* Sniķera sala
* Sudrabsaliņa
* Zaķusala
* Žurku sala

 |
|  |
| Bijušās salas | 
* Andrejsala
* Bieķensala
* Butoviča sala
* Daudersala
* Gulbju sala
* Jumpravsala
* Kojusala
* Krievu sala
* Kurpnieksala
* Lakstīgalu sala
* Lībiešu sala
* Mangaļsala
* Mazā Vējzaķsala
* Muižas sala
* Mūkusala
* Pētersala
* Putnu sala
* Rutku sala
* Sūnu sala
* Šlotmakera sala
* Vējzaķsala
* Vīberta sala
* Zirgu sala
* Zvirgzdu sala

 |

 |
**Nenads Trajkovičs** (serbu: *Ненад Трајковић*; dzimis 1961. gada 10. februārī Belgradā) ir serbu basketbola treneris. Pēdējais klubs, ko viņš vadīja līdz 2021. gadam, bija Melnkalnes kluba *KK Studentski centar* (vadošā Melnkalnes kluba Podgoricas "Budučnost" fārmklubs). 2008. gadā N. Trajkovičs bija Latvijas basketbola izlases galvenais treneris, pirmais ārzemju speciālists šajā amatā.

Līdz nokļūšanai Latvijas basketbola izlases galvenā trenera amatā N. Trajkovičs bija vairāk pazīstams kā individuālais treneris, kas attīsta spēlētāju prasmes, ieņemot asistenta lomu dažādās basketbola komandās. Strādājis kā asistents pie izciliem Dienvidslāvijas treneriem kā Duško Vujoševičs, Žeļko Obradovičs, Dušans Ivkovičs, Duško Ivanovičs un citi. 2003. gadā bijis Irānas basketbola izlases galvenais treneris. Pirms darbošanās ar Latvijas izlaasi viņš bija strādājis ar tā laika izlases līderi centra spēlētāju Andri Biedriņu kā individuālais treneris, līdz ar to N. Trajkoviča nonākšana izlases vadībā bija saistīta ar NBA komandas Goldensteitas "Warriors" spēlētāja dalību valstsvienībā. Pēc sekmīga 2009. gada Eiropas čempionāta kvalifikācijas cikla sadarbība ar Serbijas treneri tomēr netika turpināta, un finālturnīrā komandu vadīja Lietuvas treneris Ķēstutis Kemzūra.

2010.—2011. gada NBA sezonā N. Trajkovičs bija Fīniksas "Suns" galvenā trenera Elvina Džentrija asistents.

Atsauces
--------

1. ↑  'Nebija gatavi lielām uzvarām...' Pirmais izlases ārzemju treneris atceras Latvijas basketbolu Jānis Freimanis. Defi MVP

Ārējās saites
-------------

* *Eurobasket* trenera(-es) profils (angliski)
Galvas smadzeņu vielas tūska (tumšs laukums) apkārt audzējam. Daturtomogrāfiskā bilde.
**Smadzeņu tūska** (latīņu: *oedema cerebri*) ir patoloģisks process, kas raksturojas ar iekššūnu un/vai ārpusšūnu šķidruma uzkrāšanos galvas vai mugura smadzenēs, kas palielina smadzeņu apjomu un spiedienu galvaskausā (intrakraniālā hipertensija).

Smadzeņu tūskas tipi
--------------------

Galvenokārt izšķir vazogēno, osmotisko, intersticiālo, išēmisko, citotoksisko smadzeņu tūsku.

### Vazogēnā smadzeņu tūska

Vazogēnā smadzeņu tūska raksturojas ar ārpusšūnu šķidruma apjoma palielināšanos. Normā hematoencefaliskā barjēra (HEB) ir necaurlaidīga priekš nātrija joniem, bet ir iespējams šī jona transports iekššūnu telpā tikai ar aktīvo Na+/K+ATFāzo transportu. Vazogēnas tūskas attīstīšanas mehānisms ir HEB funkcijas traucējumi. Pie tām Na+/K+ATFāzes darbošanas var būt netraucēta. Ja HEB ir traucēta notiek nātrija jonu un orgānisko osmotiski aktīvo vielu brīva difūzija smadzeņu intersticiālā telpā ar ūdens pieplūdi.

Vazogēnā tūskā izšķir dažus subtipus:

* hidrostātiskā smadzeņu tūska.
* audzēju smadzeņu tūska.
* augstuma smadzeņu tūska.

### Osmotiskā smadzeņu tūska

Osmotiskā smadzeņu tūska attīstās pēc izteiktas smadzeņu vielas kontūzijas, kas pavadās ar masīvu smadzeņu šūnu bojājumu, HEB caurlaidības traucējumiem un osmolaritātes pieaugšanu bojājuma zonā. Osmolaritātes pieaugšana kombinācijā ar HEB traucējumiem pievelk ūdeni un attīsta tūsku smadzeņu kontūzijas vietā.

### Citotoksiskā smadzeņu tūska

Citotoksiskā smadzeņu tūska raksturojas ar iekššūnu šķidruma uzkrāšanos ar netraucētu HEB. Galvēnais iemesls šādas tūskas attīstīšanai ir Na+/K+ATFāzes sūkņa darbības traucējumi, enerģijas deficīta dēļ. Pie tām HEB caurlaidība var būt netraucēta.

### Intersticiālā smadzeņu tūska

Intersticiālā jeb hidrocefāliskā smadzeņu tūska attīstās pie hidrocefālijas un raksturojas ar intersticiālas telpas apjoma palielināšanos cerebrospinālā šķidruma (likvora) atplūdes traucējumu dēļ. Pie šīs smadzeņu tūskas tipa smadzeņu šūnu un HEB funkcijas ir saglabātas.

