recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Brūnais dižmeldrs** (latīņu: *Cyperus fuscus*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tā ir plaši sastopama Eiropā, dažviet Āzijā un Āfrikā. Ziemeļeiropa atrodas ārpus izplatības vienlaidu areāla, tādēļ suga Latvijas teritorijā sastopama reti un nevienmērīgi, atradnes aug ūdenstilpju palienes joslā, izžūstošās ieplakās pļavās, nosusinātos dīķos.

Brūnais dižmeldrs ir ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Brūnais dižmeldrs ir viengadīgs, 5—30 cm garš lakstaugs.

Augam ir viens vai vairāki nezaroti, gludi un trīsšķautņaini stublāji. Lapas ir zaļas, šauri lineāras, īsākas nekā stublājs. Vārpiņas ir plakanas, 0,4—1,2 cm platas, nevienādas un sakopotas galviņās. Savukārt galviņas dažādgaruma kātiņos veido blīvu pušķi. Pie ziedkopas pamata ir 3 garas seglapas, kas atgādina stublāja lapas un pārsniedz ziedkopu. Segplēksnes ir melni tumšbrūnas, divās rindās uz vārpiņas ass. Putekšņlapas un drīksnas pa 3 (dažreiz putekšņlapas 2). Augļa riekstiņš ir dzeltenīgi brūns, trīsšķautņains, īsāks nekā 1 mm. Zied jūlijā, augustā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «brūnais dižmeldrs - Cyperus fuscus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-05-14.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Brūnais dižmeldrs***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
***Baker*** (latviešu: *beķeris*, *maiznieks*) ir izplatīts senangļu (anglosakšu) izcelsmes uzvārds. No Anglijas uzvārds izplatījies uz kaimiņzemēm, piemēram, Velsu, Skotiju un Īriju, kā arī uz angliski runājošajiem apgabaliem Amerikā un Okeānijā, kur tas arī ir ļoti izplatīts. *Baker* gēlu forma Skotijā un Īrijā ir *Mac a'Bhacstair*. Uzvārds ir profesijas nosaukums, kas cēlies 8. gadsimtā pirms mūsu ēras no vārda: *baker* (beķeris). No vidusangļu vārdiem *bakere* un senangļu valodas *bæcere*, kas ir atvasinājums no *bacan* un nozīmē "karstumā izžūt". Šī uzvārda īpašnieks varēja būt ne tikai maizes cepējs. Ar šo vārdu apzīmēja arī tos, kas kaut kādā veidā bija saistīti ar cepšanu, tostarp koplietošanas krāsns īpašnieku nabadzīgākās kopienās. Vārda sievišķā forma ir *Baxter* (Bakstere), kas biežāk sastopama Skotijā. Vācu vārda forma ir *Bäcker*.

Vārds *Beker* sastopams daudzās atsaucēs, un laiku pa laikam vienas ģimenes ietvaros uzvārdam sastopams dažāds pieraksts, gan *Baker*, gan *Bakere*. Skrīveri un baznīcas amatpersonas pierakstīja vārdu tā, kā tas izklausījās, un bieži vien rakstība mainījās pat paša cilvēka dzīves laikā. Uzvārds *Baker* Lielbritānijā ienāca kopā ar anglosakšiem, kuri pēc tradicionāliem uzskatiem tur apmetās uz dzīvi no mūsu ēras 5. gadsimta, lai gan ģermāņu kopienas Lielbritānijā jau bija labi izveidotas jau ilgi pirms šī laika.

 *Baker* var būt:

* Beikere — uzvārds sieviešu dzimtē;
* Beikers — uzvārds vīriešu dzimtē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Baker at surnamedb.com». Skatīts: 2013-10-10.

|  |  |
| --- | --- |
|  | *Šajā lapā uzskaitīti cilvēki ar uzvārdu **Baker**. Ja Tevi uz šo lapu atveda kāda iekšējā saite, kam būtu jāved uz rakstu par noteiktu cilvēku, lūdzu, izlabo šo saiti, tai pievienojot attiecīgā cilvēka vārdu(-s).* |
**Karinē Šadojana** (armēņu: Կարինե Շադոյան; dzimusi 1975. gada 4. martā) ir bijusī armēņu brīvā stila cīkstone, 2006. gada Eiropas čempionāta bronzas medaļas ieguvēja.

Biogrāfija
----------

Viņa dzimusi Kislovodskā, Stavropoles novadā, Krievijā. Viņa nāk no armēņu ģimenes — viņas vecmāmiņa kādreiz dzīvoja Erevānā. Bērnībā viņa nodarbojās ar peldēšanu. Pēc kāda laika treneri uzaicināja meiteni uz vieglatlētiku — viņa sāka skriet 400 metrus un 400 metru barjerskrējienu. Trenējās līdz desmitajai vai vienpadsmitajai klasei.

Tad trenere sāka nākt un aicināt uz cīņu — viņa nepiekrita un vairākus gadus nesportoja, bet 22 gadu vecumā nolēma izmēģināt spēkus cīņā. Pēc sešiem mēnešiem viņa devās uz Krievijas kausu un uzvarēja ļoti spēcīgo sportisti Zumrudu Kurbangadžijevu. 2005. gadā viņa kļuva par Krievijas čempionāta sudraba medaļnieci. Karīna neiekļuva Krievijas izlasē un 2004. gadā nolēma mēģināt tikt uz olimpiskajām spēlēm Atēnās, cīnoties Uzbekistānas izlasē, taču cieta neveiksmi. 2006. gadā viņa pievienojās Armēnijas izlasei un uzreiz izcīnīja šai valstij pirmo medaļu sieviešu brīvajā cīņā — 2006. gada Eiropas čempionātā Maskavā. Pirmajā cīņā viņa zaudēja topošai šī čempionāta vicečempionei Svetlanai Sajenko, bet uzvarēja abas gandarījuma cīņas un ieguva bronzas medaļu.

Viņa pārstāvēja Erevānas arodbiedrību sporta klubu. Treneri — Araiks Bagdadjans, Eldars Našmudinovs.

### Galveno sacensību rezultāti

#### Pasaules čempionāti

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 63 kg | 7 |
| 2007. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 63 kg | 24 |
| 2009. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 67 kg | 18 |
| 2014. gada pasaules čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 69 kg | 16 |
|

#### Eiropas čempionāti

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2006. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 72 kg | 3 ﻿3 |
| 2007. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 67 kg | 7 |
| 2008. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 72 kg | 8 |
| 2012. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 72 kg | 19 |
| 2014. gada Eiropas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Armēnija Armēnija | līdz 69 kg | 10 |
|

#### Āzijas čempionāti

| Nosaukums | Valsts | Svara kategorija | Vieta |
| --- | --- | --- | --- |
| 2004. gada Āzijas čempionāts cīņas sportā | Karogs: Uzbekistāna Uzbekistāna | līdz 72 kg | 5 |
|

Atsauces
--------

1. 1 2  Карине Шадоян — единственная представительница Армении в женской борьбе (krieviski)
2. 1 2 3  Валашалини Карина Шадоян (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
Jouhana Sīgurdardoutira, Islandes premjerministre mūsdienās ir pirmā valdības vadītāja — atklāta lesbiete
**LGBT politiķi** ir politiķi ar netradicionālu seksuālo orientāciju, kura ir kļuvusi zināma plašākai sabiedrībai.

