recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Mediju konverģence** ir process, kurā esošās plašsaziņas līdzekļu un komunikācijas nozares un kultūras pielāgo jaunās tehnoloģijas. Šis process atsaucas uz atšķirīgu informācijas nesēju un informācijas tehnoloģiju sistēmu krustošanos, kuras iepriekš tika uzskatītas par atsevišķām un patstāvīgām. Mediju konverģence ir nepārtraukts process, kas norisinās dažādos mediju tehnoloģiju, nozaru, satura un auditoriju krustpunktos. Tā kā šis termins tiek izmantots, lai aprakstītu adaptāciju, apvienošanos un pārejas procesus, tas norāda uz to, ka pašreiz veco un jauno tehnoloģiju konfrontācija ir sarežģīta un daudzslāņaina.

Mediju konverģences veidi
-------------------------

Mediju un komunikācijas profesori no dažādām pasaules vietām mēdz izdalīt vairākus mediju konverģneces veidus, taču par galvenajiem trīs joprojām tiek uzskatīti - tehnoloģiskā konverģence, kultūras prakšu konverģence un satura konverģence. Tehnoloģiskajai konverģencei piemīt tendence, ka tehnoloģijas, kas iepriekš ir bijušas nesaistītas, attīstoties un progresējot, kļūst ciešāk integrētas un pat vienotas. Spilgts piemērs tehnoloģiskajai konverģencei mūsdienās ir mobilais telefons, kas laika gaitā ir papildināts ar audio, kameras un citām funkcijām.

Kultūras prakšu konverģence ir teorija, kas atzīst mainīgās attiecības un pieredzi ar jauniem medijiem. Šis mediju konverģences veids tiek vērsts uz to, kā mainījusies mediju ražošana un patēriņš, ņemot vērā auditorijas/lietotāju sadarbību, kolektīvo inteliģenci un saplūstošo tehnoloģisko vidi, kā rezultātā mūsdienās var izjust paplašinātu, interaktīvu un pat kopīgu sabiedrības iesaisti ne tikai izklaides, bet arī informācijas medijos. Savukārt satura konverģence tiek saistīta ar viena un tā paša satura parādīšanos dažādās tehnoloģijās un mediju platformās, kas ļauj auditorijai brīvi ceļot starp neskaitāmām platformām un atlasīt sev interesējošo saturu, kā arī dalīties ar savu jaunradi tālāk.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Tim Dwyer. *Media convergence*. Open University Press : McGraw-Hill, 2010. 2. lpp.
2. ↑  Jenkins, Henry (June 2001). "Digital Renaissance". *Technology Review*: 93.
3. 1 2  Graham Meikle & Sherman Young. *Media convergence. Networked digital media in everyday life*. MPG Books Group, Bodmin and King's Lynn : Palgrave Macmillan, 2012. 2–7. lpp.
4. ↑  Geum Youngjung, Kim Chulhyun, Lee Sungjoo & Kim Moon-Soo (June 2012). "Technological Convergence of IT and BT: Evidence from Patent Analysis". *ETRI Journal* Volume 34, Number 3: 439-448.
5. 1 2  Michael Z. Newman & Elana Levine. *Legitimating television. Media convergence and cultural status*. Walsworth Publishing Company : Routledge, Taylor & Francis, 2012. 3–5. lpp.
6. ↑  Henry Jenkins. *Convergence culture. Where old and new media collide*. New York University : New York University Press, 2006. 4-10. lpp.

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* BNF: cb16221838w (data)

 |

 |
**Juzefs Zahariašs Bems** (poļu: *Józef Zachariasz Bem*, ungāru: *Bem József*; dzimis 1794. gada 14. martā, miris 1850. gada 10. decembrī) bija poļu politiķis un militārais darbinieks. poļu, ungāru un osmaņu armiju ģenerālis. Poļu un ungāru nacionālais varonis.

Dzimis Tarnovā jurista ģimenē. 15 gadu vecumā iestājās karaskolā, un jau 18 gadu vecumā piedalījās Napoleona 1812. gada karā. No 1815. gada līdz 1825. gadam Polijas caristes armijā, kad tika atlaists par politisko neuzticamību, un emigrēja uz Austriju, kur uzturējās Ļvivā.

Pēc Novembra sacelšanās sākuma 1830. gadā, kļuva par vienu no tās līderiem Polijā līderiem. Komandēja sacelšanās dalībnieku artilērijas daļas. Vadīja Varšavas aizstāvēšanu pret krievu karaspēku. Pēc sacelšanās sakāves emigrācijā, uzturējās dažādās valstīs, cenšoties organizēt poļu leģionus.

Pēc 1848. gada revolūcijas sākšanās, vadīja Vīnes aizstāvēšanu pret imperatora karaspēku, bet pēc tam Ungārijā kļuva par vienu no ungāru sacelšanās miltārajiem līderiem, vispirms vadot revolucionāro armiju Transilvānijā, bet pašā revolūcijas beigu periodā kļūstot par visas Ungārijas armijas virspavēlnieku.

Pēc 1848. gada revolūcijas sakāves emigrēja uz Osmaņu impēriju, dzīvoja Kitahjā, iestājās sultāna militārajā dienestā, pārgāja islāmā, pieņemot Muratpašā vārdu. Mira kā Halebas gubernators.

1929. gadā ģenerāļa Bema mirstīgās atliekas tika pārvestas no Halebas uz dzimto pilsētu Tarnovu un apglabātas mauzolejā pilsētas parkā.

1956. gada Ungārijas revolūcija sākās ar nemieriem pie Juzefa Bema pieminekļa Budapeštā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Juzefs Bems***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 46750903
* LCCN: n85101069
* ISNI: 0000 0001 0895 419X
* GND: 118658107
* SUDOC: 077481569
* BNF: cb10493665p (data)
* NKC: js2009500795
* CiNii: DA09857295

 |

 |
**Artūrs Veckalniņš** (1889. gada 7. marts — 1942. gada 3. marts) bija praporščiks 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulkā un vēlāk leģendārs Zaļās armijas vadonis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Lubējas pagastā. Mācījās draudzes skolā. Strādāja Liezēres muižā par mežkopi. Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada oktobrī viņu iesauca Krievijas impērijas armijā. Īsu laiku dienēja Pāvila gvardes pulkā, 1916. gada martā pēc paša vēlēšanās viņu pārcēla uz 3. Kurzemes latviešu strēlnieku bataljonu, vēlāko 3. Kurzemes latviešu strēlnieku pulku.
Piedalījās kaujās Nāves salā, 1916. gada decembra—1917. gada janvāra Ziemassvētku kaujās pie Ložmetējkalna. 
1917. gada septembrī praporščiku Veckalniņu atvaļināja no armijas, viņš dzīvoja Maskavā un darbojās pretlielinieciskā virsnieku organizācijā. 1918. gada jūnijā atgriezās Latvijā.

