recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rūsganā melncere** (latīņu: *Schoenus ferrugineus*) ir grīšļu dzimtas suga, kura savvaļā ir sastopama Eiropā, tostarp reti Latvijā — pārsvarā valsts rietumdaļā, kur vietām sastopama diezgan bieži. Dažāda lieluma grupas ir sastopamas avoksnainās, kaļķainās pļavās, zāļu purvos ar skraju veģetācijas segumu, purvainās mežu laucēs.

Suga ir ierakstīta Baltijas jūras reģiona Sarkanajā grāmatā un Latvijas Sarkanajā grāmatā 3. kategorijā.

Apraksts
--------

Rūsganā melncere daudzgadīgs, 10—30 cm garš lakstaugs. Tas veido blīvu, ciņveidīgu ceru. Auga stublājs ir kails, stāvs un stīvs, makstis pie pamata tumšbrūnas. Lapas ir īsas. Ziedi ir izvietoti vārpiņā, tie ir divdzimumu, stublāja galotnē veido melni brūnu, iegareni galviņveidīgu ziedkopu, kura ir 0,4—0,8 cm un to veido 2 vai 3 vārpiņas. Ziedkopai ir 2 cietas seglapas: apakšējā mazliet garāka, bet augšējā daudz īsāka nekā ziedkopa. Auglis ir pelēks riekstiņš. Zied jūnijā un jūlijā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «rūsganā melncere - Schoenus ferrugineus L. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-08-31.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Rūsganā melncere***.
* *Encyclopædia of Life* raksts (angliski)
**Krāšņspāru virsdzimta** (*Coenagrionoidea*) ir spāru kārtas (*Odonata*) virsdzimta, kas pieder vienādspārnu spāru apakškārtai (*Zygoptera*). Krāšņspāru virsdzimtā ir 6 dzimtas. No tām Latvijā sastopamas 2 dzimtas: krāšņspāru dzimta (*Coenagrionidae*) ar 13 sugām un platkājspāru dzimta (*Platycnemididae*) ar 1 sugu.

Kā visas vienādspārnu spāres arī krāšņspāru virsdzimtas spāres atpūšoties spārnus tur sakļautus nedaudz virs ķermeņa un paralēli tam. Turklāt spārni ir caurspīdīgi un bezkrāsaini. Krāšņspārnu virsdzimtu ir samērā grūti atšķirt no citas vienādspārnu spāru virsdzimtas - *Lestoidea*. Abu virsdzimtu sugām ir šauri spārni, bet galvenā īpašība, kas atšķir krāšņspārnu virsdzimtu ir smailās šūnas spārna membrānā. Diemžēl Dienvidamerikā dzīvojošās *Lestoidea* virsdzimtas dzimtai *Megapodagrionidae* ir līdzīgas pazīmes, un patieso piederību var noteikt, tikai spāri secējot. Ja atrod tēviņam otru ģenitāliju, tad spāre pieder pie *Lestoidea* virsdzimtas.

Sistemātika
-----------

* Krāšņspāru virsdzimta (*Coenagrionoidea*)
	+ Krāšņspāru dzimta (*Coenagrionidae*)
	+ Platkājspāru dzimta (*Platycnemididae*)
	+ dzimta *Isostictidae*
	+ dzimta *Platystictidae*
	+ dzimta *Protoneuridae*
	+ dzimta *Pseudostigmatidae*

Atsauces
--------

1. ↑  Coenagrionoidea
2. ↑  «Spāres - Odonata». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 15. maijā. Skatīts: 2012. gada 12. februārī.
3. 1 2  «Dragonflies of the World». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 15. jūnijā. Skatīts: 2012. gada 12. februārī.
**Kīts Farels Kozarts** (dzimis 1995. gada 15. augustā), pazīstams ar skatuves vārdu **Chief Keef**, ir amerikāņu reperis, dziedātājs, dziesmu autors un ierakstu producents. Viņa mūzika pirmo reizi kļuva populāra 2010. gadu sākumā Čikāgas Dienvidsaidas vidusskolēnu vidū. 2012. gadā viņa populāro singlu "*I Don't Like*" remiksēja amerikāņu reperis Kanje Vests, singls sasniedza Billboard Rap Top 20, tādējādi vēl vairāk popularizējot Kozarta mūziku. Starp lielākajiem ierakstu izdevējiem izveidojās izsoles karš, kura rezultātā Kozarts slēdza līgumu ar Interscope. 2012. gada decembrī tika izdots debijas albums *Finally Rich*, kurš saturēja singlus "*I Don't Like*" un "*Love Sosa*", kas popularizēja Čikāgas repa apakšžanra *drillu*.