LGBT politiķi joprojām ir retums vairumā pasaules valstu. Valstīs, kur vēl neviens politiķis nav atklāti atzinis savu no vairākuma atšķirīgo seksuālo orientāciju, "pirmajam" to izdarīt vienmēr ir vissarežģītāk. LGBT politiķu atklātībai un redzamībai vienmēr nozīmīga loma citu homoseksuāli, biseksuālu vai transseksuāli cilvēku publiskai redzamībai.

Hārvijs Milks
-------------

*Pamatraksts: Hārvijs Milks* 
Viens no uzskatāmākajiem piemēriem ir Hārvijs Milks, kurš bija pirmais atklātais homoseksuālais politiķis, kurš jebkad ticis ievēlēts kādā Kalifornijas štata publiskā amatā. Īpaši redzams viņš bija 20. gadsimta 70. gados — laikā, kad Rietumu pasaulē LGBT kopienā noritēja pretestības kustība. Milks, neslēpdams savu seksuālo orientāciju, veicināja LGBT cilvēkus vairs neklusēt par savu seksualitāti. 1978. gadā viņš tika nogalināts kopā ar toreizējo Sanfrancisko mēru Džordžu Moskoni, bet tas tikai pastiprināja viņa aizsākto kustību. Tā rezultātā tūkstošiem cilvēku atklāja savu no vairākuma atšķirīgo seksuālo orientāciju.

Mūsdienu politiķi
-----------------

* Bertrāns Delano (1950), Parīzes mērs (2001—2014)
* Gvido Vestervelle (1961), Vācijas ārlietu ministrs (2009—2013)
* Jouhana Sīgurdardoutira (1942), Islandes premjerministre (2009—2013)
* Klauss Voveraits (1953), Berlīnes mērs (2001—2014)
* Peka Hāvisto (1958), Somijas parlamentārietis, prezidenta amata kandidāts 2012. gada vēlēšanās
* Pims Fortains (1948 — 2002), Nīderlande
* Roks Žilinsks (1972), pirmais atklātais LGBT parlamentārietis Lietuvā
* Edgars Rinkēvičs (1973), Latvijas ārlietu ministrs (2011 — 2023), Latvijas Valsts prezidents (no 2023. gada)
* Marija Golubeva (1973), Latvijas iekšlietu ministre (2021—2022)
* Elio Di Rupo (1951), Beļģijas premjerministrs (2011—2014)
* Ksavjē Betels (1973), Luksemburgas premjerministrs (no 2013. gada)
Koordinātas: 31°46′41″N 35°14′08″E﻿ / ﻿31.77806°N 35.23556°E﻿ / 31.77806; 35.23556

Klints kupols
**Klints kupols** (arābu: قبة الصخرة‎, *Qubbat al-Sakhrah*) ir musulmaņu svētnīca Tempļa kalnā, kas atrodas Jeruzalemes vecpilsētā. Musulmaņi tic, ka Muhameds no šīs vietas nonāca debesīs. Blakus Klints kupolam atrodas Aksas mošeja, līdz ar to Klints kupols dažreiz tiek sajaukts ar šo mošeju. Arī jūdaismā vieta, kur atrodas Klints kupols, ir svēta, jo tiek uzskatīts, ka šajā vietā Ābrams bija gatavs Dievam upurēt savu dēlu Īzāku.

Klints kupola celtniecība tika veikta no 687. līdz 691. gadam, kad valdīja umajādu kalifs Abdelmaliks. Vietā, kur tika uzcelta Klints kupols, savulaik atradās romiešu templis *Jupiter Capitolinus*, savukārt pirms romiešu tempļa tur bija Otrais ebreju templis. Oriģinālais kupols sabruka 1015. gadā. Klints kupols tika atjaunots no 1022. līdz 1023. gadam. Klints kupols ir viens no vecākajiem islāma arhitektūras piemēriem, kas saglabājies līdz mūsdienām.

Ēkas kupols ir apzeltīts. Tā diametrs ir 20,5 metri un augstums 30 metri. Tas uzcelts uz regulāra astoņstūraina pamata. Katra mala ir aptuveni 18 metrus gara un 11 metrus augsta. Kupola centrā atrodas liels akmens, kas tiek saukts par pasaules Stūrakmeni. Zem akmeņa atrodas eja, kuru dēvē par Dvēseļu aku. Tajā ir izbūvētas kāpnes.

Reliģiskā nozīme
----------------

Stūrakmens, kas atrodas Klints kupola centrā
Islāmā Klints kupols ir svēta vieta, jo tas esot uzcelts vietā, no kurienes pravietis Muhameds nonāca debesīs. Kupola centra atrodas liels akmens, no kura esot Muhameda zirgs atspēries pirms došanās uz debesīm. Muhamedu uz turieni esot pavadījis erceņģelis Gabriels. Daļa no musulmaņiem uzskata, ka Muhameds nevis no Klints kupola devās debesīs, bet no blakus esošās Aksas mošejas. Musulmaņi tic, ka Klints kupola atrašanās vieta ir minēta Korāna 17. sūrā, kurā teikts par Nakts ceļojumu.

Klints kupola atrašanās vieta ir nozīmīga arī jūdaismā. Tur savulaik esot atradies Otrais ebreju templis un Zālamana templis. Tiek pieļauts, ka šajā vietā Ābrams bija gatavs Dievam upurēt savu dēlu Īzāku. Vēl šī vieta ir nozīmīga, jo Stūrakmenī, kas atrodas kupola centrā, Zālamans esot licis izkalt taisnstūra iedobumu, kurā ievietoja Derības šķirstu.

Atsauces
--------

1. ↑  М. Ю. Рощин. «Купол скалы» (krievu). Большая Российская энциклопедия, 2010.
2. ↑  «Dome of the Rock» (angļu). Britannica.com. Skatīts: 2017. gada 24. novembrī.
3. ↑  «Me'raj - The Physical Ascension by the Prophet» (angļu). Duas.org. Skatīts: 2017. gada 24. novembrī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Klints kupols***.
* «The Dome of the Rock in Jerusalem» (angļu). Masterpieces of Islamic Architecture.
* М. Ю. Рощин. «Купол скалы» (krievu). Большая Российская энциклопедия, 2010.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 134358038
* LCCN: n85264265
* ISNI: 0000 0001 2288 6525
* GND: 4387050-8
* NKC: ko20191033338

 |

 |
**Ludvigs Nikolajs fon Hallarts** (*Ludwig Nikolaus von Hallart*) (1659–1727) bija Pētera I armijas ģenerālis, muižnieks, Valmiermuižas nomnieks, hernhūtiešu kustības atbalstītājs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1659. gadā Dānijai piederošajā Huzumā ģenerālmajora Heinriha Hallarda "Elliota" (1620–1681) un viņa sievas Kunigundes ģimenē. Dienēja Saksijas armijā, apguva militārā inženiera profesiju. 
Lielā Ziemeļu kara laikā piedalījās Saksijas armijas karagājienā uz Baltijas provincēm, kur pārgāja Krievijas cara Pētera dienestā un ieguva ģenerāļa pakāpi. Pēc 1700. gada Narvas kaujas nokļuva zviedru gūstā. 1705. gadā viņu apmainīja pret krievu sagūstīto zviedru ģenerāli Arvīdu Hornu (*Arwid Horn*) un 1706. gadā nozīmēja par Saksijas sūtni Krievijā. Pēc karaļa Augusta Stiprā atteikšanās no Polijas-Lietuvas kopvalsts troņa viņš 1706. gadā atkal pārgāja Krievijas militārajā dienestā.
Viņš vadīja Polockas nocietinājumu būvi, 1708. gadā komandēja 3. divīziju Poltavas kaujā, apbalvots ar Sv. Andreja ordeni. Pēc Krievijas armijas iebrukuma Baltijas provincēs viņš 1710. gada 18. jūnijā apprecējās ar Beļavas muižas, Ungurmuižas un Kūduma muižas īpašnieci Magdalēnu Elizabeti Leijonu (*Leyon*), kuras vīrs bija kritis kaujā pie Ļesnas 1708. gadā un abi dēli mira Lielā mēra epidēmijā.