Latvijas brīvības cīņu laikā 1919. gada sākumā, Sarkanajai armijai iebrūkot Vidzemē, Veckalniņš palika ienaidnieka aizmugurē nolūkā organizēt aktīvu pretošanos. Liezēres un tās apkārtnes pagastos viņš savāca apmēram 230 cilvēku lielu mežabrāļu "Zaļo armiju" un izcīnīja niknas kaujas ar sarkanarmiešiem. Sevišķi nozīmīgas bija Cēsu cietuma ieņemšana un 3 dienu ilgā kauja pret 600 lieliniekiem Kraukļu pagastā. Latvijas armijai sākot Vidzemes atbrīvošanu, pievienojies tai, iecelts par Liezēres iecirkņa komandantu un Cesvainē izvietoto spēku komandieri. To priekšgalā iznīcināja Cesvaines un Lubāna mežos klejojošās lielinieku grupas. 
Bermontiādes laikā vadīja savu partizānu vienību gan pretinieka aizmugurē, gan Sēlijas atbrīvošanas kaujās pie Taurkalnes, Jaunjelgavas, Valles, Vecsaules, kā arī pie Žeimeles un Kruķiem Lietuvā.
1919. gadā novembrī viņu paaugstināja par virsleitnantu, 3. decembrī ar savu nodaļu iedalīja 2. Ventspils kājnieku pulkā, kas 1920. gada janvārī piedalījās Latgales atbrīvošanas kaujās.

1920. gadā maijā Veckalniņu atvaļināja no armijas un viņš saimniekoja Jumurdas pagasta Soklēnu mājās. Bijis rotas komandieris 9. Madonas aizsargu pulkā.
Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gada 23. septembrī Madonā apcietināja un deportēja uz Krieviju. 1942. gada 7. februārī PSRS leTK Sevišķā apspriede piesprieda Veckalniņam nāvessodu. Nošauts 1942. gada 3. martā Novosibirskā.

Apbalvojumi
-----------

* Apbalvots ar 3 Jura medaļām un visiem 4 Jura krustiem. Par kauju nopelniem cīņās pie Ložmetējkalna (būdams feldfēbelis, vadīja kaujās rotu) paaugstināts praporščika pakāpē.
* Lāčplēša Kara ordenis par varonību 1916. gada 23. decembra kaujā pie Mangaļu mežsargmājas, kurā Veckalniņš kā vada komandieris pirmais ar savu vadu ielauzās ienaidnieka nocietinājumos, aizrāva sev līdzi tuvcīņā citus strēlniekus un ar spīdošu uzvaru veicināja visas kaujas tā brīža iznākumu; kaujā par ienaidnieka artilērijas bateriju personiski ieguva ložmetēju darba kārtībā.

Ārējās saites
-------------

* lkok.com
Šis raksts ir par riteņbraucēju. Par citām jēdziena **hamburgers** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Bo Hamburgers** (dāņu: *Bo Hamburger*; dzimis 1970. gada 24. maijā Frederiksbergā) ir bijušais profesionālais Dānijas šosejas riteņbraucējs. Karjeru viņš noslēdza 2006. gadā.

Karjeras laikā nozīmīgāko uzvaru Hamburgers guva 1998. gada *La Flèche Wallonne* sacensībās, tāpat viņam izdevās triumfēt 1994. gada Tour de France 8. posmā. 2000. gadā viņš kļuva par Dānijas čempionu grupas braucienā. 1997. gada Pasaules čempionātā viņš izcīnīja sudraba medaļu, piekāpjoties Lorānam Brošāram.

Pēc karjeras beigām Hamburgers izveidoja savu celtniecības uzņēmumu un veloveikalu. Kopš 2013. gada viņš ir *Christina Watches* komandas sporta direktors.

Dopings
-------

2001. gadā viņu atlaida no *Team CSC* komandas pēc pozitīva EPO testa. Vēlāk viņš tika attaisnots, jo B prove bija zem testa robežas, bet joprojām augstāka par normālu. Pēc šī gadījuma Dānijas riteņbraukšanas savienība viņam vairs neļāva pārstāvēt Dāniju. Hamburgers šo pret aizliegumu cīnījās ar juridiskiem līdzekļiem.

Savā grāmatā *Den største pris — en cykelrytters bekendelser*, kas Dānijā tika izdota 2007. gada 7. novembrī, viņš atzinās EPO un cilvēka augšanas hormona lietošanā no 1995. līdz 1997. gadam.

Viņa vārds parādījās arī Francijas senāta 2013. gada 24. jūlijā publicētajā dopinga testu sarakstā no 1998. gada Tour de France, kas tika atzīti par pozitīvām EPO analīzēm, veicot atkārtotu pārbaudi 2004. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Bo Hamburger: Jeg tog epo» (Danish). Politiken. 2007-11-07. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007-11-07. Skatīts: 2007-11-07.
2. ↑  «French Senate releases positive EPO cases from 1998 Tour de France».

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bo Hamburgers***.
* *Olympedia* profils (angliski)

* *The Sport.org* profils (angliski)

* *ProCyclingStats* profils (angliski)

* *Cycling Archives* profils (angliski)

* *Cycling Quotient* profils (angliski)

* *CycleDatabase* profils (angliski)
* Bo Hamburgera oficiālie Tour de France rezultāti
**Albins Planincs** (slovēņu: *Albin Planinc*; 1944. gada 18. aprīlis, Zagorje pie Savas — 2008. gada 11. decembris, Ļubļana) bija Slovēnijas starptautiskais lielmeistars šahā (1973).

Biogrāfija
----------

Bijis viens no ievērojamākajiem Slovēnijas šahistiem pēc lielmeistariem Milana Vidmara, Vasjas Pirca un Bruno Parmas. Šahu iemācījies spēlēt septiņu gadu vecumā. Divas reizes (1968, 1971) kļuvis par Slovēnijas šaha čempionāta uzvarētāju. 1969. gadā sensacionāli uzvarējis Vidmara memoriālā Ļubļanā, apsteidzot tā laika labāko Dienvidslāvijas šahistu Svetozaru Gligoriču. 1973. gadā kopā ar Pasaules šaha eksčempionu Tigranu Petrosjanu dalījis pirmo vietu prestižajā *IBM* turnīrā Nīderlandē. Par panākumiem turnīros FIDE 1969. gadā Planincam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1973. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Pārstāvējis Dienvidslāvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 1974. gadā un komandu vērtējumā izcīnījis sudraba medaļu;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (1970-1973). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1973) medaļu;
* Balkānu valstu komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (1971, 1974, 1977). Komandu vērtējumā izcīnījis sudraba (1977) un 2 bronzas (1971, 1974) medaļas, bet individuālajā 3 bronzas (1971, 1974, 1977) medaļas.

Tomēr kopš 1974. gada Planincu sāka vajāt dažādas garīgas slimības, un viņa šaha rezultātos 1970. gadu vidū bija vērojams straujš kritums. Pastiprinātās depresijas dēļ 35 gadu vecumā Planincs bija spiests pārtraukt savu šahista karjeru. Mūža pēdējos divdesmit gadus pavadījis speciālā ārstniecības iestādē Ļubļanā.

Atsauces
--------

1. ↑  Campeonato de Eslovenia
2. ↑  Vidmar Memorial (1969)
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Albin Planinc
4. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Albin Planinc
5. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Balkaniads :: Albin Planinc

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Albertu Santušs-Dimons** (portugāļu: *Alberto Santos-Dumont*; dzimis 1873. gada 20. jūlijā, miris 1932. gada 23. jūlijā) bija brazīliešu aviācijas pionieris, kurš darbojies Parīzē.

Būdams bagātu Brazīlijas kafijas ražotāju mantinieks, lielu daļu no mūža pavadīja Prīzē, nodarbodamies ar lidaparātu konstruēšanu. 1901. gada 19. oktobrī ar dirižabli Nr.6 ieguva *Deutsch de la Meurthe* balvu, aplidodams Eifeļa tornim. Tiek uzskatīts, ka Nr.6 bija pirmais praktiski izmantojamais dirižablis.