Ārstēšana
---------

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Интенсивная терапия*: национальное руководство: в 2 т. / под ред. Б.Р. Гельфанда, А.И. Салтанова. – М.: ГЭОТАР-Медиа, 2009. – Т. I. – 960 с. – (Серия «Национальные руководства») ISBN 978-5-9704-0937-4
2. 1 2 3 4  Крылов В.В. Петриков С.С. Белкин А.А. *Лекции по нейрореанимации*: Учебное пособие. – М.:ОАО Издательство «Медицина», 2009. – 192 с.: ил. ISBN 5-225-03458-6
3. ↑  Shima K. *Hydrostatic brain edema: basic mechanisms and clinical aspect*. Acta Neurochir Suppl. 2003; 86:17-20.
4. ↑  Walter Stummer, M.D. *Mechanisms of Tumor-related Brain Edema*. Neurosurg Focus. 2007;22(5):E8
5. ↑  Bärtsch, Peter; Swenson, Erik (2013). *Acute High-Altitude Illnesses*. The New England Journal of Medicine 386 (24): 2294–302. doi:10.1056/NEJMcp1214870. PMID 23758234.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85022091
* BNF: cb123052899 (data)
* NDL: 00575748

 |

 |
**Rikardo Patrēze** (*Riccardo Patrese*; dzimis 1954. gada 17. aprīlī, Padujā, Itālijā) ir bijušais Formula 1 pilots. Viņam ilgu laiku piederēja rekords par visvairāk aizvadītajām Formula 1 sacīkstēm, tomēr to 2008. gadā pārspēja Rubenšs Barikello.

Rikardo debitēja F1 23 gadu vecumā, 1977. gadā, Shadow komandas sastāvā. Komanda bija spiesta mainīt pilotus sezonas vidū, tādēļ Patrēzem parādījās iespēja debitēt F1, kuru viņš izmantoja. Sezonas pēdējā sacīkstē itālim izdevās izcīnīt vienu punktu. 1978. gadā viņš nokļuva jaunizveidotajā Arrows komandā. Viņam gandrīz izdevās izcīnīt uzvaru komandas otrajā sacīkstē, tomēr dzinēja defekts lika viņam samierināties tikai ar labām atmiņām. Zviedrijas GP viņš izcīnīja otro vietu. Kopā tosezon viņš izcīnīja 11 punktus un bija divpadsmitais kopvērtējumā. Itālijas GP notika masu avārija, kuras rezultātā gāja bojā Ronijs Petersons. Lai gan oficiāli Patrēze netika vainots, Džeimss Hants ļoti kritizēja Patrēzi un pat savāca tādu atbalstu, ka viņš tika izslēgts no nākamās sacīkstes. Vēlāk video atkārtojumos tika parādīts, ka Hants patiesībā izraisīja incidentu, tomēr viņš no noliedza un turpināja vainot itāli.

1979. gadā Patrēze saglabāja savu vietu Arrows. Viņš izcīnīja 5. vietu un 2 punktus. 1980. gadā viņš vienu reizi kāpa uz goda pjedestāla, bet 1981. gadā - divas. 1982. gadā viņš devās uz Brabham un izcīnīja savu pirmo uzvaru. Ar 21 punktu Patrēze ierindojās desmitais kopvērtējumā. 1983. gadā viņš izcīnīja vēl vienu uzvaru, tomēr bija nedaudz zemāk kopvērtējumā. 1984. un 1985. gadā itālis brauca Alfa Romeo komandā. Diemžēl spēkrati bija ļoti neizturīgi un Rikardo bieži nācās izstāties. 1986. gada sezona sākās ar Patrēzes atgriešanos Brabham, tomēr komanda vairs nebija tāda pati kā iepriekš. 1987. gada pēdējā sacīkstē Patrēze debitēja Williams. Frenks Viljamss Patrēzi uzskatīja par pietiekami labu, lai paturētu komandā. Lai arī 1988. gadā itālis ne reizi nekāpa uz pjedestāla, viņš aizvadīja vienu no savām labākajām sezonām.

1989. gadā Patrēze bieži kāpa uz pjedestāla un kopvērtējumā ierindojās augstajā trešajā vietā. 1990. gadā Patrēze kopvērtējumā bija tikai septītais, bet 1991. gadā atkal izrādīja konkurenci cīņā par titulu un bija trešais. 1992. gadā Patrēze bija labāko trijniekā deviņas no 16 reizēm un kļuva par vicečempionu. Gandrīz divreiz vairāk punktu bija čempionam, viņa komandas biedram Menselam. 1993. gadā tika aizvadīta Patrēzes pēdējā sezona, Benetton komandā. Pēc 257 sacīkstēm itāļa iespaidīgā karjera bija beigusies.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rikardo Patrēze***.
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Driver Database* profils (angliski)
* *Motorsportstats* profils (angliski)
* *Racing-Reference driver* profils (angliski)
* The Riccardo Patrese Website (angliski)
* Riccardo Patrese: The Italian Hero (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 170611381
* LCCN: no2019019414
* ISNI: 0000 0001 1967 0889
* BNF: cb142692032 (data)

 |

 |
**Paulis Selga** (līdz 1940. gada 22. aprīlim **Gūtmanis**, dzimis 1903. gada 28. aprīlī, miris 1993. gada 8. februārī) bija lidotājs, ķīmiķis, fabrikas direktors. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis Sanktpēterburgā. No 1922. līdz 1925. gadam mācījies Subates vidusskolā. No 1926. gada marta līdz 1928. gada oktobrim dienējis Latvijas armijā. 1928. gadā ieguvis lidotāja tiesības. 1934. gadā piešķirta virsnieka vietnieka dienesta pakāpe. 1931. gadā norīkots par izpletņlēkšanas mācību kontrolieri. Vienlaicīgi studējis Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātē, to pabeidzis 1941. gadā. 1940. gadā mainījis uzvārdu no Gūtmanis uz Selga.

Vācu okupācijas laikā bijis fabrikas direktors. 1944. gadā devies bēgļu gaitās uz Vāciju. Pārbraucis uz Lielbritāniju, pēc tam — uz ASV un Kanādu. Tur strādājis kokrūpniecībā. Miris Ontārio provinces pilsētā Sentkaterinsā (*St. Catharines*).

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Ar parakstu par Latviju : biogrāfiskā vārdnīca : Latvijas Centrālās Padomes Memoranda parakstītāju biogrāfijas / sastādītāja Ieva Kvāle*. Rīga : Latvijas Kara muzejs. 2014. 302. lpp. ISBN 9789934827051.
**Vahani** vai **vahi** (pašnosaukums: *khik*) ir viena no pamiriešu tautām, kas apdzīvo Pamira kalnu dienviddaļas ielejas Tadžikistānā, Afganistānā un Ķīnā, kā arī Hindukuša ielejas Pakistānas ziemeļos. Runā irāņu valodu saimei piederīgajā vahanu valodā, bet oficiālajā saziņā arī bieži izmanto tadžiku, dari, urdu vai uiguru valodu.

