recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Liofilizētas zemenes
**Liofilizācija** jeb **aukstā žāvēšana** ir produkta žāvēšanas process, kurā produktā saturošais ūdens sasalst un ledus pie zemiem spiedieniem iztvaiko sublimācijas ceļā.

Tā kā produkta pārstrādē izmantotas zemas temperatūras, produktam atgūstot ūdens saturu, tas saglabā vairumu savu oriģinālo īpašību. Liofilizāciju izmanto produkta uzglabāšanā bioloģijā (piemēram, baktērijas, raugi), biomedicīnā (piemēram, īslaicīga orgānu uzglabāšana), pārtikā (piemēram, kafija, augļi).

Priekšrocības
-------------

Liofilizācijas iekārta — tā var saldēt līdz pat apmēram -40 Celsija grādiem un uzturēt vakuumu. Šādos apstākļos ledus pāriet tvaika fāzē - sublimējas.
Liofilizācija tiek uzskatīta par labāko pārtikas produktu žāvēšanas paņēmienu, jo tiek ievērojami vairāk saglabātas pārtikas īpašības — aromāts, ūdens atgūšanas spēja, bioaktivitāte — salīdzinot ar citiem žāvēšanas paņēmieniem. Nav arī nepieciešams pievienot konservantus.

### Garāks derīguma termiņš

Derīguma termiņš pagarinās, jo produkts tiek pārstrādāts zemās temperatūrās, kā arī ūdens sublimējas no produkta. Šajos apstākļos tiek minimalizēts oksidēšanās ātrums un olbaltumvielu denaturizācija.

### Ūdens no jauna pievienošanas spēja

Tā kā liofilizācijas galaprodukts ir porains, tas uzsūc ūdeni. Ar ūdens pievienošanas spēju mēra procesa kvalitāti, augstas kvalitātes galaproduktus izmanto gatavās maltītēs.

### Saglabā uzturvielas un izceļ garšas īpatnības

Tā kā liofilizācijas process minimalizē sabrukšanas reakcijas, uzturvielas, krāsa un garša tik saglabāta, bet tekstūra kļūst irdena un kraukšķīga. Piemēram, skābā un saldā garša, ogu un augļu smaržas kļūst izteiktākas, jo ūdens nemazina to efektus.

Trūkumi
-------

### Mikrobu attīstība

Lai gan liofilizētos materiālos mikrobu augšana tiek ļoti palēnināta, tie netiek pilnībā iznīcināti. Ja produkts nav pareizi iepakots vai uzglabāts, produkts uzsūks ūdeni, mikrobi sāks vairoties un pārtika bojāsies.

### Cena

Liofilizācija ir apmēram 5 reizes dārgāka nekā žāvēšanas process, tādēļ šo metodi parasti izmanto, ja tā sniedz pietiekamu pievienoto vērtību.

### Silikona eļļas noplūde

Silikona eļļa ir bieži izmantots šķidrums liofilizācijas aparātu sildīšanai un dzesēšanai. Noplūdes gadījumā galaprodukts ir nederīgs. Lai laikus konstatētu silikona eļļas tvaikus un novērstu noplūdi un produkta bojājumus, izmanto masspektrometrus.

### Audu uzglabāšana

Zīdītāju audi nepārdzīvo liofilizāciju, bet ar to paildzina audu mūža ilgumu ārpus ķermeņa.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Liofilizācija - žāvēšana aukstumā». *DREILING* (latviešu). 2019-12-30. Skatīts: 2023-04-29.
**Zilastītes, zilastīšu ģints** (*Tarsiger*) ir viena no mušķērāju dzimtas (*Muscicapidae*) ģintīm, kas apvieno 6 dziedātājputnu sugas. Visas sugas izplatītas Āzijā, no tām viena sastopama arī Eiropas ziemeļaustrumos. Lielākā sugu dažādība mājo Himalajos un Ķīnas rietumos — 4 sugas.

Ģints zinātniskais vārds *Tarsiger* atvasināts no sengrieķu un latīņu valodas un latviski nozīmē: *tarsos* — *būt ar plakanām pēdām*.

Latvijā
-------

Rudsānu zilastīte (*Tarsiger cyanurus*)
Latvijā sastopama viena zilastīšu ģints suga — rudsānu zilastīte (*Tarsiger cyanurus*). Līdz šim bijuši trīs šīs sugas novērojumi (visi putni noķerti tīklā gredzenošanai), taču, tā kā kaimiņvalstīs (Igaunijā un Lietuvā) tā novērota biežāk, iespējams, tā pie mums ieceļo regulāri

Kopīgās īpašības
----------------

Zilastītes ir neliela auguma dziedātājputni. Raksturīgs dzimumu dimorfisms — tēviņa apspalvojums košāks un krāsaināks nekā mātītei. Knābis taisns un nedaudz vertikāli saspiests (pie pamatnes nedaudz platāks kā galā), knābja gals truls. Spārni un aste vidēji gari, noapaļoti. Kājas un pēdas slaidas, visgarākais pirksts — aizmugurējais, visiem pirkstiem gari nagi. Zilastītēm raksturīgs izteikti vertikāls ķermeņa stāvoklis.

Galvenokārt uzturas krūmu apakšējā daļā vai uz zemes. Barojas ar nelieliem kukaiņiem, kurus uzlasa no zemes. Ligzdai raksturīga kausa forma, atrodas uz zemes.

Sistemātika
-----------

Apkakles zilastīte (*Tarsiger johnstoniae*)
**Zilastīšu ģints** (*Tarsiger*)

* Apkakles zilastīte (*Tarsiger johnstoniae*)
* Baltaču zilastīte (*Tarsiger indicus*)
* Himalaju zilastīte (*Tarsiger rufilatus*)
* Rudkrūšu zilastīte (*Tarsiger hyperythrus*)
* Rudsānu zilastīte (*Tarsiger cyanurus*)
* Zeltrīklīte (*Tarsiger chrysaeus*)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  World Bird List: Chats, Old World flycatchers, 2018
2. ↑  Hoyo, J. del, et al. eds. (2005). Handbook of the Birds of the World, vol. 10. Barcelona: Lynx Edicions. pp. 754—756. ISBN 84-87334-72-5.>
3. ↑  Jobling, James A. (2010). The Helm Dictionary of Scientific Bird Names. London, United Kingdom: Christopher Helm. p. 379. ISBN 978-1-4081-2501-4.
4. ↑  Putni LV: Rudsānu zilastīte Tarsiger cyanurus
5. 1 2  The Annals and Magazine of Natural History: Zoology, Botany, and Geology

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* Xeno-Canto: Genus Tarsiger
* iNaturalist: Bush-Robins Genus Tarsiger
* Our Beautiful World: Chat-thrushes, Saxicolinae
**Zilais krūmu sīlis** (*Aphelocoma unicolor*) ir zvirbuļveidīgo (*Passeriformes*) kārtas vārnu dzimtas (*Corvidae*) putns, kas pieder krūmu sīļu ģintij (*Aphelocoma*). Izdala 5 pasugas.

Zilais krūmu sīlis ir parasts Centrālamerikas miglas mežu ligzdotājs. Tas ir sastopams Meksikas dienviddaļā, Hondurasas centrālajā daļā, Gvatemalā un Salvadorā 1370—3050 metrus virs jūras līmeņa. Tas dzīves vietai izvēlas miglas mežus, priežu un ozolu mežus un krūmājus.