Chief Keef savas karjeras laikā ir saskāries ar vairākām juridiskām problēmām, tostarp apsūdzībām par ieroču glabāšanu, mājas arestu un Čikāgas varas iestāžu noteiktu uzstāšanās aizliegumu. Lai gan 2014. gada beigās Interscope ar viņu lauza līgumu un vēlāk Kozarts parakstīja līgumu ar ierakstu studiju 1017 Records, viņš turpināja veidot mūzikas projektus ar savu zīmolu *Glo Gang*. Šie albumi bija: *Nobody* (2014), *Back from the Dead 2* (2014), *Bang 3* (2015) un *Thot Breaker* (2017).

Kopš 2010. gadu beigām kritiķi, ņemot vērā *Chief Keef* mūzikas stila ietekmi uz citiem māksliniekiem, ir viņu izcēluši kā *drilla* apakšžanra pamatlicēju.

Atsauces
--------

1. ↑  Dan Buyanovsky Buyanovsky. «From The Mag: Chief Keef At Home - XXL». *XXL Mag* (angļu). Skatīts: 2023-02-12.
2. 1 2  «Chief Keef Biography, Songs, & Albums». *AllMusic* (angļu). Skatīts: 2023-02-12.
3. 1 2  «Chief Keef - Albums, Songs, and News». *Pitchfork* (angļu). Skatīts: 2023-02-12.
4. ↑  «Banned By Chicago Mayor, Chief Keef Says Hologram Show Will Go On In A Secret Location». *Stereogum* (angļu). 2015-07-23. Skatīts: 2023-02-12.
5. ↑  David Drake. «How Chief Keef became the most influential hip-hop artist of his generation». *The Outline* (angļu). Skatīts: 2023-02-12.
6. ↑  «How Has Chief Keef Been An Influence In Rap? - hypefresh. | Exploring Culture.». *web.archive.org*. 2018-05-10. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018-05-10. Skatīts: 2023-02-12.
**Ojārs Lāms** (dzimis 1965. gada 29. martā Jūrmalā) ir latviešu literatūrzinātnieks un klasiskais filologs. Latvijas Universitātes Humanitāro zinātņu fakultātes profesors salīdzināmajā literatūrzinātnē (2011). Ojārs Lāms ir rakstnieka Visvalža Lāma māsas Ainas Zigrīdas dēls.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Jūrmalā, bet bērnību un studiju gadus pavadījis Rīgā. Lāms mācījies Rīgas 7. vidusskolā (1972—1983), vēlāk studējis latviešu filoloģiju (1983—1990) un klasisko filoloģiju (1995—2001) Latvijas Universitātē. Vēlāk bija aspirants Latvijas Universitātē (1990—1993) un 1993. gadā aizstāvējis disertāciju "Latviešu eposs: cilme un funkcionalitāte", iegūstot filoloģijas doktora grādu (Dr. philol).

Atsauces
--------

1. ↑  «Ojārs Lāms». *Literatūra* (latviešu). Skatīts: 2023-02-18.
2. ↑  *Latviešu rakstniecība biogrāfijās* (2. pārstrādātais un papildinātais izdevums izd.). Rīga : Zinātne. 2003. 345–346. lpp. ISBN 9984-698-48-3. OCLC 54799673.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 91053305
* LCCN: n2009044973
* ISNI: 0000 0000 6440 251X

 |

 |
**Vecbebri** ir ciems Aizkraukles novada Bebru pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies pagasta centrā pie autoceļa P79 26,4 km no novada centra Aizkraukles, 9,2 km no tuvākās pilsētas Kokneses un 110 km no Rīgas.