Vēlāk pievērsās lidmašīnu konstruēšanai. 1906. gada 23. oktobrī ar lidmašīnu 14-bis jeb *Oiseau de proie* nolidoja apmēram 60 metrus apmēram 5 metru augstumā. Tā kā Santuša-Dimona lidmašīna pacelšanās laikā neizmantoja papildierīces, dažkārt tiek uzskatīts ka šis lidaparāts, nevis brāļu Raitu *Flyer*, ir pirmā veiksmīgā lidmašīna.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Albertu Santušs-Dimons***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 19819569
* LCCN: n79063636
* ISNI: 0000 0000 6636 1598
* GND: 118642219
* SUDOC: 035381779
* BNF: cb13185668w (data)
* BIBSYS: 4039861
* NDL: 00849331
* NKC: mzk2004148459
* BNE: XX1271221

 |

 |
***Rudus Oy*** ir Somijas uzņēmums, kura galvenā produkcija ir celtniecības materiāli. Tas piedāvā šķembas, drupināšanas un pārstrādes pakalpojumus, betona javu, betona izstrādājumus: pāļus, caurules u.c. 
Uzņēmums pieder Īrijas koncernam CRH plc. Galvenais birojs atrodas Helsinkos. Ir meitas uzņēmumi Igaunijā (*AS Rudus*), Latvijā (*SIA Rudus*) un Krievijā (*ZAO Betomix LO*).

Vēsture
-------

1931. gadā tika dibināts uzņēmums *Rudus Oy Ab*, kas piegādāja šķembas Helsinkiem. 1939. gadā kaļķa ražošanas uzņēmums Lohjan Kalkkitehdas Oy ieguva vairākumu *Rudus*.

1958. *Rudus* pirmais Somijā palaida betona javas rūpnīcu. 1960. gados uzņēmums sāka ražot gatavos betona izstrādājumus.

1961. gadā *Rudus* apvienojās ar *Lohjan Kalkkitehdas Oy*, turpinot darboties *Lohja* otrajā grupā. 1970. gadu sākumā *Rudus* rīcībā bija 9 betona ražotnes.

1990. gadā *Lohja* apvienojās ar Oy Wärtsilä Ab, jauno kompāniju nosaucot par *Metra Oy Ab*. Pēc apvienošanās *Metra* pamazām atteicās no visām bijušās *Lohja* nozarēm. 1993. gadā daļa betona nozares nonāca uzņēmuma ***Rudus Lohja Oy Ab*** pārziņā. 1994. gadā, pēc tam, kad daļu bijušās *Lohja* biznesa nodeva Partek rīcībā, tika izveidots uzņēmums *Lohja Abetoni Oy*, kas 2002. gadā mainīju nosaukumu uz *Abetoni Oy*. 2003. gadā *Lohja Rudus* ieguva visu *Abetoni* kapitālu.

2008. gadā *Rudus Lohja Oy Ab* tika pārsaukts par *Rudus Oy*; *Abetoni Oy* tika pārsaukts par *Rudus Betonituote Oy*

Ārējās saites
-------------

* *Rudus* mājaslapa (somiski)
**Polārā stacija «Misdežņova»** (krievu: *Полярная станция «Мыс Дежнева»*) bija PSRS polārā hidrometeoroloģiskā observatorija Arktikā. Izvietota Čukču pussalas austrumu galā Beringa šauruma krastā dienvidos no Dežņova raga.

Vēsture
-------

2. Starptautiskā polārā gada programmas ietvaros bija paredzēts ierīkot polāro observatoriju Ueļenas ciemā Čukču jūras krastā. Aprīkojuma piegādes kavējuma un ledus apstākļu dēļ nofraktētais tvaikonis nespēja šķērsot Beringa šaurumu un stacija tika ierīkota dienvidos no Dežņova raga pie Kenikskunas (čukču: *Кэӈисӄун*) čukču ciema 24 km no Ueļenas. Novērojumu programma tika sadalīta — okeanogrāfiskos novērojumus veica Ueļenā, bet pārējos — Misdežņovā. Pēc Starptautiskā polārā gada programmas nobeiguma 1933. gadā stacija pilnībā tika pārcelta uz Ueļenu.

Atsauces
--------

1. ↑  Полярная Почта. ПОЛЯРНАЯ СТАНЦИЯ НА ЧУКОТСКОМ ПОЛУОСТРОВЕ (МЫС ДЕЖНЕВА)
2. ↑  Василий Гаврилович Канаки. Любимая Арктика. У МЫСА ДЕЖНЕВА
**Oropendolas** (*Psarocolius*) ir viena no Amerikas vālodžu dzimtas (*Icteridae*) ģintīm, kas apvieno 9 dziedātājputnu sugas. Izplatītas Centrālamerikā un Dienvidamerikā, tās pieder Jaunās pasaules putnu grupai. Tās parasti dzīvo biezos mežos, lai gan dažas sugas izvēlas atklātākas vietas ar skrajiem mežiem.

Izskats un īpašības
-------------------

Cekulainā oropendola (*Psarocolius decumanus*)
Visas oropendolas ir liela auguma putni. To knābji ir smaili, astes garas, turklāt vismaz daļa no astes spalvām ir dzeltenas. Tēviņi parasti ir lielāki par mātītēm.

Oropendolu apspalvojums visbiežāk ir kastaņbrūns, tumši brūns vai melns, lai gan tas var būt arī zaļš un olīvzaļš. Kājas ir tumšas, bet knābis spilgti kontrastē ar kopējo apspalvojuma krāsu. Tas var būt gaiši dzeltens ar sarkanu knābja galu, vai zaļš ar melnu. Dažām sugām ir koši zili vai rozā vaigi. Tie ir vokāli putni, un to dziesmas ir ļoti dažādas, kā arī oropendolas spēj atdarināt citus putnus.

Uzvedība
--------

Oropendolu ligzdas
Oropendolas mājo mežos, parasti uzturoties kokos. Galvenokārt barojas ar lieliem kukaiņiem, bet barojas arī ar augļiem un ziedu nektāru. Oropendolas veido ligzdošanas kolonijas, un vienā kokā ir vairākas ligzdas. Tās atgādina pītus, garus grozus jeb maisus, kas nokarājas lejup no zariem.

Klasifikācija
-------------

* **Oropendolu ģints** (*Psarocolius*)
	+ Baudo oropendola (*Psarocolius cassini*)
	+ Brūngalvas oropendola (*Psarocolius wagleri*)
	+ Brūnmuguras oropendola (*Psarocolius angustifrons*)
	+ Cekulainā oropendola (*Psarocolius decumanus*)
	+ Melnā oropendola (*Psarocolius guatimozinus*)
	+ Montesumas oropendola (*Psarocolius montezuma*)
	+ Olīvu oropendola (*Psarocolius bifasciatus*)
	+ Tumši zaļā oropendola (*Psarocolius atrovirens*)
	+ Zaļā oropendola (*Psarocolius viridis*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird Names: Oropendolas, orioles, blackbirds, 2018
2. ↑  Jaramillo, Alvaro & Burke, Peter (1999): New World Blackbirds. Christopher Helm, London. ISBN 0-7136-4333-1
3. 1 2  «Oiseaux-birds: Family Icteridae». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 2. novembrī. Skatīts: 2018. gada 31. oktobrī.
4. ↑  Hilty, Steven L. (2003): Birds of Venezuela. Christopher Helm, London. ISBN 0-7136-6418-5

Ārējās saites
-------------

* Troupials and Allies (Icteridae)
**Albino tēma** jeb **Albino** (no latīņu: *albus* — balts) ir tēma šaha kompozīcijā, kurā balto bandinieks, kas atrodas otrajā horizontālē, izdara četrus dažādus gājienus, palīdzot matot melno karali. Šī tēma uzdevumā parasti ir apvienota ar citām šaha kompozīcijas idejām.