Izskats un īpašības
-------------------

Zilais krūmu sīlis ir vidēji liels putns. Ķermeņa garums 27—32 cm, svars tēviņam 119—153 g, mātītei 113—136 g. No citiem krūmu sīļiem tas atšķiras ar vienkrāsainu, tumši zilu apspalvojumu. Ap acīm tam ir melnu spalvu gredzens. Zods pelēks, un spalvas zem astes un spārniem brūnganmelnas. Melnais knābis masīvs ar līku galu. Kājas melnas, bet acis brūnas. Abi dzimumi izskatās vienādi, lai gan mātītes ir nedaudz mazākas. Jaunie putni nav tik koši, tie ir zilpelēki.

Uzvedība
--------

Zilais krūmu sīlis ir nometnieks un parasti pārvietojas nelielos baros, kas sastāv no 5—8 putniem. Tie barojas pa koku zariem, meklējot ogas, ugļus, kukaiņus, ķirzakas, citu putnu olas un putnēnus. Zilais krūmu sīlis barojas arī ar graudiem lauksaimniecības tīrumos. 

Riests sākas janvāra beigās. Dominējošam pārim mazuļus audzināt palīdz iepriekšējā gada bērni. Ligzda tiek vīta no zariem bļodas formā. Tā parasti tiek novietota 5—14 metru augstumā no zemes. Dējumā ir 3—4 olas. Inkubācijas periods ilgst 22 dienas.

Sistemātika
-----------

Zilajam krūmu sīlim ir 5 pasugas:

* *Aphelocoma unicolor unicolor* — nominālpasuga, sastopams Meksikas dienvidaustrumos un Gvatemalā;
* *Aphelocoma unicolor concolor* — sastopams Meksikas dienvidaustrumos;
* *Aphelocoma unicolor griscomi* — sastopams Salvadorā un Hondurasā;
* *Aphelocoma unicolor guerrerensis* — sastopams Meksikas dienvidrietumos;
* *Aphelocoma unicolor oaxacae* — sastopams Meksikas dienvidos.

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Crows, mudnesters & birds-of-paradise, 2018
2. ↑  IUCN: Aphelocoma unicolor[novecojusi saite]
3. 1 2 3  Unicolored Jay
4. ↑  Alive: Unicolored Jay (Aphelocoma unicolor)
5. ↑  Chara unicolor[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Unicoloured Jay (Aphelocoma unicolor) Archived 2011. gada 12. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
* Neotropical birds: Aphelocoma unicolor
* Jays: Unicolored Jay Archived 2010. gada 30. augustā, *Wayback Machine* vietnē.
Volstrīta. Pa labi redzama Ņujorkas fondu birža.
**Volstrīta** (angļu: *Wall Street*) ir iela Ņujorkā, Manhatanas rajonā, ap kuru centrējas pilsētas finanšu rajons.

Uz šīs ielas atrodas ievērojamas finanšu institūcijas — akciju, fondu un citas biržas un to galvenās mītnes, piemēram, Ņujorkas fondu birža, *NASDAQ*, *NYMEX*, kas padara Volstrītu par vienu no pasaulē ievērojamākajiem finanšu centriem. Pārnestā nozīmē ar vārdu Volstrīta nereti saprot arī ASV finanšu tirgus kopumā vai Ņujorkā bāzētos finanšu centrus.

Atsauces
--------

1. ↑  Stock Market Authority —*Wall Street* Archived 2011. gada 29. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
2. ↑  Merriam-Webster — *Wall Street* Archived 2007. gada 12. oktobrī, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 255879045
* LCCN: sh85144918
* GND: 4122710-4
* BNF: cb120192560 (data)
* NDL: 00628259
* NKC: ge517871

 |

 |
**Kauliņi ir mesti** ir grupas Inokentijs Mārpls sestais studijas albums, kas tika ierakstīts 5 gadu garumā studijā „Hodila records", bet izdots 2021. gada 22. oktobrī. Lielākā daļa dziesmu ir izveidotas pēdējo gadu laikā, taču divas kompozīcijas paņemtas no 80. gadu beigām (2,4), izpildītājs piešķīra tām mūsdienu skanējumu. Albumā ir arī ietverta krievu grupas "Kino" kaververota latviešu valodā dziesma "Māte anarhija", kā arī tika pārdziedāta dziesma "Izdzītais", kas iepriekš tika izdota Imanta Dakša izlasē "Skalbe. Dzirnavās"

Dziesmu saraksts
----------------

1. Cilvēki mirst — 3:46
2. Draugi — 3:36
3. Tu man te — 4:28
4. Ha ha hā — 2:43
5. Uz priekšu dzīvnieki! — 04:07
6. Izdzītais — 04:17
7. Skelets skapī — 04:53
8. Kakā, kakā 03:03
9. Māte anarhija — 02:36
10. Manipulē — 03:44
11. Bumbiņas — 03:09
12. Piramīda 05:08
13. Baigas beigas 02:07

Albumu iedziedājuši: Mārtiņš Burkevics (4,5,7,9,10), Uģis Vītiņš (10), Gints Lundbergs (1). Jānis Dubavs ir ierakstījis dziesmu „Izdzītais" (6).

Ārējās saites
-------------

* Albums Bandcamp vietnē
Amerikas ūdri (*Lontra*) ir viena no sermuļu dzimtas (*Mustelidae*) ģintīm, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. 

Amerikas ūdri ir attīstījušies no Eirāzijas ūdriem. Eirāzijas ūdri dzīvoja Eirāzijas kontinentā jau pliocēnā. Eirāzijas ūdru aizvēsturiskā suga *Lutra licenti*, kas dzīvoja pleistocēnā mūsdienu Ķīnas teritorijā, pirms 1,7 miljoniem gadu migrēja uz Ziemeļameriku. No šīs aizvēsturiskās sugas attīstījās visas 4 mūsdienās dzīvojošās ūdru sugas Amerikā, kā arī daudzas citas aizvēsturiskas sugas, kas mūsdienās ir izmirušas.

Amerikas ūdri kādreiz tika iedalīti Eirāzijas ūdru ģintī (*Lutra*), tomēr DNS pētījumi ir likuši tos izdalīt atsevišķā ģintī. Daudzos informācijas avotos visas četras Amerikas ūdru sugas joprojām ir iedalītas Eirāzijas ūdru ģintī.

Izskats
-------

Amerikas ūdriem tāpat kā citiem ūdriem ir raksturīgs slaids, garš, cilindrisks ķermenis ar īsām kājām. Tiem ir plata, noapaļota galva, mazas austiņas un tie spēj nāsis noslēgt, atrodoties zem ūdens. Visi Amerikas ūdri ir tumši brūni, un to pavēderes un pazodes ir gaišākas kā muguras. Kājām ir peldplēves, un to nagi ir asi. Mātītēm ir 4 piena dziedzeri. Priekškājas ir īsākas kā pakaļkājas, kas ļauj attīstīt ievērojamu ātrumu peldot. Kad ūdrs peld lēni, tas airējas ar visām 4 pleznotajām kājām. Kad ūdrs nirst vai peld ātri, priekškājas tiek cieši piespiestas pie ķermeņa, bet pakaļkājas kopīgi ar spēcīgu astes propellerveida kustību stumj ūdri cauri ūdenim.

Mazākais no visiem Amerikas ūdriem ir jūrasūdrs, kas nepārsniedz 1 metra garumu, un to svars ir apmēram 5 kg. Lielākais ir Ziemeļamerikas upesūdrs, kura ķermeņa garums var sasniegt 1,07 m un svars 14 kg.

