recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Traķu pils**, arī **Traķu salas pils**, (lietuviešu: *Trakų salos pilis*) ir pils, kas atrodas uz salas Galves ezerā, Traķos, Lietuvā. Pils būvniecību 14. gadsimtā uzsāka Lietuvas dižkunigaitis Ķēstutis. Ap 1409. gadu viņa dēla Vītauta Dižā vadībā pils galvenie būvniecības darbi jau bija pabeigti. Pats valdnieks Vītauts Dižais mira šajā pilī 1430. gadā. Pils bija viena no Lietuvas Dižkunigaitijas stratēģiski svarīgākajām vietām.

Vēsture
-------

Galves ezera krastā jau kopš Ģedimina laikiem atradās Vecā Traķu pils.

Pils būvniecība notika vairākos posmos. Pirmais posms noritēja 14. gadsimta otrajā pusē, kad Ķēstutis sāka būvēt pili uz lielākās no trim Galves ezera salām. Šajā pilī valdnieks pavadīja mūža nogali. 1377. gadā pils pārcieta Teitoņu ordeņa bruņinieku uzbrukumu. Pie pils notika kauja starp Jagaili un Vītautu Dižo. Drīz pēc šīs cīņas tika uzsākts pils būvniecības otrais posms, kas ilga līdz 1409. gadam.

16. gadsimta beigās Traķi savu nozīmi bija zaudējuši un no 17. gadsimta senā pils pamazām sāka sabrukt. Laiku pa laikam bija mēģinājumi to atjaunot un uzturēt, tomēr īsta konservācija sākās tikai 20. gadsimta sākumā, bet īsti restaurācijas darbi sākās 20. gadsimta 30. gados. Tie turpinājās arī pēc Otrā pasaules kara un galvenie atjaunošanas darbi noslēdzās 1961. gadā. Kopš 1962. gada pilī atrodas vēstures muzejs.

Attēlu galerija
---------------

* 
* 
* 
* 
* 
* 
* 
*

Literatūra
----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Trakai Island Castle*** |

* Patkauskas S. Archeologiniai tyrimai Trakuose. Vilnius, 1982.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316746583
* LNB: 000332192

 |

 |
**Kolumbijas zebiekste** (*Mustela felipei*) ir neliels sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) plēsējs. Kolumbijas zebieksti sauc arī par **Dona Felipes zebieksti**.

Šī ir ļoti reta zebiekstu suga, kas dzīvo nelielā teritorijā Kolumbijā, Kaukas un Uilas reģionos. Vienu reizi tā ir novērota Ekvadorā. Zebiekstei gan vietējais nosaukums, gan zinātniskais nosaukums ir iedots par godu zīdītāju pētniekam Felipem Herskovicam (Hershkowitz) jeb Donam Felipem. Zebieksti var sastapt tikai kalnos 1700—2700 metrus virs jūras līmeņa. Zebiekstes populāciju apdraud mežu intensīvā izciršana. Praktiski tā ir uz izmiršanas robežas, jo zebiekste dzīvo ļoti nelielā teritorijā, šobrīd ir palikušas mazāk kā 10 Kolumbijas zebiekstes. Iespējams, ka tas ir visapdraudētākais plēsīgais dzīvnieks visā Dienvidamerikā.

Izskats un īpašības
-------------------

Kolumbijas zebiekstei kā visām zebiekstēm ir slaids, garš un lokans ķermenis. Tās ķermeņa garums bez astes ir apmēram 22 cm, astes garums 11 cm. Vienīgā nosvērtā zebiekste svēra 138 g. Kažoka krāsa ir tumši brūna ar oranžu vai gaiši dzeltenu pavēderi un pakakli. Purns gandrīz melns. Matojums ir garš, bet plāns. Aste gara un tieva, sastādot 1/3 daļu no kopējā ķermeņa garuma, astes gals melns. Kolumbijas zebiekstes foto apskatīt šeit[novecojusi saite].

Ļoti maz ir zināms par zebiekstes ieradumiem un uzvedību. Tomēr ir zināms, ka Kolumbijas zebiekstes ķepām ir peldplēves, kas liek domāt, ka tā ir daļēji ūdenī dzīvojošs dzīvnieks.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Mustela felipei (Colombian Weasel)[novecojusi saite]
2. ↑  Izor, R. J. and L. de la Torre. 1978. A New Species of Weasel (Mustela) from the Highlands of Colombia, with Comments on the Evolution and Distribution of South American Weasels. Journal of Mammalogy. Vol. 59(1): 92-102
3. ↑  Eisenberg, J. F, and K. H. Redford. 1999. Mammals of the Neotropics - The Central Neotropics. Vol. 3. Chicago University Press, Chicago. ISBN 0-226-19542-2
4. 1 2 3  «колумбийская ласка, ласка колумбийская (Mustela felipei), ареал описание окрас размер вес колумбийской ласки, среда обитания пища добыча поведение популяция, реферат колумбийс...». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 31. maijā. Skatīts: 2010. gada 25. februārī.
5. 1 2  Novak, R. M. 1999. Walker's Mammals of the World. 6th edition. Johns Hopkins University Press, Baltimore. ISBN 0-8018-5789-9

Ārējās saites
-------------

* The Colombian Weasel
**Frančesko Konkoni** (itāļu: *Francesco Conconi*; dzimis 1935. gada 19. aprīlī Komo, Itālijā) ir sporta ārsts un zinātnieks ar tādiem audzēkņiem kā Mikēle Ferrāri un Luidži Čekīni.

Konkoni ir profesors Ferrāras universitātē Itālijā, kur viņš vada *Centro Studi Biomedici Applicati allo Sport* jeb Biomedicīnas izpētes institūtu. Viņa pētījumi koncentrējās uz dopinga lietošanas noteikšanas metodēm, bet viņš ir plašāk zināms ar savām darbībām dopinga pielietošanā un tiek apgalvots, ka viņš riteņbraukšanas sportā ieviesa EPO lietošanu. Konkoni sagatavoja Frančesko Mozeru viņa veiksmīgajam mēģinājumam pārspēt stundas rekordu 1984. gadā Mehiko.

Atsauces
--------

1. ↑  «More Drug revelations». Cyclingnews.com. Skatīts: 2008-04-25.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 43480466
* LCCN: n91061214
* ISNI: 0000 0003 5783 2919
* SUDOC: 121440524
* SBN identifikators CFIV089424 nav derīgs.

 |

 |
Bez spoguļattēla un rotācijas simertrijas, pastāv tikai piecu veidu tetramino.
**Tetramino** ir polimino, kurš sastāv no četriem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv pieci unikāli tetramino. Ar rotācijām un spoguļattēliem, kopā pastāv 19 tetramino pozīcijas.

Tetramino guva slavu no videospēles "Tetris", kurā tetramino sauc par tetrimino. Tetramino, kuri novērojami spēlē, ir bez spoguļsimetrijas.

### Visi tetramino

Ir divi dažādi I-tetramino, četri J-tetramino, četri L-tetramino, viens O-tetramino, divi S-tetramino, četri T-tetramino un divi Z-tetramino, kopā 19 tetramino pozīcijas.

Taisnstūra pārklāšana ar tetramino
----------------------------------

Visi iespējamie tetramino
### Taisnstūra aizpildīšana ar vienu tetramino kopu

Viena kopa ar tetramino nevar ietilpt taisnstūrī. Šo var pierādīt aizkrāsojot figūras rūtiņas pēc šaha galda principa. 5x4 taisnstūrī šaha galdiņa nokrāsojumā būs 20 lauciņi, 10 gaiši un 10 tumši, bet pilna kopa ar tetramino aizklāj 11 tumšus un 9 gaišus lauciņus, jo T-tetramino aizkrāso 3 melnas un 1 gaišu rūtiņu.