1711. gadā viņš piedalījās krievu—turku karā, pēc tam dāņu, sakšu un krievu uzbrukumā zviedru kontrolē esošajām Baltijas jūras ostām Vismārai un Štrālzundei. Pēc militārajām neveiksmēm tika atstādināts no karaspēka vadības un atgriezās pie sievas Vidzemē. 
1716. gadā viņš devās uz Saksiju, kur bija Saksijas cietokšņu ģenerālinstruktors. Drēzdenē viņš iepazinās ar piētisma idejām un jauno grāfu Ludvigu Nikolaju fon Cincendorfu, kas 1722. gadā savos zemes īpašumos Saksijā izveidoja pirmo Hernhūtes brāļu draudzi.

1721. gadā kopā ar piētistu sludinātāju Albertu Antonu Fīrortu (*Vierorth*) uzturējās Pēterburgas galmā, tad komandēja Krievijas armiju austrumu Ukrainā. 1723. gadā Menšikova intrigu dēļ viņš tika atcelts no komandēšanas un devās uz Pēterburgu.
1725. gadā Krievijas ķeizariene Katrīna I ģenerāli Hallartu apbalvoja ar Aleksandra Ņevska ordeni un piešķīra mūža rentē Valmiermuižu, Mūrmuižu, Burtnieku un Zvārtes muižas, tajā pašā gadā Valmiermuižā tika iekārtota zemnieku bērnu skola. 

Miris 1727. gada 27. maijā Valmiermuižā. Viņa sieva Magdalēna Elizabete fon Hallarte kļuva par muižu mantinieci un viņa darba turpinātāju.

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 25471119
* ISNI: 0000 0000 1598 885X
* GND: 121908976

 |

 |
**Heinrihs Frīdrihs fon Štorhs** (vācu: *Heinrich Friedrich von Storch*, krievu: *Андрей Карлович Шторх*; dzimis 1766. gada 18. februārī, miris 1835. gada 1. novembrī) bija Rīgā dzimis vācbaltiešu izcelsmes Krievijas impērijas ekonomists, viens no pirmajiem Ādama Smita teorijas popularizētājiem Krievijā. Pēterburgas Zinātņu akadēmijas viceprezidents (1830–1835), slepenpadomnieks, masons.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Rīgā, Vidzemes guberņas sekretāra ģimenē. No 1778. līdz 1783. gadam mācījās Rīgas Doma skolā. No 1784. līdz 1786. gadam studēja filozofiju un jurisprudenci Jēnas Universitātē, vēlāk Heidelbergas Universitātē. 1789. gadā iecelts par Sanktpēterburgas kadetu korpusa pasniedzēju. 1793. gadā izdeva ceļvedi pa Sanktpēterburgu *Gemählde von St. Petersburg.* 1799. gadā iecelts par lielkņazieņu skolotāju, 1809. gadā tika iecelts par lielkņazu Nikolaja Pavloviča un Mihaila Pavloviča politekonomikas pasniedzēju. Pamatojoties uz lielkņaziem nolasītajām lekcijām 1815. gadā franciski izdeva populāro politekonomijas mācību grāmatu *Cours d'économie politique ou exposition des principes qui déterminent la prospérité des nations*. Tajā bija izteiktas tiem laikiem drosmīgas idejas, popularizējot un kritizējot Ādama Smita mācību. Šī iemesla dēļ to netulkoja krieviski un iesākumā bija populārāka Rietumeiropā nekā Krievijā.

Bibliogrāfija
-------------

* *Gemählde von St. Petersburg.* 2 daļās, Hartknoch, Riga, 1794. (Bd. 1. Bd. 2.)
* *Cours d'économie politique ou exposition des principes qui déterminent la prospérité des nations.*, St. Petersburg, 1815.
* *Statistische Übersicht der Statthalterschaften des russischen Reichs nach ihren merkwürdigsten Kulturverhältnissen.* Riga, 1795.
* *Historisch-statistische Gemälde des russischen Reichs.*, Riga, 1797—1803.
* *Rußland unter Alexander I.*, St. Petersburg, 1803—1811.
* *Le revenu national considéré sous un nouveau point de vue.*, citu rakstu starpā, 1819.
* *Considérations sur la nature du revenu national.*, Paris, 1824, vāciski — Halle 1825.
* *Zur Kritik des Begriffes vom Nationalreichtum.*, Sankt Petersburg, 1827.

Ārējās saites
-------------

*Baltiešu biogrāfiskais leksikons digitāli*.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 22165106
* LCCN: n86126606
* ISNI: 0000 0001 0877 8720
* GND: 118897756
* SUDOC: 086016636
* BNF: cb12072981p (data)
* NLA: 49863317
* NKC: jn20000605174
* BNE: XX1761944

 |

 |
**Psihodokuments** ir īpašs dokuments, ko britu zinātniskās fantastikas seriālā *Doctor Who* bieži izmanto tā galvenais varonis Doktors. Tā ir neliela, balta kartīte ar sevišķām īpašībām. Parādot to kādai personai, tā parasti ierauga tādu tekstu, kādu vēlas Doktors. Taču tas neiedarbojas uz ģēnijiem (Viljams Šekspīrs bija pirmais, kuru Doktoram neizdevās apmānīt) vai cilvēkiem ar vāju iztēli un inteliģences līmeni. Pirmoreiz parādīts epizodē *The End of the World.*

To var arī izmantot kā elektronisko caurlaidi. Ar psihodokumenta palīdzību Doktors var saņemt vēstījumus no būtnēm, kam ir pietiekamas psihiskas spējas, pie tam nav svarīgi, kur Doktors tobrīd atrodas laikā vai telpā, arī citiem Laika pavēlniekiem tas ir iespējams.

Psihodokuments var saņemt īsziņas no tādiem mobilajiem telefoniem, kurus Doktors ir papildinājis, lai ļautu sazināties ar viņu vai TARDIS. 

Neapmācītu lietotāju rokās psihodokuments dažkārt varēja parādīt to, ko izmantotājs vēlējās zemapziņā. Ja parādīšanai paredzētais bija pārāk neiedomājams, uz psihodokumenta bija redzamas tikai viļņotas līnijas. Psihodokuments neiedarbojās uz cilvēkiem, ar kuru prātu kāds bija manipulējis. Ja psihodokuments bija samircis, tas dažkārt darbojās ar traucējumiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Doctor Who World[novecojusi saite]
2. ↑  Psychic paper