Sistemātika
-----------

**Amerikas ūdru ģints** (*Lontra*)

* Dienvidu upesūdrs (*Lontra provocax*)
* Garastes upesūdrs (*Lontra longicaudis*)
* Jūrasūdrs (*Lontra felina*)
* Ziemeļamerikas upesūdrs (*Lontra canadensis*)

Atsauces
--------

1. ↑  «Otters: ecology, behaviour, and conservation Autori: Hans Kruuk». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 8. martā. Skatīts: 2009. gada 20. oktobrī.
2. 1 2  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 12. martā. Skatīts: 2009. gada 21. oktobrī.
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 13. oktobrī. Skatīts: 2009. gada 20. oktobrī.
4. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 7. februārī. Skatīts: 2009. gada 20. oktobrī.
5. ↑  American Natural History, by John Davidson Godman, published by Hogan & Thompson, 1836
**Volēi** (angļu: *Woleai*) ir atols Klusajā okeānā, Karolīnu salu arhipelāga rietumu daļā. Ietilpst Mikronēzijas Federatīvo Valstu Japas pavalstī, kur veido atsevišķu minicipalitāti.

Ģeogrāfija
----------

Volēi ir koraļļu atols Karolīnu salu dienvidrietumu daļā. Atola lagūnas kopējā platība ir 29 km², bet tajā esošo 18 saliņu kopējā platība ir 4,5 km². Atolam ir guļoša astoņnieka forma, tā garums ir 11 km, rietumdaļas platums — 7 km, austrumdaļas — 5 km, bet pāržmaugā ir 2,5 km garš koraļļu sēklis. Atola lielākā un apdzīvotākā sala ir Falealopa atola ziemeļaustrumos.

Iedzīvotāji
-----------

Salu iedzīvotāju lielākā daļa ir mikronēziešu tauta volējieši; volējiešu valoda, kurā runā kopā ap 1700 cilvēku, ir viena no valsts oficiālajām valodām.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Volēi***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 316389029
* GND: 1071880314

 |

 |
Amelii.Meet your dress kāzu kleitu zīmols

### **Amelii.Meet your dress i**r dizaineres Ievas Rukas 2014.gadā radīts zīmols, kas strauji kļuva populārs un pieprasīts Latvijā, kā arī ārzemju tirgū.

Amelii kleitas ir rūpīgs roku darbs, pievēršot uzmanību vismazākajām detaļām. Ievas Rukas dizainu raksturīgais vieglums, toņi un detaļu harmonija līgavas tēlu padara elpu aizraujošu un neatkārtojamu.

**2014.gads** Dibināts zīmols Amelii

**2017.gads**

·       Zīmola radītāja un īpašniece dizainere Ieva Ruka nominēta Latvijas modes nedēļā kā jaunais talants

·       Dalība Modes Manifestācijas jauno talantu konkursā

·       Kāzu portāla ligavam.lv modes šovi

·       Sižets par zīmolu LTV7 raidījumā "Biznesa Klase"

·       Publikācijā L’Officiel izdevumā 

**2018.gads**

·       Zīmola kleitās "Miss un Misters Rēzekne 2018" laureātes

·       Kleitas iekļautas mākslinieces Noras Skaras grāmatā "Mazliet modes un svaiga gaisa"

·       "Rīgas balle" dalībnieces atklāj debitantu uznācienu tērptas Amelii

·       Kāzu medija Līgavām.lv rīkotajās "Izsmalcinātas līgavu brokastis" 2018 ietvaros, Amelii studijas dibinātāja un dizainere Ieva Ruka dalās savā profesionālajā pieredzē

**2019.gads**

·       Izdevējs "Dienas Bizness" intervija par tendencēm biznesā un attīstību kāzu nozarē

·       Amelii piedalās kāzu izstādē Londonā - "London Bridal Fashion Week 2019"

·       Publikācija itāļu kāzu medijā Giada Panella Wedding Planner Italy, blogā JuneBug Weddings un modes žurnāla VOGUE sadaļā "A very Vogue wedding" jūnija, augusta un septembra izdevumos.

·       Dizainere Ieva Ruka Milānā iegūstot kvalifikāciju Wedding Design kursā Milan Fashion Campus

·       "Emmaline Bride US" ierindo Amelii kleitas 2020. gada dizaina tendenču topā

**2020.gads**

·       Amelii privātā modes skate Winter Wonderland noskaņās

·       Supermodeles Ieva Lagūna un Nastya Choo pozē žurnāliem Amelii kāzu kleitās

**2021.gads**

·       Režisora Andra Ēķa komēdijseriāls "Perfektās kāzas". Seriāla galvenā varone Lelde Dreimane ekrānos Amelii kāzu kleitā.

·       Starptautiskajā "Grandma World 2021" konkursā Latvijas pārstāve Dace Jansone Amelii kleitā iegūst Pasaules vecmāmiņas titulu

·       Uzņēmums iegūst biznesa kvalitātes standarta sertifikāts A+ European Business Master

**2022.gads**

·       Amelii zīmols Rīgas Modes nedēļā ar jauno kolekciju "Love me more" viesnīcā "Grand Hotel Kempinski Riga" 

**2023.gads**

·       PRECOS kāzu Expo un modes šovs ATTA Centrs

·       Intervija portālam LĪGAVĀM

·       Privāts modes šovs "*Independence Fashion Show*", kuru organizēja Mediju Aģentūra no ASV What You Didn’t See sadarbībā ar Netflix
**Glicerīns** (propāntriols-1,2,3, glicerols, CH2OHCHOHCH2OH) ir caurspīdīgs, bezkrāsains, viskozs šķidrums ar saldu garšu. Atšķirībā no dažiem citiem vairākvērtīgajiem spirtiem, piemēram, etilēnglikola, glicerīns nav toksisks.

Atrašanās dabā
--------------

Glicerīns dabā ir sastopams dzīvnieku taukos taukskābju esteru veidā.

Iegūšana
--------

Iegūst tauku pārziepošanas procesā kā ziepju ražošanas blakusproduktu. Var iegūt arī sintētiski.

Īpašības
--------

Uzmanīgi oksidējot glicerīnu, var iegūt glicerīnaldehīdu: tas ir vienkāršs ogļhidrāts, un tam ir iespējami 2 optiskie izomēri.

Dehidratējot glicerīnu, rodas akroleīns — nepiesātinātais aldehīds:

HOCH2CH(OH)−CH2OH → H2C=CH−CHO + 2 H2O

Izmantošana
-----------

Glicerīnu lieto nitroglicerīna ieguvei un polimēru (krāsu bāzes) ieguvei. To pievieno šķidrumiem kā antifrīzu, kā arī izmanto vīna saldināšanai, liķiera ražošanā un parfimērijā.

Ārējās saites
-------------

* glicerins | Medicīnas termins (latviski)

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākie spirti |
| --- |
|  |
|  | 
* Metanols
* Etanols
* Propanols
* Izopropanols
* Butanols
* Amilspirts
* 1-Heksanols
* 1-Heptanols
* Alilspirts
* Propargilspirts
* Etilēnglikols
* 1,2-Propāndiols
* 1,3-Propāndiols
* 1,6-Heksāndiols
* Glicerīns
* Pentaeritrīts
* Feniletilspirts

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85055393
* GND: 4157721-8
* BNF: cb121449106 (data)
* NDL: 00562650
* NKC: ph475858

 |

 |
**Marģers Gūtmanis** (dzimis 1885. gada 26. decembrī, miris 1959. gada 8. jūlijā) bija latviešu ģeologs un inženieris. Latvijas Universitātes pasniedzējs. Dzīves otro pusi pavadījis strādādams ģeoloģiskajā izpētē Dienvidamerikā.

Biogrāfija
----------

Marģeris Gūtmanis dzimis 1885. gada 26. decembrī Rīgas apriņķa Mores pagastā.

1904. gadā beidzis Pleskavas ģimnāziju. Pēc desmit gadiem, 1914. gadā, absolvējis Katrīnas II Kalnu institūtu Pēterburgā ar 1. šķiras diplomu. No 1914. līdz 1915. gadam strādājis par inženieri akciju sabiedrībā "Vossidlo un Co", bet no 1915. līdz 1917. gadam par inženieri Krievijas armijā. 1917. gadā veicis ģeoloģiskus un petrogrāfiskus pētījumus Mingrebijas kņaza īpašumos Kaukāzā.

