recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Karēlijas fronte 1940. gada 20. februārī (Manerheima līnijas zona iesvītrota).
**Manerheima līnija** (somu: *Mannerheim-linja*) bija fortifikācijas līnija Karēlijas zemesšaurumā, kuru Somija uzbūvēja aizsardzībai pret iespējamu PSRS uzbrukumu. Ziemas kara laikā tā kļuva zināma kā "Manerheima līnija" pēc Somijas armijas virspavēlnieka feldmaršala Karla Gustava Emila Manerheima vārda. Līnija tika izveidota divos posmos: no 1920. līdz 1924. gadam un no 1932. līdz 1939. gadam.

Vēsture
-------

Līnija aptuveni 132 km garumā stiepās no Somu līča līdz Lādogas ezeram. Tā sastāvēja no aizsardzības mezgliem, kuri viens no otra atradās 3 — 4,5 km (maksimāli līdz 8 km) attālumā. Katru mezglu aizsargāja viens līdz divi strēlnieku bataljoni ar artilērijas atbalstu. Aizsardzības mezgli sastāvēja no 4 līdz 6 atbalsta punktiem, kuros katrā bija 3 līdz 5 pastāvīgas uguns vietas (ložmetēju un artilērijas). Katru aizsardzības būvi aptvēra ierakumi, kuri arī savienoja mezglus. 

Somu līča un Lādogas ezera krastos Manerheima līniju sedza lielkalibra artilērija. Līnija daudzviet tika izveidota, izmantojot dabiskus šķēršļus: ezerus, upes, mežus, purvus, akmeņu grēdas.

Lai aizkavētu kājnieku uzbrukumu, gar līniju tika izvietoti dzeloņstiepļu aizžogojumi (ežu ragaiņu un spirāļu veidā) un mīnas. Šos aizžogojumus papildināja prettanku konstrukcijas. Vairāku tonnu granīta bluķi parasti tika ierakti četrās rindās divos metros vienu no otra šaha galdiņa izkārtojumā.

Ziemas kara laikā 1939.—1940. gadā Manerheima līnija aizkavēja Sarkanās armijas uzbrukumu divus mēnešus. 

Pēc kara beigām Karēlijas zemes šaurums nonāca PSRS kontrolē. Padomju sapieri demontēja un uzspridzināja aizsargbūves. Turpinājuma kara laikā Somijas puse neatjaunoja Manerheima līniju.

* Bunkurs Sk16Bunkurs Sk16
* Starp granīta prettanku bluķiem bija dzeloņstiepļu aizžogojumiStarp granīta prettanku bluķiem bija dzeloņstiepļu aizžogojumi
**Kosmisko lidojumu biedrība** (vācu: *Verein für Raumschiffahrt* jeb *VfR*) bija raķešbūves entuziastu apvienība Vācijā no 1927. līdz 1933. gadam. 

Biedrību Breslavā (tagad Vroclava Polijā) 1927. gada 5. jūlijā dibināja Johaness Vinklers (*Johannes Winkler*) kopā ar Maksu Falīru (*Max Valier*), Villiju Leju (*Willy Ley*) un Valteru Noibertu (*Walter Neubert*). Viņiem vēlāk piebiedrojās Klauss Rīdels (*Klaus Riedel*), Rūdolfs Nēbels (*Rudolf Nebel*), Verners fon Brauns (*Wernher von Braun*), Hermanis Oberts (*Hermann Oberth*), Valters Homans (*Walter Hohmann*), Hermanis Nordungs (*Hermann Noordung*), Kurts Hainišs (*Kurt Heinisch*), Oigens Zengers (*Eugen Sänger*), Rolfs Engels (*Rolf Engel*) un Artūrs Rūdolfs (*Arthur Rudolph*). Kopā bija aptuveni 500 biedru. Biedrība izdeva žurnālu "Die Rakete", kas iznāca līdz 1929. gada beigām.

1930. gada 27. septembrī VfR iegādājās 10 km² lielu zemes gabalu pie Berlīnes-Tēgeles, kuru nosauca par "Raķešu lidlauku" (*Raketenflugplatz*). Tur agrāk atradās armijas munīcijas noliktavas, un tās bunkuri bija ideāla vieta raķešdzinēju izmēģinājumiem. Turpmākajos trīs gados viņi šeit palaida savas izgatavotās raķetes, sākot ar neveiksmīgo Mirak sēriju un beidzot ar veiksmīgajām Repulsor raķetēm. Jaudīgākās no raķetēm sasniedza 1 km augstumu.

1932. gadā, meklējot finansējumu, biedrība uzsāka sarunas ar Vācijas armiju un veica demonstrējumu, kura laikā raķete avarēja. Neskatoties uz to, kapteinis Valters Dornbergers armijas uzdevumā bija ar mieru biedrībai dot naudu viņu eksperimentiem, par to prasot slepenību un koncentrēšanos uz raķešu militāro pielietojumu. Grupa noraidīja priekšlikumu, radās nesaskaņas, un nākamajā gadā biedrība izjuka. Tam par iemeslu bija arī tas, ka tā nespēja atrast finansējumu, un Berlīnes amatpersonas bija noraizējušās par raķešu eksperimentiem pilsētas tuvumā. Daudzi VfR biedri ar Verneru fon Braunu priekšgalā pārgāja strādāt Dornbergera grupā pie jaudīgāku raķešu izveides militarām vajadzībām

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Encyclopedia Astronautica
Tobruks Liepājā. Paredzēts izmantošanai ar MG-34 vai MG-42 ložmetēju
**Tobruks** (no vācu: *Tobruk*) ir dzelzsbetona nocietinājums, kuru 2. pasaules karā izmantoja vērmahts. Tobruki plaši tika lietoti Atlantijas vaļņa un Zigfrīda līnijas nocietinājumos, nocietinājumos starp Odras un Vartas upēm Polijā, kā arī citās vietās. Nosaukums cēlies no Lībijas pilsētas Tobrukas, kur 1941. un 1942. gadā vācu Āfrikas korpuss un Sabiedroto karaspēks iesaistījās smagās cīņās. Tobruka apkalpē parasti atradās 1—2 kareivji.

Latvijā tobruki ir redzami, piemēram, Liepājā. Tie ir izvietoti gar Cietokšņa kanālu un ārējā aizsardzības loka redutē.

Uzbūve
------

Tobruka iekšpuse
Tobruks ir neliels dzelzsbetona bunkurs, kurš nosacīti sadalīts divās daļās. Augšējā daļā atrodas apmēram 80 cm plats apaļš vai oktagonāls atvērums. Tobruka apakšējā daļā atrodas telpa, kurā glabājās munīcija, pārtika, varēja tikt izvietota strēlnieku guļvieta. Sānu malā atrodas ieeja, iespējama arī neliela atvere krāsniņas skurstenim. Tobruka sienu biezums bija apmēram 40 cm. Viena MG tipa ložmetējam paredzēta tobruka izgatavošanai bija nepieciešami apmēram 11 m3 betona.

Nomenklatūra
------------

Vācu militārajā nomenklatūrā tobruki tika apzīmēti kā *Ringstände, Regelbau 58a-d* vai *Bauform 201-292*. Vienkāršākie tobruki, kā Ringstände 58c-d bija bruņoti ar MG-42 vai MG-34 ložmetējiem. Bija tobruki, kuru augšdaļā atradās no tanka nomontēts tornis, kurš aizsargāja strēlnieku (Bauform 231-241).

Bruņojums
---------

Tobruki varēja būt bruņoti ar dažāda veida ieročiem. Piemēram, Regelbau 58c-d bija bruņoti ar MG-34 vai MG-42 ložmetējiem. Tobruka augšdaļā bija iemontēta metāla aploce, uz kuras speciālā rāmī vai vienkārši tāpat varēja novietot ložmetēju. Ložmetējnieks varēja brīvi mainīt uguns virzienu, šaujot visos virzienos.
Bija speciāli tobruki ugunsmetējiem (bauform 216), nelieliem lielgabaliem (bauform 222), prettanku ieročiem (bauform 217), u.c.