Piemēri
-------

№ 1. **J. Vūdars**  
 *The Pittsburgh Gazette Times*, 1915  
.**Mats 2 gājienos**
**№ 2. E. Gīze**  
 *K. Bētiņa piemiņas turnīrs*, 1943  
1. godalga**Mats 3 gājienos**
**1. uzdevuma risinājums:**

**1. Kg7!** (gājiena spaids)
**1. ... Te3 2. fxe3#**
**1. ... Tf4(h3) 2. f3#**
**1. ... Txf5 2. f4#**
**1. ... Tg3+ 2. fxg3#**
1. ... Txd3 2. Db4#; 1. ... Txf2 2. Lxf2#
**2. uzdevuma risinājums:**

**1. Dc8!** (draud 2. Dxd7 exd2 3. Dd4#)
**1. ... dxe6 2. dxe3 ~ 3. Dxe6#**
**1. ... dxc6 2. dxc3** (draud 3. cxb4#/3. c4#) **2. ... bxc3 3. Lxc3#; 2. ... b3 3. c4#**
**1. ... d6 2. d3 ~/d5 3. Zg~#/Ze4#**
**1. ... d5 2. d4+ Kd6 3. Dd8/d7#**
Albino un pikenini tēmu apvienojums vienā uzdevumā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 27. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* *Pawns Albinos and Pickaninnies* vietnē *chess-problems-gr* (angliski)
* Albino kolekcija vietnē *PDB*
**Isikuls** (kirgīzu: *Ысык-Көл*) ir liels augstkalnu ezers Kirgizstānā. Vāji iesāļš ūdens. Otrs lielākais augstkalnu ezers pasaulē aiz Titikakas ezera. Ezers neaizsalst — iespējams, no tā cēlies ezera nosaukums, kas kirgīzu valodā nozīmē "siltais ezers". Viens no vecākajiem ezeriem pasaulē — izveidojies aptuveni pirms 25 miljoniem gadu. Ūdens apmaiņas periods ir ļoti ilgs — 305 gadi.

Galvenās pietekas ir Čujas upe (tek netālu un palu laikā daļu ūdens ieplūdina ezerā) un kalnu strauti, sniegs. Ezerā ieplūst arī daudz karsto avotu. Pāri dienvidu krastam paceļas Tjanšana kalni. Ik gadus ezera līmenis krītas par aptuveni 5 cm, ko izraisa ezerā ietekošo upju ūdens novirzīšana saimnieciskiem mērķiem.

Bioloģiskā daudzveidība
-----------------------

Reģistrēti 3 sugu abinieki, 11 sugu rāpuļi, 54 sugu zīdītāji un 267 sugu putni.

No Sevana Isikulā ievesta Sevana forele. Pašā Sevanā zivs gandrīz izmirusi, bet tai ir labas izredzes izdzīvot Isikulā.

Ezerā un tā apkaimē Kirgizstānas valdība izveidojusi Isikula biosfēras rezervātu. Tā kā ezers ir nozīmīga gājputnu atpūtas vieta, tas iekļauts Ramsāres sarakstā.

Vēsture
-------

Jau pirms 2500 gadiem netālu no ezera garām gāja lielais Zīda ceļš — liels tirdzniecības ceļš pāri Centrālāzijai.

Klīst nostāsti, ka ezera ziemeļaustrumu krastā esot 14. gadsimta armēņu klostera atliekas.

Pie Isikula jau padomju laikos tika izveidota militāro izmēģinājumu bāze, kur tika vērtētas zemūdeņu un torpēdu tehnoloģijas. Bāze darbojas arī tagad un pieder Krievijai.

PSRS laikā ezers kļuva par populāru atvaļinājuma kūrortu ar daudzām sanatorijām un viesnīcām ezera ziemeļu krastā. Viens no iemesliem — pie ezera ļoti bieži ir saulains laiks. Pēc krīzes tūrisma industrija reģionā lēnām atdzimst. Netālu no ezera austrumu gala atrodas reģionālais centrs — Karakola (agrāk Prževaļska). Isikuls ir galvenais tūrisma objekts Kirgizstānā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 17. novembrī. Skatīts: 2016. gada 19. oktobrī.

Skatīt arī
----------

* Pasaules lielāko ezeru saraksts
* Pasaules lielākie ezeri pēc tilpuma
* Pasaulē dziļākie ezeri

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Isikuls***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Ceļvedis tūristiem (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 244718159
* LCCN: no2008088743
* GND: 4406221-7

 |

 |
***The Carpenters*** bija amerikāņu popmūzikas grupa, kura darbojās no 1968. līdz 1983. gadam. Grupu veidoja māsa un brālis — Kārena Kārpentere un Ričards Kārpenters. Viņi radīja izteiktu maigu mūzikas stilu, apvienojot Kārenas kontravokālu ar Ričarda harmonizēšanas, aranžēšanas un kompozīcijas prasmēm. Savas 14 gadus ilgās karjeras laikā *The Carpenters* ierakstīja 10 albumus, kā arī daudzus singlus un vairākus televīzijas īpašos ierakstus.

Vēsture
-------

Grupas dalībnieki 1972. gadā
Brāļi un māsas ir dzimuši Ņūheivenā, Konektikutas štatā, un 1963. gadā pārcēlās uz Dauniju, Kalifornijā. Bērnībā Ričards mācījās klavierspēli, mācoties Kalifornijas štata universitātē Longbīčā, savukārt Kārena apguva bungas. Pirmo reizi viņi kopā uzstājās kā duets 1965. gadā un izveidoja uz džezu orientētu Ričarda Kārpentera Trio, kam sekoja vidēja līmeņa grupa *Spectrum*. 1969. gadā kā *The Carpenters* parakstīja līgumu ar *A&M Records*, un nākamajā gadā viņi guva lielus panākumus ar hitiem *(They Long to Be) Close to You* un *We've Only Just Begun*. Dueta melodiskā popa zīmols radīja rekordlielu hitu ierakstu skaitu Amerikas Top 40 un *Adult Contemporary* topos, un viņi kļuva par vadošajiem pārdevējiem softroka, vieglas klausīšanās un pieaugušo mūsdienu mūzikas žanros. Viņiem bija trīs singli ar pirmo numuru un pieci singli ar otro numuru *Billboard Hot 100* un 15 populārākie hiti *Adult Contemporary* topā, kā arī 12 top-10 singli.