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Doctor Who* |
| --- |
|  |
| Doktors | 
* Pirmais
	+ Viljams Hartnels
* Otrais
	+ Patriks Trahtons
* Trešais
	+ Džons Pertvs
* Ceturtais
	+ Toms Beikers
* Piektais
	+ Pīters Deivisons
* Sestais
	+ Kolins Beikers
* Septītais
	+ Silvestrs Makojs
* Astotais
	+ Pols Makgans
* Kara
	+ Džons Hērts
* Devītais
	+ Kristofers Eklstons
* Desmitais un Četrpadsmitais
	+ Deivids Tenants
* Vienpadsmitais
	+ Mets Smits
* Divpadsmitais
	+ Pīters Kapaldi
* Trīspadsmitā
	+ Džodija Vitakere
* Piecpadsmitais
	+ Nkuti Gatva

 |
|  |
| Tēli | 
* Meistars
* Laika pavēlnieki
* Doktora pavadoņi
* Davross
* Daleki
* Kibercilvēki
* Raudošie eņģeļi
* Sontaranieši
* Silurieši
* Būtnes

 |
|  |
| Autori | 
* Sidnijs Ņūmens
* Donalds Vilsons

 |
|  |
| Dažādi | 
* TARDIS
* Skaņas skrūvgriezis
* Psihodokuments
* Reģenerācija
* Laika karš
* UNIT

 |
|  |
| Skatīt arī | 
* "Doktors X" (1996)
* Torčvuda
* Sāras Džeinas piedzīvojumi

 |

 |
**Kārlis Venteris** (dzimis 1930. gada 17. februārī, miris 2016. gada 30. martā) bija latviešu ķīmiķis organiķis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Stopiņu pagastā Latvijas atbrīvošanas cīņu dalībnieka, Lāčplēša ordeņa kavaliera Kārļa Ventera-Vintera ģimenē. 1941. gada 14. jūnija deportācijās tēvu arestēja padomju vara un izsūtīja uz Krieviju. Ģimene bija spiesta slēpties un no deportācijas izvairījās tikai pateicoties nejaušībai.

1954. gadā beidzis Ļeņingradas Industriālā neklātienes institūta Ķīmijas tehnoloģijas fakultāti. Strādājis Zinātņu akadēmijas Mežsaimniecības problēmu institūtā (1954—1956), kopš 1957. gada — Organiskās sintēzes institūta zinātniskais līdzstrādnieks.

Pētījis 5-nitrofurāna rindas nepiesātināto aldehīdu, ketonu un karbonskābju īpašības un sintēzes metodes. Publicējis vairāk nekā 40 zinātnisku darbu, saņēmis 12 autora apliecības. Par piedalīšanos oriģināla medicīnas preparāta (furagīna) zinātnisko pamatu izstrādāšanā, iegūšanā un ieviešanā Venterim kopā ar citiem autoriem 1965. gadā piešķirta LPSR Valsts prēmija. 1982. gadā aizstāvējis zinātņu doktora disertāciju "Jaunu nitrofurānu rindas ārstniecisko preparātu sintēzes un tehnoloģijas zinātniskie pamati".

Atmodas laikā aktīvi iesaistījies kustībā par Latvijas neatkarību, bijis Latvijas Tautas frontes 1. kongresa delegāts.

Deviņdesmitajos gados Venteris strādājis par laboratorijas vadītāju uzņēmumā *Biolar* un projektu vadītāju Latvijas Attīstības aģentūrā.

2003. gadā viņam piešķirts Latvijas valsts emeritētā zinātnieka statuss.

Atsauces
--------

1. ↑  «Valsts emeritēto zinātnieku saraksts». *lza.lv*. Skatīts: 2023. gada 28. maijā.
Alihans Bukeihanovs 1907. gada decembī
**Alihans Bukeihanovs** (kazahu: *Әлихан Бөкейхан*, 1866–1937) bija kazahu politiskais un sabiedriskais darbinieks, skolotājs, žurnālists un etnogrāfs. Partijas "Alaš" dibinātājs un viens no tās līderiem. Alašas autonomijas valdības priekšsēdētājs no 1917. līdz 1920. gadam. Mūsdienu Kazahstānas historiogrāfijā tiek uzskatīts par pirmo Kazahstānas premjerministru.

20. gadsimta 20. un 30. gados NKVD arestēja viņu trīs reizes. 1937. gada 27. septembrī viņu notiesāja par piederību "teroristiskai organizācijai" un tajā pašā dienā nošāva (kopā ar Nigmetu Nurmakovu). 1989. gadā reabilitēts.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alihans Bukeihanovs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 118725717
* LCCN: no96009117
* GND: 1020904240
* NKC: jx20091112004

 |

 |
**Kurdistānas ostāns** (persiešu: استان کردستان, *Ostān-e Kordestān*; kurdu: پارێزگای کوردستان, *Parêzgayî Kurdistan*) ir Irānas ostāns, Irānas pirmās pakāpes administratīvā iedalījuma vienība. Izvietojusies valsts rietumos Zāgrosa grēdā un tās austrumu priekškalnēs. Ostāna iedzīvotāju vairākums ir kurdi, bet tur dzīvo arī nozīmīgs skaits azerbaidžāņu. Ostāna teritorija aizņem vienu ceturto daļu no kurdu apdzīvotajām Irānas teritorijām.

Robežojas ar Iraku rietumos un Irānas ostāniem: Rietumazerbaidžānu ziemeļos, Zandžānu ziemeļaustrumos, Hamadānu austrumos un Kermānšāhu dienvidos. Ostāna administratīvais centrs ir Sanandadža.

Pēc tautas skaitīšanas datiem 2016. gadā Kurdistānas teritorijā dzīvoja 1 603 011 iedzīvotāju. Ostāns iedalīts 10 šahrestānās. Lielākais iedzīvotāju skaits ir Sanadadžas šahrestānā — 501 400 iedzīvotāji. Lielākās pilsētas ir Sanandadža (412 767), Sageza (165 258), Marīvāna (136 654) un Bāne (110 218).

Tautsaimniecība
---------------

Iedzīvotāju galvenā nodarbošanās ir lauksaimniecība un lopkopība, galvenie lauksaimniecības produkti ir kvieši, mieži, kā arī citi graudaugi un augļi. Galvenās rūpniecības nozares ir ķīmiskā, metāla, tekstila, ādas un pārtikas rūpniecība. Kurdistānā ir viens no lielākajiem bezdarba līmeņiem Irānā.

Izglītība un kultūra
--------------------

Kurdistānā atrodas vairākas augstākās izglītības iestādes, tai skaitā:

* Kurdistānas Medicīnas zinātņu universitāte;
* Kurdistānas Universitāte;
* Islāma Azada universitātes Sanadadžas filiāle.

Irānas Kultūras mantojuma organizācijā uzskaitītas 211 vēsturiski vai kultūrā nozīmīgas vietas, kas atrodas Kurdistānā. Dažas no tām saglabājušās no Sasanīdu impērijas laikiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Kurdistan University of Medical Sciences». muk.ac.ir. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 5. martā. Skatīts: 2019. gada 2. februārī.
2. ↑  «Islamic Azad University-Sanandaj Branch». iausdj.ac.ir. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 16. decembrī. Skatīts: 2019. gada 2. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kurdistānas ostāns***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* CENSUS 2016 Iran Data Portal

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Irānas ostāni Valsts karogs: Irāna |
| --- |
|  |
| 
* Ardabīla
* Austrumazerbaidžāna
* Būšehra
* Čahārmahāla un Bahtijārī
* Dienvidhorasāna
* Elburss
* Fārsa
* Gazvīna
* Gīlāna
* Golestāna
* Hamadāna
* Hormozgāna
* Hūzestāna
* Īlāma
* Isfahāna
* Jezda
* Kermāna
* Kermānšāha
* Kohgīlūje un Būjerahmada
* Kuma
* Kurdistāna
* Luristāna
* Markazī
* Māzenderāna
* Rezāvi Horasāna
* Rietumazerbaidžāna
* Semnāna
* Sīstāna un Beludžistāna
* Teherāna
* Zandžāna
* Ziemeļhorasāna

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4706693-3

 |

 |
Kubaņas kazaki
**Kubaņas kazaki** ir Krievijas Impērijas Ziemeļkaukāza kazaku kārtas daļa, kā arī tauta, kas apdzīvo mūsdienu Krasnodaras novadu, Stavropoles novada rietumu daļu, Rostovas apgabala dienvidus.