Apdzīvotības pamatareāls ir Pandžas augštecē un tās satekupju Pāmiras un Vāhānas ielejās Afganistānas vilojetā Badahšānā (ap 13 tūkstošiem) un Tadžikistānas autonomijā Kalnu Badahšānā, Iškošimas rajonā (15—20 tūkstoši). Pēc 1883. gada, kad faktiski neatkarīgos vahanus pakļāva Afganistānas emīrs, daļa vahanu pārcēlās uz tagadējās Pakistānas ziemeļiem otrpus Hindukuša grēdai, kur Čitrālas un Godžalas distriktos mūsdienās dzīvo lielākā vahanu daļa (līdz 40 tūkstošiem). Daļa vahanu (ap 15 tūkstošiem) apdzīvo Jarkantas augšteci Ķīnā, Siņdzjanas Uiguru autonomajā reģionā, no kuriem ap 5000 Taškorganas Tadžiku autonomajā apriņķī, kur tie tiek pieskaitīti «tadžikiem» (塔吉克语, *Tǎjíkèyǔ*), bet pārējie — citos Siņdzjanas rajonos Kašgaras apkārtnē. Sadzīvē Taškorganā dzīvojošie izmanto vahanu valodu, citur — uiguru valodu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 746. lpp.
2. ↑  «Distribution of Wakhi Ethnic Group». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 7. oktobrī. Skatīts: 2016. gada 24. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Лашкарбеков Б.Б. Изучение ваханских общин в условиях языкового сдвига
* THE RED BOOK OF THE PEOPLES OF THE RUSSIAN EMPIRE. THE WAKHS

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh96011593
* BNF: cb13544606z (data)
* NKC: ph922223

 |

 |
**Vahdnajēgidls** (islandiešu: *Vatnajökull* — ‘Ezeru ledājs’) ir lielākais Islandes ledājs un ārpus polārajiem apgabaliem arī lielākais Eiropas ledājs. Izvietojies valsts dienvidaustrumos un aizņem ap 8% tās teritorijas. Ledāja biezums ir 400—900 metru un pēc tilpuma (ap 3300 km³) tas ir lielākais Eiropā. Zem ledāja izvietojušies vairāki aktīvi vulkāni, kuru aktivitāšu rezultātā notiek intensīva ledus kušana un veidojas plūdi. Zināmākie no vulkāniem ir Baurdarbunga (pēdējais izvirdums 2014. gadā), Grimsvehtns un Ēraifajēkidls, kura kalderas malas virsotne Kvannadālshnjūgirs ir augstākā Islandē. Ledājs pēc uzbūves ir platoveida ledus kupols, no kura noplūst ap 30 šļūdoņu. Liela daļa ledāja teritorijas ietilpst 2008. gadā dibinātajā Vahdnajēgidla nacionālajā parkā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vatnajēkudls». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 751. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vahdnajēgidls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Vahdnajēgidla nacionālā parka karte

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 237468016
* LCCN: sh89004617
* GND: 4738056-1

 |

 |
**Smalkais papagailis** (*Eclectus roratus*) ir papagaiļu suga, kas mīt lietus mežos Klusā okeāna rietumu salās, galvenokārt Jaungvinejā. Smalkā papagaiļa tēviņa un mātītes apspalvojums tik ļoti atšķiras, ka sākotnēji tos uzskatīja par dažādu sugu pārstāvjiem.

Izskats
-------

Abu dzimumu putni ir lieli un smagnēji, ar platu, stūrainu asti un masīvu knābi. Garums 35 cm, spārnu plētums līdz 70 cm. Apspalvojums laistās dažādās krāsās. Tēviņam tas ir mirdzoši zaļš, viņam ir sarkani sāni un spārnu apakšpuse, dzeltens knābis. Mātīte ir nedaudz mazāka un vēl krāsaināka. Galva, rīkle un spārni viņai ir spilgti sarkani un izteikti kontrastē ar spilgti zilajām krūtīm un purpursarkano spārnu apakšpusi, bet knābis — pilnīgi melns.

Izplatība
---------

Sastopams Jaungvinejā, Zālamana salās un apkārtējās salās, ziemeļaustrumu Austrālijā un Moluku salās.

Uzvedība
--------

Smalkie papagaiļi ir samērā skaļi, apvienojas baros, kuros var būt pat 80 putnu. Tas nav izturīgs lidotājs, toties labi kāpelē. Kāpelējot piepalīdz sev ar knābi.

Barība
------

Pieaudzis tēviņš.
Tāpat kā vairums papagaiļu sugu, arī smalkais papagailis ir augēdājs. Saulei uzlecot, pāri vai mazas grupiņas pamet nakšņošanas vietas un meklē barību koku lapotnē.

Tā barība ir pumpuri, ziedi, sēklas, augļi un nektārs. Nebrīvē šī suga ēd arī dārzeņus un zaļumus — salātus, kāpostus, pieneņu lapas. Pāris, kas nebrīvē audzina mazuļus, dienā apēd pusi kāpostgalvas.

Smalkie papagaiļi ļoti bieži dodas baroties tālu no savām atpūtas vietām. Kokā, kurā ir daudz augļu, nolaižas neskaitāmi daudz papagaiļu.

Ligzdošana
----------

Ligzdošanas periods nav saistīts ar noteiktu gadalaiku. Labvēlīgos laika apstākļos putni pārojas, kolīdz izaudzināti putnēni.

Ligzda atrodas koka dobumā, pārsvarā džungļu nomalē vai pļavā. Kad atrasts atbilstošs dobums, mātīte sasmalcina koksnes gabaliņus, lai izklātu dobumu un sagatavotu mīkstu pamatni. Tā izdēj divas olas, ko perē viena pati. Tēviņš regulāri atgriežas ligzdā un atnes mātītei barību.

Putnēni izšķiļas pēc 26 dienām, bet lidot iemācās apmēram 12 nedēļu vecumā. Kamēr nav kļuvuši pilnīgi patstāvīgi, putnēni visu laiku ir kopā ar vecākiem, ēd un guļ viņu uzraudzībā.