No 1918. līdz 1919. gadam strādājis par alvas raktuvju pārvaldnieku Aizbaikālā, Olovjannajā, bet 1919. gadā veicis ģeoloģiskus pētījumus Mandžūrijā.

### Atgriešanās Latvijā

1920. gadā viņš brīvprātīgi iestājās Tālo Austrumu Latvijas karaspēkā par kareivi un kopā ar pulku no Vladivostokas ar kuģi atgriezās Latvijā.

1920. gada 1. novembrī M. Gūtmani ievēlēja Latvijas Universitātes Ķīmijas fakultātes Petroloģijas institūtā par asistentu un 1924. gadā par vecāko asistentu, bet 1926. gada 5. martā Matemātikas un dabaszinātņu fakultātes Ģeoloģijas un paleontoloģijas institūtā par privātdocentu. Ķīmijas fakultātē viņš vadīja praktiskos darbus mineraloģijā un petrogrāfijā, bet Dabaszinātņu nodaļā lasīja lekcijas un vadīja seminārus par vulkānismu, derīgajiem izrakteņiem un Zemes klēpja (dzīļu) bagātībām.

1922. gadā M. Gūtmanis ar kultūras fonda atbalstu veica ģeoloģiskus pētījumus Tatru un Karpatu kalnos un Silēzijā Vācijā. 1927. gadā vasaras brīvlaikā pētīja brūnogles un degakmeņus Štutgartes un Leipcigas tuvumā Vācijā.

Viņš bija viens no pirmajiem, kas devis vispārīgu pārskatu par Latvijas derīgajiem izrakteņiem un publicējis darbus par Latvijas dzelzsrūdām un Daugavas ielejas ģeoloģiju.

### Darbība trimdā

1929. gadā M. Gūtmanis izceļoja uz Argentīnu. No 1929. līdz 1935. gadam darbojās par naftas ģeologu Patagonijas dienvidos Komadora Rivadavijā un Brazīlijā, Bolīvijas pierobežā. No 1935. gada strādāja Sanpaulu Agronomiskajā dienestā par petrogrāfu Kompinjasā. 1949. gadā viņš publicēja darbu par Paranas baseina tektoniku un 1951. gadā par Sanpaulu pavalsts augsnēm. 1952. gadā viņš veica pētījumus Antiļu salās, sevišķi Martinikā.

Savas dzīves pēdējos divpadsmit gadus blakus tiešajiem darbiem pētīja Brazīlijas perma un karbona perioda nogulumus un konstatēja tajos apledojuma pēdas. Miris 1959. gada 8. jūlijā Brazīlijā ar sirdstrieku.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : Valērija Belokoņa izdevniecība. 2003. 691. lpp. ISBN 9984-9482-2-6.
2. ↑  «Nekropole.info».[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305093894
* LNB: 000164964
* ISNI: 0000 0004 1704 9433

 |

 |
***Hearts of Iron*** (***HoI***) (latviski: ***Dzelzs sirdis***) ir kompāniju Paradox Interactive un Strategy First lielstratēģijas datorspēle, kuras darbība risinās laika posmā no 1936. līdz 1948. gadam.
Spēlētājs var kontrolēt jebkuru vienu nāciju, kas pastāvēja šajā laika posmā un piedalīties Otrā pasaules kara notikumos.
2002. gadā spēle tika izlaista Windows operētājsistēmai, Macintosh versiju sagatavoja kompānija Virtual Programming. Spēles galvenais programmētājs ir Johans Anderssons (Johan Andersson).
Spēles turpinājumā Hearts of Iron II tika ieviestas vairākas izmaiņas spēles vadībā un tehnoloģiju kokā. Par trešā turpinājuma - Hearts of Iron III - izstrādes procesu tika paziņots 2008. gada 20. augustā, tās relīze bija plānota 2009. gada rudenī.

Spēles process
--------------

Hearts of Iron ekrānuzņēmums
*Hearts of Iron* ir veidots Paradox, izmantojot veiksmīgās spēles *Europa Universalis* dzinēju, bet ieviešot vairākas izmaiņas: 

* Ļoti detalizēti tehnoloģiju koki, kas sadalīti 14 nozarēs (kājnieki/artilērija/rūpniecība/bruņu transports/flote/utt.). Katrā no tām ir liels skaits izstrādājamo tehnoloģiju, kas dod iespēju pilnveidot un izstrādāt spēles vienības.
* Ekonomiskā modeļa pamatā ir 4 resursu veidi : ogles, tērauds, gumija un nafta, no šiem resursiem ir atkarīga spēlētāja rūpniecība un armijas vienības.
* Ir iespējams izvēlēties militāros un politiskos līderus.
* Plašs militāro vienību klāsts, no koloniju zemessardzes līdz starpkontinentālajām ballistiskajām raķetēm.
* Laikapstākļu modelis, kas ietekmē kaujas vienību pārvietošanos un kaujas spējas, kā arī apgādes līnijas.

Spēles procesa mērķis ir saglabāt valsti pārmaiņās, kas notiek pirms Otrā pasaules kara vai tā laikā. Spēlētājs var būt par liecinieku vai līdzdarboties notikumos, kas atšķiras no īstās vēstures. *Hearts of Iron* tiek uzskatīta par alternatīvās vēstures spēli.

Spēlē ir trīs galvenās valstu alianses; Sabiedrotie, Ass valstis un Kominterne, kurām spēlētājs var pievienoties vai palikt malā. Spēle beidzas, kad ir palikusi tikai viena alianse, taču šādi gadījumi ir reti. Ir arī cits beigu scenārijs, kurā spēle beidzas 1947. gada 30. decembrī un uzvar tā alianse, kas savākusi lielāko *uzvaras punktu* skaitu. Uzvaras punkti ir noteikts punktu skaits, kas spēlē ir piešķirts stratēģiski nozīmīgām pilsētām un reģioniem.

Strīdi
------

Spēle tika aizliegta Ķīnā jo tajā Tibeta, Siņdzjana un Mandžūrija tika attēlotas kā neatkarīgas valstis, bet Taivāna atradās Japānas pakļautībā.
*Paradox Interactive* paziņoja, kas spēle ir vēsturiski precīza un atspoguļo pārmaiņu periodu Ķīnas vēsturē un parāda piepūli, ko Ķīnas komunistiskā partija veltīja, lai uzvarētu Ķīnas pilsoņu karā.

Ārējās saites
-------------

* Hearts of Iron 2 at Paradox
* DMP (Design Mod Projekt), an international Mod and Game Community of hearts of Iron
* DMP Community Board

Atsauces
--------

1. ↑  Swedish video game banned for harming China's sovereignty
2. ↑  «Hearts of Iron 2 Interview - ( Review, Preview, Article, Interview, Q&A ) - GamersHell.com». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 15. jūlijā. Skatīts: 2009. gada 13. aprīlī.
**Gembela** (angļu: *Gambell*) vai **Sivukaka** (unazigmita: *Sivuqaq*) ir pilsēta ASV Aļaskas pavalstī Nomas cenza apgabalā. Izvietojusies Sentlorensas salas ziemeļurietumu krastā. 96 % iedzīvotāju ir juiti.

Vēsture
-------

1887. gadā Amerikas reformātu baznīca nolēma salā uzbūvēt dievnamu. Materiāli un darbaspēks salā tika nogādāti ar kuģi un pēc būves pabeigšanas, kas bija pirmā koka celtne salā, būvnieki salu pameta, atslēgas atstājot vietējiem iedzīvotājiem. Tā kā celtnieki nerunāja juitu valodā, iedzīvotājiem nebija priekšstata, kas ir uzbūvēts.