### Taisnstūra aizpildīšana ar vienu tetramino kopu taisntūros ar izmaiņām

5 tetromino aizpilda 7 × 3 taisnstūri ar vienu caurumu.
Visi tetramino spēj ietilpt taisnstūros ar caurumiem:

* Visi 5 unikālie tetramino ir piemēroti 7 × 3 taisnstūrim ar vienu caurumu.
* Visi 7 unikālie + spoguļattēla tetramino ir piemēroti 6 × 5 taisnstūrim ar diviem vienādas "šaha krāsas" caurumiem.
* Visi 19 tetramino pozīcijas ir piemērotas 11 × 7 taisnstūrim ar vienu caurumu.7 tetramino aizpilda 5 x 6 taisnstūri ar diviem caurimiem.
Šis raksts ir par sporta komentētāju. Par citām jēdziena **Siņicins** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Vladimirs Siņicins** (krievu: *Владимир Борисович Синицын*; dzimis 1952. gada 6. maijā) ir sporta komentētājs, snūkera spēlētājs, starptautiskās kategorijas tiesnesis. Rīgas biljarda kluba *Champion’s Club* sporta direktors. Snūkera komentētājs televīzijas kanālā *Eurosport* krievu valodā.

Biogrāfija
----------

Dzimis Tveras apgabala Kuvšinovas pilsētā. Kopš trīs gadu vecuma dzīvo Rīgā. Absolvējis Rīgas Politehnisko institūtu kā skaitļojamo mašīnu speciālists. Pēc tam studējis Latvijas Valsts Universitātē, ko absolvējis kā žurnālists. 1981. gadā sāka strādāt par sporta komentētāju Latvijas Televīzijā, kur komentēja hokeju un basketbolu. Tai pat laikā strādāja arī sporta avīzē "Padomju Jaunatne" (krievu: *"Советская молодёжь"*), bet vēlāk žurnālos "Kurjers" (krievu: *"Курьер"*), "AUTO" (krievu: *"АВТО"*) un citos. Pēc PSRS sabrukuma strādājis arī televīzijā ASV.

Šobrīd ir komentētājs televīzijas kanālā *Viasat* un *Eurosport* krievu valodā. Grāmatas *М-ский треугольник, или чужие здесь не ходят* līdzautors. Pārvalda krievu, latviešu un angļu valodu. Precējies, ģimenē ir jau pieaugusi meita. Brīvajā laikā aizraujas ar tūrismu un ceļošanu. Patīk mūzika un prot spēlēt ģitāru.

Snūkers
-------

* 1989. gadā ievēlēts par pirmo Latvijas biljarda federācijas prezidentu.
* 1995. gadā kļuva par pirmo Latvijas čempionu snūkerā.
* 1996. gada čempions Lietuvas atklātajā čempionātā.
* 2001. gada Latvijas pula čempions.
* No 1995. līdz 2006. gadam piedalījās deviņos Eiropas un trijos pasaules čempionātos (PRO-AM).
* Otrās kategorijas Starptautiskās biljarda un snūkera federācijas tiesnesis.
* Pirmo reportāžu par snūkeru *Eurosport* kanālā vadīja 2000. gadā, bet no 2005. gada pastāvīgais snūkera komentētājs *Eurosport* kanālā.
* Kopš 2008. gada ir Krievijas apakšvienības vadītājs snūkera turnīrā *World Series of Snooker*.
* Kopumā spēlējis snūkeru vairāk kā 30 pasaules valstīs.

Augstākais breiks ir bijis 68 punkti.

Atsauces
--------

1. 1 2  Владимир Иванов. «Владимир Синицын: «Продолжаю ставить в снукере рекорды!»», 2022-10-07. Skatīts: 2023-06-18.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vladimirs Siņicins***.
* Vladimira Siņicina blogs (krieviski)
* V.Siņicina ziņas (krieviski)
* Intervija ar V. Siņicinu (krieviski)
**Kolīnas kauja** (vācu: *Schlacht von Kolin*, čehu: *Bitva u Kolína*) bija kauja Septiņgadu kara laikā, kas tika izcīnīta starp Austrijas impērijas karaspēku Leopolda fon Dauna vadībā un Prūsijas karalistes karaspēku Frīdriha Lielā vadībā. Prūši cieta smagu sakāvi, šī kauja bija viena no retajām, kurā zaudējumu cieta Frīdrihs Lielais.

Uzvarot Prāgas kaujā 1767. gada 6. maijā, Frīdrihs Lielais nolēma, ka spēki ir nepietiekami, lai uzbruktu Prāgai, tomēr atradās tās tuvumā. Nepaspēdamas uz Prāgas kauju, Leopolda fon Dauna vienības lēnām tuvojās pilsētai, tāpēc Frīdrihs Lielais bija spiests sašķelt savu karaspēku un doties pretim Daunam. Dauna karaspēks tikmēr ieņēma aizsardzības pozīcijas uz rietumiem no Kolīnas. Frīdriha Lielā plāns bija sakaut ienaidnieku ar pārspēku, slīpi uzbrūkot austriešu labajam flangam.

Prūšu karaspēks tomēr sāka uzbrukumu pāragri un frontāli, tāpēc austriešu labais flangs izturēja. Tā kā austriešiem bija vairāk karaspēka, tas izšķīra kaujas likteni. Kauja turpinājās 6 stundas. Kad Frīdrihs Lielais saprata, ka kauja zaudēta, viņš nodeva komandēšanu Anhaltas-Desavas Moricam un devās atpakaļ uz Prāgu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kolīnas kauja***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85072829
* GND: 4248068-1
* NKC: ph117680

 |

 |
Studentu korporācijas *Fraternitas Academica Dorpatensis* karogs.
***Fraternitas Academica Dorpatensis*** bija Tērbatas Universitātes studentu korporācija, kas dibināta 1857. gada 30. oktobrī. Tās krāsas — zaļš-sarkans-dzeltens. 

Viens no studentu korporācijas dibinātājiem bija Krišjānis Valdemārs, tajā iestājās arī citi tolaik Tērbatā studējošie latviešu studenti, arī teoloģijas students Frīdrihs Freibergs.

Par korporācijas pirmsākumu var uzskatīt 1856. gada februārī dibināto studentu kopu, kas pulcējās uz t. s. "Tērbatas latviešu vakariem". Lai arī no 31 dibinātāja tikai septiņi bija latvieši (pēc tam pievienojās vēl 11), taču Krišjānis Valdemārs, Jānis Zakranovičs, E. Grīnhofs, Krišjānis Barons tika ievēlēti tās vadošajos amatos. 
Kad 1858. un 1859. gadā lielākā vakarnieku daļa beidza studijas un atstāja Tērbatu, latviešu elements korporācijas dzīvē zaudēja svaru. Jaunā korporācija nespēja piemēroties pārējo vācbaltiešu studentu korporāciju principiem un 1861. gada 28. februārī to izslēdza no Tērbatas šaržēto konventa.

1881. gadā Tērbatas Universitātē izveidoja jaunu korporāciju, ko nosauca par Fraternitas Academica, bet 1925. gadā Latvijas Universitātē līdzīga nosaukuma latviešu studentu korporāciju Fraternitas Academica (*Fraternitas Academica Latviensis*, 1927-1933).