Atsauces
--------

1. ↑  Tobruk

Ārējās saites
-------------

* Ringstände (angliski)
* Nocietinājums Polijā (poliski)
* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tobruks***.
**Alpers Gezeravdži** (*Alper Gezeravcı*; dzimis 1979. gada 2. decembrī) ir Turcijas Gaisa spēku lidotājs, kosmonauts. 2024. gadā viņš veica kosmisko lidojumu ar kosmosa kuģi *Crew Dragon* misijā *Ax-3* uz Starptautisko kosmosa staciju (SKS).

Dzīves gaitu sākums un izglītība
--------------------------------

Alpers Gezeravdži piedzima Mersinas ila Silifkē jeriku ģimenē.

Gezeravdži studēja Turcijas Gaisa spēku akadēmijā Stambulā, kur ieguva bakalaura grādu elektronikas inženierijā. Viņš ieguva maģistra grādu operāciju pētniecībā ASV Gaisa spēku tehnoloģiju institūtā Raitpetersona Gaisa spēku bāzē.

Militārais dienests
-------------------

Alpers Gezeravdži dienē Turcijas Gaisa spēkos kā iznīcinātāja pilots. Viņš ir lidojis ar lidaparātiem *T-41*, *SF-260*, *T-37*, *T-38*, *F-5*, *KC-135* un *F-16*. Turklāt viņš septiņus gadus ir strādājis par kapteini lidsabiedrībā *Turkish Airlines*. Gezeravdži ir strādājis arī par lidojumu vadītāju, lidojumu drošības virsnieku.

Pirms kosmiskā lidojuma Gezeravdži dienēja 10. bāzes vadības vienībā Adānā kā Standartizācijas eskadriļas akadēmiskā spārna komandieris. Viņš bija atbildīgs par eskadriļas standartizāciju un novērtēšanu, visu mācību dokumentu sakārtošanu atbilstoši Gaisa spēku standartiem, visu *F-16* un *KC-135R* pilotu eksaminēšanu pirms pārbaudes lidojumiem un eskadriļas dokumentācijas standartu pārbaudi.

Kosmisko lidojumu pieredze
--------------------------

2022. gada 28. oktobrī Turcijas prezidents Redžeps Tajips Erdogans paziņoja, ka valsts kosmosa programma ir sākusi sagatavošanās darbus, lai 2023. gadā uz Starptautisko kosmosa staciju nosūtītu pirmo Turcijas pilsoni. Turcijas prezidents 2023. gada 29. aprīlī iepazīstināja Alperu Gezeravdži kā galveno kandidātu 14 dienu ilgajamam lidojumam uz SKS ar *SpaceX* kosmosa kuģi *Crew Dragon* 2023. gada ceturtajā ceturksnī.
2023. gada 12. septembrī uzņēmums *Axiom Space* oficiāli paziņoja par Gezeravdži iecelšanu par misijas speciālistu kosmosa kuģa *Crew Dragon* apkalpē misijā *Ax-3*.

Lidojumu kosmosā Alpers Gezeravdži kā misijas speciālists sāka 2024. gada 18. janvārī misijā *Ax-3*, dodoties ar *Crew Dragon* kosmosa kuģi *Freedom* uz Starptautisko kosmosa staciju. Gezeravdži lidojuma laikā veica 13 eksperimentus.

Kosmisko orbitālo lidojumu kopsavilkums:

| Kosmosa kuģis | Starta datums | Nolaišanās datums | Apkalpes biedri | Pozīcija | Ilgums | Piezīmes |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| *Ax-3* | 18.01.2024. |  | Maikls Lopess-Alegrija, Valters Villadei, Markuss Vants | Misijas speciālists |  | Komercmisija uz SKS |

Atsauces
--------

1. ↑  Astronot Alper Gezeravcı'nın dönüş yolculuğu ertelendi Son Güncelleme, NTV Haber, 2024-02-03

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alpers Gezeravdži***.
* Alper Gezeravcı Axiom Space (angliski)
* Альпер Гезеравчи astronaut.ru, (krieviski)
Jaunzēlandes dzimumvecumstruktūra 2023. gadā
Jaunzēlandē 2022. gada 31. martā bija 5 127 100 iedzīvotāji. 77% no tiem dzīvoja Ziemeļsalā, bet 23% — Dienvidsalā.

Jaunzēlandes sieviešu vidējais dzemdību vecums bija 30 gadi, bet kopējais dzimstības līmenis 2010. gadā — vidēji 2,1 bērns uz sievieti. Maoru iedzīvotāju vidū vidējais dzimstības līmenis bija 2,8 bērni uz sievieti.

Etniskais sastāvs
-----------------

Jaunzēlandes iedzīvotāju etniskais sastāvs 2013. gadā:
  eiropiešu izcelsmes
  jauktas eiropiešu-maoru izcelsmes
  maori
  aziāti
  pārējie Klusā okeāna salinieki
  citas izcelsmes
  citas jauktas izcelsmes (izņemot eiropiešu-maoru izcelsmes)
Jaunzēlandes etniskais sastāvs pēc 2018. gada tautas skaitīšanas rezultātiem bija:

* 71,8% eiropiešu izcelsmes jaunzēlandieši (maoru: *pākehā*; galvenokārt britu ieceļotāju pēcteči trešajā paaudzē);
* 16,5% maori;
* 15,3% aziāti (galvenokārt ķīnieši un indieši);
* 9,0% pārējie Klusā okeāna salinieki (*pasifika*; galvenokārt samoieši, tongieši, Kuka salu māori un niueieši).

Jaunzēlande ir unikāla Rietumu pasaulē ar tās iedzīvotāju augsto etniski jaukto laulību līmeni. 2018. gada tautas skaitīšanā Jaunzēlandes iedzīvotāji varēja sevi norādīt kā piederīgu uzreiz vairākām etniskajām grupām, kas īpaši skāra valsts maoru pirmiedzīvotājus, no kuriem, saskaņā ar 2006. gada pētījuma datiem, 43,3% bija jaukta (maoru-eiropiešu) izcelsme un kas varēja sevi norādīt kā piederīgus gan eiropiešu izcelsmes jaunzēlandiešiem, gan maoriem, tāpēc procentu kopsumma ir lielāka nekā 100%.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jaunzēlandes demogrāfija***.
**Pauls Laukss** (vācu: *Paul Laux*; dzimis 1887. gada 11. novembrī Veimārā, miris 1944. gada 2. septembrī Rīgā) bija vācu virsnieks, Dzelzs krusta Bruņinieka krusta ar Ozollapām kavalieris, Pirmā un Otrā pasaules kara dalībnieks.

Militārā karjera
----------------

1907. gada februārī iestājies militārajā dienestā, kājnieku pulkā par fanenjunkeru (virsnieka kandidātu). 1908. gada augustā piešķirta leitnanta dienesta pakāpe.

### Pirmais pasaules karš

Pirmais pasaules kara sākumā nozīmēts štāba pienākumu veikšanai. 1915. gada augustā paaugstināts amatā par kapteini. 1918. gadā iecelts par kājnieku bataljona komandieri. Kara laikā apbalvots ar abu pakāpju Dzelzs krustiem un vēl četriem ordeņiem.

### Starpkaru posms

Turpinājis dienestu Reihsvērā. Sākoties Otrajam pasaules karam bijis ģenerālmajora dienesta pakāpē un bijis 1. armijas štāba priekšnieka aizvietotājs.