Lai gan mūsdienās kazaki gandrīz visi runā krieviski, ikdienā daži no viņiem lieto ukraiņu valodas dialektus (īpaši laukos). Saskaņā ar dažiem datiem vēl 19. gadsimtā kazaki pārsvarā bija divvalodīgi. Saskaņā ar tautas skaitīšanas datiem 20. gadsimta 30. gados absolūtais vairākums Kubaņas kazaku uzskatīja ukraiņu valodu par savu dzimto valodu un pat identificēja sevi kā ukraiņus.

Vēsture
-------

Kubaņas kazaku karogs
19. gadsimta beigas
Kopš viduslaikiem Kubaņa ir piederējusi Čerkesijai, Nogaju ordai un Krimas hanistei. 1783. gadā pēc Krimas hanistes likvidēšanas Kubaņa tika pievienota Krievijas Impērijai. Teritorija bija jāapsargā, tāpēc pēc Zaporižjas Sečas likvidēšanas cariskā valdība izveidoja Melnās jūras kazaku armiju, kas vēlāk apdzīvoja šo zemi.

Otrā pasaules kara laikā daudzi kazaki cīnījās arī nacistiskās Vācijas un Japānas Impērijas armijas pusē.

1918. gada 28. janvārī Kubaņas Rada pasludināja neatkarīgu Kubaņas Tautas Republiku ar galvaspilsētu Jekaterinodaru. 1920. gada 3. martā Sarkanā armija uzsāka Kubaņas—Novorosijskas operāciju. Brīvprātīgo korpuss, Donas un Kubaņas armijas sāka atkāpšanos. 17. martā Sarkanā armija ienāca Jekaterinodarā, Kubaņas armija tika iespiesta pie Gruzijas robežas un maijā sākumā kapitulēja, bet Kubaņas Tautas Republika tika likvidēta.

Skaits
------

2009. gadā Kubaņā par kazakiem sevi uzskatīja 130 000 cilvēku. 2014. gadā Kubaņas kazaku skaits sasniedza 146 000 un veidoja gandrīz trešdaļu no visiem Krievijas kazakiem.

Skatīt vēl
----------

* Kubaņas kazaku koris

Atsauces
--------

1. ↑  «Казакия – не Россия? - Кубанские казаки захотели стать народом». *versia.ru* (krievu). Skatīts: 2023-05-18.
2. ↑  А.в, Сопов (2008). "Проблема этнического происхождения казачества и ее современное прочтение". *Вестник Московского университета. Серия 8. История* (4): 66–85. ISSN 0130-0083.
3. ↑  «15-й КАЗАЧИЙ КАВАЛЕРИЙСКИЙ КОРПУС СС». *История России и мировая история* (krievu). Arhivēts no oriģināla, laiks: 2023-01-19. Skatīts: 2023-01-19.
4. ↑  «Кубанская народная республика. Как Кубань в 1917 году чуть не стала независимой и не вошла в состав Украины». *Юга.ру* (krievu). Skatīts: 2023-01-19.
5. ↑  «Возрождаемая идентичность кубанского казачества и угрозы территориальной целостности России». *Красная весна* (krievu). Skatīts: 2023-01-19.
**Sibīrijas baltegle** (latīņu: *Abies sibirica*) ir priežu dzimtas suga.

Savvaļā tā ir sastopama Krievijas Eiropas daļas ziemeļaustrumos, tālāk līdz Austrumāzijai, dienvidos līdz Mongolijai un Kazahstānai. Aug kalnu nogāzēs, upju ielejās. Kalnos paceļas līdz meža robežai (1200—2000 m vjl.).

Apraksts
--------

Mūžzaļi, dabiskajā izplatības areālā 20—40 m augsti skuju koki ar šauri konisku vainagu. Miza tumši pelēkbrūna, gluda, ar sveķu pūslīšiem. Pumpuri sīki, apaļi, sveķaini. Skujas uz zariņiem vērstas dzinuma gala virzienā, pārsedzas, mīkstas, galā strupas, ar jomu, tumši zaļas, virspusē spīdīgas, apakšpusē ar 2 bālganām atvārsnīšu joslām. Zied maijā. Čiekuri stāvi, 5—8 cm gari, sākumā sarkanbrūni, nobrieduši gaiši brūni. Segzvīņas īsākas par čiekurzvīņām, čiekura ārpusē nav redzamas. Čiekuri nobriest septembrī, pēc tam sairst.

Aug labi drenētās smilšmāla augsnēs, it īpaši kaļķainās. Cieš no vējlauzēm un sakņu trupes. Jaunībā nepieciešams daļējs apēnojums, ēncietīga, vēlāk labi aug pilnā apgaismojumā. Cieš no vēlajām pavasara salnām un gaisa piesārņojuma. Ziemcietīga.

Izmantošana
-----------

Ļoti dekoratīva. Stāda grupās, masīvos, rindās, vējlauzēju stādījumos, pa vienai. Skujas izmanto ēterisko eļļu, sveķu, terpentīna ieguvei. Latvijā kā meža kultūra nav sevi attaisnojusi.

Galerija
--------

* Miza
* Zari un skujas
* Jauni dzinumi un pumpuri
*

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sibīrijas baltegle***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)

Atsauces
--------

1. 1 2 3  «Sibīrijas baltegle». *database.smartgardens.eu*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022-06-11. Skatīts: 2022-06-11.
**Akusilavs** (sengrieķu: *Ἀκουσίλαος*) bija 6. gadsimta pr.Kr. sengrieķu vēsturnieks-logogrāfs, kā arī mitogrāfs.

Dzīve
-----

Pēc izcelsmes Akusilavs bija dorietis, bet rakstīja joniešu dialektā. Dzima viņš Kerkadās (netālu no Aulidas) vai arī Argosā. Viņa tēvu sauca Kabs vai Skabrs.

Akusilava darbības laiku datē starp 575. un 525. gadiem pr.Kr. vai arī ar 6. gadsimta pr.Kr. otro pusi. Jozefs Flāvijs uzskata Akusilavu kopā ar Kadmu par vienu no senākajiem vēsturniekiem, kurš dzīvoja neilgi pirms persiešu iebrukuma Hellādā. Hermips iekļāva Akusilavu 17 personu skaitā, kas tika pieskaitīti septiņiem gudrajiem (viņu skaitā to norāda arī Aleksandrijas Klements).

Darbi
-----

Akusilavs uzrakstīja grāmatu "Ģenealoģijas" — pirmo vēsturisko prozas sacerējumu, kuru, tomēr, jau antīkos laikos daudzi uzskatīja par viltotu. Šis darbs nav saglabājies. Millera izdevumā ir savākts 31 Akusilava darba fragments, kurš sākotnēji bija sarakstīts ne mazāk kā 3 sējumos. Kā ģenealoģiju autors Akusilavs tiek minēts bizantiešu enciklopēdijā "Sudā". Saskaņā ar Sudu par viņa ģenealoģiju avotu kalpoja kādas bronzas plāksnes, kuras viņa tēvs bija atradis zemē (dārzā). Toršilovs izsakās, ka, iespējams, Suda runā tieši par šo leģendu nepatiesumu, nevis par vēlāko laiku viltojumiem, apšaubot Akusilava darbu patiesumu. Saskaņā ar Aleksandrijas Klementu, Akusilava vēsturiskais darbs bija prozā pārlikta Hēsioda dzeja, taču Jozefs Flāvijs norāda, ka Akusilavs veica daudzus labojumus Hēsioda radurakstos. Pseido-Apolladors 9 reizes atsaucās uz Akusilava versiju, norādot gan uz līdzībām ar Hēsiodu, gan arī uz atšķirībām.