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Vecbebru muižas (*Alt-Bewershof*) centra. 1922. gadā Vecbebros nodibināja biškopības un dārzkopības skolu, ko 1944. gadā pārdēvēja par Vecbebru biškopības tehnikumu, 1972. gadā — par Vecbebru sovhoztehnikumu, kas apsaimniekoja visas pagasta lauksaimniecības zemes. Vecbebros izveidoja sovhoztehnikuma saimniecisko centru; izauga arī ciems.

Vecbebros atrodas pagasta pārvalde, Bebru pamatskola, bērnudārzs, bibliotēka, viesu nams, ģimenes ārsta prakse, aptieka, frizētava, tēlnieka Voldemāra Jākobsona memoriālā māja-muzejs «Galdiņi». Vecbebru muižas kungu māja ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. 1,5 km uz dienvidrietumiem no ciema atrodas Vecbebru lidlauks.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 424 | —     |
| 1979 | 630 | +48.6% |
| 1989 | 764 | +21.3% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2000 | 659 | −13.7% |
| 2011 | 535 | −18.8% |
| 2021 | 467 | −12.7% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
2. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Bebru pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Blankas
* Brencēni
* Gaidupes
* Jaunbebri
* Ozoli
* Tupiešēni
* **Vecbebri**
* Vēži
* Zutēni

 |

 |
**Tagiga** (filipīniešu: *Lungsod ng Taguig*, angļu: *Taguig City*) ir neatkarīga pilsēta Filipīnās. Atrodas Lusonas salas rietumdaļā Manilas aglomerācijā, administratīvi ietilpst Galvaspilsētas reģionā. Izvietojusies reģiona dienvidaustrumos Bajas lagūnas krastā pie Pasigas iztekas; robežojas ziemeļos ar Pasigu un Paterosu, austrumos — ar Risalas provinces Tajtajas municipalitāti, dienvidos — ar Muntinlupu, bet rietumos — ar Paraņaki, Pasaju un Makati. Tagigā atrodas valsts galvenais finanšu centrs *Bonifacio Global City*.

Vēsture
-------

Pirms spāņu atnākšanas Tagiga bija tagalu zvejnieku ciems Bajas lagūnas piekrastē ar nozīmīgu ķīniešu iedzīvotāju daļu. Tagiga bija viena no visagrāk kristianizētajām teritorijām Tondo provincē — 1573. gadā tika izveidota enkomjenda, bet jau 1587. gadā Tagiga tika izdalīta kā patstāvīga augustīniešu pilsētiņa (*pueblo*). 1901. gadā Tagigas municipalitāte tika iekļauta jaunizveidotajā Risalas provincē. 1903. gadā Paterosa, Tagiga un Muntinlupa tika apvienotas vienā municipalitātē ar centru Paterosā, bet 1909. gadā visas pašvaldības atgriezās iepriekšējā statusā. 1975. gadā Tagiga iekļauta Galvaspilsētas reģionā, bet 2004. gadā tai piešķirts pilsētas statuss. 2022. gadā Tagiga uzvarēja tiesiskajā teritoriālajā strīdā un 10 Makati pilsētas barangajas ar 300 000 iedzīvotājiem pārgāja Tagigas pilsētai.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------



|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Filipīnu lielpilsētas Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| 
* Anhelesa
* Bagio
* Bakoloda
* Butuana
* Dagupana
* Davao
* Heneralsantosa
* Iligana
* Iloilo
* Kagajana de Oro
* Kalookana
* Kesonsitija
* Kotabato
* Lapulapu
* Laspiņasa
* Lusena
* Makati
* Malabona
* Mandalujonga
* Mandaue
* Manila
* Marikina
* Muntinlupa
* Naga
* Navotasa
* Olongapo
* Ormoka
* Paraņake
* Pasaja
* Pasiga
* Puertoprinsesa
* Sanhuana
* Santjago
* Sebu
* Tagiga
* Taklobana
* Valensuela
* Zamboanga

 |

 |
**Daudzeva** ir ciems Aizkraukles novada Daudzeses pagastā, pagasta centrs. 
Tajā atrodas Daudzevas dzelzceļa stacija, pie kuras ir izvietots piemineklis 1941. un 1949. gadā deportētajiem pagasta iedzīvotājiem (celts 1989. gadā).

