recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
***Avianca Ecuador*** (agrākais nosaukums ***AeroGal***) ir Ekvadoras lidsabiedrība. Ietilpst *Avianca* grupā. Galvenā bāze atrodas *Mariscal Sucre* starptautiskajā lidostā Kito; sekundārā — *José Joaquín de Olmedo* starptautiskajā lidostā Gvajakilā. Dibināta 1985. gadā.

*Avianca Ecuador* īpašnieks ir Kolumbijā reģistrētais *Avianca Holdings SA*, kurš ir pievienojies aliansei *Star Alliance*.

Lidsabiedrība nodrošina pasažieru un kravu pārvadajumus Ekvadorā kontinenta daļā un uz Galapagu salām, kā arī uz Kolumbiju un Peru.

*Avianca Ecuador* gaisa floti veido no mātes sabiedrības nomātās lidmašīnas: sešas *Airbus A319-112* un divas *Airbus A320-214*.

Lidsabiedrība dibināta 1985. gada novembrī ar nosaukumu ***Aero Galapagos*** (saīsinājumā ***AeroGal***), lai nodrošinātu pasažieru un kravu pārvadajumus no Ekvadoras kontinentālās daļas uz Galapagu salām. Sākotnēji tā izmantoja divas lidmašīnas *Dornier Do 28*.

No 1993. līdz 1995. gadam lidsabiedrība atjaunoja gaisa floti ar 3 *Fairchild F-27*.

2002. gada iegādāts pirmais *Boeing 727-200*.
2006. gada jūlijā atklāta pirmā starptautiskā līnija uz Bogotu Kolumbijā.
2008. gadā ar *Boeing 757* sākti lidojumi uz Maiami ASV.

2009. gada oktobrī paziņots, ka *AeroGal* plāno apvienoties ar Kolumbijas lidsabiedrību *Avianca* un Salvadoras *TACA*. Apvienošanās process sākts 2010. gada oktobrī.
2012. gadā no *Synergy Group* nopirkta lidsabiedrība *VIP Ecuador*.
Apvienošanās ar *Avianca* pabeigta 2013. gadā.
2014. gada 18. jūnijā *AeroGal* nosaukums mainīts uz ***Avianca Ecuador***.

Līdz 2015. gada sākumam lidsabiedrībai nav atgadījušies nopietni incidenti vai avārijas.

Atsauces
--------

1. 1 2  AeroGal officially rebranded as Avianca Ecuador ch-aviation, 2014.06.25
2. 1 2  GLG/2K - Avianca Ecuador - Ecuador (Current)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Avianca Ecuador***.
* Oficiālā tīmekļa vietne
**Limbažu Lielezers**, **Lielezers** (agrāk saukts arī par **Svētezeru**) ir caurteces ezers ielejveida pazeminājumā starp Viduslatvijas zemienes Metsepoles līdzenumu rietumos un Idumejas augstienes Limbažu viļņoto līdzenumu austrumos, Limbažu novada Limbažu pagastā un Limbažu pilsētā. Ietilpst Limbažu ezeru grupā. Ezeram ir šaura, garena forma. Garums 4,3 km, platums līdz 0,7 km. Krasti zemi, slīpi, krūmaini, grūti pieejami; austrumu un dienvidu daļā krasts augstāks. Dibens dūņains, smilšains, piekrastē daudz detrīta. Vidējais dziļums 3,8 m (pēc citiem datiem 5,2 m), dziļākā vieta — 6,5 m — atrodas pretī Buķiem. Ezerā ietek daži sīki strauti, no ezera ziemeļu gala izplūst Donaviņa uz Dūņezeru. Donaviņā ierīkoti aizvari.

Niedru josla 10—30 m plata, aug arī ezera meldri, glīvenes, dzeltenās lēpes, elodejas, raglapes. Mīt līdakas, asari, karpas, plauži, raudas, ruduļi, karūsas, līņi, zuši, vēdzeles, zandarti; ezerā regulāri tiek ielaisti zivju mazuļi. Ezerā bieži novērojami ūdensputni — pīles, lauči, cekuldūkuri, gulbji.

Lielezera ziemeļaustrumu krastā iekārtota pludmale ar labiekārtotu peldvietu, pludmales volejbola laukumiem, āra trenažieriem, rotaļu laukumu bērniem un laivu nomu. Blakus atrodas Olimpiskā sporta centra „Limbaži" airēšanas bāze, ierīkota 3,6 km gara dabas taka ar putnu vērošanas torni ezera ziemeļu galā.

Ezers ietilpst Ziemeļvidzemes biosfēras rezervāta teritorijā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Limbažu Lielezers*, LĢIA Vietvārdu datubāze, 01.06.2020. Skatīts 10.03.2021.
2. ↑  *Limbažu Lielezers (Svētezers)*, senvietas.lv, 12.25.2019. Skatīts 10.03.2021.
3. 1 2  *Limbažu Lielezers*, ezeri.lv. Skatīts 10.03.2021.
4. ↑  *Limbaži*, Enciklopēdija „Latvijas pilsētas", 284 lpp. Apgāds „Preses nams", 1999. ISBN 9984-00-357-4.
5. ↑  *Limbažu pagasts*, Enciklopēdija „Latvijas pagasti", 1. sējums (A—Ļ), 615 lpp. A/S „Preses nams", 2001. ISBN 9984-00-412-0.
6. ↑  *Zinātnieki pēta Limbažu Lielezeru*, Latvijas sabiedriskie Mediji, 11.07.2018. Skatīts 10.03.2021.
7. ↑  *Limbažu Lielezers*, ePakalpojumi.lv. Skatīts: 10.03.2021.
8. 1 2  *Limbažu Lielezera dabas taka* Archived 2021. gada 28. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. visitlimbazi.lv. Skatīts: 10.03.2021.
9. ↑  *Limbažu Lielezera peldvieta atzīta par iedzīvotāju iemīļotāko pludmali*, Limbažu novads. Arhivēts: 10.03.2021. Skatīts: 10.03.2021.
**Voldemārs Anševics** (1977—2009) bija Latvijas NBS seržants, viens no Afganistānas kara upuriem. Viestura ordeņa lielkrusta komandieris (2010).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1977. gada 8. novembrī Dobelē, dzīvoja Glūdas pagasta Nākotnē. Dienēja Latvijas NBS Sauszemes spēku 1. kājnieku bataljonā (LATBAT). Kopš 2008. gada decembra viņš dienēja militāro padomnieku grupā ar mērķi apmācīt Afganistānas Nacionālās armijas karavīrus.
Gājis bojā 2009. gada 1. maijā nemiernieku uzbrukumā Kunāras provincē Afganistānā. Kaujā dzīvību zaudēja arī dižkareivis Andrejs Merkuševs, bet viens Latvijas NBS karavīrs un misijas medmāsa tika ievainoti. Nemiernieku uzbrukums novērošanas postenim notika agri no rīta. No starptautiskajiem drošības atbalsta spēkiem kaujā iesaistījās arī aviācija un artilērija, kaujā krita arī ASV un Afganistānas karavīri.
5. maijā NATO transporta lidmašīna nogādāja bojāgājušo Latvijas karavīru mirstīgās atliekas Latvijā.

Apbalvojums
-----------

2010. gada 13. oktobrī par sevišķiem nopelniem Voldemāru Anševicu pēc nāves apbalvoja ar Viestura ordeni un atzina par Viestura ordeņa lielkrusta komandieri.