Pirmos misionāru kalpošanai salā izdevās nolīgt tikai 1994. gadā un tie bija Vins un Nellija Gembeli. 1897. gadā saslima viņu meita un ziemu ģimene pavadīja ASV. 1898. gada pavasarī, atgriežoties salā, kuģis nogrima un visi 37 uz tā esošie cilvēki noslīka. Misionāru piemiņai ciems tika nodēvēts Gembelu vārdā.

1910. gada tautskaitē Gembela uzrādīta kā ciems. Pilsētas tiesības piešķirtas 1963. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  Gambell Presbyterian Church

Ārējās saites
-------------

* Kawerak Inc. Gambell
* Gambell (St. Lawrence Island), Alaska Gallery Archived 2022. gada 18. janvārī, *Wayback Machine* vietnē.
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gembela***.
**Polārā stacija «Sagastira»** (krievu: *Полярная станція «Сагастырь»*) vai **Ustjļenas polārā stacija** (*Усть-Ленская полярная станція*) ir bijusī Krievijas polārstacija Arktikā. Izvietojusies Ļenas upes deltas ziemeļos Sagastiras salā pie evenku apmetnes Tumatas. Mūsdienās administratīvi ietilpst Sahas Republikas Bulunas ulusā.

Vēsture
-------

Stacija izveidota 1. Starptautiskā polārā gada (1882-1883) ietvaros Krievijas ģeogrāfijas biedrības paspārnē. Sagastira bija viena no divām Krievijas polārstacijām, kas izveidotas polārā gada ietvaros — otra ir joprojām funkcionējošā Malije Karmakuli Novaja Zemļas arhipelāgā. Par stacijas vadītāju tika iecelts flotes stūrmanis un hidrogrāfs, poručiks Nikolajs Jurgenss. Ekspedīcijas sastāvā bija arī astronoms un magnitologs Ādolfs Eigners, dabaszinātnieks un ārsts Aleksandrs Bunge, kā arī vairāki matroži, zaldāti un palīgstrādnieki.

Ekspedīcija tika komplektēta Sanktpēterburgā, kur tās dalībnieki izgāja apmācību Pulkovas observatorijā un Pavlovskas magnētiskajā un meteoroloģiskajā observatorijā. 1881. gada decembrī ekspedīcija devās ceļā uz Jakutsku, kur nonāca 1882. gada maijā. Jakutskā sagatavošanās turpinājās, visas ekspedīcijas ēkas tika uzbūvētas tur, pēc tam izjauktas un sagatavotas transportēšanai. 19. jūnijā ekspedīcija ar vairākiem kuģiem un baržām devās ceļā uz Ļenas deltu. 10. augustā ekspedīcija sasniedza izvēlēto galamērķi. No 11. līdz 19. augustam bija uzbūvētas nepieciešamās ēkas un sākti meteoroloģiskie novērojumi. Magnētiskie novērojumi sākti tikai 17. oktobrī, jo bija jāsalabo ceļā sabojātie instrumenti. Pilnībā stacijas infrastruktūra tika pabeigta tikai novembra vidū. Tika uzbūvēta galvenā ēka, četri ar to ar galerijām savienoti paviljoni, kā arī pirts un noliktava.

1883. gada vasarā Jurgenss. Bunge un Eigners veica vairākus pārgājienus Ļenas deltā, ierīkojot astronomiskos un magnētiskos punktus un uzmērot ar teodolītu apvidu. Šo ekspedīciju rezultātā tika izveidota uz to brīdi detālākā deltas 20 verstu mēroga karte.

1883. gadā pēc Starptautiskā polārā gada programmas beigām tika pieņemts lēmums, ka Sagastiras stacija turpinās darbu vēl gadu, īstenojot to pašu novērojumu programmu. Jurgens piekrita, tikai pieprasīja nomainīt dažus cilvēkus no palīgpersonāla. Stacija beidza darbu 1884. gada 26. jūnijā.

Atsauces
--------

1. ↑  «История работы станции Сагастыр в Якутии». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 28. janvārī. Skatīts: 2021. gada 14. janvārī.
2. ↑  Полярная Почта. Сагастырь
3. ↑  ИСТОРИЯ ИЗУЧЕНИЯ ДЕЛЬТЫ РЕКИ ЛЕНЫ

Ārējās saites
-------------

* Труды Русской полярной станции на устье Лены. Часть I. Астрономическия и магнитныя наблюдения за 1882-1884 год. Обработаны В.Е. Фусом, Ф.Ф. Миллером и Н.Д. Юргенсом, изданы под редакцией А.А. Тилло.
**Sporta pils dārzi** ir bezpeļņas dārzniecības un pilsētvides projekts, kura ietvaros laika posmā no 2020. līdz 2023. gadam bijušās Rīgas Sporta pils teritorijā ir izvietoti īrei pieejami mazdārziņi, kā arī ziedu pļavas dažādām kultūras un izglītības aktivitātēm.

Vēsture
-------

2007. gadā tika slēgta Rīgas Sporta pils un 2008. gada maijā tā tika nojaukta, lai tās vietā celtu biznesa zonu, taču 2008. gada finanšu krīzes dēļ būvprojekts aizkavējās.

2020. gadā tika izveidota rīdzinieku grupas projekta iniciatīva Sporta pils teritorijā ierīkot pagaidu pilsētas dārzus un ziedu pļavas, lai neizmantoto teritoriju nodotu pilsētnieku lietošanā kā pilsētvides projektu, kura mērķis būtu veicināt Rīgas iedzīvotāju pašorganizēšanos un iesaisti pilsētas labiekārtošanā, kā arī popularizēt veselīgu, izglītojošu un laikmetīgu brīvā laika pavadīšanas veidu. Teritorijas īpašnieks SIA "*Rotermann Latvia*" nodeva teritoriju bezatlīdzības īrē uz trim gadiem.

Apraksts
--------

Teritorija ir divus hektārus liela. Ieplakā, kurā kādreiz atradās Sporta pils ēka, ir zaļa atpūtas zona, kurā ir kafejnīca, un ielas līmenī, kas aizņem kvartāla perimetru, atrodas 150 urbānie dārzi. Sporta pils dārzos ir ierīkoti dārzi, kuri ir pieejami cilvēkiem ar īpašām vajadzībām, un, meklējot īrniekus, īpaša prioritāte tika dota senioriem. Teritorijā ir pieejamas arī publiskas dobes, par kurām atbildīga visa kopiena, kā arī komposta vietas.

2022. gadā Sporta pils dārzu projekts kļuva par vienu no Eiropas pilsētu publiskās telpas balvas "*Public Space*" finālistiem.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Sporta Pils Dārzi / Par projektu». *sportapilsdarzi.lv*. Skatīts: 2023-07-10.
2. ↑  «Rīgas Sporta pils nojaukšana (foto)». LETA. Skatīts: 10.07.2032.[novecojusi saite]
3. ↑  «Kārtējo reizi sola apbūvēt nojauktās Rīgas Sporta pils pamesto laukumu». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-07-10.
4. 1 2 3  «Pārvērst nekurieni vietā — Sporta pils dārzi ← FOLD». *FOLD*. Skatīts: 2023-07-10.
5. ↑  «Iedzīvotājiem liela interese par mazdārziņu ierīkošanu bijušās Rīgas Sporta pils teritorijā». *LETA*. 19.09.2020. Arhivēts no oriģināla, laiks: 20.10.2020. Skatīts: 10.07.2023.
6. ↑  «FOTO. Sporta pils teritorijā Rīgā tiks ierīkoti mazdārziņi». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-07-10.
7. 1 2  «Sporta pils dārzi: no drūmiem gruvešiem par oāzi, kur saimnieko rīdzinieki». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-07-10.
8. ↑  «Projekts "Sporta pils dārzi" iekļauts starp prestižās Eiropas pilsētu publiskās telpas balvas finālistiem». *Klimats* (latviešu). 2022-07-19. Skatīts: 2023-07-10.
**Zilais** jeb **Safīra kvarcs** ir necaurspīdīgs līdz caurspīdīgs kvarca paveids zilā krāsā. Akmens zilo krāsu rada magnezioribekīta vai krokidolīta ieslēgumi.