Vēsture
-------

Vēsturiski pie Daudzevas atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem.

Ciems izveidojās pie 1904. gadā pabeigtās dzelzceļa līnijas Ventspils—Maskava Daudzevas stacijas. 
Pirmā pasaules kara laikā frontes apgādei vācu karaspēks uzbūvēja šaursliežu dzelzceļa tīklu, kas Daudzevas staciju savienoja ar Viesīti, tālāk ar Eglaines staciju uz platsliežu dzelzceļa līnijas Grīva-Radvilišķi. Netālu no Daudzevas Ķeikānos bija uzbūvēts šaursliežu dzelzceļa atzars līdz Seces ciemam.
Bermontiādes laikā 1919. gada 17.-19. oktobrī pie Daudzevas stacijas notika kaujas ar Vācu leģiona Rikhofa bataljonu.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSP un OSP datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 725 | —     |
| 1979 | 694 | −4.3% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 748 | +7.8% |
| 2000 | 709 | −5.2% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 655 | −7.6% |
| 2021 | 563 | −14.0% |

 |
|  |

Apraksts
--------

Daudzevas ciemā dzīvo 60% no pagasta iedzīvotājiem. Ciemam raksturīgs ielu un ceļu tīkls, daļējs teritorijas labiekārtojums, daļējs tehniskās infrastruktūras nodrošinājums, dažādi sociālās un ekonomiskās infrastruktūras elementi. Ciems nodrošina atsevišķas lauku saimnieciskās, sabiedriskās un kultūras dzīves un citas funkcijas.
Daudzevas ciems raksturīgs ar individuālo mājokļu izvietojumu, daudzdzīvokļu māju grupu, centralizētu ūdens apgādi un kanalizācijas sistēmu, infrastruktūras izvietojumu - veikali, pašvaldības administratīvais centrs, pirmskolas bērnu iestāde, ģimenes ārsta prakse, bibliotēka u.c.

Skatīt arī
----------

* Daudzeses pagasts
* Daudzese
* Daudzeva (stacija)

Ārējās saites
-------------

* Daudzeses pagasta mājas lapa

Atsauces
--------

1. ↑  OSP

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Daudzeses pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Daudzese
* **Daudzeva**
* Lāči

 |

 |
**Maleīnskābe** (*cis*-butēndiskābe, *cis*-1,2-etilēndikarbonskābe, HOOC−CH=CH−СООН) un tās *trans*-izomērs (fumārskābe) ir vienkāršākā nepiesātinātā divvērtīgā karbonskābe. Maleīnskābe ir ūdenī šķīstoša balta kristāliska viela. Maleīnskābes esterus un sāļus sauc par **maleātiem**.

Atrašanās dabā
--------------

Atšķirībā no fumārskābes, maleīnskābe dabā nav sastopama un ir visai toksiska viela.

Iegūšana
--------

Maleīnskābi var iegūt, karsējot ābolskābi (zemākās temperatūrās veidojas fumārskābe, augstākās - maleīnskābe). No tā cēlies maleīnskābes nosaukums (latīņu: *malum* - ābols).

HOOC−CHOH−CH2−СООН → HOOC−CH=CH−СООН + H2O

Rūpnieciski iegūst anhidrīda veidā, katalītiski oksidējot benzolu ar gaisa skābekli.

Īpašības
--------

Karsējot kopā ar ūdeni slēgtā traukā, var iegūt D,L-ābolskābi:

HOOC−CH=CH−СООН + H2O → HOOC−CHOH−CH2−СООН

Reducējot (hidrogenējot), iegūst dzintarskābi:

HOOC−CH=CH−СООН + H2 → HOOC−CH2−CH2−СООН

Reakcijā ar HBr iegūst bromdzintarskābi:

HOOC−CH=CH−СООН + HBr → HOOC−CH2−CHBr−СООН

Visas šīs ķīmiskās reakcijas maleīnskābei ir kopīgas ar fumārskābi, kas pierāda, ka tās ir *cis-trans*-izomēri. Savukārt fizikālās īpašības abām vielām ir visai atšķirīgas - fumārskābe ir ūdenī praktiski nešķīstoša un tās kušanas temperatūra ir daudz augstāka. Maleīnskābe ir stiprāka skābe par fumārskābi. Fumārskābe ir stabilāks izomērs (tas izskaidrojams ar maleīnskābes karboksilgrupu spēcīgu savstarpēju atgrūšanos). Maleīnskābe pārvēršas par fumārskābi apgaismojot (sevišķi neliela broma daudzuma klātienē), sildot līdz kušanas temperatūrai, iedarbojoties ar stiprām skābēm.