Piemiņa
-------

2016. gada 11.novembrī Ādažu bāzē atklāja Nacionālo bruņoto spēku kritušo karavīru piemiņas vietu.
2017. gada 9. augustā ASV Mičiganas štatā Alpenas Kaujas gatavības apmācības centra bāzē, piedaloties Nacionālo bruņoto spēku komandierim ģenerālleitnantam Leonīdam Kalniņam un Alpenas Kaujas gatavības apmācības centra komandierim pulkvedim Džeimsam Endrū Robertsam, atklāta Afganistānā kritušā Latvijas karavīra, seržanta Voldemāra Anševica vārdā nosaukta iela.

Atsauces
--------

1. ↑  Zaudēti 7 dienesta biedri: Ādažos ierīko NBS kritušo karavīru piemiņas vietu LA.LV 2016. gada 9. novembrī
2. ↑  timenote.info
**Avota veronika** (*Veronica beccabunga*) ir augu suga ceļteku dzimtas veroniku ģintī. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, Rietumāzijā un Ziemeļāfrikā. Avota veronika ir sastopama visā Latvijas teritorijā un tā ir visbiežākā no pārmitrās vietās sastopamām veronikām.

Nelielas grupas un vairākus kvadrātmetrus lielas, monodominantas avotu veroniku audzes ir sastopamas ūdenstilpju piekrastēs un periodiski applūstošās vietās, grāvjos, pļavu pazeminājumos, retāk purvu lāmās.

Morfoloģija
-----------

Avota veronika ir daudzgadīgs, 10—60 cm garš lakstaugs ar ložņājošu sakneni.

Auga stublājs ir gulošs vai pacils, kails, sulīgs, cilindrisks, mezglos sakņojas un parasti tas zaro maz. Uz stublāja un zariem ir pretēji izvietotas lapas. Tās ir biezas un spīdīgi zaļas. Pēc formas lapas ir iegareni olveidīgas vai eliptiskas, aptuveni 1,5—6 cm garas un 0,5—2,5 cm platas. Lapas plātnes mala ir gluda vai nekārtni zobaina, gals strups, pamats ķīļveida un lapas kāts ir īss.

Ziedi ir pretējos un skrajos ķekaros augšējo lapu žāklēs stublāja vai sānzaru galotnē. Ziediem ir seglapa, kas ir aptuveni ziedkāta garumā. Kauslapas un vainaglapas ir pa 4. Kauslapas šauri lancetiskas. Vainaglapas ir zilas vai tumšzilas, un nevienādas — apakšējā vainaglapa vissīkākā, nereti ar tumšāku dzīslojumu un baltu plankumu pie pārejas stobriņā.

Auglis ir pogaļa ar seklu jomu un tievu irbuļa palieku, kas mazliet īsāka nekā kauslapas. Zied no jūnija līdz septembrim.

Atsauces
--------

1. ↑  "An update of the Angiosperm Phylogeny Group classification for the orders and families of flowering plants: APG II". *Botanical Journal of the Linnean Society* 141 (4): 399–436. 2003-04. doi:10.1046/j.1095-8339.2003.t01-1-00158.x. ISSN 0024-4074.
2. ↑  «avota veronika - Veronica beccabunga L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-02-24.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Avota veronika***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Voldemārs Kukainis** (dzimis 1922. gada 2. maijā, miris 1943. gada 21. aprīlī) bija latviešu šaha problēmists.

Dzīves gaitas
-------------

Voldemārs Kukainis dzimis 1922. gadā Valkā. 1936. gadā beidzis pamatskolu un iestājies J. Cimzes ģimnāzijā. Šaha spēli apguvis 12 gadu vecumā. 1937. gada pavasarī skolas meistarsacīkstēs šahā ieguvis 2. vietu. 1940. gadā pēc Latvijas okupācijas iestājies komjaunatnē, bijis vecākais pionieru vadītājs. Pēc vācu iebrukuma 1941. gada 15. jūlijā brīvprātīgi iestājies Sarkanā armijā. Miris no kaujās iegūtajiem ievainojumiem 1943. gada 21. aprīlī.

Šaha kompozīcija
----------------

Šaha uzdevumus sācis sastādīt 1937. gadā. Viņa pirmais uzdevums ticis publicēts žurnālā "Skolu Dzīve" 1937. gada janvārī. Sastādījis vairāk nekā 100 šaha kompozīcijas. Viņā trīsvilcis ieguvis 1. godalgu 1938. gada Latvijas Šaha problēmistu biedrības nacionālajā konkursā. Publicējis vairākus rakstus par šaha kompozīcijas teorijas jautājumiem. Kukainis ir viena Novotnija aizsegšanās tēmas paveida izstrādātājs, kurš vēlāk tika nosaukts par "Latviešu Novotniju".

"Īss bija apdāvinātā problēmista V. Kukaiņa darbs šaha kompozīcijā, tomēr viņa labākajiem uzdevumiem ir paliekoša vērtība", tā Kukaiņa paveikto novērtējis Alfreds Dombrovskis.

### Piemērs

**№ 1. V. Kukainis**  
 *Latvijas Šaha problēmistu biedrības  
konkurss*, 1938  
1. godalga**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

1. c4! (draud 2. Zxa6#/Zxe6#)
Tematiskie varianti:
1. ... Dxc4 2. Lb5! (draud 3. Zxa6#) 2. ... Dxb5 3. Zxe6#
1. ... Lxc4 2. Ld5! (draud 3. Zxe6#) 2. ... Lxd5 3. Zxa6#
Uzdevumā iestrādāta Plahutas aizsegšanās.

Publikācijas
------------

* Kukainis, Voldemārs (05.02.1939). "Vai jaunas idejas?". *Šacha Māksla* (Latvijas Šaha savienība) (Nr. 43): 47. lpp.
* Kukainis, Voldemārs (02.12.1939). "Pētijumi par Plachuta aizsegšanos". *Stāsti un Romāni* (Nr. 48 (514)): 23. lpp.
* Kukainis, Voldemārs (09.12.1939). "Pētijumi par Plachuta aizsegšanos (1. turpinājums)". *Stāsti un Romāni* (Nr. 49 (515)): 23. lpp.
* Kukainis, Voldemārs (30.12.1939). "Pētijumi par Plachuta aizsegšanos (Beigas)". *Stāsti un Romāni* (Nr. 52 (518)): 23. lpp.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Lapāns, Leopolds (24.02.1940). "Voldemārs Kukainis". *Stāsti un Romāni* (Nr. 8 (526)): 23. lpp.
2. ↑  V. Kukaiņa nāves dati mājas lapā *ОБД Мемориал* (krieviski)
3. ↑  Dombrovskis, A.. *Šaha kompozīcija Padomju Latvijā*. Rīga : LVI, 1961. 56. lpp.

Ārējās saites
-------------

* V. Kukaiņa šaha kompozīcijas mājas lapā PDB
**Aviatoru lieta** viena no pēckara staļinisma laika politisko represiju kampaņām, kuras rezultātā 1946. gada pavasarī arestēja un sodīja PSRS kara aviācijas komandierus un lidmašīnu ražotājus.

Pēc Otrā pasaules kara beigām bija redzams, ka esošie lidmašīnu modeļi ir novecojuši, sāk atpalikt no rietumu modeļiem (kurus PSRS kara laikā saņēma lielos apjomos), draud risks zaudēt cīņā par pirmo reaktīvo lidmašīnu ieviešanu. Par vienu no lietas iesācējiem uzskata Staļina dēlu Vasīliju Staļinu, kurš tēvam sūdzējās par biežajām lidotāju nāvēm, kur iemesls ir sliktā padomju lidmašīnu kvalitāte. Kara aviācijas vadība pieņemot no ražotājiem brāķētas lidmašīnas Jak-9. Lidmašīnu konstruktors Aleksandrs Jakovļevs 1945. gada 6. septembrī Staļinam nosūtīja vēstuli, kurā izteica uztraukumu par atpalicību no ASV. Šīs apsūdzības netieši bija vērstas pret kara aviācijas komandieri maršalu Aleksandru Novikovu un aviācijas komisāru Šahurinu.