Atsauces
--------

1. ↑  Fridrihs Freibergs Archived 2017. gada 29. aprīlī, *Wayback Machine* vietnē. Jolanta Mediņa, „Kurzemnieks" Nr. 18. 2014. gada 12. februārī
2. ↑  Dzirkalis K. "Dorpatensis Fraternitas Academica". Universitas, 33 (1974), 32. lpp. citēts no
**Arabata strēle** (ukraiņu: *Арабатська стрілка*, Krimas tatāru: *Arabat beli*, krievu: *Арабатская стрелка*) ir ap 115 km gara un 270 m līdz 7,5 km plata strēle Krimas ziemeļaustrumos, Ukrainā. Atdala Azovas jūru austrumos no Sivaša rietumos. Heņičeskas šaurums strēles ziemeļu galā atdala to no kontinenta, dienvidu gals savienots ar Kerčas pussalu. Strēle uzskalota pirms ~1000 gadiem, pazeminoties Azovas jūras līmenim. Sastāv galvenokārt no smiltīm un gliemežvāku drumslām. Raksturīgs solončaku augājs. Administratīvi pussalas teritorija ietilpst Krimas Autonomajā Republikā (dienviddaļa) un Hersonas apgabalā (ziemeļdaļa). Nosaukums cēlies no strēles dienvidu galā izbūvētā Arabata cietokšņa, kura nosaukums savukārt cēlies vai nu no arābu valodas *rabat* — ‘karaspēka postenis’, vai no turku valodas *aribat* — ‘piepilsēta’.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 52. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Arabata strēle***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Austrumeiropas enciklopēdijas raksts (vāciski)
**Kolpeo lapsa** jeb vienkārši **kolpeo** (*Pseudalopex culpaeus*), arī **Andu lapsa** ir suņu dzimtas (*Canidae*) zorro ģints (*Pseudalopex*) plēsējs.

Kolpeo lapsa ir otrs lielākais suņu dzimtas dzīvnieks Dienvidamerikā. Lielākais ir krēpjvilks. Kolpeo var sastapt sākot ar Ekvadoru un Peru ziemeļos līdz Patagonijai un Ugunszemei dienvidos. Tas īpaši daudz ir sastopams Andu kalnu rietumu pusē. Tā kā Folklenda salu vietējais Folklendu vilks ir iznīcināts kopš 19. gadsimta beigām, tad mūsdienās salās ir ievests kolpeo lapsa, lai atjaunotu dabas līdzsvaru. Iespējams abi ir tuvi radinieki.

Kolpeo lapsa apdzīvo pampu zālājus un retus mežus. Andu kalnos tie apdzīvo teritorijas starp 1000 un 4500 m virs jūras līmeņa. Kolpeo nekad neapmetas uz dzīvi lietus mežos, tas izvairās no bieziem mežiem, priekšroku dodot klajām vietām.

Izskats un ieradumi
-------------------

Kolpeo lapsas ķermeņa garums ir 60—120 cm, astes garums 30—45 cm, svars 5—13,5 kg.
Pēc izskata tā atgādina rudo lapsu. Tai ir pelēki ruds kažoks, pelēka mugura un ruda pavēdere, balts zods, sarkanīgi rudas kājas un galva. Ausis ir koši rudas vai brūnas.

Kolpeo medī dažādus grauzējus, trušus, putnus un ķirzakas, tas ēd arī nelielā daudzumā augus un maitu. Reizēm kolpeo uzbrūk aitu bariem, nomedījot jērus. Lai gan tas notiek ļoti reti, zemnieki mēdz medī vai indēt kolpeo lapsas. Dažos reģionos tas ir gandrīz izmiris, tomēr kopumā tā populācija ir stabila.

Grūsnības periods ilgst 55—60 dienas, un mazuļi dzimst pavasarī alā, parasti piedzimst 3—6 akli kucēni. Kamēr mazuļi ir mazi, māte tos neatstāj, bet tēvs medī par visiem. Pēc dažām nedēļām mazuļi tiek atstāti midzenī vieni paši, un abi vecāki kopā medī. Mazuļu kažoki ir smilšu krāsā, kas tos labi nomaskē no lielajiem, plēsīgajiem putniem. Pieaugušas mātītes paliek kopā ar vecākiem, tēviņi pamet ģimeni.

Kolpeo attiecības ir matriarhālas. Dominantās mātītes pārņem vecāku teritoriju, toties tēviņi pamet vecāku teritoriju, lai sameklētu savu mātīti. Mātīšu barā valda stingra hierarhija, pirmā ēd dominantā mātīte, kā arī pārojas tikai dominantā mātīte.

Atsauces
--------

1. ↑  «Pseudalopex culpaeus (Culpeo, Andean Fox)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 2. martā. Skatīts: 2009. gada 8. martā.
2. ↑  «Culpeo, Patagonian Fox (Pseudalopex culpaeus) - Wiki». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 16. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 8. martā.
3. 1 2 3  «ADW: Lycalopex culpaeus: Information». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 12. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 8. martā.
4. 1 2  Culpeo Fox: The Animal Files
5. ↑  Macdonald, David Whyte; Claudio Sillero-Zubiri (2004). The Biology and Conservation of Wild Canids. Oxford University Press. ISBN 0-19-851555-3.

Ārējās saites
-------------

* Culpeo
* Culpeo (Pseudalopex culpaeus)
**Franšīze** ir biznesa modelis, kuru organizācija var pieņemt kā stratēģiju uzņēmējdarbības paplašināšanai. Kad tas tiek īstenots, franšīzes devējs licencē savas zināšanas, procedūras, intelektuālo īpašumu, uzņēmējdarbības modeli, zīmolu un tiesības pārdot franšīzes ņēmējam savas firmas produktus un pakalpojumus. Savukārt franšīzes ņēmējs maksā noteiktu atlīdzību un piekrīt ievērot zināmas saistības, kas parasti tiek noteiktas franšīzes līgumā.

Vārds "franšīze" ir anglo-franču valodas atvasinājums — no "franc", kas nozīmē "brīvs".[1] Franšīzes devējam šādas sistēmas izmantošana ir uzņēmējdarbības izaugsmes stratēģija, salīdzinot ar paplašināšanos, kad tiek atvērtas korporatīvās tirdzniecības vietas vai "ķēdes veikali". Franšīzes ņēmējam, šādas biznesa sistēmas pieņemšana preču un pakalpojumu pārdošanai un izplatīšanai samazina kapitāla ieguldījumu un atbildības risku.

Franšīze nav vienlīdzīga partnerība, jo franšīzes ņēmējs atrodas franšīzes devēja daļējā pakļautībā. Taču, ja šī sadarbība ir veiksmīga un ir nodrošināta caurskatāmība, ir labvēlīgi tiesiskie apstākļi, finanšu līdzekļi u.c. franšīze ir izdevīga gan franšīzes devējam, gan ņēmējam.

Trīsdesmit sešās valstīs ir likumi, kas skaidri regulē franšīzi, un vairumam citu valstu ir likumi, kas tieši vai netieši ietekmē franšīzi.[2] Franšīze tiek izmantota arī kā ārvalstu tirgu iekarošanas režīms.

Atsauces
--------

1. ↑  "franchise" *Online Etymology Dictionary*
2. ↑  «International Franchise and Distribution». *DLA Piper*. 2012. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012-04-02. Skatīts: 2012-02-02.
**Arafuru jūra** (angļu: *Arafura Sea*, indonēziešu: *Laut Arafura*) ir Klusajam okeānam piederīga malas jūra, atdala Austrāliju no Āzijas. Dažreiz uzskata arī par piederīgu Indijas okeānam.