### Otrais pasaules karš

1939. gada septembrī un oktobrī piedalījies Polijas kampaņā

1940. gada maijā un jūnijā piedalījies Francijas kampaņā.

No 1940. gada oktobra komandējis 126. kājnieku pulku. 1941. gada janvārī paaugstināts par ģenerālleitnantu.

No 1941. gada 22. jūnija piedalījies karā pret PSRS. Piedalījies kaujās Baltijas valstīs, vēlāk pie Ļeņingradas. 1941. gada decembrī apbalvots ar Bruņinieka krustu.

1942. gada oktobrī un novembrī komandējis armijas korpusu "*Laukss*". No 1942. gada 28. novembra komandējis 2. armijas korpusu. 1942. gada decembrī paaugstināts par kājnieku ģenerāli.

1943. gada maijā apbalvots ar Ozollapām pie Bruņinieku krusta.

No 1944. gada 3. jūlija komandējis 16. armiju (Latvijā). 1944. gada 29. augustā cietis aviokatastrofā, bet 2. septembrī nomiris slimnīcā Rīgā.

Literatūra
----------

* Fellgiebel, Walther-Peer (2000). *Die Träger des Ritterkreuzes des Eisernen Kreuzes 1939—1945*. Friedburg, Germany: Podzun-Pallas. ISBN 3-7909-0284-5

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 266124717
* GND: 1026028493

 |

 |
**Artūrs Zēģelis** (1897 — 1920) bija latviešu boļševiks, Ļipeckas VĀK priekšnieks.

Biogrāfija
----------

Artūrs Zēģelis piedzima Valkas apriņķa Paperzes ciemā zemnieka ģimenē. 1915. gadā viņš ieguva vidējo izglītību un uzreiz pēc tam tika iesaukts Krievijas impērijas armijā. Pirmajā pasaules karā cīnījās latviešu strēlnieku sastāvā (pēc citām ziņām dienējis Preobraženskas leibgvardu pulkā). 1917. gadā kopā ar biedriem pārgāja boļševiku pusē.

Piedalījās Ziemas pils ieņemšanā 1917. gadā. Karoja Krievijas pilsoņu karā latviešu strēlnieku divīzijas sastāvā. Piedalījās cīņās pret Judeņiča un Krasnova spēkiem. 1918. gada jūnijā iestājās KK(b)P. 1919. gadā Artūrs Zēģelis tika nosūtīts strādāt uz Maskavas Valsts Ārkārtas komisiju (VĀK). 1920. gadā tika nosūtīts uz Tambovas dzelzceļa staciju kā Valsts transporta ārkārtas komisijas izmeklētājs. 1920. gada aprīlī nozīmēts par Ļipeckas VĀK priekšnieku.

1920. gada decembrī viņš atradās Invažino ciemā, kuru 1920. gada 30. decembrī ieņēma Tambovas apvienotās partizānu armijas vienības kreisā esera Aleksandra Antonova vadībā. Zēģelis kopā ar saviem biedriem aizbarikādējās ciema nomalē esošajās dzirnavās, kurās vēlāk krita, atvairot partizānu uzbrukumus. 1921. gadā Ļipeckas izpolkoms pārsauca Ļebedjanskuju ielu par Zēģeļa ielu. Tā bija pirmā iela Ļipeckā, kas tika pārsaukta par godu kādam cilvēkam padomju periodā.

Atsauces
--------

1. ↑  Смирнов Д. Записки чекиста. Издательство "Беларусь", Минск, 1972 (krieviski)
2. ↑  Зегель Артур Вольдемарович "К 110-летию со дня рождения" Arhivēts 2016. gada 4. martā, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
**Halvilerzē** (vācu: *Hallwilersee*) ir ezers Šveices ziemeļu daļā, Ārgavas kantonā (dienvidu daļa atrodas arī Lucernas kantonā). Ūdens apmaiņas periods — 3,9 gadi. Aukstās ziemās var aizsalt.

Halvilas ezera pārskata karte
Populāra atpūtas vieta, ezera apkaimes ciematos ir daudz restorānu, ezera krastā — pludmales. Iemīļota atpūta ir pastaiga ap ezeru, kas ilgst ap 4,5 stundām. Aptuveni 1 km ziemeļos no ezera Ābahā ir sala, uz kuras atrodas fon Halvilu pils. Vasarās ezerā kursē kuģītis.

Vēsture
-------

Cilvēki ezera krastā dzīvojuši jau mezolītā. Ezera ziemeļu galā atradās romiešu apmetne. Ap 1300. gadu ezeru dēvēja vairākos vārdos: *Halwiler se*, *lacus de Seingen*, *Escherse*. Taču vairāk iegājās fogtu Halvilu vārds, kuri viduslaikos pārvaldīja ezeru. Tikai 1859. gadā ezers kļuva publisks. 1883. gadā ezera rietumu krastā sāka darboties dzelzceļš. Pirmie kuģi ezerā sāka kursēt 1888. gadā.

Vides problēmas
---------------

Ezera apkaimē notiek intensīva lauksaimniecība un rezultātā ezerā nokļūst lauksaimniecības mēslojums. Rezultātā 1980. gadu sākumā ezers bija praktiski miris, fosfātu piesārņojums veidoja biezus aļģu paklājus. Mirušās aļģes nogrima ezera gultnē, un to pūšanas process atņēma ezera ūdenim skābekli. 1985. gadā ezerā tika uzsākta mākslīgā aerācija — ezera gultnē tika pūsts saspiests gaiss, tādējādi veicinot ūdens apriti. Vienlaikus tika samazināts ezera piesārņojums. Pašlaik fosfora līmenis ezerā krities no 250 mg/l līdz 50 mg/l, kas joprojām ir samērā augsts piesārņojuma līmenis.

Ārējās saites
-------------

* Halvilas ezera kuģniecība (vāciski)
* Baldegas un Halvilas ezeru pašvaldību apvienība (vāciski)
* Halvilas ezera tīkla kamera
* Halvilas ezera atveseļošanas pasākumi (vāciski)
* Halvilas ezers — vēsturiski teksti[novecojusi saite] (vāciski)[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 170453791
* LCCN: sh85058497
* GND: 4023059-4
* BNF: cb162153922 (data)
* HDS: 008663

 |

 |
**Grobiņas pilsētas karogs** ir viens no Grobiņas pilsētas oficiālajiem simboliem. Izveidots par godu, sagaidot pilsētas 328. dzimšanas dienu 2023. gada 27. februārī.

Grobiņas pilsēta ir 2021. gada 1. jūlijā izveidotā Dienvidkurzemes novada administratīvais centrs.

Karoga metu izgatavoja māksliniece Dace Gailīte, to izvērtēja Valsts Heraldikas komisija, sniedzot arī savus ieteikumus. Karoga centrā ir Grobiņas ģerbonis, kurš līdzīgā izskatā sākotnēji apstiprināts 1697. gadā, Latvijā pašreizējā formā apstiprināts 1925. gadā — vairoga melnā laukā pa kreisi pagriezusies sudraba dzērve tur zelta akmeni paceltā kreisajā kājā. Grobiņas ģerbonis karoga centrā izvietots uz diagonāli dalīta sarkana un balta fona.

Simbolika
---------

Karoga diagonālais dalījums no kreisā apakšējā stūra uz augšējo labajā pusē simboliski norāda gan laika virzību, gan augšupejošu attīstību. Pēc vienas no versijām, dzērve Grobiņas ģerbonī simbolizē modrību — ja sardzē stāvošā dzērve aizmieg, akmens izkrīt un troksnis pamodina dzērvi. Tāpat pastāv versija par to, ka sarkanā krāsa karogā simbolizē grobiņnieku drosmi, bet baltā krāsa simbolizē domu, ka mūsu valsts vēsture sākta no Grobiņas kā no baltas lapas, jo Grobiņa ir senākā rakstos precīzi norādītā apdzīvotā vieta Latvijas teritorijā. Vienlaikus baltā krāsa dod iespēju grobiņniekiem iespēju pašiem pilsētā uzzīmēt savu nākotni.