Staļins lietu uzdeva izmeklēt "Smerš" vadītājam Viktoram Abakumovam. 1946. gada aprīlī arestēja Šahurinu, Novikovu un vēl vairākus vadošos kara aviācijas ierēdņus. Novikovs vēlāk rakstīja, ka lai arī arestēts par aviācijas problēmām, pratināts galvenokārt par iespējamajiem maršala Georgija Žukova pārkāpumiem (Žukovs vēlāk krita nežēlastībā). Novikovu pratināja, neļaujot viņam gulēt. Pēc pāris negulētām dienām viņš bija gatavs teikt jebko.

Apsūdzēto tiesa sākās 1946. gada 10. maijā. 11. maijā apsūdzētos atzina par vainīgiem brāķētu lidmašīnu un lidmašīnu motoru pieņemšanā, kas izraisīja daudzas aviokatastrofas un lidotāju nāves. Visi apsūdzētie savu vainu atzina un saņēma cietumsodus no 2 līdz 7 gadiem.

1953. gada 29. maijā spriedumu pārskatīja un visus lēmumus atcēla un sodītos reabilitēja.

Ārējās saites
-------------

ИСТОРИЯ АВИАЦИОННОГО ДЕЛА 1946 года
**Pupla**, arī **Līdumupīte**, ir Misas labā krasta pieteka Olaines novada Olaines pagastā un kā robežupe arī Olaines pilsētā.

Sākas novadgrāvjos Cenas tīreļa austrumu malā neapdzīvotā teritorijā 3 kilometrus uz rietumiem no rūpnīcas Olainfarm, tek dienvidaustrumu virzienā. Netālu no tās atrodas apdzīvotas vietas Uzvaras līdums un Olaines daļa Pārolaine. 300 metrus no ietekas Misā to šķērso autoceļš A8 (Jelgavas šoseja), 700 metrus no ietekas — dzelzceļa līnija Rīga—Jelgava. Sākumā caur Olaines pagastu tek pa neapdzīvotu teritoriju, vēlāk kā pagasta un pilsētas robežupe un atkal tikai caur pagastu gar saimnieciskiem objektiem, īsi pirms ietekas Misā — gar mazdārziņu koloniju. Upes gultne ir regulēta un lielā garumā iztaisnota. Puplā ietek "Olainfarm" un Olaines attīrīšanas iekārtu notekūdeņi, tāpēc lejtecē upe ir piesārņota un lejpus Puplas ietekai tāda kļūst arī Misa. Lejpus Puplas ietecei Misā skābekļa patēriņš un slāpekļa daudzums pieaug divkārtīgi. Pašā Puplā 2019. gadā konstatēts dabiskai videi ievērojams kofeīna daudzums, kas līdzvērtīgs vienai kafijas tasei uz 11,4 m³ ūdens.

2015. gadā tika izplānota kūdras ieguves paplašināšana Cenas tīrelī, kas iekļautu novadgrāvju izbūvi un liekā ūdens novadīšanu, tai skaitā caur Puplu.

Attēlu galerija
---------------

* Tilts pār Puplu lejtecēTilts pār Puplu lejtecē
* Pupla uz rietumiem no OlainesPupla uz rietumiem no Olaines

Atsauces
--------

1. ↑  «Informācija par objektu: Pupla». *LĢIA vietvārdu datubāze*. Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra. Skatīts: 2021. gada 22. martā.
2. 1 2  Olaines Pagasta teritorijas plānojuma stratēģiskais ietekmes uz vidi novērtējums, 2008
3. ↑  LVĢMC, Jauns.lv: Zinātnieku secinājums: kofeīna daudzums vienā no Latvijas upēm ir tikpat liels, cik kafijas tasītē
4. ↑  «Ģeoresursi. OBJEKTS: Kūdras ieguves lauku paplašināšana atradnes „Cenas tīrelis purvs"». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 24. septembrī. Skatīts: 2021. gada 22. martā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Misas pietekas |
| --- |
|  |
| Kreisā krasta pietekas | 
* Medaine
* Milupīte
* Skujupīte
* Tēces strauts
* Vāverupīte

 |
|  |
| Labā krasta pietekas | 
* Apiņupīte
* Cena
* Daugavas—Misas kanāls
* Mīlupīte
* Olainīte
* Pupla
* Stiebrāju grāvis
* Taļķe
* Upmalnieku grāvis
* Vārnupe
* Zvirgzde

 |

 |
**Voldemārs Jakubovs** (1894—1941) bija latviešu kara lidotājs, pulkvežleitnants, Latvijas Jūras aviācijas diviziona komandieris.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1894. gada 7. maijā Valles pagastā. Mācījās Jaunjelgavas tirdzniecības skolā.
Pirmā pasaules kara laikā 1916. gada martā viņu iesauca Krievijas Impērijas armijā un iedalīja Pēterpils 1. aviācijas rotā, pēc tam Kronštates cietokšņa aviācijas nodaļā.

1917. gadā viņš beidza Maskavas augstāko lidotāju skolu, Krievijas pilsoņu kara laikā dienēja Sarkanajā armijā.
Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada 9. maijā Zemgales kauju laikā pārlidoja frontes līnijai, karoja Anatola Līvena grupā, 29. jūnijā no Līvena grupas pārnāca Latvijas armijā. 
Bermontiādes laikā 1919. gada 24. oktobrī cieta avāriju, ar lidmašīnu nokrītot no 30 m augstuma, 10. novembrī Pārdaugavas atbrīvošanas laikā Jakubovs radīja paniku ienaidnieka rindās, apšaudīdams tā kolonnas ar ložmetēju un nomezdams uz tām bumbas.

1925. gada beigās bija Jūras aviācijas diviziona komandieris, 1926. gadā paaugstināts par pulkvedi-leitnantu. Darbojās Latvijas aeroklubā. 1930. gadā Starptautiskā aviatoru līga atzina Jakubovu par 1929. gada labāko Latvijas lidotāju. 1939. gadā viņš atvaļinājās no karadienesta un saimniekoja Vecmoku pagasta Roņu mājās.
Pēc Latvijas okupācijas viņu 1941. gada februārī apcietināja un izsūtīja uz Krieviju, kur viņš 30. septembrī miris Orenburgas cietumā.

Apbalvojumi
-----------

* Triju Zvaigžņu ordenis, IV šķira,
* Viestura ordenis,

Atsauces
--------

1. ↑  «latvianaviation.com». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 27. maijā. Skatīts: 2018. gada 17. jūnijā.
***XO Tour Llif3*** ir amerikāņu repera *Lil Uzi Vert* singls no *Luv Is Rage 1.5* (2017) un debijas albuma *Luv Is Rage 2* (2017). Tas tika izlaists vietnē *SoundCloud* 2017. gada 26. februārī un vēlāk visās mūzikas straumēšanas platformās — 2017. gada 24. martā. Dziesmu producēja *TM88* un *JW Lucas*. Tas sasniedza septīto vietu ASV *Billboard Hot 100*, kļūstot par *Lil Uzi Vert* visaugstāko solo mākslinieka singlu līdz singla *Futsal Shuffle 2020* izlaišanai, kas sasniedza piekto vietu. Tas bija arī viņu otrais *top 10* ieraksts pēc *Migos* singla *Bad and Boujee*. Tā ir *Lil Uzi Vert* populārākā dziesma, un vietnē [*[Spotify]]* tā ir straumēta vairāk nekā vienu miljardu reižu. Dziesmas turpinājums ar nosaukumu *P2* tika iekļauts *Lil Uzi Vert* otrajā albumā *Eternal Atake* (2020). Kopš tā laika dziesma tiek uzskatīta par *Lil Uzi Vert* parakstu dziesmu.