No Akusilava teogonijas, saskaņā ar Dilsu un Krancu, ir saglabājušās tikai piecas liecības un trīs fragmenti, kuros pie tam ir atrodamas pretrunas. Tādā veidā par gudrā mācību ir zināms ļoti maz. Saskaņā ar Rodas Eidemu Damaskija izklāstā, par sākotni Akusilavs uzskatīja neizzināmo Haosu, no kura iznāca Erebs (vīrišķais sākums) un Nakts (sievišķais sākums). No Ereba un Nakts kopošanās dzima Aiters, Erots un Metiss, bet no tiem daudzi citi dievi.

Bet pēc Platona, Akusilavs piekrita Hēsiodam, ka Gēja un Erots piedzima pēc Haosa. Vēl kāds avots apgalvo, ka Akusilavs sauca Erotu par Nakts un Aitera dēlu.
T.s. Vinninga nota — Vācijas ģenerālpilnvarotā Baltijas zemēs 1918. gada 26. novembra paziņojums par Latvijas Pagaidu valdības atzīšanu.
**Vinniga nota** bija provizoriska Latvijas Pagaidu valdības varas atzīšana, ko 1918. gada 26. novembrī veica Vācijas ģenerālpilnvarotais Baltijas zemēs Augusts Vinnigs. 

Pēc Tautas padomes izveidošanās 1918. gada 17. novembrī un Latvijas valsts pasludināšanas 18. novembrī Latvijas Pagaidu valdība īpašu uzmanību pievērsa attiecību noregulēšanai ar Vāciju, kurai piederēja faktiskā vara okupētajās latviešu zemēs. Jau 18. novembra vakarā Vinnigu informēja par Latvijas valsts nodibināšanos. Vācijas kabineta sēdē, kas notika dažas dienas pēc Latvijas valsts proklamēšanas, tika nolemts atzīt Ulmaņa valdību kā provizorisku varu "latviešu etnogrāfiskajā teritorijā" un Tautas padomi kā "kontrolējošo instanci". 

25. novembrī Ulmanis no Vinniga saņēma notu ar tekstu: "Pagodinos prezidenta kungam paziņot, ka vācu valdība ir ar mieru provizoriski atzīt Latvijas tautas padomi par patstāvīgu varu un pagaidu valdību par tās izpildu komisiju (*Vollzugausschuss*) līdz tam laikam, kamēr miera konference izšķirsies par Latvijas nākotni saskaņā ar tautu pašnoteikšanās tiesībām."

26. novembrī Vinnigs nosūtīja Pagaidu valdībai vēl vienu paziņojumu, kuru Latvijas puse uztvēra kā oficiālu Latvijas atzīšanas rakstu: "Rīgā, 1918. g. 26. novembrī. 1. Augstāko valdības varu latviešu etnogrāfiskajā apgabalā izpilda Latvijas Pagaidu valdība kā galvenais pārvaldes orgāns, kas atbildīgs Latvijas Tautas Padomes priekšā. 2. Vācu civilā pārvalde nodod pārvaldi Pagaidu valdības orgāniem, ko izdara saskaņā ar noteikumiem, kuri vēl izstrādājami vienošanās ceļā."

Šis dokuments saturēja divus būtiskus atzinumus:

1. Pagaidu valdība īsteno augstāko varu latviešu etnogrāfiskajā teritorijā;
2. vācu civilpārvalde nodod zemes pārvaldīšanu Latvijas pagaidu valdībai.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas vēsture, 1914-1940». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 2. jūlijā.
**Upesgrīva** ir ciems Talsu novada Mērsraga pagastā Rīgas līča rietumu krastā. Atrodas pagasta ziemeļrietumos vietā, kur Grīvas upe ietek Rīgas līcī, autoceļu P127 un P131 krustojumā, 9 km no pagasta centra Mērsraga, 36 km no novada centra Talsiem un 123 km no Rīgas. Grīvas otrā krastā atrodas Upesgrīvas ciema Vandzenes pagasta daļa — Upesgrīvas mazciems. Upesgrīvā vasaras sezonā darbojas kafejnīca, vairāki viesu nami, kempingi.

Vēsture
-------

Upesgrīvas zvejnieku ciemā (*Uppegriwe*) kopš hercoga Jēkaba laikiem 17. gadsimtā bija osta Grīvas upes ietekā. No 1860. līdz 1915. gadam Upesgrīvā uzbūvēti 66 burinieki. Kuģa kapteinis Indriķis Pūliņš un viņa brāļi Upesgrīvas kuģubūvētavā uzbūvēja 14 gafelšonerus (6 divmastu un 8 trīsmastu), lielākā daļa bija brāļu Pūliņu kopīpašums.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 244 | —     |
| 1979 | 223 | −8.6% |
| 1989 | 182 | −18.4% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 161 | −11.5% |
| 2011 | 99 | −38.5% |
| 2021 | 86 | −13.1% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Upesgrīvu». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  «Mērsraga novada vēsture. Upesgrīva - zvejniekciems Rīgas līča krastā». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 23. septembrī. Skatīts: 2015. gada 3. septembrī.
3. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Mērsraga pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Alksnāji
* Ķipati
* **Mērsrags**
* Upesgrīva

 |

 |
**Elija Viljamss** (angļu: *Elijah Williams*; 1809. gada 7. novembris Bristole — 1854. gada 8. septembris Londona) bija Lielbritānijas šahists.

Biogrāfija
----------

19. gadsimta vidū bijis viens no Anglijas vadošajiem šahistiem. 1851. gadā pirmajā starptautiskajā šaha turnīrā Londonā dalījis 3. vietu, uzvarot Johanu Leventālu ar 2½:½ un Hauardu Stauntonu ar 4½:3½, bet pusfinālā piekāpjoties Marmadjūkam Vaivilam ar 3:4.

Bijis pazīstams arī kā divu šaha grāmatu autors. 1845. gadā Londonā izdevis *Souvenir of the Bristol Chess Club*, kurā apkopojis vairāk nekā 100 Bristoles šaha klubā spēlētas partijas. 1852. gadā Londonā izdevis *Horae Divanianae*, kurā apkopojis vairāk nekā 150 partijas, kas spēlētas Londonas kafejnīcā *Simpson's Divan*.

Pāragri miris 1854. gada Londonas holeras epidēmijas uzliesmojuma laikā.

Atsauces
--------

1. ↑  London (1851)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
**Globālais dokumenta tipa identifikators** (GDTI) ir daļa no GS1 standartu sistēmas. Tas ir vienkāršs rīks, kas paredzēts dokumentu identificēšanai pēc to veida un nepieciešamības gadījumā var unikāli identificēt dokumentus.