Krāsas
------

Karogā lietotās krāsas:

* Zelts PANTONE 873C CMYK 0/32/100/9 RGB 211/142/0;
* melns PANTONE Black C CMYK 0/0/0/100 RGB 0/0/0;
* sarkanais PANTONE 186C CMYK 0/92/77/22 RGB 200/16/46.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  Izstrādāts Grobiņas pilsētas karogs. «Izstrādāts Grobiņas pilsētas karogs». *www.dkn.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-12.
2. 1 2 3  «Grobiņai dzimšanas dienā uzdāvināts savs pilsētas karogs». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-14.
3. 1 2 3 4  «Par Dienvidkurzemes novada simboliku». *LIKUMI.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-10-14.
**RT** (sākotnēji ***Russia Today*** — 'Krievija šodien') ir Krievijas valdības finansēts, starptautiskai sabiedrībai paredzēts televīzijas tīkls, kas radīts 2005. gadā. RT pārraida, izmantojot kabeļtelevīziju, satelīttelevīziju, tiešraidi internetā, kā arī internetā publicē rakstus un videoziņas.

RT sastāv no trim televīzijas kanāliem — angļu, arābu un krievu valodā —, dokumentālo filmu kanāla *RT Documentary*, kas pieejams angļu un krievu valodā, videoziņu medija *RUPTLY* un interneta mājaslapas, kas pieejama arī franču, spāņu un vācu valodā. Tam ir atsevišķas angļu valodas versijas ASV un Lielbritānijas skatītājiem: *RT America* un *RT UK*.

RT mājaslapā teikts: "RT piedāvā ziņas skatītājiem, kas jautā vairāk. RT apskata stāstus, ko nepamana galvenie mediji, piedāvā alternatīvu skatījumu uz notiekošo un informē starptautisku auditoriju no Krievijas skatupunkta par galvenajiem pasaules notikumiem."

Kopš Kara uzbrukumā visa pasaule aizliedza radīt RT.[*nepieciešama atsauce*]

Apsūdzības par propagandu
-------------------------

2017. gada 6. janvārī ASV Nacionālās izlūkošanas direktora birojs publicēja daļu no kopumā slepena ziņojuma "Krievijas darbību un mērķu nesenajās ASV vēlēšanās izvērtējums". RT tika vainots vienpusējas informācijas izplatīšanā ar mērķi ietekmēt 2016. gada ASV prezidenta vēlēšanas un panākt Donalda Trampa uzvaru.[*nepieciešama atsauce*]

Ziņojumā teikts, ka RT rīkojuši debates starp ASV Zaļās partijas prezidenta amata kandidāti Džilu Stainu un ASV Libertāriešu partijas kandidātu Geriju Džonsonu, "cenšoties parādīt apgalvoto 'demokrātijas trūkumu' Savienotajās Valstīs". Par propagandu uzskatīta arī RT nostāja pret hidraulisko laušanu un šīs dabasgāzes un naftas ieguves metodes ietekmes uz vidi pētīšana. Hidrauliskās laušanas attīstīšanās Savienotajās Valstīs Krievijai radot "bažas par hidrauliskās laušanas un ASV dabasgāzes ieguves ietekmi uz globālo enerģijas tirgu un potenciālajiem izaicinājumiem Gazprom peļņai".

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***RT*** |

Atsauces
--------

1. ↑  «About RT» (angliski). RT. Skatīts: 2017. gada 13. janvārī.
2. ↑  «Background to "Assessing Russian Activities and Intentions in Recent US Elections": The Analytic Process and Cyber Incident Attribution» (angliski). US Office of the Director of National Intelligence. Skatīts: 2017. gada 13. janvārī.
**Beks Vezerss** (angļu: *Beck Weathers*, dzimis 1946. gada 16. decembrī) ir amerikāņu patologs no Teksasas. Viņš ir pazīstams kā traģisko notikumu dalībnieks 1996. gadā Everestā, kur viņš gandrīz gāja bojā, tomēr brīnumainā kārtā izdzīvoja. Vezersa izglābšanās attēlota Džona Krakauera grāmatā *Into Thin Air* (1997) un pēc šīs grāmatas motīviem uzņemtā TV filmā *Into Thin Air: Death on Everest* (1997), kā arī filmā "Everests" (2015).

Notikumi Everestā
-----------------

1996. gada maijā Beks Vezerss bija viens no Jaunzēlandes alpīnista Roba Hola vadītās Everesta grupas dalībniekiem. Pēc aklimatizācijas posma 10. maijā grupa uzsāka ceļu uz virsotni. Tomēr Beks Vezers redzes problēmu dēļ vairs nevarēja turpināt ceļu, viņš gandrīz neko vairs neredzēja. Viņš palika gaidīt atgriežamies no virsotnes Robu Holu, kurš viņam palīdzētu nokļūt lejā nometnē. Drīz sākās spēcīga sniega vētra ap Everesta virsotni. Temperatūra noslīdēja līdz -50 °C. Vētras dēļ Robs Hols atpakaļceļā no virsotnes gāja bojā. Šajā dienā, 1996. gada 11. maijā, gāja bojā vēl 7 alpīnisti.

Vezerss kopā ar dažiem citiem alpīnistiem mēģināja tikt atpakaļ uz nometni, bet nespēja. Kad pēc vairākām stundām ieradās glābēji, Beks Vezerss acīmredzami nedzīvs gulēja sniegā. Tur viņš tika atstāts, uzskatot, ka viņš ir miris. Taču viņš nebija miris, bet gan iegrimis letarģiskā stāvoklī. Šādi ar seju sniegā Beks pavadīja visu atlikušo dienu un visu nakti, kā arī nākamo dienu līdz vēlai pēcpusdienai. Šajā ārkārtīgajā aukstumā viņa sirdspuksti bija tikai vienu reizi minūtē un ieelpa tik lēna, ka tikai niecīgs dvašas vilciens noturēja smadzenes pie dzīvības. Beks visu laiku domāja par savu ģimeni, un vēlme atkal to redzēt atjaunoja viņa dzīvotgribu. Vēlme kļuva tik liela, ka viņam izdevās piecelties kājās, viņš sāka iet, līdz sasniedza nometni, kur viņam tika sniegta pirmā palīdzība. Pēc tam viņu ar helikopteru pārveda uz slimnīcu. Šo lidojumu, kas tajā laikā augstkalnu apstākļos skaitījās neiespējams, veica Nepālas militārais pilots *KC Madan*.

Pēc palīdzības saņemšanas Beks Vezerss izdzīvoja, taču ārsti nesekmīgi centās glābt viņa abas plaukstas un apsaldēto degunu. Vēlāk nācās abas plaukstas un degunu amputēt.

Par pieredzēto Everestā Vezerss sarakstījis grāmatu *Left for Dead: My Journey Home from Everest* (2000).

Atsauces un piezīmes
--------------------

1. ↑  «Survivors Look Back». National Geographic. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 15. janvārī. Skatīts: 2016. gada 31. janvārī.
2. ↑  «Everest - Fatilities». AdventureStats.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 13. jūnijā. Skatīts: 2015. gada 5. oktobrī.
3. ↑  "Cīņa ar dabu" - Ilustrētā Zinātne Nr.12/2005 50.lpp.
4. ↑  «Helicopter on Everest makes History». greatoutdoors.com. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 24. septembrī. Skatīts: 2015. gada 5. oktobrī.
5. ↑  «Left for Dead: My Journey Home from Everest». goodreads.com.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 170949027
* LCCN: n00084335
* ISNI: 0000 0001 1993 6800
* GND: 122465628
* SUDOC: 190120711
* BNF: cb16996849d (data)
* NDL: 00865660

 |

 |
**Buksbauma grīslis** (latīņu: *Carex buxbaumii*) ir grīšļu dzimtas suga. Tā ir nevienmērīgi sastopama Ziemeļu puslodes ziemeļu apgabalos, gan Ziemeļamerikā, gan Eirāzijā, purvainās, kaļķainās pļavās, zāļu purvos ar skraju veģetācijas segumu un izcirtumos.