1970. gados duets nepārtraukti koncertēja, kas viņus pakļāva pastiprinātai spriedzei; Ričards 1979. gadā paņēma brīvu gadu pēc tam, kad bija kļuvis atkarīgs no *Quaalude*, savukārt Kārena cieta no *anorexia nervosa*. Viņu kopīgā karjera beidzās 1983. gadā, kad Kārena nomira no sirds mazspējas, ko izraisīja anoreksijas komplikācijas. Plašs ziņu atspoguļojums par šiem apstākļiem palielināja sabiedrības izpratni par ēšanas traucējumiem. Viņu mūzika turpina piesaistīt kritiķu atzinību un komerciālus panākumus. Viņi ir pārdevuši vairāk nekā 90 miljonus ierakstu visā pasaulē, padarot *The Carpenters* par vienu no visu laiku visvairāk pārdotajiem mūzikas māksliniekiem.[*nepieciešama atsauce*]

Diskogrāfija
------------

* *Offering/Ticket to Ride* (1969)
* *Close to You* (1970)
* *Carpenters* (1971)
* *A Song for You* (1972)
* *Now & Then* (1973)
* *Horizon* (1975)
* *A Kind of Hush* (1976)
* *Passage* (1977)
* *Christmas Portrait* (1978)
* *Made in America* (1981)
* *Voice of the Heart* (1983)
* *An Old-Fashioned Christmas* (1984)
* *Lovelines* (1989)
* *As Time Goes By* (2004)

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***The Carpenters***.
* Oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 148850985
* LCCN: n89635212
* ISNI: 0000 0001 1530 0733
* GND: 1215341-2
* SUDOC: 084121068
* BNF: cb13902301s (data)
* BIBSYS: 11037607
* NLA: 35153540
* NKC: ko2002151855
* CiNii: DA10580927

 |

 |
**Isadors Epšteins** (*Isadore Epstein*; dzimis 1919. gada 23. oktobrī, miris 1995. gada 17. septembrī) bija ebreju izcelsmes ASV astronoms. Viņa agrīnie darbi bija saistīti ar Saules struktūras teorētisko modeli. Vēlāk viņš veica svarīgus astronomiskus novērojumus Dienvidu puslodē.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1919. gada 23. oktobrī Tallinā rabīna ģimenē kā jaunākais deviņu bērnu ģimenē. Ģimene neilgi pirms Isadora dzimšanas bija ieradusies Igaunijā no Navahrudakas (tagad Baltkrievijā). 1925. gadā ģimene emigrēja uz ASV un apmetās Sinsinati, kur tēvs ieguva rabīna vietu ebreju kopienā. Isadors Epšteins pēc bakalaura grāda saņemšanas Sinsinati Universitātē 1941. gadā iestājās ASV armijā; piedalījās Otrajā pasaules karā.

1947. gadā Isadors Epšteins sāka studēt Prinstonas Universitātē, kļūdams par Martina Švarcšilda pirmo studentu. 1950. gadā Prinstonas Universitātē Epšteins ieguva doktora grādu un sāka strādāt Kolumbijas Universitātē. Tur viņš pasniedza astronomiju 37 gadus. 1953. gadā Epšteins kļuva par profesora asistentu, 1957. gadā — asociētais profesors. 1971. gadā Epšteins kļuva par profesoru. 1987. gadā viņš pensionējās un kļuva par emeritēto profesoru.

Darbi
-----

Disertācijas darbs Prinstonas Universitātē noveda pie atklājuma, ka gigantisku maiņzvaigžņu cefeīdu pulsācijas periodu galvenokārt nosaka apstākļi apvalkā, un ir gandrīz neatkarīgs no apstākļiem centrālajā reģionā. Kolumbijas Universitātē viņš turpināja strādāt pie Saules uzbūves teorētiskā modeļa. Tajā laikā vēl tika izstrādāti tādi jautājumi kā Saulē ģenerētās kodolenerģijas necaurspīdība, veids un pat tās sastāvs, un viņš deva ieguldījumu šajos pētījumos. Epšteins bija viens no pirmajiem, kas atklāja, ka protonu-protonu cikla ūdeņraža sadegšana ir dominējošā kodoltermiskā reakcija Saulē, kam līdz ar to nav konvektīva kodola.

1950. gadu beigās un 1960. gadu sākumā Isadors Epšteins plaši apceļoja dienvidu puslodi, novērtējot iespējamās observatorijas vietu piemērotību Austrālijā, Dienvidamerikā un Dienvidāfrikā. Viņš arī palīdzēja izstrādāt paņēmienus, kas tiek izmantoti šādos apsekojumos uz vietas. Bija jānovērtē atmosfēras dzidrums un stabilitāte. Vēlāk lielākās observatorijas tika izveidotas vairākās no šīm vietām: La Silja un Cerro Tololo Čīlē, Saidingspringa Austrālijā un Dienvidāfrikas Lielais teleskops. Epšteins 1964. gadā bija iesaistīts Jeilas un Kolumbijas dienvidu observatorijas (*Yale-Columbia Southern Observatory*) izveidē pie *El Leoncito* Argentīnā.

Vēlākos gados Epšteins strādāja galvenokārt pie zvaigžņu fotometrijas, īpaši ar maiņzvaigznēm un Dienvidu puslodes zvaigznēm.

Viņa vārdā nosaukts 1976. gadā *El Leoncito* observatorijā atklātais asteroīds *2928 Epstein*.

Ārējās saites
-------------

* Isadore Epstein (1919—1996) American Astronomical Society
* Astronomer Isadore Epstein Dead at 76 Bob Nelson, Columbia University
**Ābrams Elija Leibovics** (1869—1941) bija Latvijas ebreju uzņēmējs. Rīgas Radiorūpnīcas dibinātājs un vadītājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1869. gadā Jēkabpilī Markusa Leibas (Moteļa) Leiboviča ģimenē.
1894. gadā viņš atklāja Rēzeknes pirmo fotosalonu.
Pēc Pirmā pasaules kara Ābramam Leibovičam Rīgā piederēja fotopreču veikals K. Barona ielā 2, 1926. gadā viņš nodibināja akciju sabiedrību *Ābrama Leibovica foto radio centrāle*, kurā sākotnēji ražoja ārzemju radioaparātu modeļus *Telefunken, Kramolin, DeTeWe, Lumophon* no importētām detaļām.

1928. gadā viņa uzņēmumā pēc Iekšlietu ministrijas pasūtījuma robežsargu vajadzībām konstruktora A. Apsīša vadībā izgatavoja 200 trīslampu bateriju uztvērēju, bet 1929. gadā lielu daudzumu radioaparātu maiņkondensatoru.
1930. gadā Ā. Leibovica firmas darbnīcās K. Barona ielā konstruēja divlampu tīkla uztvērēju "Rīgafons", gada laikā trīs cilvēki izgatavoja apmēram 1000 uztvērēju un deva uzņēmumam 100 000 latu peļņas. "Rīgafonam" sekoja "Eiropafons" un "Kosmafons". 1932. gadā kompānija pārcēlās uz jaunām telpām Mūkusalas ielā 41, tajā pašā gadā Apsītis nesaskaņu dēļ ar Ā. Leibovicu pārtrauca darbu radiouztvērēju ražošanā un 1933. gadā nodibināja savu radio ražošanas firmu "A. Apsītis un F. Žukovskis".
1935. gadā izveidoja modeli *Ferrosupers 36* — pirmo radiouztvērēju ar elektromagnētisko spoli. 1936. gadā kompānijā tika nodarbināti jau 240 cilvēki.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gadā Leibovica kompāniju nacionalizēja un nosauca par "Radiopionieri". Uzņēmumu vadīja Ā. Leibovica dēli, kurus 1941. gada martā apcietināja un notiesāja par to, ka viņi 1940. gada jūlijā bija izmaksājuši Ābramam Leibovicam 20 000 latu. "Radiopionieri" apvienoja ar nacionalizēto uzņēmumu "Nikolajs Klemptners".

1941. gadā paralizētais Ābrams Leibovics gājis bojā Rīgas geto.

Atsauces
--------

1. 1 2  geni.com
**Ābrams Poļaks** (krievu: *Абрам Борисович Поляк*; 1902. gada 14. jūnijs Proskurova — 1996. gads) bija PSRS šahists un treneris.