Termins "dokuments" tiek plaši izmantots, lai aptvertu visus oficiālos vai privātos dokumentus, kas uzrādītājam piešķir tiesības (piemēram, īpašumtiesību apliecinājums) vai pienākumus (piemēram, paziņojums vai aicinājums uz militāro dienestu). Dokumenta izdevējs parasti ir atbildīgs par visu dokumentā ietverto informāciju — gan svītrkodā iekodēto, gan cilvēkiem saprotamā interpretācijā izteikto. Šādiem dokumentiem parasti ir nepieciešama dokumentam atbilstošas informācijas saglabāšana. Piemēri šāda veida dokumentiem, kuriem varētu būt piešķirts GDTI, ir nodokļu prasības, sūtījumu veidlapu apliecinājumi, apdrošināšanas polises, iekšējie rēķini utt. Uzņēmums dokumentam piešķir GDTI, ja ir svarīgi saglabāt dokumenta uzskaiti. GDTI nodrošina saiti uz datubāzi, kurā glabājas dokumenta "galvenā" kopija. GDTI var tikt iekodēts GS1-128 svītrkoda simbolā un uzdrukāts uz dokumenta identifikācijas vai detalizētas informācijas izgūšanas nolūkā.

Ārējās saites
-------------

* Globālais dokumentu tipa identifikators GS1 vietnē
**Ivans Jeropovs** (krievu: *Иван Михайлович Еропов*; 1930. gada 10. septembris — 1987. gada 26. augusts) bija PSRS virsnieks, kas šaha turnīros ir pārstāvējis Latviju un Kirgizstānu.

Biogrāfija
----------

Šahu sācis spēlēt sešpadsmit gadu vecumā. Bijis Padomju armijas virsnieks. 1950. gados dienējis Latvijā. Vairākkārt uzvarējis Daugavpils pilsētas šaha čempionātos un divas reizes piedalījies Latvijas šaha čempionātu finālos. 1960. un 1970. gados dienējis Kirgizstānā. PSRS sporta meistarkandidāta normu izpildījis 1964. gadā, bet PSRS sporta meistara normu izpildījis 1971. gadā. Divas reizes uzvarējis Kirgizstānas šaha čempionātos (1967, 1972), bet 1968. gadā dalījis šajā turnīrā 3.-4. vietu. 1971. gadā Frunzes šaha turnīrā dalījis 3.-4. vietu, bet Beļcos izcīnījis 2. vietu PSRS meistarkandidātu turnīrā.
Divas reizes pārstāvējis Kirgīzijas PSR komandu PSRS komandu šaha čempionātos (1967, 1972).

1970. gadu otrajā pusē atvaļinājies no armijas un pārcēlies uz Rīgu. Strādājis par treneri Rīgas šaha skolā, ticis piesaistīts darbam ar Latvijas jauniešu šaha izlasēm.

Miris 1987. gadā, apglabāts Pļavnieku kapos.

Vietas Latvijas šaha čempionātā
-------------------------------

* 1953. gads — 10. vieta.
* 1956. gads — 18.-19. vieta.

Atsauces
--------

1. ↑  Championship of Kirgizia - 1967
2. ↑  Championship of Kirgizia - Frunze 1972
3. ↑  Championship of Kirgizia - 1968
4. ↑  National Tournament - Frunze 24.5-13.6.1971
5. ↑  Tournament of candidates to master - Beltsy 22.9-14.10.1971
6. ↑  OlimpBase :: Soviet Team Chess Championship :: Ivan Eropov
7. ↑  CEMETY - Kapu pārvaldības un informācijas izplatīšanas pakalpojums

Literatūra
----------

* Žuravļevs, N.; Dulbergs, I.; Kuzmičovs, G. (1980), Latvijas šahistu jaunrade, Rīga, Avots. 32. — 33. lpp.
* Encyclopedia of Latvian chessplayers : 1900-2000 / compiled by Val Zemitis ; editors, J. Vitomskis ... [et al. ]. [ASV : b. n.], 2009 2 sēj. : il. portr. ; 29 cm.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
Kohrena gambīts

**Džons Kohrens** (angļu: *John Cochrane*; 1798. gada 4. februāris, Skotija — 1878. gada 2. janvāris, Londona) bija Lielbritānijas šahists un advokāts.

Biogrāfija
----------

Dzimis Skotijā. Jaunībā dienējis Lielbritānijas karaliskajā flotē. 1815. gadā bijis viens no virsniekiem, kuri pavadījuši Napoleonu trimdā uz Svētās Helēnas salu. Pēc dienesta beigām izvēlējies advokāta karjeru. Bijis viens no vadošajiem Londonas šahistiem 19. gadsimta sākumā. 1821. gadā devies uz Franciju, kur sacenties mačos ar labākajiem franču šahistiem, tajā skaitā arī ar Luiju Šarlu de Laburdonē. 1822. gadā publicējis savu darbu par šahu — *Treatise on the Game of Chess* ("Traktāts par šaha spēli"). 1824. gadā devies uz Indiju, kur strādājis līdz 1869. gadam. Neliela pārtraukuma laikā (1841-1843) viesojies Londonā, kur ticies ar tā laika spēcīgākajiem šahistiem, ieskaitot Hauardu Stauntonu.

Kohrena vārdā ir nosaukts atklātnes variants krievu aizsardzībā — Kohrena gambīts: 1. e4 e5 2. Zf3 Zf6 3. Zxe5 d6 4. Zxf7. Jaunāko laiku vēsturē gambītā jaunas idejas atklāja Latvijas meistars Alvis Vītoliņš.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 289990619
* LCCN: nb2015013733
* ISNI: 0000 0003 9527 5439

 |

 |
**Globālais datu sinhronizācijas tīkls** (GDSN) ir uz internetu balstīts, savstarpēji savienotu datu pūlu tīkls. GDSN ļauj uzņēmumiem visā pasaulē ar saviem tirdzniecības partneriem apmainīties ar standartizētiem produktu pamatdatiem.

GDSN tiek izmantots kā augstas datu kvalitātes nodrošināšanas rīks, izmantojot ticamus datu avotus, reāllaika datu sinhronizāciju un datu formatēšanas standartizāciju.

GDSN darbojas, izmantojot publicēšanas—abonēšanas modeli starp diviem tirdzniecības partneriem, no kuriem katrs ir reģistrēts GDSN un tam piekļūst, izmantojot datu pūlu. GS1 Globālais reģistrs darbojas kā direktorijs, kas norāda uz datu pūlu, kurā atrodas dati, un sinhronizācijas atvieglošnai saskaņo abonēšanu ar reģistrāciju.

Globālie identifikācijas numuri
-------------------------------

Globālais vietas numurs (GLN) un Globālais tirdzniecības vienības numurs (GTVN) ir GDSN globālie identifikācijas numuri. GVN ir juridisko personu, tirdzniecības partneru un atrašanās vietu identifikators, savukārt GTVN ir tirdzniecības vienību identifikators.

Datu pūli
---------

Pašlaik ir 44 GDSN sertificēti datu pūli. Visi datu pūli piedāvā GDSN glabātuvi un sinhronizāciju, taču tie atšķiras pēc papildus pārvaldītās informācijas, atbalsta pakalpojumiem un cenu modeļiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «GS1: Foodservice: Getting Started with the GS1 Global Data Synchronization Network». Skatīts: 2020-03-05.
2. ↑  «EPCglobal: The EPCgloabal Network and the Global Data Synchronization Network (GDSN)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009-01-06. Skatīts: 2008-01-09.
3. ↑  «GS1: Certified data pool list». Skatīts: 2020-03-05.
4. ↑  «Supply Chain Dive: How GDSN technology helps supply chains communicate». Skatīts: 2020-03-05.

Ārējās saites
-------------

* GDSN GS1 vietnē
**Raķešu uzbrukums Kramatorskai** bija viens no Krievijas iebrukuma Ukrainā notikumiem, Krievijas bruņoto spēku teroristisks uzbrukums civiliedzīvotājiem, kurā tika nogalināti 12 un ievainoti 61 cilvēki. Viena no raķetēm trāpīja kafejnīcā *RIA Lounge Bar* Kramatorskas centrā, kur tobrīd atradās daudz klientu.