Aizsardzība
-----------

Smalkā papagaiļa skaits samazinās medību un džungļu izciršanas dēļ. Taču suga nav apdraudēta un vairumā izplatītās teritorijas nav aizsargājams. Dažās salās tiek audzēts kā mājputns.

Ārējās saites
-------------

* Eclectus roratus[novecojusi saite], BirdLife International, *Sarkanā grāmata*
|  |  |
| --- | --- |
|  | 
Pasaciņa

Komponista Paula Šuberta skaņdarbs, izpilda Artūrs Priednieks-Kavara |
| 

---

*Palīdzība, ja ir problēmas šī faila atskaņošanā.* |

**Artūrs Priednieks-Kavara** (dzimis **Artūrs Vilhelms Priednieks** 1901. gada 29. jūnijā, miris 1979. gada 9. aprīlī) bija latviešu operdziedātājs tenors.
Lielu daļu savas radošās karjeras A. Priednieks pavadīja citās valstīs, uzstājoties ar pseidonīmu Kavara (*Cavara*), kas atvasināts no itāļu komponista Džakomo Pučīni operas "Toska" galvenā varoņa Mario Kavaradosi vārda.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1901. gadā Liepājā strādnieka Sīmaņa Priednieka un viņa sievas Līzes, dzimušas Krūmas, ģimenē. 
Līdz 1915. gadam mācījās Liepājas reālskolā. Pēc karadienesta Latvijas bruņotajos spēkos Priednieks 1923. gadā kļuva par Liepājas operas koristu, 1926. gadā nodziedāja grāfa Rikardo lomu Verdi "Masku ballē". 1927. gadā A. Priednieks devās uz Berlīni, kur sākumā dziedāja kinoteātros, vēlāk tika angažēts operas lomām Barmenas Elberfeldes teātrī (*Stadttheater Barmen*), bet 1928. gadā viņu angažēja Krolla operā Berlīnē (*Krolloper*).
1931. gadā atgriezās dzimtenē un uzstājās Latvijas nacionālajā operā, dziedot visas izcilākās tenora lomas, viesojās Vīnes, Grācas un Cīrihes operās. 1936. gadā Priednieks devās koncertceļojumā pa Dienvidameriku, ar Arturo Kavaras vārdu uzstājās arī Buenosairesas Kolumba teātrī (*Teatro Colón*).

Pēc Latvijas okupācijas A. Priednieks darbojās Valsts operas un baleta teātrī, bet 1941.–1944. gadā Rīgas operā. 1944. gada augustā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1947. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV, kur bija dziedāšanas skolotājs Minesotas Gustava Ādolfa koledžā. Pēc pensijas gadu sasniegšanas apmetās Floridā, kur diriģēja St. Pītersbergas latviešu kori. Miris 1979. gadā St. Pītersbergā Floridā.

Radošā darbība
--------------

Uzstājies dažādu valstu operās, kopumā dziedājis apmēram 120 operās un sniedzis ap 2000 koncertu.

### Kino lomas

* 1930. gadā filmējās otrā plāna lomā UFA filmā "Baltais velns" (*Der weiße Teufel*) par Kaukāza karu.
* 1935. gadā viņš Pjēra Klodela lomā filmējās ungāru operetes filmā "Džaina, meitene no deju nama" (*Dschainah, das Mädchen aus dem Tanzhaus*).

Ārējās saites
-------------

* Nur Scherze sind´s und Possen (Ein Maskenball) ar Erna Berger / Arthur Cavara / Eduard Kandl / Else Ruziczka / Felix Fleischer - Janczak / Orchester der Staatsoper Berlin (vāciski) *YouTube*
* "E lucevan el stelle" (latviski) *YouTube*

Atsauces
--------

1. ↑  Nacionālā enciklopēdija
2. ↑  timenote.com
3. ↑  «13. raidījums. „Bellaccord Electro" izpildītāji. Artūrs Priednieks Kavarra.». Latvijasradio.lv. Skatīts: 2013. gada 1. decembrī.[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305130668
* LNB: 000185114
* ISNI: 0000 0004 0651 8994
* GND: 14136999X

 |

 |
**HK 73** - Vācijas kompānijas Heckler & Koch 5.56 mm kalibra vieglais ložmetējs, kas ir HK 23 pēctecis, līdzīgs arī HK 13. Tas ir ļoti īpatnējs ar to, ka izmanto īpašu munīcijas kasti. Kaut gan tas veic šaušanu ar aizslēgtu aizslēgu (kā G3), tas ir ļoti rets un maz pazīstams ierocis. Informācijas par to ir ļoti maz un arī pārdošanas apmēri ir nelieli.

Parametri
---------

* Tips: Vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 198x
* Kalibrs: 5,56 mm
* Munīcija: 5,56 x 45 mm NATO
* Padeve: 150 ložu kaste

Vēsture
-------

Šī ieroča izstrādes sākumi saistās ar 80. gadu sākumu. 1984. gada decembrī *HK Rudolf Brandl* un *Heinz Matt* iesniedza ASV patenta pieteikumu neposmotās munīcijas padeves sistēmai ložmetējam HK 73, 1988. gada maijā šis patents tika reģistrēts. Šī unikālā neposmoto 150 ložu kaste patiesībā sacentās arī ar FN M249 *DARPA* izmēģinājumos ASV izdotajiem *SAW* ieročiem. Šī kaste pēc formas ir līdzīga posmotās munīcijas kastei, tomēr pēc darbības principa ir pilnīgi savādāka.

Raksturojums
------------

Šis ierocis ir aprīkots ar divkāji un 4x tēmēkli. Stobra caurules nomaiņa notiek ar rokturīti, kas pie tās ir piestiprināts, ir arī nolokāms pārnēsājamais rokturis (tāds pats kā HK 21e). To var izmantot kā policijas vai citu militāro aprindu ložmetēju, bet kopumā tas ir ļoti maz pārdots ierocis, kaut gan tas ir precīzāks gan par FN Minimi, gan Negev un citiem tā paša kalibra ložmetējiem. Ir cilvēki, kas šo ložmetēju augstu novērtē, bet ir arī tādi, kas uzskata, ka to nemaz nedrīkst pieskaitīt pie ložmetējiem, jo tas nav barojams no patronlentes.
**HD 156668 b** ir citplanēta, kas atrodas 24,5 pc attālumā no Zemes Herkulesa zvaigznājā. Planēta riņķo ap zvaigzni HD 156668 0,022 AU attālumā. Planētas orbītas ekscentricitāte ir tikai 0,0003. 1 gads uz planētas ilgst tikai 1,27 Zemes dienas ilgi un tā sver tikai 3,2 reizes vairāk par Zemi, tāpēc tā tiek klasificēta, kā Superzeme.