Kvarca kristāli ar zilu krāsojumu sastopami pirmskembrija iežos — granītos, granodiorītos, riolītos, čarnokītos.
Skaistu zilo kvarcu (*ljanīts*) iegūst ASV, Teksasā, Ljano riolītos. Šeit zilais kvarcs ir caurspīdīgs, debeszils centrā un tumšāk zils malās — akmeni iekrāso ilmenīta ieslēgumi.

Zilā kvarca viltojums
---------------------

Pēdējā laikā populārs kļūst mākslīgi iegūts zilais kvarcs — ar ļoti plānu zelta kārtiņu klāti kalnu kristāli.

Ticējumi
--------

Ezotērikā zilo kvarcu uzskata par akmeni, kas nomierina, veicina organizatoriskās spējas, pašdisciplīnu.

Atradnes
--------

* ASV — Džordžija, Montāna, Pensilvānija, Tenesī, Teksasa — Ljano grāfiste, Vērmonta, Virdžīnija, Ziemeļkarolīna
* Austrālija — Dienvidaustrālija, Olari province, Radiumhilas raktuves
* Austrija — Zalcburga, Štīrija
* Dienvidāfrika
* Brazīlija — Minasžeraisa, Jenipapo
* Indija
* Kanāda — Kvebeka, Pudretas karjers
* Kazahstāna
* Kongo — Šaba, Kambove
* Krievija — Piejūras apgabals, Nikolajevskij raktuves
* Spānija — Andalūzija, Valensija
* Zviedrija — Hārjedālena un Vesterbotena

un citur
EPICA (Antarktīda)KonkordijaKonkordija
KoneneKonene
**Eiropas projekts ledus vairoga dziļurbšanai Antarktīdā** (akronīms **EPICA** no angļu: ***E**uropean **P**roject for **I**ce **C**oring in **A**ntarctica*) ir starptautisks Eiropas projekts Antarktīdas ledus vairoga dziļurbumiem. Tā galvenais uzdevums ir iegūt datus par klimata un atmosfēras izmaiņām Antarktīdā pēdējās glaciālās ēras laikā, veicot divus ledus vairoga dziļurbumus un salīdzinot iegūtos datus ar analoģiskajiem projektiem Grenlandē (GRIP un GISP).

Konenes stacija iegūtais paraugs no 2775 m dziļuma
Projekta koordinēšanu veic Eiropas Zinātnes fonds (*European Science Foundation*). Projektā piedalās Apvienotā Karaliste, Beļģija, Dānija, Francija, Itālija, Nīderlande, Norvēģija, Šveice un Vācija. Dziļurbumu projekti tiek īstenoti Konkordijas stacijā Austrālijas Antarktiskajā Teritorijā un Konenes stacijā Karalienes Modas Zemē. 2008. gadā EPICA projekts ieguva Dekarta balvu pētniecībā.

Konkordijas stacijā dziļurbumu projekti tika uzsākti 1996. gadā un tika veikti divi urbumi — 781 m (1996-1999) un 3270 m (1999-2004; 5 m no pamatiežiem) dziļi. Rezultāta tika iegūti līdz pat 890 000 gadu veci paraugi. Konenes stacijā dziļurbumu projekts tika uzsākts 2002. gada janvārī un pabeigts 2006. gadā 2775 m dziļumā ar paraugu no Antarktīdas ledus vairoga pamatnes, iegūstot klimatiskos datus par pēdējiem 150 000 gadu.

Atsauces
--------

1. ↑  ESF’s European ice core project EPICA receives prestigious Descartes Prize for Collaborative, Transnational Research Archived 2011. gada 27. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. ESF preses relīze 2008. gada 12. martā
2. ↑  «European Project for Ice Coring in Antarctica (EPICA)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 27. septembrī. Skatīts: 2011. gada 9. oktobrī.

Ārējās saites
-------------

* ESF EPICA mājaslapa
* White JW (June 2004). "Paleoclimate. Do I hear a million?". *Science* 304 (5677): 1609–10. doi:10.1126/science.1100084. PMID 15192208. as PDF
* Konenes stacijas mājaslapa
* EPICA Press Release announcing the successful completion of ice core drilling at Dome C
* BBC reportāža
**Berdičiva** (ukraiņu: *Бердичів*) ir pilsēta Ukrainas ziemeļrietumos, Žitomiras apgabalā. Izvietojusies apgabala dienvidos Hnilopjatas upes krastā 40 km no apgabala centra Žitomiras. Berdičivas rajona administratīvais centrs.

Vēsture
-------

Vēstures avotos Berdičiva pirmoreiz minēta 1545. gada Kijevas vojevodistes tautas skaitīšanas materiālos kā Tiškeviču dzimtas īpašums. 1627. gadā Janušs Tiškevičs nodibināja klosteri, ko 1630. gadā uzdāvināja karmelītu ordenim. Kopš 17. gadsimta beigām Berdičiva kļūst par galveno reģiona ebreju kultūras centru, kur galvenā loma ir hasīdiem. Pēc Labā krasta Ukrainas nonākšanas Krievijas Impērijas sastāvā 18. gadsimta beigās Berdičiva kļuva par miestu Žitomiras apriņķī. Liela loma pilsētas izaugsmē bija gadatirgiem, kas kopš 1765. gada tika organizēti 10 reizes gadā. Berdičiva kļuva par vienu no labības tirdzniecības centriem, bet kopš 19. gadsimta 2. puses — arī par zirgu tirdzniecības centru. Liela loma tirdzniecības attīstībā bija plašajai ebreju kopienai. No 19. gadsimta sākuma pilsētā strauji attīstījās amatniecība. 1846. gadā ar cara rīkojumu Berdičivai piešķirts pilsētas statuss un tā kļūst par apriņķa centru. 19. un 20. gadsimtu mijā 80% pilsētas iedzīvotāju bija ebreji, 12% — poļi. 2. pasaules kara laikā holokaustā tika nogalināti ap 38 000 pilsētas ebreju. Mūsdienās pilsētā attīstīta mašīnbūve, mēbeļu un pārtikas rūpniecība.

Atsauces
--------

1. ↑  «Історична довідка». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 23. jūnijā. Skatīts: 2014. gada 22. jūnijā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Berdičiva***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Ukrainas Interneta enciklopēdijas raksts (angliski)
* Mūsdienu Ukrainas enciklopēdijas raksts (ukrainiski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Ebreju enciklopēdijas Austrumeiropā raksts (angliski)

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Žitomiras apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Andrušivka
* Baraņivka
* Berdičiva
* Čudņiva
* Korosteņa
* Korostišiva
* Malina
* Olevska
* Ovruča
* Radomišļa
* Zvjaheļa
* **Žitomira**

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 143063795
* LCCN: n80058349
* GND: 4314868-2
* SUDOC: 230620825
* NKC: ge1119835

 |

 |
**Volthata kalni** (vācu: *Wohlthatmassiv*) ir līdz 130 km garš un ap 50 km plats dienvidrietumu-ziemeļaustrumu virzienā orientēts kalnu masīvs Karalienes Modas Zemes centrālajā daļā, ap 150 km no Lazareva jūras piekrastes Princeses Astridas krastā. Masīvs sastāv no vairākām ar šļūdoņiem atdalītām kalnu grēdām, galvenās no kurām ir Humbolta kalni rietumos, Petermana grēdas centrālajā daļā un Grūbera kalni ziemeļaustrumos. Rietumos no Volthata kalniem atrodas Orvina kalni, austrumos — Hūla kalni. Augstākā virsotne ir 2970 m augstais Cvīzelbergs Petermana grēdās. Volthata kalni, tāpat, kā citas piekrastei paralēlās grēdas, veido šķērsli Polārā plato ledus masām. Ledus vairoga augstums kalnu dienvidu pakājē pārsniedz 2500 m, ziemeļos — ap 1200 m.