Latvijā retumis visā teritorijā. Ierakstīts Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Buksbauma grīslis ir daudzgadīgs, 30—80 cm garš lakstaugs, kurš pieder dažādvārpu grīšļu grupai, jo tam ir raksturīgi sievišķie ziedi ar 3 drīksnām un augļa pūslītis ar ļoti īsu knābīti.

Augs veido skraju ceru. Tā stublājs ir spēcīgs, stingrs un trīsšķautņains. Lapas ir blīvi izvietotas pie stublāja pamata, tās ir 0,2—0,4 cm šauras un kopumā ir īsākas nekā stublājs. Apakšējo lapu makstis ir šķeldrainas, sarkanīgas. Galotnes vārpiņas augšdaļā ir izvietoti sievišķie ziedi, bet apakšdaļā vīrišķie ziedi. Zemākās vārpiņas visas ar sievišķajiem ziediem. Vārpiņas ir olveidīgas, 0,5—2 cm garas un 0,8—1,2 cm platas, ziedkopā ir 3—5 vārpiņas. Apakšējās vārpiņas seglapa ir aptuveni ziedkopas garumā. Augļa pūslītis ieapaļš, pelēkzaļš, ar īsu, pēkšņi sašaurinātu, divzobainu knābīti. Pūslīša segplēksne brūna, gari akotaini nosmailota, ar zaļganu joslu vidū, pārsniedz pūslīša garumu. Zied jūnijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Buksbauma grīslis - Carex buxbaumii Wahlenb. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-04.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Buksbauma grīslis***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
Užavas bāka

**Užavas bāka** atrodas Ventspils novada Užavas pagastā, 18 km attālumā no Ventspils, neapdzīvotā vietā 3 km attālumā no Užavas. Bāka būvēta 28 metrus vjl. augstā kāpā tuvu pludmalei. Mūsdienās saglabājies bākas sākotnējais ārējais izskats.

Bākas vēsture
-------------

Pirmā būve, kas bija ļoti līdzīga pašreizējai tika pabeigta 1879. gadā. 

Pirmajā pasaules karā bāka tika gandrīz pilnīgi sagrauta, jo vācieši to kā vienu no pirmajām celtnēm Latvijā bombardēja. Krievijas impērija 1. pasaules karā piedalījās vien pāris nedēļas, bet Kurzemes guberņa jau piedzīvoja vācu desanta uzbrukumus. Vācieši saspridzināja Užavas bāku un centās izsēdināt jūras desantu. Tas neizdevās, bet pēc dažiem mēnešiem Kurzemi ieņēma vācu karaspēks. "Užavas bākas bombardēšana Kurzemē. 6. augustā pulksten 10 no rīta piebrauca no jūras trīs ienaidnieku mīnu laivas, kuras mēģināja izcelt malā zaldātus, bet tika no mūsu robežsargu zaldātiem atsisti. Pēc tam no ienaidnieka mīnu laivām tika atklāta uguns uz bāku, kuru saārdīja. Ievainoto nav. Tika nonāvēti un ievainoti daži zirgi."

Pēc kara blakus uzstādīts koka pagaidu tornis ar signalizāciju. Atjaunošanas darbi pabeigti 1925. gadā. Būvmateriālus pieveda pa jūru no Ventspils ar prāmjiem, nogādāšanai krastā pārkrāva laivās, bet tālāk veda zirgu pajūgos. 1930. gadā kāpa pie bākas stiprināta ar kadiķu klūgu groziem, kas pildīti ar oļiem, kā arī novietoti lieli laukakmeņi. Bāka nedaudz bojāta arī 2. pasaules karā. Septiņdesmitajos gados krasts nostiprināts ar betona bluķiem. 1994. gadā veikts torņa un ēkas kapitālremonts.

2010. gada 15. oktobrī Latvijas Pasts izdeva pastmarku un pirmās dienas aploksni ar Užavas bākas attēlu.

Jūras krasts pie Užavas bākas

Apraksts
--------

Virs ķieģeļu dzīvojamās un dienesta ēkas ir balts, apaļš ķieģeļu mūra tornis, tā augstums kopā ar laternu ir 19 metri. Bākas laternas diametrs ir 3 metri, to izgatavojusi J. Pinča firma Vācijā. Zviedru *AGA* firmas gaismas aparāts - acetilēna kvēlgaisma, ap ko pulksteņa mehānisms grieza 4 starmetējlēcas. Uguns augstums 46,5 metri (balta uguns ar grupu zibšņiem). Bāka būvēta tuvu krastam un kāpa zem tās pakļauta abrāzijai.

Koordinātas: 57°12′32.52″N 21°24′53.01″E﻿ / ﻿57.2090333°N 21.4147250°E﻿ / 57.2090333; 21.4147250

Skatīt arī
----------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Užavas bāka***.

Atsauces
--------

1. ↑  Ugunis un zīmes[novecojusi saite] Latvijas Jūras administrācija
2. ↑  "Rīgas Ziņas", 1914. gada 9. augustā"

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Latvijas bākas |
| --- |
|  |
| 
* Ainaži
* Grīntāls
* Lāči
* Daugavgrīva
* Buļļuciems
* Ragaciems
* Engure
* Mērsrags
* Ģipka
* Kolka
* Šlītere
* Sīkragciems
* Miķeļbāka
* Oviši
* Irbes bāka
* Užava
* Akmeņrags
* Liepāja
* Bernāti
* Pape

 |

 |
Muromieši un viņu kaimiņi IX gadsimtā pēc slāvu migrācijas.
**Muromieši** (sennorvēģu: *Móramar*) bija sena somugru tauta, kas dzīvoja Okas baseinā mūsdienu Vladimiras apgabala austrumu daļā. Pagājušo laiku stāstā 858. gadā aprakstīta kā viena no tautām, kuru varjagi aplika ar nodokli.

Runāja muromiešu valodā, ko uzskata par līdzīgu mordviešu valodai. Līdztekus citiem Volgas somugriem meriešiem, meščeriem kļuva par vienu no maztautām Volgas somu un krievu nāciju veidošanās procesā.

Vēsture
-------

862. gadā pār muromiešiem sāka valdīt skandināvu izcelsmes karavadonis Ruriks. Nestora hronikā teikts, ka *"pamatiedzīvotāji Novgorodā ir slovēņi, Polockā kriviči, Rostovā merieši, Beloozerā vesi, Muromā muromieši, un pār tiem visiem valdīja Ruriks".*

985. gadā muromiešus pakļāva Kijivas lielkņazs Vladimirs Svjatoslavičs, un iecēla savu dēlu Gļebu Vladimiroviču par Muromas kņazu. 11. gadsimtā Muromas zemē apmetās kriviči, kas pamazām asimilēja muromiešus.

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

1. ↑  Pagājušo laiku stāsts
Meščeri un viņu kaimiņi IX gadsimtā pēc slāvu migrācijas
**Meščeri** (krievu: *мещера́*) bija sena somugru tauta, kas dzīvoja Meščeras zemienē (*Мещёрская низменность*) mūsdienu Maskavas, Rjazaņas un Vladimiras apgabalos. 

Runāja meščeru valodā, ko uzskata par līdzīgu mordviešu valodai. Līdztekus citiem Volgas somugriem meriešiem un muromiešiem kļuva par vienu no maztautām Volgas somu un krievu nāciju veidošanās procesā.