Planētu atklāja 2010. gada 6. janvārī.

Ieraugot planētas orbitālos parametrus, varētu domāt, ka uz tās ir tikpat karsti, kā martenkrāsnī, bet patiesībā temperatūras tomēr ir līdzīgas — vidējā temperatūra uz šīs ugunīgās planētas ir 1353 °C, jo zvaigznes HD 156668, par temperatūrām atbildīgie, parametri atšķiras no Saules samērā maz. Planētas vidējā temperatūra riņķveida orbītas dēļ ir praktiski nemainīga. Īsā apriņķošanas perioda dēļ planētai eksistētu dienas un nakts puslodes. Nakts pusē diemžēl būtu vēss, bet dienas pusē temperatūras svārstītos no 1300 °C līdz 1600 °C.

Gravitācija uz šīs planētas varētu būt nedaudz lielāka par to, kāda ir uz Zemes.
"**Reģionu alianse**" (saīsinājumā RA) ir bijusī politiskā partija. Reģionu alianse ir dibināta 2005. gadā Garkalnē kā "**Rīgas apriņķa novadu apvienība**" (saīsinājumā RANA), un tā apvienoja lielo Pierīgas pagastu vadītājus. Nosaukumu partija mainīja divas reizes. Lai apvienotu vietējos līderus arī no citiem reģioniem, pārtapa par **Reģionu partiju**, bet 2012. gadā — par "Reģionu aliansi". Partija ietilpa politisko partiju apvienībā Latvijas Reģionu apvienība.

2020. gadā partija iekļāvās uz apvienības Latvijas Reģionu apvienība bāzes izveidotajā partijā ar tādu pašu nosaukumu.

Vēsture
-------

2005. gadā bijušā Rīgas rajona Ādažu, Babītes, Ropažu, un Olaines pagastu pašvaldību padomju priekšsēdētāji, kā arī Garkalnes un Ķekavas pagastu pašvaldību vairāki deputāti, kopā ar vairāk kā 200 atbalstītājiem nodibināja partiju „Rīgas apriņķa novadu apvienība". Par partijas priekšsēdētāju ievēlēja Ādažu pagasta pašvaldības padomes priekšsēdētāju Normundu Breidaku. Nepieciešamību dibināt partiju radīja Saeimas pieņemtais pants pašvaldību vēlēšanu likumā, kas noteica, ka pagastos un pilsētās ar iedzīvotāju skaitu virs 5000 sarakstus uz pašvaldību vēlēšanām drīkst iesniegt tikai politiskās partijas.

2009. gadā partijas kopsapulcē partija tika pārdēvēta par Reģionu partiju. Reģionu partijas ikgadējā kopsapulcē 2012. gadā nolēma mainīt partijas nosaukumu uz "Reģionu alianse".

No 2011. līdz 2018. gadam šo politisko spēku vadīja Babītes novada domes priekšsēdētājs Andrejs Ence, bet no 2018. gada — Salacgrīvas novada domes priekšsēdētājs Dagnis Straubergs.

Reģionu alianse kopā ar Vidzemes partiju kā Latvijas Reģionu apvienība kandidēja 12. Saeimas vēlēšanās, kur no Reģionu alianses ievēlēja 7 deputātus (Varis Krūmiņš, Rihards Melgailis, Nellija Kleinberga, Juris Viļums, Jānis Ruks, Inga Bite un Mārtiņš Šics). Arī 13. Saeimas vēlēšnās partija startēja no šīs pašas apvienības saraksta, bet Saeimā neiekļuva.

2020. gada 22. augustā Reģionu alianses un partijas "Ogres novadam" amatpersonām parakstot reorganizācijas dokumentus un veicot balsojumu, Latvijas Reģionu apvienība pārtapa partijā "Latvijas Reģionu apvienība", tādējādi beidzot pastāvēt partijai "Reģionu alianse".

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijā partijās daudzkārt mazāk biedru nekā Lietuvā un Igaunijā. Kāpēc tā?» (latviešu). LSM.lv. 2018. gada 2. janvāris. Skatīts: 2018. gada 1. jūlijs.
2. ↑  «Šodien Laikrakstā / Diena». *www.diena.lv*.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 5. februārī. Skatīts: 2016. gada 3. janvārī.
4. ↑  «Ziņas / Diena». *www.diena.lv*.
5. ↑  «'Reģionu alianses' priekšsēdētāja amatā ievēlēts Salacgrīvas mērs Straubergs». *delfi.lv*. 2018. gada 3. nov.
6. ↑
7. ↑  «Latvijas Reģionu apvienība pārtapusi partijā». lsm.lv. 2020. gada 22. augustā. Skatīts: 2020. gada 30. augustā.
**HK 13e** ir HK 13 pēctecis. To ir izstrādājusi Vācijas kompānija Heckler & Koch. Tas ir vieglais ložmetējs, kura galvenā funkcija ir cīņa pret kājniekiem. HK 13e pastāv dažādi uzlabojumi, kas to padara kaujas spējīgāku par HK 13.