Vēlāk tas tika iekļauts *WWE 2K20* skaņu celiņā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Lil Uzi Vert* |
| --- |
|  |
| Diskogrāfija |
|  |
| Studijas albumi | 
* *Luv Is Rage 2* (2017)
* *Eternal Atake* (2020)

|  |  |
| --- | --- |
| Kopdarba albumi | 
* *Pluto x Baby Pluto* (2020)

 |

 |
|  |
| EP | 
* *Purple Thoughtz EP Vol. 1* (2014)
* *1017 vs. The World* (2016)
* *Luv Is Rage 1.5* (2017)
* *RED & WHITE* (2022)

 |
|  |
| Miksteipi | 
* *The Real Uzi* (2014)
* *Luv Is Rage* (2015)
* *Lil Uzi Vert vs. The World* (2016)
* *The Perfect LUV Tape* (2016)

 |
|  |
| Singli | 
* *Money Longer*
* *You Was Right*
* *Erase Your Social*
* *Go Off*
* *XO Tour Llif3*
* *The Way Life Goes*
* *Sauce It Up*
* *New Patek*
* *Free Uzi*
* *That's a Rack*
* *Sanguine Paradise*
* *Futsal Shuffle 2020*
* *That Way*
* *Sasuke*
* *Party Girl*
* *Over Your Head*
* *Patek*
* *Dolly*
* *His & Hers*
* *You Was Right*
* *Demon High*
* *Heavy*
* *Just Wanna Rock*

 |
|  |
| Luksusa albumi | 
* *Lil Uzi Vert vs. The World 2* (2020)

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu. Par dzelzceļa staciju skatīt rakstu Nīcgale (stacija).

**Nīcgale** (arī **Neicgaļs**) ir ciems Augšdaugavas novada Nīcgales pagastā, pagasta centrs. Atrodas pie Rīgas—Daugavpils dzelzceļa (stacija Nīcgale) un autoceļa P64 34 km no novada domes Daugavpilī un 199 km no Rīgas.

Nīcgale vēstures avotos pirmo reizi minēta 1254. gadā pāvesta Inocenta IV izdotajā dokumentā, kas apstiprināja Livonijas ordeņa tiesības uz Nīcgales pili (*Nitczegale*). 1773. gadā minēta Nīcgales (*Nidzgal*, *Nitzgall*) muiža.

Tagadējā apdzīvotā vieta sāka veidoties pēc dzelzceļa līnijas Rīga—Daugavpils izbūves pie 1876. gadā atklātās Nīcgales stacijas. Izaugusi pēckara gados kā kolhoza (vēlāk — padomju saimniecības) «Nīcgale» centrālais ciemats. Ciema apbūvē dominē vairākstāvu daudzdzīvokļu mājas, ir centralizēta ūdensapgāde, kanalizācija.

Nīcgalē atrodas pagasta pārvalde, bērnudārzs, bibliotēka, tautas nams, doktorāts, dzelzceļa stacija, viens veikals.

Aptuveni pusotru kilometru uz rietumiem, Buivīšu ciemā atrodas Nīcgales katoļu baznīca.

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Neicgaļu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
4. ↑  Nīcgales pagasta teritorijas plānojums. Paskaidrojuma raksts[novecojusi saite]

  


|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Nīcgales pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Auseika
* Buivīši
* Dreiski
* Dukurīši
* Jaunā sādža
* Kalnišķi
* Kalvāni
* Keiri
* Liepkalni
* Mālgals
* **Nīcgale**
* Neicgaļa muiža
* Rasnači
* Ritiņauka
* Saksoneja
* Somugols
* Tartaki
* Vingri
* Vorkavīši
* Zaķupūrs
* Ziemeļu Ivanova

 |

 |
|  |
| --- |
| wz.29 Bruņuautomobiļa wz.29 makets |
| Samochód pancerny wz. 29 |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 4 clv. |
| Garums | 5,49 m |
| Platums | 1,85 m |
| Augstums | 2,48 m |
| Masa | 4,8 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | 4 – 10 mm |
| Pamatbruņojums | 37 mm lielgabals SA 18 (96 patronas) |
| Sekundārais bruņojums | 3x 7,92 mm ložmetējs Hotchkiss M1914 (4032 patronas) |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | Ursus 2A (4 cilindru rindas dzinējs ar šķidruma dzesēšanu) 35 zs |
| Ātrums uz ceļa | 35 km/h |
| Jauda/masa | 7,3 zs/t |
| Maks. attālums | 380 km (pa ceļiem), 250 km (pa bezceļiem) |

**Wz.29** (poļu: *Samochód pancerny wz. 29* — 1929. gada parauga bruņuautomobilis) ir Polijas 1930. gadu bruņuautomobilis.

Vēsture
-------

Bruņuautomobili wz.29 konstruējis inženieris Rūdolfs Gundlahs uz kravas automašīnas Ursus A šasijas. Automobilis konstruēts 1929. gadā un ir uzskatāms par pirmo bruņu auto, kuru pilnībā izgatavojuši poļi. 1931. gadā rūpnīca "Ursus", kurā tika izgatavotas bruņuautomobiļa šasijas, un Varšavas Centrālā automašīnu remontdarbnīca, kurā tika izgatavoti bruņu korpusi, izgatavoja 13 šī tipa bruņuautomobiļus. Bruņuautomobiļi atradās Polijas armijas bruņojumā līdz pat Otrā pasaules kara sākumam. 1939. gada 1. septembrī bruņojumā atradās 8 šī tipa bruņuautomašīnas. Polijas kampaņas laikā, līdz 16. septembrim, tās visas tika iznīcinātas. Zināms, ka dažas no tām iznīcinājušas pašu bruņuautomobiļu ekipāžas, lai novērstu iespēju, ka ienaidnieks tās iegūst kā trofejas.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Wz.29***.

Plašāks apraksts par bruņuautomobili Archived 2006. gada 7. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Polijas bruņutehnika no 1918. līdz 1939. gadam |
| --- |
|  |
| Tanketes | 
* TKS

 |
|  |
| Vieglie tanki | 
* 4TP
* 7TP
* 9TP
* 10TP

 |
|  |
| Vidējie tanki | 
* 14TP

 |
|  |
| Smagie tanki | 
* 20/25TP

 |
|  |
| Peldošie tanki | 
* WB-10
* PZInż 130

 |
|  |
| Bruņuautomobiļi | 
* Ford FT-B
* Korfanty
* Wz.28
* Wz.29
* Wz.34

 |
|  |
| Artilērijas vilcēji | 
* C2P
* C7P

 |
|  |
| Pašgājējartilērijas iekārtas | 
* PZInż.160
* TKD
* TKS-D

 |

 |
**Kristofers Rācenājs** (dzimis 1985. gada 13. decembrī) ir Latvijas šosejas un kalnu riteņbraucējs. Karjeras laikā pārstāvējis komandas *Rietumu Banka-Rīga* un *Alpha Baltic-Unitymarathons.com*.

Startējis gan šosejas, gan kalnu riteņbraukšanas sacensībās. 2010. gada SEB MTB maratona sezonas kopvērtējumā izcīnījis otro vietu. 2011. gadā bijis trešais Latvijas čempionātā grupas braucienā. 2008. un 2013. gada Latvijas čempions kalnu riteņbraukšanas XCO disciplīnā, bijis iekļauts *DPA Cycling team* sākotnējā sastāvā ar mērķi izcīnīt vietu Latvijai 2016. gada Olimpiskajās spēlēs kalnu riteņbraukšanā.