Biogrāfija
----------

Pēc profesijas inženieris elektriķis. Piedalījies vairākos Maskavas pilsētas šaha čempionātos, kuros labākos rezultātus sasniedzis 1927. gadā, kad dalījis 5.-6. vietu, un 1951. gadā, kad ieņēmis 6. vietu. 1929. gadā Odesā piedalījies PSRS šaha čempionāta finālā. 1942. gadā uzvarējis Tulas pilsētas šaha čempionātā. 1945. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 
4. Pasaules čempiones šahā Olgas Rubcovas (1909—1994) treneris un vīrs. Šaha lielmeistares Jeļenas Fataļibekovas (dzimusi 1947. gadā) tēvs. Bijis Olgas Rubcovas sekundants 1958. gada mačā par pasaules čempiones titulu.

Atsauces
--------

1. ↑  «8 Championship of Moscow - March-April 1927». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 26. februārī. Skatīts: 2018. gada 25. septembrī.
2. ↑  Championship of Moscow, 1951
3. ↑  6 Championship of USSR Odessa 2-20.9.1929

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Kokandas karogs
Kokandas haniste
Hana pils Kokandā
Kokanda
**Kokandas haniste** bija valsts Centrālāzijā, kas pastāvēja no 1709. līdz 1876. gadam mūsdienu Kirgizstānas, Uzbekistānas, Tadžikistānas un Dienvidaustrumu Kazahstānas teritorijās. 

Haniste atradās auglīgajā Fergānas ielejā un Taškentas oāzē ar galvaspilsētu Kokandā. Salīdzinot ar Buhāru, tā bija mazāk islāmiska un vairāk nomadiska valsts, kuras iedzīvotāji sekoja senajām nomadu tradīcijām. Apdzīvoja uzbeki, tadžiki, kazahi, kirgīzi, kipčaki un citi tjurku nomadi. Iedzīvotāju skaits 19. gadsimta beigās bija ap 2 miljoniem cilvēku. 1867. gadā Kokandas pilsētā dzīvoja 80 000 cilvēku. Hanistes labklājība balstījās uz Sirdarjas upes nestajiem ūdeņiem, tirdzniecību ar Ķīnu un Indiju. 

Izveidojās 1709. gadā, atšķeļoties no Buhāras hanistes. Hanistē valdīja uzbeku Minu dinastija, kuras varu apstrīdēja kirgīzu un kipčaku vadoņi. 1758. gadā Kokanda kļuva par Ķīnas impērijas vasaļvalsti, un palika tāda līdz 1814. gadam. Pēc 1800. gada palielināja savu teritoriju uz Buhāras emirāta rēķina, 1809. gadā iekarojot Taškentu un 1814. gadā Turkistānu ziemeļos. Savu lielāko varenību sasniedza pēc 1821. gada. 1842. gadā zaudēja karā Buhārai, nonākot tās pakļautībā. Nākamos 20 gadus hanisti plosīja pilsoņu karš starp dažādām troņu pretendentu frakcijām. 

1865. gadā Krievijas armija ģenerāļa Čerņajeva vadībā iebruka Kokandas hanistē, uzskatot to par vieglāk iekarojamo valsti, iepriekš vienojoties ar Kokandas augstmaņiem, kas baidījās no Buhāras un Ķīnas uzbrukuma. 1865. gadā krievi ieņēma Taškentu, Turkistānu, un Šimkentu. 1867. gadā hanistes teritoriju iekļāva Turkestānas ģenerālguberņā, hanam atstājot ierobežotu varu. 1875. gada pavasarī sākās tautas sacelšanās pret hanu Hudajaru, kurš bēga uz Taškentu. Viņa dēls Nasredīns 26. jūnijā kāpa tronī un izsludināja džihādu pret Krieviju. 22. augustā fon Kaufmana vadītā armija sakāva 10 000 vīru lielo kokandiešu armiju, kaujā nogalinot vismaz 2000 kokandiešu, paši zaudējot piecus kritušos. 29. augustā krievi ieņēma Kokandu un novembrī pretošanās bija apspiesta. 1876. gada 19. februāri hanisti likvidēja, izveidojot Fergānas apgabalu Krievijas Turkestānas ietvaros.

1917. gada decembrī basmaču dumpinieki Kokandā pasludināja reģiona autonomiju, kā pirmo soli uz hanistes neatkarības atjaunošanu. Buhāras hans nemiernieku atbalstam nosūtīja 95 000 kareivju, kurus apmācīja Baltās kustības un britu virsnieki. Taču jau 1918. gada februārī Sarkanā armija Kokandā nodibināja boļševiku varu.

Atsauces
--------

1. ↑  Historical Dictionary of Tajikistan
2. ↑  Russia and Islam: A Historical Survey
**Mazā Pakri** (igauņu: *Väike-Pakri* vai *Ida-Pakri* — ‘Austrumu Pakri’, zviedru: *Lilla Rågö*) ir lielākā sala Pakri salu grupā Somu līcī, Igaunijas ziemeļrietumu piekrastē starp Lielo Pakri un Pakri pussalu. Ietilpst Paldiski pilsētas administratīvajā teritorijā. Ar Lielo Pakri salu savieno 1950. gados celts dambis un tilts.

Salas ziemeļu piekrastē 4 km garumā stiepjas augstas kaļķakmens klintis, kuru augstums sasniedz 13 metrus. Salas austrumu krastā atrodas sens, pamests kaļķakmens karjers. Salas ziemeļu daļā augsne ir plāna, augājs nabadzīgs. Kopš 1998. gada kopā ar Lielo Pakri iekļauta ainavu liegumā.

1965. gadā salu PSRS armijas bāzes dēļ pameta pēdējās divas ģimenes, taču 2004. gadā salā uz pastāvīgu dzīvi atgriezās viens cilvēks — Mati Ērki Nīmans (*Mati-Erki Nyman*).

* 
* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  Pakri saared nõuavad ametlikku staatust

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Mazā pakri***.
* Salas vietvārdu karte
**Medicīniskā tehnoloģija** ir zinātnisko atziņu pielietojums veselības aprūpē un slimību profilaksē. Medicīnas tehnoloģijas piemēri ir diagnostikas un ārstēšanas metodes, medicīniskas iekārtas, zāles, rehabilitācijas un profilakses metodes, organizatoriskas un atbalsta sistēmas, kurās tiek sniegta veselības aprūpe.

Latvijā apstiprinātās medicīniskās tehnoloģijas ieraksta Medicīnisko tehnoloģiju reģistrā. Veselības aprūpes kvalitātes kontroles institūcijām, ārstniecības iestādēm, ārstniecības personām vai ārstniecības personu profesionālajām organizācijām ir tiesības ierosināt anulēt medicīniskās tehnoloģijas apstiprinājumu.

Medicīnas tehnoloģijas novērtēšana ir daudzdisciplīnu process, kurā sistemātiski, pārredzami, objektīvi un uzticami tiek apkopota informācija par medicīniskajiem, sociālajiem, ekonomiskajiem un ētiskajiem aspektiem, kas saistīti ar medicīnas tehnoloģijas izmantošanu. Novērtēšanas mērķis ir sniegt informāciju, kas palīdz veidot drošu un efektīvu politiku medicīnas jomā, priekšplānā izvirzot pacientu un cenšoties iegūt optimālu rezultātu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Ārstniecībā izmantojamo medicīnisko tehnoloģiju datu bāze». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 2. aprīlī. Skatīts: 2014. gada 13. maijā.

Ārējās saites
-------------

* (latviski) Medicīnas tehnoloģijas novērtējums Archived 2014. gada 1. maijā, *Wayback Machine* vietnē.
DOSAAF lidmašīna *Jak-52*
**Brīvprātīgā Armijas, aviācijas un flotes veicināšanas biedrība** vai **DOSAAF** (krievu: *Добровольное общество содействия армии, авиации и флоту*, *ДОСААФ*) bija brīvprātīga sabiedriski-valstiska organizācija Padomju Savienībā, kuras mērķis bija veicināt valsts aizsardzības spēju un nacionālo drošību. Pastāvēja no 1951. gada līdz PSRS sabrukumam 1991. gadā. Latvijā organizācija likvidēta 1991. gada 29. novembrī.