Parametri
---------

* Tips: Vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 1982
* Kalibrs: 5,56 mm
* Masa: 8 kg
* Munīcija: 5,56 x 45 mm NATO
* Padeve: 20, 30 ložu magazīnas, 100 ložu patronlente
* Efektīvais attālums: 400 m

  


| Ierocis | Uguns temps | Nodarījums | *PEN* | Izmērs | *SS* | Šaušanas režīms |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| HK 13e | 3/5 | 3 | *1-Nil* | 6 | 2 | 2/4 |
| HK 13e (uz divkāja) | 3/5 | 3 | *1-Nil* | 6 | 1 | 1/2 |

Raksturojums
------------

Salīdzinot ar HK 13, tas ir smagāks, tam ir papildrokturis zem stobra, iekārta 3 ložu šāviņiem, un tas lieto standarta *STANAG* magazīnas. Tas var lietot arī 90 ložu *MWG* magazīnas un 100 ložu *C-Mag*. Zināms, ka 1978 .gadā HK iepazīstināja pasauli ar tās jauno uzlaboto produktu - vieglo ložmetēju HK 13e, tomēr tā ražošana masveidā sākās ar 1982. gadu. Vēl HK 13e atšķirība no HK 13 ir tā, ka tam ir iespēja šaut ar patronlenti. Šis patronlentes barošanas komplekts sver 1,6 kg. Šis ierocis ir ļoti līdzīgs HK 13, bet tā iespēja šaut ar patronlenti un dažāda veida magazīnām padara to daudz universālāku un spējīgāku.
Rietumsibīrijas līdzenuma ainava
**Rietumsibīrijas līdzenums** ir liels līdzenums Krievijas Federācijas vidienē. Tas atrodas Sibīrijas rietumu daļā starp Urālu kalniem un Vidussibīrijas plakankalni.

Līdzenuma platība ir apmēram 2,6 miljoni kvadrātkilometru, tā garums ziemeļu - dienvidu virzienā ir 2500 km, bet rietumu - austrumu virzienā - 1900 km.

Līdzenuma teritorijā tek aptuveni 2000 upes, to kopējais garums pārsniedz 250 000 km. Lielākās upes - Oba, Irtiša un Jeņiseja. Līdzenuma teritorijā atrodas arī daudz ezeru un purvu. Daudz ir arī mežu. To kopējā platība ir 60 miljoni hektāru (600 000 km2), kopējais koksnes daudzums 9 miljardi m3, katru gadu tās daudzums pieaug par 100 miljoniem m3.

Līdzenuma ziemeļdaļā atrodas tundras zona, vidusdaļā taiga, bet dienvidos stepe.

Līdzenuma klimats ir kontinentāls un diezgan bargs. Gada vidējā gaisa temperatūra ir no -10,5 °C ziemeļos līdz 1 - 2 °C dienvidos. Janvāra vidējā temperatūra ir no -28 līdz -16 °C, bet jūlija: no +4 līdz +22 °C. Veģetācijas periods līdzenuma galējos dienvidos ilgst 175 - 180 dienas. Gada nokrišņu summa ir no 200 - 250 mm tundras un stepes zonās līdz 500 - 600 mm mežu zonā. Sniega segas biezums svārstās no 20 - 30 cm stepē līdz 70 - 100 cm taigā pie Jeņisejas upes.

Līdzenuma teritorijā ir lielas naftas un dabasgāzes atradnes.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rietumsibīrijas līdzenums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

Koordinātas: 62°00′N 76°00′E﻿ / ﻿62.000°N 76.000°E﻿ / 62.000; 76.000

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 239494440
* GND: 4119091-9
* NKC: ge937382

 |

 |
|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rešela*** |

**Rešela** (poļu: *Reszel*) ir pilsēta Polijas ziemeļaustrumos, Varmijas-Mazūrijas vojevodistē, uz rietumiem no Kentšinas. Līdz 1945. gadam **Rēsele** (*Rössel*) Austrumprūsijas sastāvā.

Vēsture
-------

Pilsētu 1241. gadā nodibināja Vācu ordenis, prūšu Bartas novada apmetnes vietā. XIV gadsimta beigās šeit tika uzcelta ordeņa pils, kas mūsdienās ir galvenais pilsētas tūrisma objekts. Pilsētā saglabājušās arī divi klosteru kompleksi un pilsētas aizsardzības mūru fragmenti.

1811. gadā šeit, it kā par dedzināšanu, uz nāvi tika notiesāta Barbara Zdunka - iespējams tas ir pēdējais raganu medību gadījums Eiropā.

Pēc Otrais pasaules kara, pamatojoties uz Potsdamas konferences lēmumiem, Rešela iekļāvās Polijā, bet vācu iedzīvotāji no pilsētas tika padzīti.

Pilsētā atrodas kokapstrādes darbgaldu ražošānas uzņēmums *Rema s.c.*.

Apskates objekti
----------------

* Rešelas pils (*Zamek w Reszlu*)

Galerija
--------

* Rešelas pilsRešelas pils

Ārējās saites
-------------

* Rešelas pils

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 246259929
* LCCN: n79077781
* GND: 4333245-6
* NKC: ge609384

 |

 |

1. ↑  ; P2701: JSON; pārbaudes datums: 6 oktobris 2022.
**Hudžanda** (tadžiku: *Хуҷанд*) ir pilsēta Tadžikistānā, Sugdas vilojata administratīvais centrs un otra lielākā valsts pilsēta. Izvietojusies valsts ziemeļos Sirdarjas krastos Fergānas ielejas rietumu galā 300 kilometrus no valsts galvaspilsētas Dušanbes. Viena no senākajām Vidusāzijas pilsētām.

Vēsture
-------

Pilsēta pastāvējusi jau Ahmenīdu dinastijas laikā. Tiek uzskatīts, ka Maķedonijas Aleksandrs 329. gadā pie senās pilsētas uzbūvējis jaunu un nodēvējis to par **Aleksandriju Eshatu** (*Ἀλεξάνδρεια Ἐσχάτη* — ‘Pēdējā Aleksandrija’). 8. gadsimtā pilsētu iekaroja arābi, bet 1219.—1220. gadā to nopostīja Čingishana karaspēks. Jau kopš seniem laikiem Hudžanda bija nozīmīgs tirdzniecības centrs Zīda ceļā. 1866. gadā pilsēta nonāca Krievijas Impērijas sastāvā. 1936. gadā to pārdēvēja par **Ļeņinabadu** par godu komunistu apvērsuma vadonim Ļeņinam, bet 1991. gadā atgrieza vēsturisko nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ļeņinabada». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 443. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hudžanda***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 242159731
* GND: 4214666-5

 |

 |
**HK 23** - Vācijas kompānijas Heckler & Koch vieglais ložmetējs, kas balstīts uz G3 konstrukcijas, bet ar 5,56 mm kalibru.
Tas radās no oriģinālā HK 21, kas gan vairs netiek ražots. Savukārt HK 23 pēcteči ir HK 23e un HK 73. Oficiāli tas tika izlaists 1972. gadā. Tas ir galveno uzdevumu ložmetējs, kura galvenā funkcija ir cīņa pret kājniekiem.