Sekla jūra, tās dziļums pārsvarā 50—80 metri, dziļums pakāpeniski pieaug rietumu virzienā, taču nepārsniedz 240 m. Nereti par Arafuru jūras daļu uzskata arī ūdeņus rietumos no Aru salām — šeit atrodas dzelme, kuras dziļums sasniedz 3680 m. Tā kā jūra ir sekla, tā stipri iesilst un virs tās veidojas tropiskie cikloni.

Ūdens virsējā slāņa sāļums ir 34—35‰, temperatūra — 25—28 °C. Plūdmaiņas pie Jaungvinejas krastiem sasniedz 7,6 m.

Potenciāla naftas un dabasgāzes ieguves vieta. Vērtīga zivju un garneļu zvejas vieta, viena no produktīvākajām jūrām šajā ziņā. Šos resursus apdraud nelegāla zvejniecība. 2002. gadā nodibināta īpaša starpvalstu un nevalstisko organizāciju apvienība jūras ilgtspējīgai apsaimniekošanai — *ATSEF*.

Robežas
-------

Ziemeļos — Jaungvineja, ziemeļrietumos — Tanimbaru salas, Kajas salas, Aru salas, Bandas jūra un Seramas jūra. Austrumos — Torresa šaurums, kas savieno ar Koraļļu jūru. Dienvidos — Austrālija, tai skaitā lielais Karpentārija līcis. Austrumos — Timoras jūra.

Ģeoloģiskā pagātne
------------------

Jūra atrodas virs Arafuru šelfa, kas ir daļa no Sahulas šelfa — Austrālijas kontinentālā šelfa. Kad pēdējā ledus laikmetā jūras līmenis bija par līdz 130 metriem zemāks, daļa Arafuru jūras, Karpentārija līcis un Torresa šaurums bija sausi un rezultātā Austrālija kopā ar Jaungvinejas salu veidoja ievērojami lielāku kontinentu — Sahulu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Arafuru jūra***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* ATSEF Indonēzijas puses mājaslapa (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Klusā okeāna jūras |
| --- |
|  |
| 
* Arafuru jūra
* Austrumķīnas jūra
* Beringa jūra
* Bohai jūra
* Dienvidķīnas jūra
* Dzeltenā jūra
* Fidži jūra
* Filipīnu jūra
* Japāņu jūra
* Jaungvinejas jūra
* Kalifornijas līcis
* Karpentārija līcis
* Koraļļu jūra
* Koro jūra
* Natunas jūra
* Ohotskas jūra
* Sališu jūra
* Seto jūra
* Šantaru jūra
* Tasmana jūra
* Zālamana jūra

 |
|  |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Indonēzijas starpsalu jūras | 
* (Austrālāzijas Vidusjūra)
* Bali jūra
* Bandas jūra
* Floresas jūra
* Halmaheras jūra
* Javas jūra
* Moluku jūra
* Savu jūra
* Seramas jūra
* Sulavesi jūra

 |
|  |
| Filipīnu starpsalu jūras | 
* Boholas jūra
* Kamotu jūra
* Samaras jūra
* Sibujanas jūra
* Sulavesi jūra
* Sulu jūra
* Visaju jūra

 |
|  |
| Antarktīdas piekraste | 
* Amundsena jūra
* Belinshauzena jūra
* D'Irvila jūra
* Rosa jūra
* Somova jūra

 |

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 315526971
* LCCN: sh86006003

 |

 |
**Kriss de Ronde** (nīderlandiešu: *Chris de Ronde*; 1912. gads Shīdama — 1996. gads Buenosairesa) bija Nīderlandes šahists.

Biogrāfija
----------

1930. gados bijis Roterdamas pilsētas šaha čempions. Studējis matemātiku Leidenes Universitātē, vēlāk turpinājis studijas Parīzē. Bijis pazīstams arī kā dzejnieks. 

Sākoties Otrajam pasaules karam atradies Buenosairesā, kur notikusi 8. šaha olimpiāde, kurā Ronde pārstāvējis Nīderlandes komandu. Līdzīgi kā daudzi citi šahisti nolēmis neatgriezties kara pārņemtajā Eiropā un savu atlikušo mūžu nodzīvojis Argentīnā.

1940. gados piedalījies dažos turnīros Argentīnā. Taču pēc neveiksmes 1945. gada Buenosairesas šaha turnīrā, kura Ronde dalījis pēdējo vietu, pārtraucis savu šahista karjeru. Par Rondes tālāko dzīvi Argentīnā trūkst drošas informācijas.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Christiaan De Ronde
2. ↑  Buenos Aires Circulo 1945
3. ↑  Chris de Ronde - a Dutch immortal unearthed

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Upesgala apmetne** bija vidējā neolīta Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūrai (3. g.t. p.m.ē.) piederīgu iedzīvotāju apdzīvota vieta Lubāna līdzenumā tagadējā Balvu novada (Bērzpils pagasts) teritorijā. Apmetne atrodas pagastā Ičas vecupes labajā krastā. Upesgala līča apmetne kopā ar Kvāpānu I un II, kā arī Zvejsalu apmetni Lubāna ezera ieplakā veido apmetņu grupu. 

Apmetnes intensīvi apdzīvotās teritorijas lielums bijis ap 68 000 m2. Valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis.

Arheoloģiskie izrakumi
----------------------

Arheoloģiskā izpēte atkārtoti veikta 1964. un 1990. gadā (vadīja Ilze Loze). Atklātas kleķa krāsns paliekas ar septiņu smalkgraudainu šķembu paliekām. Astoņas stabu un mietu vietas liek domāt, ka atsegta fragmentāra celtnes vieta ar maksimālo platumu 6 m pusapļa atvēruma pusē. 

1 metru attālumā uz ziemeļiem no celtniecības kompleksa paliekam tika atsegtas cilvēka apbedījuma paliekas. Mirušais guldīts izstieptā stāvoklī ar galvu dienvidaustrumiem bez kapa inventāra. 

Iegūtas pavisam 116 senlietas, kas izgatavotas no krama, kaula, slānekļa, māla, smilšakmens, dzintara (pogveida krelle) u.c. 
Savāktās lauskas pieder Ķemmes-bedrīšu keramikas kultūrai raksturīgiem traukiem ar zvirgzdu piejaukumu. Nelielā skatā pārstāvēta vidējā neolīta porainās masas keramika. Ir atrastas arī atsevišķas apmestās un kniebtās keramikas lauskas. Pēdējās norāda uz īslaicīgu apdzīvotību dzelzs laikmetā.

Avots
-----

* Balvu rajona kultūrvēstures datu bāze.
Bez spoguļattēla un rotācijas simertrijas, pastāv 369 unikāli oktamino.
**Oktamino** jeb **8-mino** ir polimino, kurš sastāv no astoņiem vienības kvadrātiem, kuri ir savienoti gar malām. Bez rotācijām un spoguļattēla simetrijām, pastāv 369 unikāli oktamino. Ar rotācijām un spoguļattēliem, kopā pastāv 2725 oktamino pozīcijas.

Simetrija
---------

Attēlā parādīti visi 369 unikālie oktamino, kas iekrāsoti atbilstoši to simetrijām:

* 316 pelēkajiem oktamino nepiemīt simetrijas.
* 23 sarkanajiem oktamino piemīt spoguļattēla simetrija.
* 5 zaļajiem oktamino piemīt 45 grādu simetrijas ass.
* 18 zilajiem oktamino piemīt simetrija pie 180 grādiem.
* 1 dzeltenajam oktamino piemīt simetrija pie 90, 180, 270 grādiem.
* 4 violetajiem oktamino piemīt spoguļattēla simetrija un rotācijas simetrija pie 180 grādiem.
* 1 oranžajam oktamino piemīt divas 45 grādu simetrijas.
* 1 jūras zilajam oktamino piemīt visas simetrijas.