Par organizācijas galvenajiem mērķiem tika deklarēti tās biedru audzināšana pastāvīgi būt gataviem aizsargāt savu Dzimteni un mīlestību pret PSRS Bruņotajiem spēkiem, propagandēt iedzīvotāju vidū militārās zināšanas, padomju tautas un tās Bruņoto spēku tradīcijas, sagatavot jaunatni dienestam Padomju armijā u.c. Faktiski DOSAAF paspārnē bija liela daļa militāri tehnisko sporta veidu, kuru attīstīšanai bija nepieciešami ievērojami līdzekļi: autosports, motosports, aviosports, izpletņlēkšana, ūdens motosports, šaušanas sporta veidi, lidmašīnu un raķešu modelēšana, radiosports u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  «Устав ДОСААФ России - ОБЩИЕ ПОЛОЖЕНИЯ». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 1. aprīlī. Skatīts: 2014. gada 3. jūlijā.
2. ↑  Par republikas Valdības lēmumu un rīkojumu atzīšanu par spēku zaudējušiem
***Medio Systems, Inc.*** ir ASV uzņēmums, kas nodarbojas ar reāllaika pareģojošās analīzes pakalpojumiem un programmatūras izstrādāšanu. Dibināts 2004. gadā. Galvenais birojs atrodas Sietlā. Kopš 2014. gada tas ir *Nokia* īpašumā.

*Medio* programmatūra ir bāzēta uz mākoņskaitļošanas ietvaru *Apache Hadoop*, un analizē liela apjoma datus mobilajiem lietotājiem. Tiek piedāvāta iepriekš eksistējošo datu vēsturiskā un pareģojošā analīze.

Vēsture
-------

*Medio Systems* dibināts 2004. gadā, lai izstrādātu meklētājprogrammatūru mobilajām ierīcēm.
2007. gadā tika piedāvāts mobilās meklēšanas pakalpojums, ļaujot lietotājiem atrast zvanu toņus, grafiskos datus un no interneta iegūstamu informāciju.

2009. gadā, kad *Medio* darbinieku skaits bija pieaudzis līdz 100, *Google* palaida savu meklētājprogrammu mobilajām ierīcēm. Nespējot konkurēt ar meklēšanas gigantu, *Medio* pārfokusējās uz pareģojošo analīzi un zinātnisko datu nodrošināšanu, izmantojot pašu izstrādāto meklētājprogrammatūru. Darbinieku skaits tika samazināts līdz 60.

2014. gada 12. jūnijā paziņots, ka Somijas uzņēmums *Nokia* savai kartogrāfijas platformai *HERE* iegādāsies *Medio Systems*, lai veidotu kontekstuālās kartes un lokācijas pakalpojumus, kas mainās atkarībā no situācijas un nodrošina augsti personalizētu informāciju. *Medio Systems* īpašnieki tajā laikā bija investīciju uzņēmumi *Accel Partners*, *Trilogy Equity Partners*, *Frazier Technology Ventures* un *Mohr Davidow Ventures*. Darījums pabeigts 2. jūlijā.

*Medio* tika integrēts *HERE*, un izbeidza darbību kā patstāvīgs uzņēmums. 
2015. gadā *HERE* pārdots Vācijas autobūves konsorcijam, kurā ietilpa *Audi AG*, *BMW AG* un *Daimler AG*.

Atsauces
--------

1. ↑  John Cook. «Venture Capital: Aiming to establish mobile search». seattlepi.com, 2005. gada 27. oktobris. Skatīts: 2014-06-18.
2. ↑  Tricia Duryee. «Business & Technology | Medio launches cellphone ad network | Seattle Times Newspaper». Seattletimes.com, 2007-03-19. Skatīts: 2014-06-18.
3. ↑  Ina Fried. «Onetime Mobile Search Player Medio Aims for Rebirth as Analytics Company». AllThingsD, 2011. gada 17. marts. Skatīts: 2014-06-18.
4. ↑  HERE plans to acquire Medio Systems Inc. Archived 2014. gada 17. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. NOKIA, 12 June, 2014
5. ↑  HERE completes acquisition of Medio Archived 2014. gada 9. novembrī, *Wayback Machine* vietnē. NOKIA, 12 July, 2014

Ārējās saites
-------------

* Medio vietne
**Kuriļu salas** (krievu: *Курильские острова*) ir vulkānisks arhipelāgs Krievijas Federācijas austrumu daļā starp Ohotskas jūru un Kluso okeānu. Tā garums ir ap 1300 km starp Hokaido salu Japānā un Kamčatkas pussalu Krievijā. Arhipelāgā ietilpst 56 salas. Patlaban Kuriļu salas ietilpst Krievijas Federācijas sastāvā, bet 4 no tām Japāna uzskata par savu sastāvdaļu, kuru dēļ ir radies Kuriļu salu strīds.

Ģeogrāfija
----------

Kuriļu salas ir seismiski aktīvs reģions, jo tās ir veidojušās Klusā okeāna plātnei paslīdot zem Ohotskas plātnes. Kuriļu salās 1963. gadā notika 8,5 balles spēcīga zemestrīce. Kuriļu salas ir arī vulkāniski aktīvas. Tajās atrodas ap 100 vulkāniem. Reljefs ir kalnains. Augstākais kalns ir Alaida vulkāns, kura augstums ir 2339 m.

Klimats
-------

Kuriļu salās ir aukstas, vētrainas, garas ziemas un īsas, miglainas vasaras.
Parasti nokrīt 700—1000 mm nokrišņu ziemeļu salās un 1000—1100 mm dienvidu salās. Parasti nokrišņi krīt ziemā.

Salas
-----

Lielākās salas ir:

* Iturupa (3175 km²)
* Paramušira (2053 km²)
* Kunašira (1495 km²)
* Urupa (1450 km²)

Kuriļu salu strīds
------------------

*Pamatraksts: Kuriļu salu strīds* 
Kuriļu salu strīds ir strīds starp Krieviju un Japānu par Kuriļu salu teritoriālo valdījumu. Kuriļu salas pieder Krievijas Federācijai, bet Japāna uzskata, ka četru salu grupa (Iturupa, Kunašira, Šikotana un Habomai) pieder tai.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kuriļu salas***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* 

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 237741029
* LCCN: sh85073472
* GND: 4110422-5
* NDL: 00639230
* NKC: ge129713

 |

 |
**Olena Sedina** (ukraiņu: *Олена Седіна*, itāļu: *Elena Sedina*; dzimusi 1968. gada 1. jūnijā Kijivā) ir Ukrainā dzimusi Itālijas starptautiskā lielmeistare šahā (1996).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījusies spēlēt septiņu gadu vecumā. Divas reizes uzvarējusi Ukrainas sieviešu šaha čempionātos (1988, 1990). 1995. gadā pārcēlusies uz dzīvi Itālijā un kopš 2001. gada aprīļa šaha turnīros pārstāv šo valsti. Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte, tajā skaitā 2001. gadā uzvarējusi Šveices atklātajā šaha čempionātā, bet 2005. gadā kļuvusi par pirmo sievieti, kas uzvarējusi Austrālijas atklātajā šaha čempionātā.