Mācījies Liepājas 5. vidusskolā, Natālijas Draudziņas ģimnāzijā, Murjāņu sporta ģimnāzijā. Dziedātāja Laimja Rācenāja dēls.

Atsauces
--------

1. ↑  Prezentēta velokomanda DPA Cycling Team un projekts Go Rio!
2. ↑  «Līderi nemainās, spriedze aug». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2015. gada 26. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* *ProCyclingStats* profils (angliski)
* *Cycling Archives* profils (angliski)
* *CycleDatabase* profils (angliski)
**Čerska** (krievu: *Черский*, jakutu: *Черскэй*) ir pilsētciemats Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Ņižņekolimskas ulusā, tā administratīvais centrs. Izvietojies Kolimas upes labajā krastā pie Panteļeihas ietekas 7 km no upes deltas sākuma un 100 km no Kolimas ietekas Austrumsibīrijas jūrā.

Vēsture
-------

17. gadsimtā ciemata vietā bija neliela zvejnieku apmetne **Kresti** (*Кресты*). 1891. gadā Krestu apkārtnē darbojās izpētes ekspedīcija poļu izcelsmes Arktikas pētnieka Jana Čerska vadībā. Čerskis ekspedīcijas laikā saslima un mira; ekspedīcijas vadību pārņēma viņa sieva Mavra, kura to noveda līdz beigām.

1931. gadā oficiāli tika nodibināta apdzīvotā vieta **Ņižņije Kresti** (*Нижние Кресты*), bet 1941. gadā tā kļuva par rajona administratīvo centru. 1950. gados uz ciematu no Ambarčikas pārcēla ostu, 3 km uz ziemeļiem no ciemata izbūvējot Zeļonijmisas (*Зелёный Мыс*) jūras ostu ar ciematu pie tā. 1963. gadā ciematam piešķīra pilsētciemata statusu un pārdēvēja Jana Čerska vārdā. Ciemata iedzīvotāju skaits 1989. gadā sasniedza 11 tūkstošus, līdz 2000. gadu sākumam strauji samazinājies; mūsdienās stabilizējies 2500 robežās.

Infrastruktūra
--------------

Čerskā atrodas ulusa administratīvās iestādes, slimnīca, divas skolas, bērnudārzs, kultūras centrs. Dienvidaustrumos no ciema kopš 1977. gada darbojas Ziemeļaustrumu pētnieciskā stacija. Ciemata administratīvajā teritorijā ir Zeļonijmisas osta, Čerskas lidosta. Sauszemes satiksme notiek tikai ziemas laikā pa ledus ceļiem. Dienvidos no ciema izveidots Pleistocēna parks, kura mērķis ir atjaunot mamutu laikmeta ekosistēmu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Муниципальный район "Нижнеколымский район". География и история района». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 5. februārī. Skatīts: 2021. gada 6. martā.
2. ↑  ПЛЕЙСТОЦЕНОВЫЙ ПАРК

Ārējās saites
-------------

* Черский на связи Archived 2021. gada 5. martā, *Wayback Machine* vietnē.
* The Washington Post. Отрезанный от мира сибирский город чахнет в постсоветскую эпоху
* Экспедиция на Чукотку. День 17. Город Черский
**Kristofers Sembroski** (*Christopher Sembroski*, dzimis 1979. gada 28. augustā) ir ASV datu inženieris, ASV Gaisa Spēku karavīrs, kosmiskais tūrists. 2021. gadā viņš veica kosmisko lidojumu ar *Inspiration4*.

Biogrāfija
----------

Kristofers Sembroski uzauga Kanapolisā, Ziemeļkarolīnā. Viņu interesēja kosmoss, astronomija, raķešu modelēšana. Koledžas laikā viņš kā brīvprātīgais darbojās bezpeļņas organizācijā *ProSpace*, kas aģitēja par privātajiem kosmiskajiem lidojumiem.

Pēc koledžas beigšanas Sembroski iestājās ASV Gaisa Spēkos un dienēja par elektromehāniķi Malmstromas Gaisa spēku bāzē Grītfollsā. Viņš apkalpoja *Minuteman III*  starpkontinentālās ballistiskās raķetes. Aktīvo dienestu viņš atstāja 2007. gadā. Pēc tam Sembroski Embri-Ridla Aeronautikas universitātē ieguva bakalaura grādu profesionālajā aeronautikā.
Līdz lidojumam kosmosā Sembroski strādāja *Lockheed Martin* Sietlā par datu inženieri.

2021. gada sākumā uzņēmējs Džereds Aizekmens nopirka četras apkalpes locekļu vietas kosmosa kuģi *Crew Dragon* misijā *Inspiration4*, lai savāktu ziedojumus 100 miljonu ASV dolāru apmērā Svētā Jūdas bērnu pētniecības slimnīcai Memfisā bērnu vēža izpētei. Viena no apkalpes vietām tika izlozēta loterijā starp ziedotājiem slimnīcai. Tajā uzvarēja kāda neuzrādīta persona, kas atdeva savu vietu draugam Kristoferam Sembroski, kurš arī bija viens no izlozes 72 000 dalībniekiem.

Kristofera Sembroski kosmiskais lidojums sākās 2021. gada 16. septembrī, esot kosmosa kuģa *Inspiration4* misijas speciālistam. Kopā ar viņu kosmosā devās Džereds Aizekmens, Šāna Proktore un Heili Arseno. Šis bija pirmais orbitālais lidojums, kurā visi kosmosa kuģa apkalpes dalībnieki bija neprofesionāli kosmonauti. Nolaižamais aparāts uz Zemes atgriezās 18. septembrī, autonomā lidojumā pavadot nepilnas trīs dienas.

Kosmisko lidojumu kopsavilkums
------------------------------

| Kosmosa kuģis | Starts | Nolaišanās | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums | Piezīmes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Inspiration4* | 16.09.2021. | 18.09.2021. | Džereds AizekmensŠāna ProktoreHeili Arseno | Misijas speciālists | 2 d 23 h 3 min | Autonoms lidojums |

Atsauces
--------

1. ↑  SpaceX announces first "free flyer" human spaceflight Eric Berger, arstechnica.com, 2021-02-02

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kristofers Sembroski***.
* Кристофер Стивен Семброски astronaut.ru (krieviski)
**Progress M-62** (*Прогресс М-62*) bija automātisks kravas kosmosa kuģis kravu nogādāšanai uz Starptautisko kosmisko staciju (SKS).

Krava
-----

Kopējā kravas masa bija 2431 kg. Tajā ietilpa degviela stacijas dzinējsistēmai, skābeklis, ūdens, pārtikas preces, apģērbs, medicīniskās iekārtas apkalpei.

Lidojuma gaita
--------------

Palaišana notika no Baikonuras kosmodroma 2007. gada 23. decembrī 10:29:34 UTC ar nesējraķeti Sojuz-U.

Saslēgšanās ar SKS notika 2007. gada 26. decembrī 08:14:06 UTC pie moduļa Pirs.

2008. gada 4. februārī 10:31:52 UTC Progress M-62 atvienojās no stacijas. Pēc atdalīšanās kosmosa kuģis vēl divas nedēļas pavadīja orbītā, veicot zinātniskus eksperimentus, pētot plazmas lauka veidošanos ap kosmosa kuģi dzinēju darbības laikā. Līdzīgus eksperimentus jau bija veicis Progress M-60. 2008. gada 15. februārī 09:44 UTC tika iedarbināti bremzēšanas dzinēji un kosmosa kuģis sāka nolaišanos - 10:29 UTC nesadegušās kuģa daļas iekrita Klusajā okeānā.