Tā kā maleīnskābe, atšķirībā no fumārskābes, viegli veido ciklisku maleīnskābes anhidrīdu, ir skaidrs, ka maleīnskābe ir *cis*-izomērs, jo šajā gadījumā karboksilgrupas atrodas tuvu kopā, kas veicina ūdens atšķelšanos:


To pierāda arī maleīnskābes veidošanās, oksidējot 1,4-benzohinonu - hinona molekulā karbonilgrupas attiecībā pret divkāršo saiti viennozīmīgi ieņem *cis* pozīciju, tātad arī radušās maleīnskābes karboksilgrupas būs šādā pozīcijā:


Ir visai maz gadījumu, kad tik skaidri iespējams noteikt izomēru telpisko konfigurāciju, tādēļ dažkārt *cis* savienojumus dēvē par *maleinoīdiem* savienojumiem, bet *trans* savienojumus - par *fumaroīdiem*.

Pielietošana
------------

Ķīmiskajā rūpniecībā maleīnskābi lieto kā izejvielu glioksilskābes iegūšanai ozonolīzes ceļā.

|  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Svarīgākās nepiesātinātās vairākvērtīgās karbonskābes |
| --- |
|  |
|  | 
* Maleīnskābe
* Fumārskābe
* Citrakonskābe
* Mezakonskābe
* Itakonskābe
* Akonītskābe

 |

 |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4168704-8

 |

 |
**Laoaga** (filipīniešu: *Lungsod ng Laoag*, angļu: *City of Laoag*, ilokanu: *Siudad ti Laoag*) ir pilsēta Filipīnās, Ilokosas reģionā, Ziemeļilokosas provinces centrs un lielākā pilsēta. Atrodas Lusonas salas ziemeļrietumos Padsanas upes krastos pie tās ietekas Dienvidķīnas jūrā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir iloki. Nozīmīgs reģionāls saimnieciskais, transporta un kultūras centrs.

Vēsture
-------

Vēl pirms spāņu koloniālā laikmeta Laoaga (tulkojumā — ‘spilgtais līcis’) bija zināma japāņu un ķīniešu tirgotājiem. 1572. gadā šajā apvidū ieradās spāņu konkistadors Huans de Salsedo, bet 1580. gadā tika uzbūvēta pirmā mūra baznīca; šis datums arī tiek uzskatīts par pilsētas dibināšanas brīdi. 1818. gadā līdz tam vienotā Ilokosas province tika sadalīta ziemeļu un dienvidu provincēs un Laoaga tika nozīmēta par Ziemeļilokosas provinces galvaspilsētu. 1965. gadā Laoagai piešķirts pilsētas statuss.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------
**Pantellerija** (itāļu: *Pantelleria*, sicīliešu: *Pantiḍḍarìa*) ir Itālijai piederoša vulkāniskas izcelsmes sala Vidusjūrā, Sicīlijas šaurumā. Administratīvi ietilpst Sicīlijas autonomā reģiona Trapāni pašvaldību konsorcijā, kur veido atsevišķu municipalitāti ar 7,3 tūkstošiem iedzīvotāju.

Ģeogrāfija
----------

Sala atrodas 100 km no tuvākā Sicīlijas krasta un tikai 70 km no tuvākā Tunisijas krasta. Sala vulkāniski aktīva, tajā atrodami karstie avoti un fumarolas. Pēdējais reģistrētais izvirdums noticis 1891. gadā jūrā salas ziemeļrietumu piekrastē, bet uz sauszemes — pirms 4000—5000 gadiem. Daļa salas iekļauta 2016. gadā dibinātā Pantellerijas nacionālā parka teritorijā.