Trīs reizes piedalījusies Pasaules šaha čempionātos sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas. 2001. gadā zaudējusi 2. kārtā Maijai Čiburdanidzei, 2004. gadā zaudējusi 1. kārtā, bet 2008. gadā 3. kārtā zaudējusi Hou Jifaņai.

Pārstāvējusi Ukrainas un Itālijas komandas lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 10 reizes (1994-2000, 2004-2014). Individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1994), sudraba (1994) un bronzas (1996) medaļas;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 6 reizes (2001-2003, 2009-2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 1990. gadā Sedinai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), 1996. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu, bet 1999. gadā - starptautiskā vīriešu meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Australian Open Chess Championship, 2005». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 10. aprīlī. Skatīts: 2012. gada 10. aprīlī.
2. ↑  2001-02 FIDE Knockout Matches
3. ↑  2004 FIDE Knockout Matches
4. ↑  2008 FIDE Knockout Matches
5. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Elena Sedina
6. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Elena Sedina

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Korintas zemesšaurums** (grieķu: *Ισθμός της Κορίνθου*) ir zemesšaurums, kas savieno Peloponēsas pussalu ar kontinentālo Grieķiju. Zemesšaurums atrodas netālu no Korintas pilsētas, no kuras ņemts šauruma nosaukums. Zemesšauruma garums ir ap 42 km, bet platums šaurākajā vietā — 6,3 km. No rietumiem to apskalo Korintas līcis, bet no austrumiem — Saronikas līcis. Šaurākajā vietā abus līčus savieno Korintas kanāls.

Vēsture
-------

Jau vēsturiski Korintas zemesšaurumam ir bijusi stratēģiska nozīme. Vēl grieķu mitoloģijā ir stāsts par Poseidona strīdu ar Hēliju par šo teritoriju, kā rezultātā šaurums palika Poseidona pārziņā. Mūsu ēras pirmajā gadsimtā ģeogrāfs Strabons Korintas zemesšaurumā atrada stēlu uz kuras bija divi uzraksti. Viens uz Megaras pusi vērstais vēstīja: "Šeit nav Peloponēsa, bet Jonija" (*тάδ οὐχὶ Πελοπόννσσης, ἀλλ Ἰωνία*). Bet uz otras puses rakstīts: "Lūk, Peloponēsa, nevis Jonija" (*τάδ ἐστὶ Πελοπόννησος, οὐκ Ἰωνία*). Plutarhs piedēvē stēlas uzstādīšanu Atikas varonim Tēzejam ceļā uz Atēnām. Zemesšauruma teritorijā atradās vairākas sengrieķu pilsētas un svētvietas, tādas kā Istmija, Perahora, Kromiona, Megara u.c. Korintas pilsētas tuva atrašanās šaurumam deva tai iespēju to izmantot savā labā.

Tās ostas Lehaja šauruma rietumos un Kenhreja austrumos ļāva preču plūsmai starp Vidusjūras austrumu un rietumu reģioniem iet caur Korintu. Bet netālu no Istmijas pilsētas tika izveidots ar akmens plāksnēm bruģēts ceļš t.s. Diolks (sengrieķu: *Δίολκος*), kas gāja šķērsām pāri visam šaurumam, pa kuru varēja pārvilkt kuģus no Korintas līča uz Saroniku un atpakaļ. Mūsdienās pie Korintas kanāla vēl ir saglabājušās šī ceļa paliekas. Jau no seniem laikiem daudziem valdniekiem ir bijusi vēlme izrakt šeit kanālu, taču tām nebija lemts piepildīties. Romas imperators Nerons pat tika gāzts no troņa, jo izšķieda impērijas naudu kanāla rakšanai. Bizantijas laikā pāri visam šaurumam tika uzcelts mūris t.s. Heksamilions, kas nodalīja Peloponēsu no kontinentālās Grieķijas. Un tikai 1893. gadā jau neatkarīgās Grieķijas laikā tika atklāts kanāls, kas savienoja abus līčus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Korinta». *Latvijas padomju enciklopēdija*. 51. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 354. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Korintas zemesšaurums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Korjaki** ir Krievijas Tālo Austrumu un Galējo Ziemeļu tauta. Mīt galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidū un Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonā. 2010. gada Krievijas tautskaitē par korjakiem sevi atzina 7953 cilvēki. Pie korjakiem bieži pieskaita tiem tuvu radniecīgos aļutorus (ap 40 cilvēku).

Etnonīms
--------

Korjakiem nav vienota pašnosaukuma. Nomadi briežkopji sevi dēvē par *чавчыв, чав'чу* — ‘briežkopji’, bet piekrastes nometnieki — *нымылгын* — ‘vietējie’. 1920. gados bija mēģinājums ieviest nometnieku pašnosaukumu «nimilani» kā tautas etnonīmu, bet tas neiedzīvojās un atgriezās pie nosaukuma «korjaki», kas, domājams, cēlies no jukagiru eksoetnonīma *карака*.

Vēsture
-------

Korjaku apdzīvotības areāls Krievijas Tālo Austrumu federālajā apgabalā
Pirmās ziņas par karjakiem sastopamas 17. gadsimta vēstures dokumentos. Arheoloģiskie izrakumi pie Atarganas ciema liecina, ka korjakiem bijusi zināma metālapstrāde jau pirms 1000 gadiem un to priekšteči bijuši agrīnā dzelzs laikmeta Ohotskas kultūras radītāji.

Pēc dzīvesveida un nodarbošanās korjaki tradicionāli dalās tundras un piekrastes korjakos. Katrai grupai raksturīga atšķirīga valoda un tās iekļauj mazākas teritoriālās grupas:

* Tundras korjaki (čavčuveni) — tundras nomadi, kuru galvenā nodarbošanās ir briežkopība, runā korjaku valodā:
	+ kamenieši — Penžinas līča piekraste,
	+ pareņieši — Pareņas upes baseins Taigonosa pussalas ziemeļos,
	+ itkanieši — Taigonosa pussalas austrumos,
	+ apukieši — Apukas upes lejtece.
* Krasta korjaki (nimilani) — piekrastes nometnieki, kuru galvenā nodarbošanās ir zveja, runā aļutoru valodā:
	+ palanieši — Kamčatkas ziemeļrietumu piekraste ap Palanas ciematu,
	+ karagieši — Karagas līča piekraste,
	+ aļutori — Kamčatkas ziemeļaustrumu piekraste.

Mūsdienās korjaki dzīvo galvenokārt Kamčatkas novada Korjaku apvidū (6640 cilvēki), kur daudzos ciemos tie ir dominējošais etnoss, kā arī trijos ciemos Magadanas apgabala Ziemeļevenu rajonā (900 cilvēki). Ap 250 korjaku dzīvo novada galvaspilsētā Petropavlovskā-Kamčatskā, bet ap 70 — Čukotkas autonomā apvidus Anadiras rajonā.

Valoda
------

Lielākā daļa korjaku sadzīvē pārgājuši uz krievu valodu, bet ap 1500 izmanto korjaku valodu. Rakstība korjaku valodā kopš 1931. gada sākotnēju latīņu alfabētā, bet kopš 1937. gada — kirilicā uz tundras korjaku (čavčuvenu) dialekta pamata.

Atsauce
-------

1. ↑  Ассоциация коренных малочисленных народов Севера, Сибири и Дальнего Востока Российской Федерации. Коряки
2. ↑  Ассоциация коренных малочисленных народов Севера, Сибири и Дальнего Востока Российской Федерации. Коряки

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Korjaki***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85073162
* BNF: cb13751996d (data)
* NKC: ph398362

 |

 |