Vēsture
-------

Gotu vēsturnieks Jordāns 6. gadsimtā sarakstīja gotu cilšu vēsturi. Viņš sastādīja īsu ziemeļu cilšu sarakstu, ar kurām 4. gadsimtā karoja viens no gotu vadoņiem Ermanariks. Starp tām minēti arī meščeri (*Miscaris*), merieši (*Merens*) un mordvieši (*Mordens*).

Kad 985. gadā meščeru zemē iebruka Kijivas lielkņazs Vladimirs Svjatoslavičs, viņi apmetās tagadējos Tambovas un Penzas apgabalos, 1152. gadā pieminēts Rjazaņas kņaziem pakļauts Meščeru pilskalns (*Городец Мещёрский*, tagadējā Kasimova), ko 1392. gadā Zelta Ordas hans Tohtamišs piešķīra Maskavas kņazistei. No 1452. līdz 1681. gadam tas bija Kasimovas hanistes centrs.

Atsauces
--------

1. ↑  Gotu izcelsme un darbi

Ārējās saites
-------------
**Tadžs Džemijs Gibsons** (angļu: *Taj Jami Gibson*; dzimis 1985. gada 24. jūnijā Bruklinā, Ņujorkas štatā, ASV) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā. 2024. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Ņujorkas "Knicks", bet karjeras sākuma daļu aizvadījis Čikāgas "Bulls".

Karjera
-------

Pirms spēlēšanas NBA viņš pārstāvēja Dienvidkalifornijas Universitātes basketbola komandu NCAA turnīrā. 2009. gada NBA draftā viņu izraudzījās Čikāgas "Bulls" ar kopējo 26. kārtas numuru pirmajā drafta izvēles kārtā. Savā pirmajā sezonā NBA tika iekļauts NBA sezonas labāko jauno spēlētāju pirmajā izlasē. "Bulls" sastāvā aizvadījis 8 sezonas, daudz spēlējot kā *sixt man* — spēlētājs, kas pirmais dodas uz maiņu aizstāt starta piecinieka spēlētāju.

2017. gada februārī "Bulls" aizmainīja T. Gibsonu un Dagu Makdermotu uz Oklahomasitijas "Thunder" pret Žofriju Laverņu, Entoniju Morovu un Kameronu Peinu. Vasarā viņš kā brīvais aģents pievienojās Minesotas "Timberwolves", atkal atgriežoties pie sava ilggadējā trenera "Bulls" sastāvā Toma Tibodo. 2019. gada vasarā T. Gibsons pievienojās Ņujorkas "Knicks", ko atkal trenēja T. Tibodo.

2022. gada vasarā T. Gibsons noslēdza līgumu ar Vašingtonas "Wizards", kur veterāns nospēlēja visu sezonu. 2023. gada septembrī spēlētājs noslēdza jaunu līgumu ar šo pašu klubu, taču pirms sezonas sākuma tka atbrīvots. 2023. gada decembrī viņš pievienojās T. Tibodo trenētajai Ņujorkas "Knicks", ar ko vairākkārt noslēdza īslaicīgus līgumus.

Atsauces
--------

1. ↑  «Wizards Announce 2023-24 Opening Night Roster». *www.nba.com* (angļu). Skatīts: 2023-11-04.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tadžs Gibsons***.
* *Basketball Reference* NBA spēlētāja profils (angliski)
* NBA spēlētāja profils (angliski)
* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* ESPN NBA profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)
**Montrezs Dešejs Harels** (angļu: *Montrezl Dashay Harrell*; dzimis 1995. gada 24. jūlijā Mičiganas štatā) ir amerikāņu basketbolists, spēlē spēka uzbrucēja un centra pozīcijā. 2022. gadā pārstāv Nacionālās basketbola asociācijas (NBA) klubu Šarlotas "Hornets". 2020. gada NBA sezonas labākais rezervista balvas ieguvējs. 2013. gada NCAA čempions Luisvilas Universitātes "Cardinals" sastāvā.

Karjera
-------

Augstskolu basketbolā pārstāvēja Luisvilas Universitātes komandu "Cardinals" NCAA čempionātā, kur nospēlēja trīs sezonas. Kļuva par čempionu pirmajā no tām — 2013. gadā, kad bija komandas rezervists; sekojošajās sezonās nostiprinājās pirmajā pieciniekā.

2015. gada NBA draftā viņu Hjūstonas "Rockets" izraudzījās ar kopējo 32. numuru otrajā kārtā. Komanda noslēdza ar M. Harelu trīs gadu līgumu, taču pirmajā sezonā viņš NBA aizvadīja vien 39 spēles, spēlējot arī "Rockets" fārmklubā Riograndes "Valley Vipers".

2017. gada jūnijā M. Harels tika aizmainīts uz Losandželosas "Clippers" lielā maiņas darījumā, kura rezultāta uz "Rockets" pārcēlās Kriss Pols, bet pretējā virzienā devās septiņi spēlētāji. M. Harels kļuva par nozīmīgu spēlētāju "Clippers" sastāvā, laukumā paŗsvarā dodoties uz maiņu un kļūstot par 2020. gada NBA sezonas labākais rezervista balvas ieguvēju.

2020. gada 22. novembrī M. Harels kā brīvais aģents parakstīja līgumu ar otru Losandželosas komandu "Lakers". 2021. gada augustā viņš tika aizmainīts uz Vašingtonas "Wizards" plašā piecu komandu maiņas darījumā, kura ievērojamākais spēlētājs bija Rasels Vestbruks, kurš nonāca "Lakers". 2022. gada februārī tika aizmainīts uz Šarlotas "Hornets" pret Išu Smitu, Vernonu Keriju un otrās kārtas drafta izvēli.

M. Harels spēlējis ASV jaunatnes izlasēs, uzvarot 2013. gada Pasaules čempionātā U19 vecuma grupā Čehijā, kur ASV izlases līderis bija Ārons Gordons.

Atsauces
--------

1. ↑  Lakers Sign Montrezl Harrell NBA.com

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Montrezs Harels***.
* *Basketball Reference* NBA spēlētāja profils (angliski)
* NBA spēlētāja profils (angliski)
* *Eurobasket* spēlētāja(-s) profils (angliski)
* *FIBA ARCHIVE* profils (angliski)
* ESPN NBA profils (angliski)
* *RealGM Basketball* profils (angliski)

  


| Sporta amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Lū Viljamss**  |  **NBA sezonas labākais rezervists** 2020 | Pēctecis: **Džordans Klārksons**  |
**Rektopuss** ir populārs Latvijas Youtube kanāls. 2022. gada 8. oktobrī oriģinālais kanāls tika izdzēsts Youtube noteikumu pārkāpumu dēļ. Kanālam pirms izdzēšanas bija teju 20 tūkstošu abonentu, un tas bija viens no lielākajiem latviešu valodā.[*nepieciešama atsauce*] Nekavējoties Rektopuss autori izveidoja jaunu kanālu ar nosaukumu Rektopuss Official, kas 1000 abonentus savāca ātrāk nekā mēnesī. Kanālu izveidotāji ir trīs draugi: **Ingars , Mairis un Sandis**.

### Youtube kanāla saturs

2019. gada septembrī Rektopuss ieguva popularitāti, pateicoties parodijai par Latvijā iemīļoto televīzijas šovu "Saimnieks meklē sievu". Video ieguva vairāk nekā 100 tūkstošu skatījumu, jo ar to dalījās Latvijā lielākais portāls DELFI  un citas interneta vietnes. Rektopuss parodēja arī virkni citus populārus šovus kā "Lauku Sēta", "Nākamā Pietura Mīlestība", "Zebra", "Pāļa Bazars", "Caur Ērkšķiem Uz...", u.c.