Oktamino kopā ir mazākā polimino kopa, kurā izpildās visas astoņas figūras iespējamās simetrijas. Nākamā kopa ar šādu figūru kopu ir dodekamino kopa, jeb 12-mino polimino kopa.

Telpas un laukuma pārklāšana
----------------------------

No 369 unikālajiem oktamino, 320 atbilst Konveja kritērijiem un 23 vēl savā starpā var izveidot figūru bez caurumiem un savienojumu visapkārt. Līdz ar to pārējie 26 oktamino (tostarp 6 oktamino ar tukšumiem) nespēj pārklāt plakni.

Tā kā sešiem unikālajiem oktamīno veido tukšumu ap sevi, ir primitīvi pierādīt, ka pilna kopa ar visiem unikālajiem oktamino nespēj pārklāt taisnstūri ar to aizpildīto rūtiņu skaitu.
**Ritvars Reimanis** (dzimis 1991. gada 19. jūnijā) ir Latvijas starptautiskais meistars šahā (2020).

Biogrāfija
----------

Divas reizes piedalījies Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās (2007 — Z16, 2009 — Z18).

2017. gadā Antaljā RTU komandas sastāvā piedalījies Eiropas šaha klubu kausa izcīņā.

2019. gadā dalījis 1.—2. vietu Skotijas šaha čempionātā, pēc papildu rādītājiem palicis otrais.

2022. gada jūlijā izcīnījis 2. vietu tradicionālajā Mežezera ātrā šaha turnīrā.

Pārstāvējis Latvijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādē piedalījies 2022. gadā;
* Pasaules šaha tiešsaites olimpiādē piedalījies 2020. gadā.

Reimanis ir vienīgais Latvijas šahists, kas pirms tam ne reizi nepiedaloties Latvijas šaha čempionātu finālos, ir pārstāvējis savu valsti Pasaules šaha olimpiādēs.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi FIDE meistara (FM), bet 2020. gadā — starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Latvijas Šaha Federācija
2. ↑  OlimpBase :: 33rd European Chess Club Cup, Antalya 2017, TSI Rīga
3. ↑  126th Scottish Championships
4. ↑  Mezezers Open Rapid-2022 02.07.
5. ↑  44th Chess Olympiad 2022 Open
6. ↑  2020 FIDE Online Olympiad Division 2 Pool B

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Upes tilbītes** (*Actitis*) ir sloku dzimtas (*Scolopacidae*) tārtiņveidīgo putnu ģints, kas apvieno 2 mūsdienās dzīvojošas bridējputnu sugas. Latvijā sastopama viena no tām — upes tilbīte (*Actitis hypoleucos*). Abas sugas ligzdo ziemeļu puslodē: upes tilbīte ligzdo Eirāzijā, bet Amerikas upes tilbīte (*Actitis macularia*) ligzdo Ziemeļamerikā.

Upes tilbītes no kopējā bridējputnu priekšteča atdalījās pirms apmēram 23—22 miljoniem gadu, oligocēna beigās. Šajā laikā Eirāzijā bija sastopama liela upes tilbīšu dažādība un, visticamākais, ka tieši Eirāzijā radās arī mūsdienu sugas.

Kopējās īpašības
----------------

Abas upes tilbītes ir neliela auguma gājputni ar samērā īsām, dzeltenīgām kājām un vidēji garu knābi. To apspalvojums ļoti līdzīgs — pelēkbrūns ar baltu pavēdri. Vienīgi vairošanās sezonas laikā Amerikas upes tilbītei ir tumši punktotas krūtis. Tomēr ārpus vairošanās sezonas, kad tilbītes daudz ceļo un nonāk netipskos ģeogrāfiskos reģionos, tās ir samērā grūti atšķiramas. Piemēram, upes tilbīte var sasniegt Ziemeļameriku, bet Amerikas upes tilbīte Eiropu.

Upes tilbītēm ir viegli atpazīstams lidojuma raksturs, tuvu gar ūdens virsmu. Putni nav ļoti sabiedriski un lielos baros novērojami ļoti reti. Upes tilbītes ligzdo uz zemes, tuvu krasta līnijai. Barojas uz sauszemes vai seklā ūdenī, barību atrodot ar redzes palīdzību. Ķer arī kukaiņus lidojumā. Upes tilbītes barojas ar kukaiņiem, vēžveidīgajiem un citiem bezmugurkaulniekiem.

Sistemātika
-----------

**Upes tilbīšu ģints** (*Actitis*)

* Amerikas upes tilbīte (*Actitis macularius*)
* Upes tilbīte (*Actitis hypoleucos*)

Atsauces
--------

1. ↑  IOC World Bird List: Sandpipers, snipes, courser, 2020
2. ↑  «Ornitofaunistika: Upes tilbīte Actitis hypoleucos». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 20. maijā. Skatīts: 2015. gada 12. maijā.
3. ↑  IUCN: Actitis hypoleucos
4. ↑  IUCN: Actitis macularius
5. ↑  Mlíkovský, Jirí (2002): Cenozoic Birds of the World, Part 1: Europe. Ninox Press, Prague. Archived 2011. gada 20. maijā, *Wayback Machine* vietnē. ISBN 80-901105-3-8 Nepareizs ISBN
Purva sfagnu veģetācija, Šumava
**Augstais purvs** jeb **sūnu purvs** jeb **oligotrofais purvs** ir viens no purvu veidiem. Tie veidojas no zemajiem vai pārejas purviem, kad tie pieaugot augstumā sasniedz apkārtējās virsas līmeni, un gruntsūdens pieplūde tiek pārtraukta — purvi saņem tikai atmosfēras nokrišņus. Augstajiem purviem raksturīgs pacēlums vidusdaļā.

Latvijas mitrajā klimatā sfagni, kas ir galvenie šo purvu augi, strauji aug un purva virsa paceļas pār apkārtni. Tie uzsūc mitrumu 20 - 25 reizes vairāk par savu svaru, tāpēc sausi sfagni spēj līdzīgi sūklim uzsūkt ūdeni no dziļākiem purva slāņiem. No sūnu purva virsas ūdens iztvaiko piecas reizes vairāk nekā no ezera ar tādu pašu virsas laukumu. Sausās vasarās purva virskārta stipri izžūst, tāpēc dažiem sūnu purva augiem lapas ir sīkas, brūklenēm un dzērvenēm - mūžzaļas, parasti ar nedaudz uz apakšu ieritinātu apmali. Lapu apakšpuse, kur atrodas atvārsnītes, ir pārklāta ar vaska kārtiņu. Tas viss samazina iztvaikošanu, un augi spēj paciest lielu sausumu. Bez kroplajiem bērziņiem un priedītēm sūnu purvos aug vaivariņi, zilenes, virši, lācenes, melnā vistene, rasenes. Augsto purvu malās, kurās nonāk vairāk minerālvielu, aug spēcīgāki koki - priedes, bērzi, egles, melnalkšņi, apses. Sastopami arī vairāki pēcleduslaikmeta augi - pundurbērzs, Lapzemes kārkls, lācenes, bezdelīgactiņa, dzeltenā akmeņlauzīte. Augsto purvu kūdru izmanto kurināšanai (satur maz minerālvielu) un pakaišiem (labi uzsūc mitrumu). Augstie purvi aizņem apmēram 42% no Latvijas purvu kopplatības. Lieli augsto purvu masīvi ir Rīgavas līdzenumā, Kurzemes piekrastē, Tālavas un Austrumlatvijas zemienē, kurā atrodas arī lielākais purvs Latvijā - Teiču purvs. Tajā ir saudzējami augsto purvu dabas kompleksi, putnu fauna un flora, tāpēc purvs kopš 1982. gada ir rezervāts.