Parametri
---------

* Tips: Vieglais ložmetējs
* Ražotājvalsts: Vācija
* Gads: 1972
* Kalibrs: 5,56 mm
* Masa (tukšs): 8,3 kg
* Munīcija: 5,56 x 45 mm NATO (.223 Rem)
* Padeve: 100 ložu patronlente
* Uguns temps: 800 šāviņi/min (var būt tēmēts, kontrolēts vairāku ložu vai mežonīgs)
* Efektīvais attālums: 400 m

Raksturojums
------------

Faktiski HK 23 ir no patronlentes barojama HK 13 versija. Šis ierocis ir viens no iecienītākajiem HK produktiem. Tam ir labs munīcijas padeves mehānisms — tas lieto aizslēga galvas aizmugurējās kustības palēnināšanu (tāda pati sistēma ir ložmetējam HK 21; šai sistēmai ir maz kopīga ar MG-42, kā citreiz mēdz uzskatīt). Augsti novērtētas ir arī HK 23 detaļas — tās ir iespējams uzstādīt HK 21 ložmetējam, tomēr HK 21 nav iespējams pārveidot par HK 23. Tas var lietot arī tās pašas detaļas, ko šī triecienšautene HK G3.

Izmantošana
-----------

Savas labās slavas dēļ HK 23 tiek lietots daudzviet. Piemēram, tas tiek izmantots kā galveno uzdevumu ložmetējs Vācijas *E.B.S.I.S.* spēkos. Tas ir *SAW*(*squad automatic weapon*) ierocis — policijas automātiskais ierocis (to parasti iesaka kā vienu no variantiem, ko lietot policijas spēkiem). Ložmetēja izplatība ir visai ierobežota — to piedāvā tādas firmas kā, piemēram, *Heavy Metal Armory*. Tas tiek lietots arī Portugālē. HK 23 labi der teritorijās ar lielu aizsegu. Tam var uzstādīt tēmēkli, liela priekšrocība ir arī vieglā munīcija (5,56 mm), tā atļauj pārnēsāt lielāku tās daudzumu. Kaut gan tas ir samērā nesens ierocis, ir uzskats, ka HK 23 ir laiks aizvietot ar jaunākas paaudzes modeļiem.
Violets kālija hroma alauna kristāls
**Alauns** ir tādu sērskābes dubultsāļu kristālhidrātu triviālais nosaukums, kuru sastāvā ir vienvērtīgu un trīsvērtīgu metālu joni.[1] Vienvērtīgā metāla vietā var būt arī amonija jons. Alauni kristalizējas oktaedrisku kristālu veidā. Vairums alaunu ir bezkrāsaini, izņemot tos alaunus, kuru sastāvā ir tādi krāsaini katjoni kā dzelzs vai hroma joni. 

Alaunu vispārīgā formula ir A2SO4·M2(SO4)3·24H2O, kur A — vienvērtīgs katjons, piemēram, kālija vai amonija jons un M — trīsvērtīga metāla, piemēram, alumīnija vai hroma katjons. Parasti alaunu formulas raksta vienkāršāk, dalot komponentu skaitu ar 2 — AM(SO4)2·12H2O.

Alaunus veido sārmu metāli — nātrijs, kālijs, rubīdijs un cēzijs (bet ne litijs), kā arī tallijs(I). Vienvērtīgais katjons, neskaitot amonija jonu, var būt arī aizvietots amonija jons, piemēram, metilamonija jons CH3NH3+, kā arī hidrazīnija jons N2H5+. Alaunu sastāvā ietilpstošie trīsvērtīgie metāli galvenokārt ir alumīnijs, dzelzs(III) un hroms(III), bet alaunus var veidot arī titāns, mangāns, vanādijs, kobalts, gallijs, molibdēns, indijs, rutēnijs, rodijs un irīdijs. Ir pazīstamas arī alauniem analogas vielas ar sastāvu AM(SeO4)2·12H2O, kur sulfāta anjonu vietā ir selenāta anjoni.

Pazīstamākais alauns ir kālija alumīnija alauns KAl(SO4)2·12H2O. Ja nav norādīts precīzāk, ar terminu 'alauns' saprot tieši šo savienojumu. Alumīniju saturošo alaunu nosaukumos dažreiz alumīniju nepiemin, saucot tos par kālija alaunu, amonija alaunu u. tml.

Svarīgākie alauni
-----------------

* Amonija alumīnija alauns (E523) — NH4Al(SO4)2·12H2O.
* Kālija alumīnija alauns (E522) — KAl(SO4)2·12H2O.
* Nātrija alumīnija alauns (E521) — NaAl(SO4)2·12H2O.
* Rubīdija alumīnija alauns — RbAl(SO4)2·12H2O.
* Cēzija alumīnija alauns — CsAl(SO4)2·12H2O.
* Amonija dzelzs alauns — NH4Fe(SO4)2·12H2O.
* Kālija dzelzs alauns — KFe(SO4)2·12H2O.
* Kālija hroma alauns — KCr(SO4)2·12H2O.

Izmantošana
-----------

Alumīnija alaunus lieto papīra ražošanā rakstāmpapīra piesūcināšanai, kā arī ādu miecēšanai un par kodni audumu krāsošanā.[2] Dažus netoksiskus alaunus izmanto par pārtikas piedevām (skābuma regulatoriem vai irdinātājiem). Ādu miecēšanai lieto arī kālija hroma alaunu. Kālija alumīnija alaunu lieto medicīnā par savelkošu un asiņošanu apturošu līdzekli.[3]

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***alauni*** |

1. ↑  *Ilustrētā svešvārdu vārdnīca*. Rīga : Avots, 2005, 35. lpp. ISBN 9984-757-37-4
2. ↑  Nails Ahmetovs. *Neorganiskā ķīmija*. Rīga : Zvaigzne, 1978, 500. lpp.
3. ↑  Alauns
**Hugo Vītols** (1911-1966) bija Latvijas futbolists, kurš spēlēja uzbrucēja pozīcijā, ilggadīgs Rīgas Vanderer (vēlākais nosaukums - Rīgas Vilki) komandas dalībnieks.