Kalnu masīvs atklāts trešās Vācijas antarktiskās ekspedīcijas gaitā (1938-1939) un nosaukts par godu ekspedīcijas organizēšanā lielu ieguldījumu devušajam ministram Helmutam Volthatam (*Helmut C. H. Wohlthat*).

Atsauces
--------

1. ↑  peakbagger.com
2. ↑  ASV Ģeoloģijas dienesta Ģeogrāfisko nosaukumu informācijas sistēma *(USGS GNIS)*: Volthata kalni

Ārējās saites
-------------

* Total Solar Eclipse of 2003 November 23-24 Dronning Maud Land, Antarctica
**Numismātika** (no grieķu: *νόμισμα* (*numisma*) — 'monēta') ir vēstures palīgnozare, kas pēta monētas un monētu depozītus, naudu, kā arī ar to saistītos rakstītos avotus.

Ar numismātikas palīdzību iegūstam informāciju par konkrētās sabiedrības ekonomiskās attīstības un materiālās civilizācijas līmeni, vēsturiskajiem notikumiem, starptautiskiem sakariem u.c. Numismātika nodarbojas arī ar citu maksāšanas līdzekļu, kam nav monētu formas, pētīšanu, taču pamatā akcentējot tieši monētas.

Kā avotus numismātika izmanto ne tikai monētas un citus numismātiskos objektus, bet arī jebkuru citu avotu (no arheoloģijas, etnogrāfijas, rakstu pieminekļiem utt.), kam ir kāds sakars ar naudas sistēmu, vēsturi, izgatavošanas tehnoloģijām.

Viens no pirmajiem, kas savos darbos analizējis naudas un monētu izcelsmi, bija Aristotelis. Viņš aplūkoja tirdzniecības un maiņas sistēmas pirms monētu izgatavošanas, uzskaitot arī maksāšanas līdzekļus, kuriem pašiem par sevi nav nekādas praktiskas vērtības un salīdzināja šīs maksāšanas sistēmas ar monetāro principu. Taču mūsdienu Eiropas civilizācijai piederošie numismātikas pētnieki savos darbos vairāk orientējas tikai uz viena naudas līdzekļa — monētu pētniecību.

Numismātikas pirmās pazīmes parādās Renesanses laikā (XV gs.), rodoties interesei par antīkās kultūras mantojumu, taču tai laikā tā izpaudās kā nesistemātiska monētu kolekcionēšana. Kā vēstures avotu, kas varētu sniegt informāciju, monētas neviens vēl neuztvēra. Pirmais, kas sāka jau zinātniski (atbilstoši sava laika līmenim) apstrādāt un klasificēt antīko monētu kolekcijas, bija J.Ekhels savā darbā "Doktorīna par seno naudu" (XVIII gs.), vēlāk, XIX gs vidū Mionē un Momsens. Kopš tā laika var runāt par numismātiku kā par zinātnes nozari.

Vidus- un jauno laiku numismātiku zinātniski aizsāka Maders, tās tālākā attīstībā lieli nopelni bija Lelevelam, Grotem u.c. kuri aizsāka monētu un depozītu kompleksu izpēti (kā iegūts, kādos apstākļos noglabāts depozīts utt.).

Livonijā kaltās monētas pirmais jau 1753. gadā aprakstījis Johans Gotfrīds Arnts. Numismātikai nedaudz pievērsās Baltijas novadpētnieks Johans Kristofs Broce. Viņa sagatavotā "Dažādu Vidzemes pieminekļu, skatu, monētu, ģerboņu u. c. krājuma" divus sējumus veido monētu apraksti ar zīmējumiem, pieminēti arī vairāki monētu depozītu atradumi.

Ja XIX gs. var dēvēt par numismātikas zelta laikmetu, tad mūsdienās tā drīzāk ir citu vēstures zinātņu palīgnozare.

Bibliogrāfija
-------------

* Ducmane K. Vēciņš Ē. Nauda Latvijā. — Rīga, 1995.

Skatīt arī
----------

* Faleristika

Ārējās saites
-------------

* Numismātikas forums

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LNB: 000059922
* LCCN: sh85093255
* GND: 4172175-5
* BNF: cb13318627x (data)
* NKC: ph115473
* BNE: XX524938

 |

 |
***Som jag är*** ir zviedru popzvaigznes un ABBA dalībnieces Angnētas Feltskūgas trešais studijas albums. Tas tika izdots Zviedrijā 1970. gadā, caur Cupol Records. Kopš izdošanas albums ir atkārtoti izdots gan CD, gan iTunes.

Albums tapa sadarbībā ar Karlu Gerhardu Lundkvistu un Angnētas toreizējo draugu Bjērnu Ulveusu. Albuma dziesmas tika ierakstītas 1970. gada janvārī (*Om Tarar vore Guld*), kā arī septembrī un oktobrī. Visas dziesmas tika ierakstītas *Metronome* studijā Stokholmā. Šajā albumā, gluži kā iepriekšējajā, vairākas dziesmas sarakstīja pati mūziķe. Šī albuma veidošanā iesaistījās arī Stigs Andersons, kas vēlāk kļuva par ABBA menedžeri.

Viens no albuma singliem — *Om tårar vore guld* ("Ja asaras būtu no zelta") kļuva par vienu no viņas veiksmīgākajiem singliem Zviedrijā pirms ABBA, kad tas ieguva 3. vietu *Svensktoppen* mūzikas topā. Dāņu mūziķis *Per* apsūdzēja Angnētu par līdzībām starp šo dziesmu un kādu no *Per* dziesmām, kas tika izpildītas mūziķa 1950. gada koncerttūrē Zviedrijā. Apsūdzības tika noraidītas, pieminot faktu, ka šīs koncerttūres laikā Angnēta nebija pat gadu veca, kā arī, ka *Per* dziesma nekad netika ierakstīta studijā.

Dziesmu saraksts
----------------

**Pirmā puse:**

1. *Som Ett Eko* 3:16
2. *När Jag Var Fem* 3:15
3. *En Sång Och En Saga* 3:41
4. *Tänk Va' Skönt* 3:25
5. *Ta Det Bara Med Ro* 2:15
6. *Om Tårar Vore Guld* 3:30

**Otrā puse:**

1. *Hjärtats Saga* 2:21
2. *Spela Vår Sång* 2:24
3. *Så Här Börjar Kärlek* 2:36
4. *Du Ska Minnas Mig* 3:15
5. *Jag Skall Göra Allt* 3:50
6. *Sov Gott Min Lilla Vän* 2:51

Atsauces un piezīmes
--------------------

### Piezīmes

1. ↑  latviešu: *Kā es esmu*

### Atsauces

1. 1 2  Albuma *Som jag är* informācija discogs.com
2. ↑  Albuma informācija iTunes
3. 1 2 3 4  Albuma Zviedrijas izdevuma informācija, discogs.com
4. ↑  Svensk mediedatabas, dziesmas *Om tårar vore guld* informācija
5. ↑  Obituary: Stig Anderson
6. ↑  «ABBA singlu panākumi Zviedrijā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 5. aprīlī. Skatīts: 2012. gada 5. maijā.
7. 1 2  Džons Toblers. *Abba - Uncensored on the Record*. Coda Books Ltd, 20012. gada 1. janvāris. 25. lpp. ISBN 978-1-908538-23-9.
8. ↑  «Angnētas biogrāfija viņas fanu mājaslapā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 10. februārī. Skatīts: 2010. gada 10. februārī.
**Emari gaisa spēku bāze** (GSB) (igauņu: *Ämari lennuväli*; ICAO:EEEI) ir Igaunijas Gaisa spēku aviācijas bāze, kas atrodas 37 km uz dienvidrietumiem no Tallinas, Rietumharju pagastā.