Atsauces
--------

Progress M-62 Archived 2009. gada 23. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē.
Kanuta Rusecka 1823. gada zīmējums, kurā attēlots poļu voits
**Fogts** (vācu: *Vogt*) jeb **voits** (poļu: *wójt*) ir apzīmējums valdnieka ieceltam ierēdnim kādas teritorijas pārvaldei. Viduslaiku Latvijas vēsturē fogti bija Livonijas ordeņa mestru iecelti pārvaldnieki un **soģi** Bauskas, Cēsu, Grobiņas, Kandavas, Rēzeknes un Sēlpils pilsnovadu jeb fogteju pārvaldei. Īslaicīgi fogti bija iecelti arī ordeņa pakļautās Zemgales un Žemaitijas pārvaldei.

Vēsture
-------

Kārļa Lielā dibinātās impērijas laikā fogti bija katoļu baznīcas bīskapiju un abatiju pārstāvji laicīgajās tiesās (latīņu: *advocatus ecclesiae*). No latīņu valodas šis vārds pārgāja vācu valodā un Svētās Romas impērijas laikā zemes fogti (*Landvögte*) arvien biežāk pildīja laicīgo valdnieku pārstāvju funkcijas. Viduslaiku Livonijā fogti bija visu bīskapiju un vairāku ordeņa pilsnovadu pārvaldnieki.

Lietuvas dižkunigaitijas teritorijā, arī Latgalē par voitu dēvēja gan pilsētas soģi, gan ciema vecāko jeb ciema stārastu.

Skatīt arī
----------

* Rēzeknes fogti
* Bauskas fogti
* Cēsu fogti
* Grobiņas fogti
* Kandavas fogti
* Rēzeknes fogti
* Sēlpils fogti

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4188496-6
* NKC: ph138301

 |

 |
Antverpenes universitātes vecais logotips (līdz 2020. gadam)
**Antverpenes Universitāte** (nīderlandiešu: *Universiteit Antwerpen*) ir 2003. gadā dibināta universitāte Beļģijas pilsētā Antverpenē, valsts ziemeļos.

Universitātes pirmsākumi meklējami 1852. gadā, kad jezuīti Antverpenē nodibināja Sv. Ignācija Augstāko komercskolu (*Sint-Ignatius Handelshogeschool*). 1960. gadā, kad Beļģijas valdība piešķīra skolai universitātes statusu, tā tika pārsaukta par Sv. Ignācija Antverpenes Universitātes fakultātēm (*Universitaire Faculteiten Sint-Ignatius Antwerpen*). 2003. gadā nodibināja pašreizējo universitāti, apvienojot trīs mācību iestādes - Sv. Ignācija Antverpenes Universitātes fakultātes, Antverpenes Valsts Universitātes centru (*Rijksuniversitair Centrum Antwerpen*) un Antverpenes Universitātes iestādi (*Universitaire Instelling Antwerpen*).

Universitātē ir 9 fakultātes, 33 bakalaura programmas, 69 maģistra programmas, 18 maģistra pēc maģistra programmas un 23 doktorantūras. Papildus ir 31 programma tikai angļu valodā. Universitātes studentu pilsētiņas atrodas 9 vietās Antverpenē.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami mikrobiologs Pīters Piots (*Peter Piot*), politiķis Patriks Jansenss (*Patrick Janssens*).

Ārējās norādes
--------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Antverpenes Universitāte***.
* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 140972936
* LCCN: nb2006022660
* ISNI: 0000 0001 0790 3681
* GND: 5017340-6
* SUDOC: 085535311
* BNF: cb144028708 (data)
* NKC: kn20081112012

 |

 |
**Antverpenes Karaliskā mākslas akadēmija** (nīderlandiešu: *Koninklijke Academie voor Schone Kunsten van Antwerpen*) ir 1663. gadā dibināta mākslas akadēmija Beļģijas pilsētā Antverpenē, valsts ziemeļos. Viena no senākajām un slavenākajām mākslas akadēmijām Eiropā. Mūsdienās Antverpenes akadēmija tiek augsti vērtēta kā modes un dizaina skola.

Akadēmiju 1663. gadā dibinājis Austrijas imperatora Ferdinanda III brāļa Leopolda Vilhelma galma mākslinieks Dāvids Tenīrss jaunākais. Skola tika nodibināta ar Spānijas karaļa Felipes IV atļauju.

Bijušo un esošo pasniedzēju un studentu vidū minami Lorenss Alma-Tadema (*Lawrence Alma-Tadema*), Fords Medokss Brauns (*Ford Madox Brown*), Vilhelms Bušs, Vinsents van Gogs, Pjērs Keiperss (*Pierre Cuypers*), Hendriks Konsjanss (*Hendrik Conscience*), Panamarenko, Dāvids Tenīrss jaunākais (*David Teniers de Jonge*), Henrijs van de Velde, Antuāns Vīrcs (*Antoine Wiertz*), kā arī Oto Bērtiņš un Jānis Tīdemanis.

Ārējās norādes
--------------

* Oficiālā tīmekļa vietne

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 125914871
* LCCN: n80131768
* ISNI: 0000 0001 2107 7689
* GND: 16289334-6
* NKC: xx0110860
* BNE: XX162230

 |

 |
**Deniss Ņikitins**, īstajā vārdā **Deniss Kapustins** (krievu: *Денис Никитин* / Капустин, dzimis 1984. gada 6. martā, Maskavā, PSRS), pazīstams arī ar pseidonīmu **«White Rex»** ir krievu galēji labējais aktīvists, bijušais futbola huligāns, uzņēmējs, Krievu Brīvprātīgo korpusa dibinātājs un komandieris.

Dzīves gājums
-------------

Dzimis un uzauga Maskavā. 2001. gadā, kad viņam bija 17 gadi, ģimene pārcēlās uz Ķelni. Kā raksta Der Spiegel, Kapustinu ģimene ir Krievijas ebreji. Ziemeļreinas-Vestfālenes Iekšlietu ministrija raksturoja viņu kā "vienu no ietekmīgākajiem neonacistu aktīvistiem" Vācijā.

Viņš vadīja uzņēmumu *White Rex*, ar kura starpniecību izplatīja T-kreklus ar balto nacionālistu kodu — 88. Kā raksta Reuters, viņš "bieži sevi raksturoja kā nacionālistu, kas cīnās par etniskajiem krieviem piederošu Krieviju", vienlaikus "noraidot sevi kā neonacistu un balto pārākuma piekritēju".

Deniss Ņikitins bija Krievijas neonacista Maksima "*Tesak*" Marcinkeviča līdzgaitnieks. Atbalstīja Eiromaidanu, kopš 2017. gada dzīvo Ukrainā.

Krievu Brīvprātīgo korpusa dalībnieki 2023. gada 24. maijā. Deniss Ņikitins ir priekšplāna centrā.
2022. gadā viņš nodibināja Krievu Brīvprātīgo korpusu, kas cīnījās par Ukrainu Krievijas-Ukrainas karā. 2023. gada martā viņš kopā ar vairākiem KBK locekļiem veica reidu Brjanskas apgabalā un maijā piedalījās iebrukumā Belgorodas apgabalā. Pēc pirmā reida iekļauts Krievijas Federācijas teroristu sarakstā.