Biogrāfija
----------

Futbolu sāka spēlēt 14 gadu vecumā, Latvijas meistarsacīkstēs piedalījās sākot ar 1930.gadu, līdz pat Latvijas neatkarības zaudēšanai nemainīgi aizstāvot RV krāsas. Trīsdesmito gadu vidū spēlēja Latvijas izlasē, atzīmējoties ar 3 vārtiem 1935.gadā draudzības spēlē pret Lietuvu. Baigajā gadā spēlēja Rīgas Spartakā (uz RV bāzes veidotā komandā), nomainoties okupāciju varām, atkal spēlēja Rīgas Vilku sastāvā, vienīgi 1944.gadā aizvadot dažas spēles Universitātes Sporta komandas sastāvā. Miris Rīgā 1966.gadā. Pēc profesijas Hugo Vītols bija montieris.

Apbalvojumi
-----------

**Klubu tituli**

* **Latvijas kauss futbolā**: 1938

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas kausa fināls». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 28. aprīlī. Skatīts: 2015. gada 6. februārī.
**Stokholmas Andreja loža "Den Nordiska Cirkeln"** ir vecākā Zviedrijas Andreja loža, kura aptver zviedru brīvmūrnieku rituāla ceturto un piekto grādu.[*nepieciešama atsauce*]

Vēsture
-------

Par ložas dibinātāju uzskata Kārli Frīdrihu Eklefu (*Carl Fredrik Eckleff*), kas 1756. gada 30.novembrī kopā ar galma padomnieku Johanu fon Harenu, kas kļuva par ložas vadītāju, un juvelieri Andreju Lijdbergu (*Andreas Lijdbergh*) nodibināja Stokholmas Skotu rituāla ložu ar nosaukumu "l'Innocente". Zviedrijas lielloža tika dibināta vēlāk, 1760. gadā, un tai sākotnēji nebija ietekmes pār skotu un kapitula grādiem. Vienīgi pēc 1774.gada, kad par Zviedrijas lielložas lielmeistaru kļuva troņmantnieks Sēdermanlandes hercogs Kārlis (1748-1818, vēlākais Zviedrijas karalis Kārlis XIII), arī augstākie zviedru rituāla grādi nonāca viņa tiešā pakļautībā.

Pēc Latvijas sūtņa Zviedrijā un vēlākā Latvijas nacionālās valdības ārkārtējo pilnvaru nesēja ārzemēs Kārļa Reinholda Zariņa (1879-1963) ierosmes no 1928. līdz 1938. gadam vairāk nekā vairāki Latvijas pilsoņi no Stokholmas Jāņa ložas „Den Nordiska Första" tika paaugstināti augstākos grādos un uzņemti Andreja ložā "Den Nordiska Cirkeln" un pat Stokholmas ordeņa kapitulā. Starp viņiem ir pieminami diplomāti Alfrēds Bīlmanis un Vilhelms Munters, mācītājs Roberts Slokenbergs, Valsts kontroles departamenta direktors Gustavs Feigmanis, advokāts un politiķis Mārtiņš Antons, arheologs un Austrumu filoloģijas profesors Francis Balodis.

Ārējās saites
-------------

* Ložas mājas lapa ar ģerboni
Bannereta heraldiskā bruņucepure
**Bannerets**, arī **bruņinieks bannerets** (angl. *Knight banneret*) - viduslaikos bruņinieks, kuram ir tiesības vest kaujā karaspēka vienību (arī bruņiniekus), zem sava karoga, uz kura attēlots viņa ģerboņa heraldiskais simbols. 

Nosaukums cēlies no franču valodas vārda *bannière* (karogs), kā saīsinājums no "senjors bannerets" (*seigneur banneret*), vai "kavalieris bannerets" (*chevalier banneret*).

Bannereta karogam lielāko tiesu bija kvadrāta forma, lai kaujā to varēt atšķirt no parasto bruņinieku standartiem vai vimpeļiem. Rangu tabulā bannerets atradās zemāk, nekā barons vai baronets, bet augstāk nekā bakalaurs vai eskvairs. 

Nepiederēja pie titulētās aristokrātijas, t.i. nebija mantojams (izņemot vienu posmu Francijas vēsturē).

Kā bruņinieku rangs radies Anglijas karalistē, karaļa Edvarda I Plantageneta laikā (1272.-1307.).

Literatūra
----------

* Du Cange. Glossarium. - Niort, 1883
* Selden. Titles of Honor. - London, 1672
***La Congolaise*** ir Kongo Republikas valsts himna. Himna tika pieņemta neatkarības iegūšanas brīdī 1959. gadā, bet 1969. gadā to nomainīja *Les Trois Glorieuses*. 1991. gadā tā atkal kļuva par oficiālo himnu. Teksta autors ir Žaks Tondra un Žoržs Kibangi, mūziku komponējis Žans Ruaērs un Žozefs Spadiljērs.

Teksts
------

En ce jour le soleil se lève
Et notre Congo resplendit.
Une longue nuit s'achève,
Un grand bonheur a surgi.
Chantons tous avec ivresse
Le chant de la liberté.
*Refrain*:
Congolais, debout fièrement partout,
Proclamons l'union de notre nation,
Oublions ce qui nous divise,
Soyons plus unis que jamais,
Vivons pour notre devise:
Unité, travail, progrès!
Vivons pour notre devise:
Unité, travail, progrès!
Des forêts jusqu'à la savanne,
Des savannes jusqu'à la mer,
Un seul peuple, une seule âme,
Un seul cœur, ardent et fier,
Luttons tous, tant que nous sommes,
Pour notre vieux pays noir.
*Refrain*
Et s'il nous faut mourir, en somme
Qu'importe puisque nos enfants,
Partout, pourront dire comme
On triomphe en combattant,
Et dans le moindre village
Chantent sous nos trois couleurs.
*Refrain*

Atsauces
--------

1. ↑  *La Semaine africaine* 378, 1959. gada 29. novembris, cited by Silvère NGOUNDOS IDOURAH and Nicole DOCKES-LALLEMENT, *Justice et pouvoir au Congo-Brazzaville, 1958-1992, la confusion des rôles*, L'Harmattan, Paris, 2001, ISBN 2-7475-1319-X, 9782747513197

Ārējās saites
-------------

* *La Congolaise* - Kongo Republikas valsts himnas audio ar informāciju un vārdiem