Vēsture
-------

Pēc Igaunijas okupācijas PSRS bruņotie spēki 1945. gadā izveidoja Sūrkilas militāro lidlauku (igauņu: *Suurküla*, krievu: *Сууркюла*), kurā dažādos laikos bāzējās padomju MIG-17, MIG-21, MIG-27 un Su-24 lidmašīnas. Pēc Krievijas armijas izvešanas no Igaunijas lidlauku pārņēma Igaunijas Gaisa spēki un to pārdēvēja par Emari militāro lidlauku.

Pēc Igaunijas iestāšanās NATO 2004. gadā Emari lidlauks kļuva par vienu no diviem Baltijas Gaisa patrulēšanas misijas lidlaukiem (otrs ir Šauļu pievārtē esošā Šauļu lidosta). Pēc Krimas krīzes Emari lidlauks kalpo arī kā viena no trijām aviācijas bāzēm operācijas *Atlantic Resolve* darbībā (citas ir Pāpas lidlauks Ungārijā un Trešā aviobāze Bulgārijā).

Krievijas 2022. gada iebrukuma laikā Ukrainā 2023. gada aprīlī Emari GSB stacionēja NASAMS pretgaisa aizsardzības sistēmas.

2023. gada 8. maijā Emari gaisa spēku bāzē stacionēja ASV piektās paaudzes iznīcinātājus *F-22 Raptor*.

Skatīt arī
----------

* Lielvārdes lidlauks
* Šauļu starptautiskā lidosta

Atsauces
--------

1. ↑  NATO Baltijas valstu gaisa telpas patrulēšanas misiju pārņem Lielbritānija lsm.lv 2023. gada 6. aprīlī
2. ↑  Igaunijas gaisa spēku bāzē izvieto ASV iznīcinātājus «F-22» lsm.lv 2023. gada 9. maijā

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Emari gaisa spēku bāze***.
* Emari lidlauks
Sabradātie cilvēki Hodinkas traģēdijā
**Hodinkas traģēdija** bija negadījums, kas norisinājās Krievijas Impērijā, Maskavā, Hodinkas laukā 1896. gada 18. maijā. Lielā cilvēku pūlī līdz nāvei tika sabradāti 1379 cilvēki.

Notikumi
--------

Par godu Nikolaja II Romanova un viņa sievas Aleksandras Fjodorovnas kronēšanai, kas notika 1896. gada 14. maijā, uz 18. maiju tika izsludināta tautas svinēšana ar izrādēm un paša imperatora ierašanos Hodinkas laukumā. Šajā laukā tika uzcelti 100 kioski, no kuriem izdalītu cara dāvanu - paciņu, kurā būtu emaljēts piemiņas kausiņš, baltmaizes kukulis, saldumi, pārsimts grami desas un īpaša svētku piparkūka. Tas viss ietīts katūna lakatā uz, kura būtu attēlots kremlis un kronēto monarhu portrets. Uz šo notikumu bija atnākuši tik daudz apmeklētāju līdz stadijai, kad cilvēki viens otru sāka saspiest. Rezultātā līdz nāvei tika sabradāti 1379 un ievainoti vairāki simti cilvēku. 

Pēc pāris stundām par notikušo tika paziņots Nikolajam II. Imperators nemainīja svētku programmu un pēc pasākuma devās uz rautu Francijas vēstniecībā. Nikolaja II rīcība sabiedrībā daudzus šokēja un tajā cilvēki saskatīja imperatora simbolisko attieksmi pret savu tautu.

Atsauces
--------

1. ↑  «18. maijs. Nikolaja II kronēšanas svinības pāraug traģēdijā ar upuriem». *lr1.lsm.lv*. Skatīts: 2023-04-11.
**Gabriele Juste** (vācu: *Gabriele Just*; dzimusi kā Ortlepa (vācu: *Ortlepp*) 1936. gada 28. septembrī) ir Vācijas šahiste un ārste.

Biogrāfija
----------

No 1960. gadu sākuma līdz 1970. gadu sākumam bijusi viena no Vācijas Demokrātiskās Republikas (VDR) spēcīgākajām šahistēm. Trīs reizes uzvarējusi VDR sieviešu šaha čempionātos (1964, 1965, 1972). Pārstāvējusi Vācijas Demokrātiskās republikas izlasi Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 3 reizes (1966-1972). Komandu vērtējumā izcīnījusi bronzas (1966) medaļu, bet individuālajā vērtējumā izcīnījusi sudraba (1966) medaļu.

Vācijas šaha bundeslīgā sieviešu komandām no 1991. līdz 1996. gadam pārstāvējusi sporta klubu *Leipzig 1899*. 1996. gadā uzvarējusi Vācijas senioru atklātajā šaha čempionātā sievietēm. 

Bijusi pazīstama arī kā korespondencšahiste. Piedalījusies 2. Pasaules čempionāta korespondencšahā sievietēm (1972—1977), kurā izcīnījusi 7. vietu.

1965. gadā beigusi Leipcigas Universitātes medicīnas fakultāti un visu savu darba mūžu strādājusi Leipcigā par ārsti.

Atsauces
--------

1. ↑  Deutsche Meisterschaften der Frauen
2. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Gabriele Just
3. ↑  ICCF - 2nd Ladies CC World Cchampionship Final

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**"Zilais valis"** ir latviešu rokgrupas "Double Faced Eels" 2006. gada janvārī izdotais debijas albums, kas ir nosaukts par godu grupas populārākajai tāda paša nosaukuma dziesmai. Tajā ir iekļautas 14 dziesmas latviešu un angļu valodās. Jau 2004. gada beigās radio stacijās nokļuva albuma priekšvēstnesis dziesma "To Take Breathe", vēlāk tai sekoja arī "Prasīt aizmirsto", "Zilais valis", "16" kopā ar Olgu Rajecku (dziesmas "Kad man vairs nebūs 16" jauna versija), "Pa jokam" un "Krokodils". Dziesma "Zilais valis" tika nominēta 2005. gada Latvijas Mūzikas ierakstu gada balvai kā labākā roka dziesma, savukārt nākamajā gadā jau pats albums tika izvirzīts nominācijā labākais roka albums. Visu dziesmu autori ir grupa "Double Faced Eels", izņemot dziesmu "16", kuras autors ir Aivars Zaltāns.

Dziesmu saraksts
----------------

1. "Zilais valis" - 3:26
2. "100 Gr." - 2:12
3. "Kaņepīte" (Interlūdija) - 0:11
4. "Cemme" - 3:01
5. "To Take Breathe" - 3:47
6. "16" - 4:10
7. "Ja esi stulbs" - 3:16
8. "Krokodils" - 3:34
9. "Bikses" - 2:14
10. "Sha la la" - 3:07
11. "Prasīt aizmirsto" - 4:01
12. "Sex" - 3:20
13. "No Lies" - 3:31
14. "Pa jokam" - 3:39
15. "LPDZ" - 5:43