Skatīt arī
----------

* Augstā purva augsne
* Zemais purvs
* Pārejas purvs
**Puskuitalas** (*Limosa*) ir sloku dzimtas (*Scolopacidae*) tārtiņveidīgo putnu ģints, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Zinātniskais nosaukums *Limosa* atvasināts no latīņu valodas (*limus*) un latviski nozīmē "dubļains" vai "dubļi".

Izplatība
---------

Melnā puskuitala (*Limosa limosa*)
Visas puskuitalu sugas ir gājputni, kas ligzdo ziemeļu reģionos, bet ziemo dienvidos. Ziemošanai tiek izvēlētas vietas, kas bagātas ar barību, pulcējoties lieliem puskuitalu bariem. Divas no četrām sugām ir Vecās pasaules putnu sugas, bet divas Jaunās pasaules. Puskuitalas, atkarībā no sugas, ligzdo Eiropā, Sibīrijā, Krievijas Tālajos Austrumos, Mandžūrijā un Ziemeļamerikā, ziemo Āfrikā, Āzijas tropu joslā, Taivānā, Jaungvinējā, Austrālijā un Dienvidamerikā.

Latvijā
-------

Latvijā sastopamas 2 puskuitalu sugas: melnā puskuitala (*Limosa limosa*) un sarkanā puskuitala (*Limosa lapponica*).

Izskats un īpašības
-------------------

Puskuitalas ir liela auguma bridējputni ar garu knābi un garām kājām. Garais knābis piemērots barības (ūdens tārpi un moluski) meklēšanai dūņās un dubļos, tos iztaustot un pārmeklējot. No kuitalām puskuitalas var atšķirt pēc to taisnajiem vai nedaudz uz augšu atliektiem knābjiem, bet no dūņslokām pēc to garākajām kājām. Ziemas periodā apspalvojums visām sugām ir pelēcīgs, bet vasarā, ligzdošanas sezonā, trīs sugām apspalvojums kļūst sarkanīgs. Visām puskuitalām mātītes ir lielākas nekā tēviņi.

Sistemātika
-----------

* **Puskuitalu ģints** (*Limosa*)
	+ Lielā puskuitala (*Limosa fedoa*)
	+ Melnā puskuitala (*Limosa limosa*)
	+ Melnspārnu puskuitala (*Limosa haemastica*)
	+ Sarkanā puskuitala (*Limosa lapponica*)

Atsauces
--------

1. ↑  IOC World Bird List: Sandpipers, snipes, courser, 2020
2. ↑  Jobling, James A (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London: Christopher Helm. ISBN 978-1-4081-2501-4.
3. 1 2 3  Our Beautiful World: Godwits, Limosa
4. ↑  Bruce M. Beehler,Thane K. Pratt "Birds of New Guinea: Distribution, Taxonomy, and Systematics[novecojusi saite]"
5. ↑  «Latvijas daba: Sloku dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 1. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 16. augustā.
6. ↑  Genus Limosa

Ārējās saites
-------------

* Beauty of Birds: Godwits
* Xeno-Canto: Genus Limosa
Šahnaza Pehlevī 1979. gadā

**Šahnaza Pehlevī** (persiešu: شهناز پهلوی, dzimusi 1940. gada 27. oktobrī)i Ir Irānas šaha Mohammada Rezā Pehlevī un viņa pirmās sievas, Ēģiptes princeses Fouzijas, pirmais bērns.

Agrīnā dzīve un izglītība
-------------------------

Šahnaza Pehlevī dzimusi Teherānā 1940. gada 27. oktobrī. Viņa ir vienīgais Mohammada Rezā Pehlevī un viņa pirmās sievas princeses Fouzijas Fuadas bērns. Šahnaza ir kroņprinča Rezā Pehlevī, princeses Farahnazas Pehlevī, prinča Alī Rezā Pehlevī II un princeses Leilas Pehlevī pusmāsa — viņa trešās sievas Šahbanou Farahas Pehlevī četri šaha bērni. Viņas mātes vecvecāki bija Ēģiptes karalis Fuads I un karaliene Nazli; un viņas tēva vecvecāki bija Rezā Šahs Pehlevī un Irānas karaliene Tadža ol-Molouka. Viņa ir arī Ēģiptes ķēniņa Farouka I brāļameita un līdz ar to pēdējā Ēģiptes karaļa Fuāda II māsīca.

Šahnaza Pehlevī izglītojās Šveicē.

Personīgā dzīve
---------------

Viņas pirmā laulība sešpadsmit gadu vecumā notika ar Ardezīru Zehedī 1957. gada 11. oktobrī, Golestānas pilī Teherānā. Viņš vienu reizi bija Irānas ārlietu ministrs un divas reizes Irānas vēstnieks ASV (1957—1964 un 1972—1979). Zehedī un viņa pirmo reizi tikās Vācijā 1955. gadā. Pārim ir viena meita, princese Zāra Mahneza Zehedī (dzimusi 1958. gada 2. decembrī, Teherānā). Viņi izšķīrās 1964. gadā.

Vēlāk Šahnaza 1971. gada februārī apprecējās ar Hosu Jahanbani, Irānas vēstniecībā Parīzē. Viņu laulība ilga līdz Jahanbanisa nāvei, 2014. gada aprīlī. Viņiem ir viens dēls Keihošrovs (dzimis 1971. gada 20. novembrī) un viena meita Fouzija (dzimusi 1973).

Tēva valdīšanas laikā Šahnaza veica ieguldījumus *Honda* velosipēdu un motociklu lauksaimniecības uzņēmumos un montāžas rūpnīcās.

Pēc 1979. gada revolūcijas
--------------------------

Kopš Irānas revolūcijas Šahnaza Pehlevī ir dzīvojusi Šveicē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Royal Beauty: Princess Shahnaz Pahlavi (1960's/70's)». Iranian. Skatīts: 2012. gada 10. oktobris.
2. ↑  Diedre Charmody. «Nixon forth to see Shah». *The Leader Post* (New York), 1973. gada 27. jūlijs. Skatīts: 2012. gada 10. novembris.
3. ↑  «A quick look at the Shah's life». *Lawrence Journal*. 1980. gada 28. jūlijs. Skatīts: 2012. gada 10. novembris.
4. 1 2  «Shah's daughter 'could not stand' exile». *BBC*. 2001. gada 12. jūnijs. Skatīts: 2012. gada 10. novembris.
5. ↑  «Ashraf Pahlavi: Portrait of a Persian Princess». *www.payvand.com*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017-11-14. Skatīts: 2017-11-13.
6. ↑  «105 Iranian films said controlled by royal family». *The Leader Post* (Tehran). 1979. gada 22. janvāris. Skatīts: 2012. gada 4. novembris.
Latvijas Zvērinātu advokātu padome 1938. gadā. Pirmajā rindā no kreisās: Heinrihs Rūsis, padomes vicepriekšsēdētājs Voldemārs Minkevičs, padomes priekšsēdētājs Aurēlijs Zēbergs, padomes sekretārs Pēteris Eglītis, padomes sekretārs Jūlijs Šmits, otrā rindā no kreisās: Vilis Holcmanis, Bruno Nolteins, Viktors Kosteničs, Pauls Mincs.
**Aurēlijs Zēbergs** (1879–1940) bija latviešu jurists un sabiedriskais darbinieks. Tautas padomes loceklis, Latvijas un Krievijas Miera sarunu delegācijas priekšsēdētājs, Ārlietu ministra biedrs, Rīgas domes priekšsēdētāja biedrs (1922-1925).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1879. gada 20. februārī Valgundes pagastā. 
Pēc Februāra revolūcijas bija Republikāņu partijas līdzdibinātājs 1917. gada 7. aprīlī. Tautas Padomes loceklis no Republikāņu partijas. 
Kā Ārlietu ministra biedrs 1920. gada aprīlī un maijā bija Latvijas un Krievijas Miera sarunu delegācijas priekšsēdētājs Maskavā.