Kopš 2015. gada rudens Kramatorska bija Ukrainas kontrolētās Doneckas apgabala daļas administratīvais centrs. 2023. gada jūnijā pilsēta atradās aptuveni 40 km no frontes līnijas. *RIA Lounge Bar* bieži apmeklēja ārvalstu žurnālisti un delegācijas. Uzbrukumā tika ievainoti trīs Kolumbijas pilsoņi, kas pārstāvēja iniciatīvu "Turies Ukraina" (spāņu: *Aquanta Ucraina*).

Atsauces
--------

1. ↑  «Ukrainas civiliedzīvotāji iet bojā krievu raķešu triecienā pa Kramatorsku». *www.diena.lv*. Skatīts: 2023-06-30.
2. ↑  «Краматорськ: кількість загиблих від удару Росії стрімко зростає, серед них багато дітей». *BBC News Україна* (ukraiņu). Skatīts: 2023-06-30.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Raķešu uzbrukums Kramatorskai***.
**Pjērs Sentamāns** (franču: *Pierre Charles Fournier de Saint-Amant*; 1800. gada 12. septembris, Lo un Garonna — 1873. gada 29. oktobris, Alžīrija) bija Francijas šahists.

Biogrāfija
----------

Jaunībā strādājis par valsts ierēdni Parīzē. No 1819. līdz 1821. gadam bijis gubernatora sekretārs Franču Gviānā. Vēlāk pametis šo amatu un bijis gan žurnālists, gan aktieris, kā arī veiksmīgs Bordo vīna tirgotājs. 1848. gada Francijas revolūcijas laikā bijis Nacionālās gvardes kapteinis. Vēlāk atgriezies valsts darbā un no 1851. līdz 1852. gadam bijis Francijas konsuls Kalifornijā. 1861. gadā aizgājis pensijā un dzīves nogali pavadījis Franču Alžīrijā.

Bijis viens no sava laika labākajiem Francijas šahistiem un pazīstamās Parīzes šaha kafejnīcas *Café de la Régence* patstāvīgajiem apmeklētajiem. 1840. gadā pēc Laburdonē nāves ticis uzskatīts par Francijas spēcīgāko šahistu. No 1842. gada līdz 1847. gadam bijis šaha žurnāla *Le Palamède* redaktors. 1843. gadā nospēlējis divus mačus ar spēcīgāko Anglijas šahistu Hauardu Stauntonu. Pirmo maču Londonā Sentamānam izdevies minimāli uzvarēt ar 3½:2½, bet atbildes mačā Parīzē nācies piekāpties ar 8:13. Pēc šīs neveiksmes Sentamāns pamazām pārstājis piedalīties nopietnos turnīros. Vienīgi 1858. gadā nospēlējis neoficiālu maču ar amerikāņu šahistu Polu Morfiju, kurā cietis sakāvi ar 1:7, kā arī piekritis būt par Morfija sekundantu mačā pret Ādolfu Andersenu. Bijis pozicionāla stila šahists, bieži lietojis slēgtās atklātnes.

Atsauces
--------

1. ↑  Staunton — Saint Amant (1843)

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 63741892
* LCCN: no2005049716
* ISNI: 0000 0000 7395 7322
* SUDOC: 103910530

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Vecumnieku pagastā. Par apdzīvotu vietu Babītes pagastā skatīt rakstu Klīves.

**Klīvi** ir ciems Bauskas novada Vecumnieku pagastā. Izvietojies pagasta dienvidaustrumos netālu no autoceļa P73, 10 km no pagasta centra Vecumniekiem, 36,5 km no novada centra Bauskas un 60 km no Rīgas. Dažkārt tiek uzskatīts par Umpārtes daļu.

Pirms Otrā pasaules kara šeit bijusi viensēta "Klīvi" (no šejienes nāk tautsaimnieks, politiķis un sabiedriskais darbinieks, vairāku Saeimas sasaukumu deputāts Ādolfs Klīve un viņa dēls Visvaldis Varnesis Klīve). Lielāka apdzīvotā vieta veidojusies pēckara gados kā kolhoza ciemats. Klīvos atrodas Umpārtes bibliotēka. Agrāk bijis pasts (Umpārtes pasta nodaļa) un 2017. gada 1. janvārī slēgtais atklātā tipa Vecumnieku cietums. Uz ziemeļiem no ciema atrodas Klīvu kapsēta.

Atsauces
--------

1. ↑  Umpārtes bibliotēka
2. ↑  LSM. «Vietējie nemaz nepriecājas par Vecumnieku cietuma slēgšanu».
3. ↑  «Latvijas Republikas Tieslietu ministrija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 18. novembrī. Skatīts: 2011. gada 25. jūlijā. Archived 2012. gada 18. novembrī, *Wayback Machine* vietnē.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Vecumnieku pagasta ciemi  |
| --- |
|  |
| 
* Bāliņi
* Beibeži
* Brūveri
* Klīvi
* Misa
* Piebalgas
* Umpārte
* **Vecumnieki**
* Zvirgzde

 |

 |
**Sovetskaja Gavaņa** (krievu: *Советская Гавань* — ‘Padomju osta’) ir pilsēta Habarovskas novadā, Krievijas Federācijas Tālajos Austrumos, kurā 2021. gadā dzīvoja 23,2 tūkstoši iedzīvotāju.
Pilsēta atrodas pie Tatāru šauruma 581 km uz austrumiem no Habarovskas. Baikāla-Amūras maģistrāles gala stacija.

Vēsture
-------

1853. gadā Krievijas Amerikas kompānijas ekspedīcija oroču apmetnes Hodžo vietā Ķīnas impērijas teritorijā nodibināja tirdzniecības punktu un nosauca to ķeizara Nikolaja I dēla Konstantīna vārdā (*Константиновский пост*). Krimas kara laikā 1856. gadā apmetni ieņēma britu eskadra un nosauca par Barakudas ostu (*Barracouta Harbour*), pēc atgūšanas krievi to pārdēvēja par Imperatora ostu (*Императорская Гавань*). Pēc Pekinas konvencijas noslēgšanas 1860. gadā tā nonāca Krievijas Impērijas pakļautībā. 1907. gadā uzcēla lielu kokzāģētavu, kuru iznomāja Austrālijas kompānijai *Sleigh and Company*.

Pēc Tālo Austrumu Republikas likvidēšanas 1922. gadā to iekļāva Piejūras guberņas sastāvā un 1923. gadā pārdēvēja par Padomju ostu (*Советская Гавань*), 1940. gadā pārveidoja par militāro ostu un 1941. gadā piešķīra pilsētas tiesības. 
1943. gadā Gulaga ieslodzītie sāka dzelzceļa līnijas Komsomoļska pie Amūras – Sovetskaja Gavaņa būvi, 1944. gadā pie Vaņina līča uzcēla jaunu tirdzniecības ostu. Pēc Otrā pasaules kara būvniecības darbos iesaistīja japāņu karagūstekņus. 1948. gadā Sovetskaja Gavaņa nokļuva Habarovskas novada sastāvā. 
2019. gadā slēdza pēdējo kuģu remonta doku.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sovetskaja Gavaņa***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Habarovskas novada pilsētas |
| --- |
|  |
| Habarovskas novada ģerbonis | 
Amurska
Bikina
**Habarovska**
Komsomoļska pie Amūras
Nikolajevska pie Amūras
Sovetskaja Gavaņa
Vjazemska
 | Habarovskas novada karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 238432631
* GND: 4220579-7

 |

 |