Vieni no iemīļotākajiem video kanālā ir parodijas par Hariju Poteru, kurām iznākušas neskaitāmas sērijas. Parodētas arī tādas populāras filmas kā Rokijs, Zirnekļcilvēks un Viens Pats Mājās

2022. gada vasarā Rektopuss uzsāka jaunu projektu, iegādājoties nolietotu BMW auto, ko cenšas pārvērst par kārtīgu *ziemsiti*. Kanālā populāras ir sērijas par taksistu Zigmāru, kuram vienmēr gadās iekulties nepatikšanās, agresīvo CSDD instruktoru, kuram nesokas ar noteikumu ievērošanu, Vecāķu glābēju un citiem iemīļotiem varoņiem.

### Oriģinālā kanāla izdzēšana

2022. gada 8. oktobrī Rektopuss oriģinālo Youtube kanālu ar teju 20 tūkstošiem abonentu izdzēsa bez brīdinājuma par Youtube noteikumu pārkāpumu dēļ. Youtube platforma neatgriezeniskās izdzēšanas iemeslus neatklāja, bet, visticamāk, iemesls ir Youtube tiešraides, kur Rektopuss spēlēja azartspēles. Youtube azartspēļu noteikumi ir strikti, tomēr Rektopuss tos nepārkāpa, jo azartspēles spēlēja legālā vietnē un nebija sponsorēti. Nekavējoties tika izveidots jauns kanāls ar nosaukumu "Rektopuss Official", kas ātri vien savāca 1000 abonentu un strauji aug. 2022. gada 23. novembrī tam bija 1950 abonentu.  Azartspēļu tiešraides pēc vecā konta izdzēšanas notiek lielākajā straumēšanas platformā Twitch, kur regulāri divreiz nedēļā sekotāji tiek iepriecināti ar tādām iecienītām spēlēm kā "Gates of Olympus", "Book of Ra", "Money Train" u.c.

### Lapas citos sociālajos tīklos

Rektopuss TikTok kontam ir 15,4 tūkstoši sekotāju, Facebook ir 3,4 tūkstoši, Instagram 2,5 tūkstoši, bet Twitch 1,1 tūkstoši sekotāju. Sekotāju skaitļi aktuāli 2022. gada 23. novembrī.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑
3. ↑  «RektoPuss's YouTube Stats (Summary Profile) - Social Blade Stats». *socialblade.com*. Skatīts: 2022-11-28.
4. ↑
5. ↑
6. ↑
7. ↑
8. ↑
9. ↑
10. ↑
11. ↑
12. ↑
13. ↑
14. ↑
15. ↑
16. ↑
17. ↑
18. ↑
19. ↑
Ilgtermiņa nemateriālo ieguldījumu un pamatlīdzekļu sākotnējās vērtības samazināšanos laika gaitā lietošanas vai novecošanas dēļ sauc par **nolietojumu** vai **amortizāciju**. Grāmatvedībā nolietojumu aprēķina tādiem pamatlīdzekļiem kā, piemēram, ēkas, transports, ražošanas iekārtas, aprīkojums, ko izmanto saimnieciskajā darbībā. Taču zemei amortizācija netiek rēķināta, jo tai nav ierobežots lietošanas laiks. Nolietojums tiek aprēķināts ik gadu uzņēmuma bilancēs, un tas nosaka uzņēmuma kapitālu. Pamatlīdzekļa aprēķināto nolietojuma summu pakāpeniski iekļauj ražošanas izmaksās tik ilgi, cik ilgi paredzēts izmantot šo pamatlīdzekli.

Nolietojuma aprēķināšana
------------------------

Lai aprēķinātu nolietojumu, var tikt izmantotas šādas metodes:

1. Lineārā metode — izmantojot šo metodi, pieņem, ka aktīvu vērtība visu lietderīgās lietošanas laiku samazināsies vienmērīgi. Tādēļ nepieciešams zināt pamatlīdzekļa lietderīgās lietošanas laiku un to nosaka uzņēmuma vadītājs, ņemot vērā dažādus faktorus, kas ietekmē pamatlīdzekļa lietošanas periodu. Gada nolietojumu iegūst aktīvu sākotnējo vērtību dalot ar paredzētajiem lietošanas gadiem.
2. Degresīvā metode — izmantojot šo metodi, pieņem, ka pamatlīdzekļa izmantošanas sākumā tā nolietojums ir lielāks nekā vēlāk, kas nozīmē, ka pirmajā lietošanas gadā nolietojums būs vislielākais, bet pēdējā tas būs viszemākais.

Atsauces
--------

1. 
2. 
3.
**Lobatulas** (*Lobatula*) ir foraminīferu ģints rotaliīdu kārtā. Ģinti 1828. gadā izveidoja skotu naturālists un zoologs Džons Flemings. Ģints tipiskā suga ir *Lobatula lobatula* (Walker & Jacob, 1798). Ģeohronoloģiski cibicidīnas ir zināmas no paleogēna perioda (paleocēns) līdz mūsdienām. Lobatulas ir kosmopolītiska ģints.

Apraksts
--------

Čaula ir trohospirāliska. Tās spirāliskā puse ir plakana vai nelīdzena. Šuves tai ir paresninātas, iespiestas vai nedaudz piepaceltas, slīpas, perifērijas daļā atliektas atpakaļ. Umbilikālā puse ir nedaudz izliekta. Šuves tai ir iespiestas un radiālas ap mazu umbiliku. Perifērija no noapaļotas līdz stūrainai un ķīļveidīgai. Perifērijas kontūrs ir daivains. Sieniņas ir veidotas no kalcīta un rupji perforētas, taču ķīlis, atveres lūpa un atveri norobežojošais apgabals nav perforēti. Atveri veido stapmarginālais ekvatoriālais loks, kuru ieskauj lūpa un kas stiepjas uz spirālisko pusi zem šauras plātnītes.

Sistemātika
-----------

Lobatulu ģints iekļauj sevī šādas sugas:

* *Lobatula alta* Saidova, 1975
* *Lobatula lobatula* (Walker & Jacob, 1798)
* *Lobatula microformis* Saidova, 1975
* *Lobatula novazealandica* Saidova, 1975
* *Lobatula passiva* Saidova, 1975
* *Lobatula quadrilobata* Sztrákos, 2000 †
* *Lobatula vitijazi* Saidova, 1975

(†) - izmirušu organismu grupa.

Atsauces
--------

1. ↑  Loeblich, A. R.; Tappan, H. (1988). Foraminiferal Genera and their Classification. Van Nostrand Reinhold Company, New York. 583 lpp. ISBN 0-442-25937-9
2. ↑  World Foraminifera Database
"**Ķēniņa Zālamana raktuves**" (angļu: *King Solomon's Mines*) ir angļu rakstnieka Raidera Hegarda piedzīvojumu romāns, kas atsevišķā grāmatā izdots 1885. gadā.

Grāmatas izdevumi un ekranizējumi
---------------------------------

Grāmata ir vismaz divas reizes izdota latviešu valodā (1971. un 2013. gadā). Romānam ir arī vairāki ekranizējumi: 1937. gada melnbaltā filma ar Sedriku Hārdviku galvenajā lomā, 1950. gada filma ar Stjuartu Greindžeru galvenajā lomā, 1985. gada filma ar Ričardu Čemberlenu galvenajā lomā un 2004. gada televīzijas seriāls ar Patriku Sveiziju galvenajā lomā.

Sižets
------

Romānā darbojas četri galvenie varoņi: Alans Kvotermeins — galvenais varonis, ziloņu mednieks, sers Henrijs Kērtiss — spēkavīrs, izglītots cilvēks, kurš meklē savu pazudušo brāli, kapteinis Guds un viņu kalps Ambopa. Grāmatā Alans Kvotermeins tiek uzaicināts piedalīties sera Henrija Kērtisa pazudušā brāļa meklēšanā, kurš, šķiet, devies uz teiksmām apvītajām ķēniņa Zālamana raktuvēm. Ja izdotos tās atrast, kapteinis Guds un Alans Kvotermeins varētu sadalīt visus iegūtos dārgumus.