1921. gada 25. maijā piedalījās Bezpartejisko pilsoņu grupas dibināšanā, kandidēja Satversmes sapulces vēlēšanās. Rīgas domes priekšsēdētāja biedrs (1922-1925). 1925. gadā piedalījās Nacionālā Centra dibināšanā, no 1931. gada Latviešu Nacionālās Apvienības (LNA) biedrs, LNA saimniecisko jautājumu risinātājs (kopā ar L. Neiburgu, M. Miljonu, E. Birkhānu un J. Mīlmani).

Līdztekus Latvijas Zvērinātu advokātu Padomes priekšsēdētājs, Doma baznīcas pārvaldes priekšsēdētājs, Rīgas Latviešu biedrības runasvīrs. A/S „Latvijas Lloids" Valdes priekšsēdētājs. Komandītsabiedrības „Latvis" dalībnieks. Ungārijas ģenerālkonsuls Latvijā, Latvijas Tirdzniecības un rūpniecības kameras vicepriekšsēdētājs. 

Miris 1940. gada 30. oktobrī Rīgā, apbedīts Meža kapos.

Atsauces
--------

1. ↑  Dažas konservatīvisma ideoloģijas skices – 4. daļa Archived 2016. gada 23. janvārī, *Wayback Machine* vietnē. Edmunds Griģis
**Juaņlina Juaņa** (angļu: *Yuanling Yuan*, ķīniešu: 袁元凌, piņjiņs: *Yuán Yuánlíng*; dzimusi 1994. gada 3. jūnijā Šanhajā) ir ķīniešu izcelsmes šahiste, Kanādas starptautiskā meistare (2009).

Biogrāfija
----------

Pārcēlusies uz Kanādu, kad viņai bijuši pieci gadi. Šahu iemācījis spēlēt tēvs. 2003. gadā ģimene no Otavas pārbraukusi uz Toronto. 2003. gadā uzvarējusi Kanādas jauniešu šaha čempionātā U10 meiteņu vecuma grupā. 2008. gadā Sansalvadorā bijusi otrā Panamerikas šaha čempionātā sievietēm. Piedalījusies 2015. gada Pasaules šaha čempionātā sievietēm pēc izslēgšanas sistēmas Sočos, kurā 1. kārtā zaudējusi Marijai Muzičukai.

Pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (2008-2010, 2014-2016).

Par panākumiem turnīros FIDE 2009. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  8° Campeonato Panamericano Feminino
2. ↑  2015 FIDE Knockout Matches
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Yuan Yuanling
4. ↑  42nd Olympiad Baku 2016 Women
5. ↑  Title Applications (WIM): Yuan, Yuanling

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Selīna Rusa** (franču: *Céline Roos*; dzimusi 1953. gada 22. decembrī, mirusi 2021. gada 20. aprīlī) bija Francijas un Kanādas starptautiskā meistare šahā (1985).

Biogrāfija
----------

Cēlusies no Francijas šahistu ģimenes. Viņas tēvs Mišels (1932-2002) ir bijis pieckārtējais Francijas šaha čempionātu medaļists, māte Žaklīna ir korespondencšaha lielmeistare, bet trīs brāļi Žans-Luks (dzimis 1955. gadā), Luijs (dzimis 1957. gadā) un Daniels (dzimis 1959. gadā) ir starptautiskie meistari šahā.

Daudzu starptautisko šaha turnīru dalībniece. Lielāko panākumu guvusi starptautiskajā sieviešu šaha turnīrā Oisterveikā (Nīderlande), kad dalījusi 2.-4. vietu. 1980. gados pārstāvējusi Kanādas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 4 reizes (1980-1984, 1988), un individuālajā vērtējumā izcīnījusi zelta (1984) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 1985. gadā Rusai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  ROOS Celine Clairette
2. ↑  «Roos chess». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 17. jūnijā. Skatīts: 2016. gada 25. augustā.
3. ↑  Oisterwijk 1990
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Céline Roos

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Jānis Piķelis** (1915-?) bija Latvijas Bruņoto spēku karavīrs, robežsargs, vēlāk Latviešu leģiona virsnieks, Vācu krusta zeltā saņēmējs

Biogrāfija
----------

Dzimis zemnieku ģimenē Dunikas pagastā, Piķelis dzīvojis Liepājā, tur arī iesaukts obligātajā militārajā dienestā 1937. gadā, dienējis 1. Kurzemes kājnieku divīzijas Kurzemes artilērijas pulkā, pēc tam pārgājis uz Štāba bataljonu. Dienesta gaitas beidzis ar dižkareivja pakāpi, pēc tam iestājas robežsardzē, ir liecinieks PSRS agresijai pret Masļenku robežposteni 1940. gada 14. jūnijā, dažas dienas pirms Latvijas okupācijas. Pēc Padomju varas ieviešanas tiek atstādināts no darba robežsardzē un atgriežas Liepājā.

Pēc Vācijas uzbrukuma PSRS 1942. gada sākumā brīvprātīgi piesakās 21. Liepājas policijas bataljonā un tiek nosūtīts uz Austrumu fronti pie Ļeņingradas, kur tiek smagi ievainots. Pēc atgriešanās savā vienībā 1943. gada 13. janvārī par dalību Sarkanās armijas soda bataljona uzbrukuma atsišanā tiek apbalvots ar Drošsirdības zīmi ar šķēpiem Austrumtautu piederīgiem, vēlāk ar šo zīmi apbalvots arī otrreiz.

1943. gada aprīlī 21. Liepājas bataljons tiek iekļauts 1. Latviešu brigādes sastāvā kā I bataljons un nonāk Volhovas frontē, šī vienība vēlāk pārtop 19. ieroču SS grenadieru 19. divīzijā. Par nakts triecienu 1943. gada augustā tiek apbalvots ar II šķiras Dzelzs krustu. 1944. gada novembrī Piķelis tiek nozīmēts par komandieri no 40 brīvprātīgajiem bijušajiem Vidzemes pulka aizsargiem jaunizveidotā 44. pulka 6. rotas riteņbraucēju un slēpotāju vadam. 1944. gada 27. decembra naktī, Trešās Kurzemes lielkaujas laikā ar savu vadu no Bitšķēpu mājām izsit un tuvcīņā sakauj ienaidnieka bataljonu, Piķeļa vienība guvusi atzinību arī gūstekņu atbrīvošanā. 1945. gada janvārī apbalvots ar I šķiras Dzelzs krustu, savukārt 8. maijā ar Vācu krustu zeltā. Par tālāko likteni pēc kara ziņu nav.