Atsauces
--------

1. ↑  Jörg Diehl. «Rechtsextremer Kampfsportler: Der Neonazi-Krieger aus Moskau». *Der Spiegel* (vācu), 2019-02-14. ISSN 2195-1349. Skatīts: 2023-05-27.
2. ↑  «Guerre en Ukraine: qui sont la Légion Liberté et le RDK, ces unités russes anti-Poutine?». *BFMTV* (franču). Skatīts: 2023-05-27.
3. ↑  Agnieszka Pikulicka-Wilczewska. «How Russians end up in a far-right militia fighting in Ukraine». *Reuters* (angļu), 2023-05-11. Skatīts: 2023-05-27.
4. ↑  «Основатель РДК объявлен в розыск в РФ – DW – 27.03.2023». *dw.com* (krievu). Skatīts: 2023-05-27.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Deniss Ņikitins***.
**Jānis (Jans) Augusts Hilzens** (poļu: *Jan August Hylzen*, vācu: *Johann August Hülsen*; dzimis 1702. gadā, miris 1767. gada 14. februārī) bija Hilzenu dzimtai piederīgs Latgales (Inflantijas vaivadijas) muižnieks, sabiedriskais darbinieks, rakstnieks. Dagdas, Pildas, Bukmuižas, Kaunatas un citu muižu īpašnieks. Ježija Nikolaja Hilzena jaunākais brālis, Juzefa Hilzena tēvs.

Amati
-----

Inflantijas vaivadijas kastelāns (1744-1754), Minskas vaivads (1754-1767), Braslavas (no 1739) un Parhovas stārasts.

Dzīvesgājums
------------

Jānis Hilzens dzimis 1702. gadā Viļakas stārasta Georga Hilzena (*Jerzy Hylzen*) ģimenē. Ietilpst Livonijas ordeņa bruņinieku Hilzenu dzimtā, kas pēc Livonijas konfederācijas sadalīšanas kalpoja Polijas un Lietuvas valdniekiem.

Jaunību pavadīja Inflantijas vaivada Jāņa Ludviķa Plātera mājās un apprecēja viņa meitu Konstanci. 1735. 1736. un 1738. gadā viņu ievēlēja par Inflantijas vaivadijas pārstāvi Polijas-Lietuvas Seimā. No 1739. gada bija Braslavas stārasts, no 1744. gada Inflantijas vaivadijas kastelāns, no 1749. gada Lietuvas dižkunigaitijas Lielā tribunāla deputāts un maršalks. 1750. gadā Viļņā iznāca viņa apcerējums par Latgales vēsturi *Inflanty w dawnych swych ...*.
1754. gadā Hilzenu iecēla par Minskas vaivadu.

Miris 1767. gada 14. februārī Varšavā. Hilzena rezidence Varšavā bija ēka, kas pazīstama kā Mostovsku pils (*Pałac Mostowskich*). Mūsdienās tajā atrodas Varšavas policijas galvenā pārvalde.

Darbi
-----

* *Inflanty w dawnych swych i wielorakich aż do wieku naszego dziejach i rewolucjach, z wywodem godności i starożytności szlachty tamecznej, tudzież praw i wolności z dawna i teraz jej służących, zebrane i polskiemu światu do wiadomości w ojczystym języku podane przez Jaś. Wielm. Jmci pana Jana Augustyna Hylzena, Kasztelana Inflanckiego, Starostę Brasławskiego …* , Viļņa, 1750.
* Encomium Bibliothecae Zaluscianae, Warszawa 1754.

Literatūra
----------

* Julian Bartoszewicz, Znakomici mężowie polscy w XVIII wieku : wizerunki historycznych osób skreślone przez Juljana Bartoszewicza. T. 2. Nakładem B.M. Wolffa, Petersburg 1856, str. 199—237.
* Gustaw Manteuffel, Zarysy z dziejów krain dawnych inflanckich (czyli Inflant właściwych (tak szwedzkich jako i polskich)), Estonii z Ozylia, Kurlandii i Ziemi Piltyńskiej, wstęp, redakcja i opracowanie tekstu Krzysztof Zajas, Kraków 2007. ISBN 97883-242-0795-4 str. XIV, XX, 105, 109, 122, 126, 138, 184, 187—190, 192, 224—225, 234—236, 282, 284, 287, 294, 301.

Apbalvojumi
-----------

* Baltā ērgļa ordenis (*Order Orła Białego*)

Skat. arī
---------

* Hilzeni

Ārējās saites
-------------

* INTERNETOWY POLSKI SŁOWNIK BIOGRAFICZNY Archived 2019. gada 3. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. (poliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 59487151
* LCCN: n88082618
* ISNI: 0000 0000 3168 2404
* GND: 1130348512

 |

 |
**Aleksandrs Jabloncevs** (*Александр Николаевич Яблонцев*, dzimis 1955. gada 3. aprīlī, miris 2012. gada 9. maijā) bija PSRS, Krievijas lidotājs, bijis kosmonauts, bet nav lidojis kosmosā.

Dzimis 1955. gada 3. aprīlī Varšavā, kur tajā laikā dienēja tēvs.

1976. gadā beidzis Armaviras Augstākā kara aviācijas lidotāju skolu. Dienējis par lidotāju Pretgaisa aizsardzības struktūrās. Komandējis aviācijas eskadriļu. Kopš 1984. gadā darbojās kā aviācijas tehnikas izmēģinātājs.

1987. gadā atlasīts padomju kosmoplāna Buran programmai. 1989. gada 25. janvārī ieskaitīts kosmonautu kandidātos. 1991. gada 5. aprīlī ieguvis kosmonauta-izmēģinātāja kvalifikāciju. Pēc Gaisa spēku Zinātniski pētnieciskā institūta kosmonautu grupas izformēšanas 1996. gada 30. septembrī Jabloncevs izslēgts no Zinātniski pētnieciskā institūta. 1997. gadā beidzis kara dienestu.

No 1998. gada strādājis par pasažieru lidmašīnu pilotu. Kopš 2000. gada strādā lidmašīnu būves uzņēmumā Graždanskie samolëty Suhogo (*Гражданские самолеты Сухого*) par vecāko izmēģinātājlidotāju. Izmēģinājis lidmašīnu Sukhoi SuperJet-100.

2012. gada 9. maijā Aleksandra Jablonceva pilotētā lidmašīna *Sukhoi SuperJet-100*, veicot demonstrācijas lidojumu Indonēzijā, ietriecās kalnā Bogoras rajonā, aptuveni 100 km no Džakartas. Neviens no apkalpes un pasažieriem neizdzīvoja.

Atsauces
--------

1. ↑  «Superjet-100» ietriekusies kalnā; atrastas cilvēku mirstīgās atliekas Archived 2012. gada 16. maijā, *Wayback Machine* vietnē. Apollo, 2012-05-10

Ārējās saites
-------------

* Jablonceva biogrāfija (krieviski)
**Jānis Arveds Trapāns** (dzimis 1938. gada 24. jūnijā Rīgā) ir trimdas latviešu vēsturnieks[*nepieciešama atsauce*] un sabiedriskais darbinieks. Pēc Latvijas valstiskuma atjaunošanas neilgi darbojies arī politikā, bijis aizsardzības ministrs. Pēc tam darbojies arī diplomātiskajā dienestā.

Biogrāfija
----------

Otrā pasaules kara laikā kopā ar ģimeni devies trimdā, vēlāk izceļojot uz ASV.

1960. gadā Stenforda Universitātē ieguvis bakalaura grādu vēsturē. Studijas turpinājis Kalifornijas Universitātē Bērkli, 1963. gadā iegūstot maģistra, savukārt 1979. gadā doktora grādu.

No 1967. līdz 1971. gadam lektors, vēlāk no 1974. līdz 1979. gadam strādājis kā speciālists ASV 6. armijas štābā Sanfrancisko. Turpat 6. armijā no 1979. līdz 1982. gadam bijis armijas vēsturnieks. No 1982. gada Minhenē bāzēto Radio Brīvā Eiropa un Radio Brīvība raidījumu latviešu valodā direktors.