Romāna sarakstīšana un izdošana
-------------------------------

Raiders Hegards romānu uzrakstīja, pateicoties piecu šiliņu derībām ar savu brāli, kurš teica, ka nav iespējams uzrakstīt uz pusi tik labu romānu kā Roberta Luisa Stīvensona "Bagātību sala" (1883). Raiders Hegards grāmatu sarakstīja salīdzinoši īsā laikā, aptuveni sešās nedēļās. Kad grāmatu pēc vairākiem noraidījumiem beidzot izdeva, tā kļuva par gada vislabāk pārdoto romānu, un iespiedējiem bija grūti pietiekami ātri saražot kopijas.

Atsauces
--------

1. ↑  Stevenson, Robert; Barkas, Geoffrey (1937-07-26), King Solomon's Mines, Gaumont British Picture Corporation. Atjaunināts: 2022-05-10
2. ↑  Bennett, Compton; Marton, Andrew (1950-11-24), King Solomon's Mines, Metro-Goldwyn-Mayer (MGM). Atjaunināts: 2022-05-10
3. ↑  Thompson, J. Lee (1985-11-22), King Solomon's Mines, The Cannon Group, Golan-Globus Productions, Cannon Productions. Atjaunināts: 2022-05-10
4. ↑   King Solomon's Mines, Enigma Pictures, Hallmark Entertainment, Larry Levinson Productions, 2004-06-06. Atjaunināts: 2022-05-10
5. ↑  «Piedzīvojumu sērija: Ķēniņa Zālamana raktuves». *www.janisroze.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-05-10.
6. ↑  «Five Fascinating Facts about H. Rider Haggard». *Interesting Literature* (en-US). 2015-08-29. Skatīts: 2022-05-10.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ķēniņa Zālamana raktuves***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
**Skābputra** ir tradicionāls latviešu graudu un skābpiena ēdiens — miežu putraimu putra ar rūgušpienu —, kas vasarā bijis galvenais pusdienu un launaga ēdiens un ņemts līdzi lauku darbos. Nogalē saukta arī par vienkārši piena putru, Salacgrīvā — putraimu putru, Mērsragā un Upesgrīvā — **kunkuļputru**, Ķesterciemā — šķidro putru, bet Dunikā — par **strebini**.

Vēsture un gatavošana
---------------------

Pirmās ziņas par skābputru 17. gadsimtā sniedza vācu literāts Rozins Lentilijs, kurš novēroja, ka tā bieži gatavota un ēsta Kurzemes zemnieku vidū: „Zemnieki pa lielākajai daļai pārtiek no viegli samaltas griķu putras, tad arī ar no miežu putras, abas vārītas ar pienu, parasti sarūgušu, viņu liek galdā koka traukos." Pēc Lentilija neviens cits gan vairs nav minējis, ka skābputra būtu gatavota arī no griķiem.
Tad ar skābo krējumu aizdarītas skābputras recepte iekļauta 1796. gadā Jelgavā iespiestā Lestenes mācītāja Fridrihs Hazimirs Urbāns iesāktā un Jelgavas mācītāja un literāra Matiāsa Stobes pabeigtā pavārgrāmatā „Latviska pavāru grāmata muižas pavāriem par mācību visādus kungu ēdienus gārdi vārīt un sataisīt" (*Pawaru Grahmata, Muiſßas Pawareem par Mahzibu wiſſadas Kungu Ehdeenus gahrdi wahriht un ſataiſiht*):

>  Skāba putra top no miežu putraimiem ūdenī vārīta, kad mīksta ir, top ūdens noliets, rūdzis piens ar karoti ielikts un vēl kādu brīdi uz uguni pamests, bet ne vārīts, bļodā top skābs krējums likts un ar to putru, kad ielej, labi apmaisīts.
> 
> 
> 

19. gadsimta otrajā pusē Augusts Bīlenšteins sīki aprakstīja skābputras gatavošanu Dobeles apkaimē:

>  Latviešu nacionālo ēdienu (*Nationalspeise*), kas tanī pašā laikā ir sevišķi atspirdzinošs dzēriens vasarā, skābo putru, vispirms vāra tikai ūdenī bez sāls (lai labāk skābst), tad vārīšanas laikā pievieno vairāk vai mazāk saldu pienu, pēc tam pa gabaliem vēl karstā šķidrumā tiek likts sarūdzis piens (...) Traukā stāvot, putra kļūst stipri skāba un tad tautai garšo vislabāk.
> 
> 
> 

Dažviet, lai skābputru padarītu biezāku, kopā ar putraimiem ūdenī iebēra arī nedaudz rudzu miltu. Savukārt, 1846. gada kungu galda ēdienu receptē minēts, ka skābputras uzlabošanai putraimus ieteicams vārīt nevis ūdenī, bet gan pienā, kam pievienots sviests.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5  Linda Dumpe. *Latviešu tradicionālā piensaimniecība*. Rīga : Latvijas vēstures institūta apgāds, 1998. 193.—195. lpp. ISBN 978-9984-60-172-4. Skatīts: 2019. gada 24. augustā.
**Andrijs Krugļaks** (ukraiņu: *Андрій Кругляк*, dzimis 1986. gada 22. aprīlī Kijivā) ir ukraiņu futbolists, uzbrucējs.

Krugļaks uzsāka futbolista karjeru Kijivas Kijivas "Dinamo" kluba otrajā komandā "Dinamo 2" 2002. gadā. Viņš tur nonāca 17 gadu vecumā, uzreiz pēc BJSS beigšanas, kur viņu bija pamanījis kādreiz slavenais dinamietis Vladimirs Oņiščenko. Ar "Dinamo" tika noslēgts piecu gadu līgums. Pēc līguma parakstīšanas Krugļaks spēlēja gan "Dinamo 2" (Ukrainas pirmajā līgā), gan dublieru sastāvā. Šajā laikā "Dinamo 2" sastāvā aizvadījis 66 spēles un guvis 12 vārtus, bet dublieru sastāvā 31 spēlē — gūti 10 vārti. Jauniešu akadēmijas "Atleta" (Kijiva) absolvents.

2004/2005. gada sezonā, kad Kijivas "Dinamo" treneris bija Jozefs Sabo, Andrijs spēja pietuvoties pirmās komandas sastāvam un regulāri tika pieteikts spēlēm. Tomēr tad gadījās trauma, un viņu aizstāja citi. Turklāt Sabo nomainīja Burjaks, un jauno uzbrucēju tika nolemts izīrēt. 2006. gada ziemā Krugļaks vispirms uz pārbaudes laiku nokļuva Simferopoles komandā "Taurija", tomēr klubiem neizdevās vienoties. Pēc tam sekoja Zaporižjas "Metalurgs", kur, kā stāsta pats Andrijs, daudz iemācījies no trenera Vjačeslava Groznova. Astoņās spēlēs, kuras tika aizvadītas "Metalurga" dublieru sastāvā, tika gūti septiņi vārti, un ar viņu jau sāka rēķināties kā ar pamatsastāva spēlētāju. Debitēja virslīgas spēlē pret Poltavas "Vorsklu". Taču beidzoties sezonai, atstāja komandu.

2007. gadā tika iznomāts klubam "FK Liepājas Metalurgs". Latvijas futbola čempionātā aizvadīja 22 spēles, gūstot 2 vārtus.

Ārējās saites
-------------

* *Transfermarkt* spēlētāja profils (angliski)
* *FBref* spēlētāja profils (angliski)