Atsauces
--------

1. 1 2  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1993, 11.sējums, 140. lpp
2. 1 2  Kurzemes Vārds, Nr. 117, 1938. g. 28. maijs, 6. lpp
3. 1 2 3  Kurzemes Vārds, Nr. 221, 1943. g. 22. sept, 4. lpp
4. ↑  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1972, 2.sējums, 122. lpp
5. ↑  Kurzemes Vārds, Nr. 9, 1943. g. 12. janv, 4. lpp
6. ↑  Tēvija, Nr. 197, 1943. g. 24. aug, 3. lpp
7. ↑  Daugavas Vanagu Centrālās Pārvaldes Izdevums - Latviešu kaŗavīrs Otra pasaules kaŗa laikā, Toronto: 1977, 5.sējums, 189. lpp
8. ↑  Visvaldis Lācis - Latviešu leģions patiesības gaismā, Rīga: 2006, 152. lpp
9. ↑  Richard Landwehr - Siegrunen No. 79, Bennignton: 2007, 98. lpp
10. ↑  Ventas Balss, Nr. 10, 1945. gada 2. feb. 1. lpp.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latviešu Vācu krusta zeltā kavalieri |
| --- |
|  |
| 
* Žanis Butkus
* Rūdolfs Gaitars
* Nikolajs Galdiņš
* Visvaldis Graumanis
* Voldemārs Grāvelis
* Vilis Janums
* Rūdolfs Kociņš
* Kārlis Lobe
* Kārlis Mūsiņš
* Jānis Piķelis
* Gustavs Praudiņš
* Voldemārs Reinholds
* Georgs Šeibelis
* Paulis Sprincis
* Eduards Stīpnieks
* Miervaldis Ziedainis

 |

 |
**Jorkas raga pussala** (angļu: *Nova Scotia Peninsula*) ir pussala Austrālijas ziemeļaustrumos. Administratīvi ietilpst Kvīnslendas štatā. Lielākā daļa pussalas iedzīvotāju ir Austrālijas aborigēni (ap 60%), kas runā vairāk kā 30 valodās. Administratīvais un komerciālais centrs ir Kuktauna pussalas austrumu krastā, bet lielākā apdzīvotā vieta ir kalnraču pilsētiņa Veipa rietumu krastā. Nodēvēta pēc Austrālijas tālākā sauszemes ziemeļu punkta Jorkas raga pussalas ziemeļu galā.

Ģeogrāfija
----------

Pussala izvietojusies starp Koraļļu jūru austrumos un Karpentārija līci rietumos. Toresa šaurums ziemeļos pussalu atdala no Jaungvinejas salas. Pussalas rietumu daļa līdzena, dominē savanna. Austrumu daļā iesniedzas Lielā Ūdensšķirtnes grēda ar augstumiem līdz 800 m vjl un mitrajiem tropu mežiem. Gar austrumu piekrasti stiepjas Lielais Barjerrifs. Dominē subekvatoriālais musonu klimats. Boksītu atradnes.

Ievērojamu daļu pussalas teritorijas aizņem aizsargātās teritorijas. Galvenie ir Apudtamas, Ojalas Tumotanas un Riņirru nacionālie parki.

Vēsture
-------

Vēsturiski pussalu apdzīvojušas vairākas Austrālijas aborigēnu tautas. Pirmais no eiropiešiem pussalu apmeklēja holandiešu jūrasbraucējs Vilems Jansons 1606. gadā. Pirmā izpētes ekspedīcija Edmunda Kenedija vadībā notika 1848. gadā; 10 no 13 ekspedīcijas dalībniekiem, tajā skaitā Kenedijs, gāja bojā no slimībām, bada un aborigēnu uzbrukumiem. Jorkas ragu pussalas ziemeļu galā eiropieši sasniedza tikai 1864. gadā.

Mūsdienās pussala reti apdzīvota un ar vāju infrastruktūru. No ziemeļiem uz dienvidiem ved tikai divi ceļi, kas cauru gadu izbraucami tikai ar apvidus transportu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 311. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jorkas raga pussala***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 246565577
* LCCN: sh85019901
* GND: 4110005-0
* NKC: ge720246

 |

 |
**Tatāru šaurums** (krievu: *Татарский пролив*) ir jūras šaurums, kas atdala Sahalīnas salu no Āzijas kontinenta un savieno Japāņu jūru caur Amūras limānu un Sahalīnas līci ar Ohotskas jūru. Šaurums ir 663 km garš, tā platums ir no 320 km dienviddaļā līdz 40 km ziemeļdaļā un 7,3 km tā šaurākajā vietā — Ņeveļskoja šaurumā. Šauruma nosaukums cēlies no etnonīma tatāri, ar ko eiropieši līdz pat 18. gadsimtam apzīmēja lielāko daļu Ziemeļāzijas tautu. Pirmais no eiropiešiem šaurumu 1849. gadā šķērsoja krievu admirālis Genādijs Ņeveļskojs (*Невельской*), kurš pierādīja, ka Sahalīna ir sala un Amūras grīva ir pieejama kuģiem no Japāņu jūras puses. Krastos vairākas ostas, lielākās no kurām ir Šahtjorska austrumu krastā un Sovetskaja Gavaņa rietumu krastā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 692. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tatāru šaurums***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Kauņas IX forts** (lietuviešu: *IX Kauno fortas*) ir vēstures muzejs Kauņas ziemeļrietumu pievārtē. Izveidots vienā no bijušā Kauņas cietokšņa fortiem, kurš holokausta laikā kalpoja kā ieslodzījuma un masveida nāvessodu izpildes vieta.

Krievijas impērija līdz 1890. gadam bija izveidojusi Kauņas cietokšņa aizsardzības sistēmu, kurā ietilpa astoņi forti un deviņas artilērijas baterijas. 1902. gadā tika sākta IX forta celtniecība, kura tika pabeigta īsi pirms Pirmā pasaules kara sākuma. Nodibinoties Lietuvas valstij, 1924. gadā IX forts kļuva par Kauņas cietuma filiāli. Kad PSRS okupēja Lietuvu, IX fortā tika izveidots NKVD cietums, kas kalpoja kā pārsūtīšanas punkts uz GULAG nometnēm.

Vācu okupācijas laikā IX fortā tika izveidota ieslodzījuma un nāvessodu izpildes vieta. Vairums ieslodzīto bija ebreji, iesākumā no Lietuvas, vēlāk no citām Eiropas valstīm. Pēc muzeja *Jad Vašem* datiem, vācu okupācijas laikā IX fortā tika nogalināti apmēram 50 000 cilvēku.

Naktī uz 1943. gada 26. decembri 64 ieslodzītie spēja izbēgt no forta. Daļa ieslodzīto paglābās Kauņas geto un vēlāk tika pārsūtīti uz tuvējiem mežiem. Ieslodzītie, kas nevēlējās doties uz geto, tika izķerti un nošauti. Par šo gadījumu PSRS laikā tika uzņemta mākslas filma, neminot, ka ieslodzītie bija ebreji.

Vairākus gadus pēc Otrā pasaules kara IX forts turpināja kalpot kā nu jau padomju cietums. No 1948. līdz 1958. gadam to izmantoja lauksaimniecības organizācijas, bet 1958. gadā šeit tika ierīkots muzejs, kura ekspozīcijā gan atkal nebija pieminēti ebreji. 1984. gadā tika atklāts fortam veltīts piemineklis.

Galerija
--------

* PiemineklisPiemineklis
* Ieslodzīto kameraIeslodzīto kamera
* Forta novērošanas punktsForta novērošanas punkts

Atsauces
--------

1. ↑  Ninth Fort

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***IX forts***.
* IX forta muzejs

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 158369298
* LCCN: n87820213

 |

 |