Bijis viens no Divreizdivi nometņu veidotājiem, darbojies kā lektors. Uzstājies starptautisko un Baltijas studiju konferencēs kā referents. Tāpat publicējies trimdas latviešu periodiskajos izdevumos, kā arī vairāku grāmatu autors.

Politiskā darbība
-----------------

1989. gadā iestājies LNNK. Pēc Latvijas valstiskuma atjaunošanas atgriezies uz dzīvi Latvijā un kļuvis par aizsardzības ministru Māra Gaiļa valdībā (1994—1995). 1995. gadā pēc Ministru prezidenta M. Gaiļa pieprasījuma atkāpies no ministra amata, kļūdams par Latvijas īpašo uzdevumu vēstnieku NATO un Eiropas Savienībā. Diplomātiskajā dienestā līdz 1997. gadam.

Atsauces
--------
**Sv. Jānis Bosko** (itāļu: *Giovanni Melchiorre Bosco*; dzimis 1815. gada 16. augustā, miris 1888. gada 31. janvārī) bija itāļu Romas katoļu baznīcas garīdznieks, skolotājs un rakstnieks. 

Dzimis Beči, pilsētā netālu no Turīnas zemnieku ģimenē. Jāņa vecāki ir trūcīgi, un jau divu gadu vecumā nomirst viņa tēvs. Zinātkārais zēns ir spiests pelnīt iztiku kā gans, kalps un akrobāts. 1841. gadā viņš kļūst par priesteri un uzupurē savu dzīvi jaunatnes audzināšanai, nodibina priesteru savienību, izveido vīriešu un sieviešu kongregācijas. Jāņa Bosko aicinājums ir darbs ar nabadzīgajiem ielu bērniem. Vispirms viņš tos pulcina svētdienās uz rotaļām un stundām, kuru laikā māca tiem katehismu un skaidro svētās Mises upuri. 

Jānis saprot, ka ar svētdienas mācībām vien nepietiek. Viņš nopērk šķūni bērnu patversmes ierīkošanai. Tas ir sākums 1846. gadā dibinātajai kongregācijai, kuras brāļus par godu tās debesu aizbildnim svētajam Franciskam no Sales dēvēs par salēziešiem. Salēziešu dzīves uzdevums ir jaunatnes audzināšana. Pateicoties šī svētā vīra pūlēm un pašuzupurēšanās garam, drīz radās īpaši audzināšanas nami, kur jaunatne atrada sev labus audzinātājus un draugus, kas sagatavoja viņus dzīvei. Sevišķa vērība tika piegriezta arodizglītībai.

Ar visu sirdi Jānis Bosko un pārējie kongregācijas brāļi nododas bērnu un jauniešu audzināšanai, lietojot pavisam jaunas metodes. Viņi uzskata, ka audzinātājam ir jābūt nevis uzraugam, bet draugam, tēvam un brālim saviem skolniekiem. Pats nācis no nabadzīgas ģimenes, Jānis Bosko spēja pabarot, mācīt un dāvāt darbu tūkstošiem bezpajumtnieku zēnu, šim mērķim viņš ir panācis vairāku skolu, darbnīcu un pat baznīcu celtniecību. 1872. gadā Jānis Bosko nodibina Marijas meitu kongregāciju sievietēm, kas nodarbojas ar meiteņu audzināšanu.

Jānis Bosko mirst 1888. gadā Turīnā, un jau 1934. gadā pāvests Pijs XI viņu pasludina par svēto. Šodien Jāņa Bosko kaps salēziešu baznīcā Turīnā ir pazīstama svētceļojumu vieta. Sv. Jānis Bosko parādīja augstu tuvākā mīlestības piemēru. Pašlaik Jāņa Bosko dibinātās iestādes darbojas visās katoliskās zemēs un arī misiju malās. Piemiņas diena — 31. janvāris.

Atsauces
--------

1. ↑

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 14770385
* LNB: 000074957
* LCCN: n79066722
* ISNI: 0000 0001 2276 8035
* GND: 118513826
* SUDOC: 027433811
* BNF: cb119050153 (data)
* BIBSYS: 99014297
* NLA: 35708546
* NDL: 00433921
* NKC: jn20000700206
* SBN identifikators CFIV035918 nav derīgs.
* BNE: XX1053161
* CiNii: DA04962601

 |

 |
Šis raksts ir par ķīmisku vielu. Par citām jēdziena **kampars** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Kampars** (C10H16O) ir terpenoīds, kurš pieder pie ketoniem (tā saucamais monoterpēnu ketons). Tā ir bezkrāsaina kristāliska viela, kam piemīt raksturīgs kampara aromāts. Kampars kristalizējas no etanola kā heksagonāli plāksnīšveida kristāli. Ūdenī šķīst vāji, labi šķīst spirtā un ēterī. Kampars ir optiski aktīva viela, kam ir divi optiskie izomēri un racēmiskais maisījums ar nedaudz zemāku kušanas temperatūru. Kampara molekulā ir divi asimetriskie oglekļa atomi, tomēr pazīstami tikai divi, nevis četri spoguļizomēri, jo pārējie divi ir pārāk nestabili saspriegto ķīmisko saišu dēļ. Visbiežāk sastopams ir *d*-kampars, kurš gaismas polarizācijas plakni griež pa labi; parasti ar nosaukumu "kampars" saprot tieši šo izomēru. Kampara molekulai ir sarežģīta bicikliska uzbūve (tās pamatā ir cikloheksāna gredzens ar oglekļa "tiltiņu" pa vidu — tādu struktūru sauc par norkampānu).

Atrašanās dabā
--------------

*d*-Kamparu (ko dēvē arī par japāņu kamparu) saturošie kamparkoki (*Cinnamonum camphora*) aug Japānā un Formozas salā. *d*-Kampars ir galvenā kampareļļas sastāvdaļa. Kampareļļu iegūst no vismaz piecdesmit gadus veca kamparkoka lapām, zariem, sasmalcinātas koksnes, sajaucot to ar ūdeni, un veicot destilēšanu. No destilāta atdalās kampareļļa. Pa retam dabā atrodams *l*-kampars, kas ietilpst dažu ēterisko eļļu sastāvā.

Īpašības
--------

Oksidējot ar slāpekļskābi, var iegūt kamparskābi, kuru var oksidēt tālāk par kampānskābi, kamparonskābi un visbeidzot par trimetildzintarskābi. Ja *d*-kamparu reducē, iegūst *d*-borneolu un nelielu daudzumu *l*-izoborneola.

Izmantošana
-----------

Agrāk kamparu plaši lietoja celuloīda ražošanā par plastifikatoru (tādēļ degoši celuloīda priekšmeti ož pēc kampara).

Kamparu un tā atvasinājumus izmanto medicīnā sirds muskuļa stimulācijai. Kampareļļu un kamparspirtu lieto ārīgi pret niezi, izgulējumiem, muskuļu sāpēm, artrītu. Kampars ietilpst zobu pilienu sastāvā. Kampars pieder arī pie analeptiskajiem līdzekļiem.

Lieto arī bezdūmu pulvera ražošanā par flegmatizatoru.

Tā kā kamparam ir liela krioskopiskā konstante, to lieto molmasas noteikšanai ar krioskopijas metodi.

Atsauces
--------

1. ↑  Gints Ročāns. *"Tehnika" Nozīmīgi dati, fakti, notikumi un ievērojamas personas*. "Avots", 2008.gads. ISBN 978-9984-800-45-5.

Literatūra
----------

* П. Каррер. Курс органической химии. Ленинград: Государственное научно-техническое издательство химической литературы, 1960, 842. lpp. (krieviski)

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kampars*** |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00572270

 |

 |