Vēsture
-------

Sala apdzīvota kopš neolīta. Senākā apmetne no bronzas laikmeta datēta ar 22.—15. gadsimtu p.m.ē. Arheoloģiskajos izrakumos atrasti daudzi priekšmeti no Mikēnām un Senās Ēģiptes, kas liecina par intensīvu tirdzniecību.

Mūsdienu apdzīvojums izsekojas no feniķiešu kolonijas, kas grieķiem bija zināma kā **Kosira** (sengrieķu: *Κόσσυρα*), no kurienes cēlies romiešu nosaukums **Kosura** (latīņu: *Cossura*) un arābu **Kausira** (arābu: قوصرة). Vēlākos laikos sala piederējusi pūniešiem, Romai un Bizantijai, kuras laikā salas iedzīvotāji pievērsti kristietībai un tajā uzcelts Patelarejas klosteris (*Πατελαρέας*), no kā cēlies salas mūsdienu nosaukums.

Vēlākos laikos sala atradusies Sicīlijas pakļautībā līdz tās iekļaušanai Itālijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Istat. Popolazione residente per sesso, età e stato civile al 1° gennaio 2023

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Pantellerija***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 239044718
* LCCN: sh85097491
* SUDOC: 032564074
* BNF: cb123569796 (data)

 |

 |
**Dina Zuzāne** (1955—2022) bija Latvijas juriste un uzņēmēja, mākslas un mūzikas mecenāte.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1955. gada 2. oktobrī Rīgā. Studēja jurisprudenci, apprecējās ar elektriķi, vēlāko uzņēmēju Jāni Zuzānu.
Pēc Latvijas neatkarības atjaunošanas vadīja Mūkusalas Mākslas salonu, piedalījās mākslas centra *"Zuzeum"* koncepcijas veidošanā.
Bija Andreja Žagara kultūras attīstības fonda valdes locekle. Līdz 2012. gadam bija SIA Burdeks (pārvaldīja īpašumu Kalnciema ielā 36/38) līdzīpašniece ar Jāni Zuzānu, pēc tam — vienīgā īpašniece, līdz īpašumu 2021.gadā iegādājās Lidl.

Kopā ar Jāni Zuzānu viņai piederēja Elizabetes ielas ēkas dzīvokļi, mājas Ķīpsalā un Ainažos, vērtīgas gleznu kolekcijas un 2020. gadā dibinātais privātais mākslas centrs *Zuzeum*.

Mirusi pēkšņi savā Ķīpsalas mājā Rīgā 2022. gada 30. septembrī. Kā nāves iemeslu Jānis Zuzāns, kurš ar Dinu kopā atradās viņu mazdēla vārda dienas svinībās neilgi pirms Dinas nāves, min trombozi.

Atsauces
--------

1. ↑  Vineta Šilberga. «Sākta "Lidl" veikala celtniecība Kalnciema ielā». *LATVIJAS BŪVINŽENIERU SAVIENĪBA* (lv-LV), 2022-02-18. Skatīts: 2022-10-10.
2. ↑  «Lidl atrāda, kā izskatīsies Kalnciema ielas veikala fasāde Āgenskalnā». *bb.lv* (krievu). Skatīts: 2022-10-10.
3. ↑  «Miljonāri Zuzāni pēc šķiršanās sadalījuši savas bagātības». *tv3.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-10-01.
4. ↑  Mūžībā devusies mākslas un mūzikas mecenāte Dina Zuzāne lsm.lv 2022. gada 30. septembrī
5. ↑  Zināms Dinas Zuzānes nāves iemesls
**Naga** (filipīniešu: *Lungsod ng Naga*, angļu: *City of Naga*, bikolu: *Siyudad nin Naga*) ir neatkarīga pilsēta Filipīnu dienvidrietumos, Lusonas salas dienvidaustrumos Bikolas pussalā Bikolas upes krastā. Administratīvi pieskaitīta Bikolas reģionam un ir anklāvs Dienvidkamarinesas provinces teritorijā. Vairums pilsētas iedzīvotāju pieder bikolu tautai. Nozīmīgs reģiona reliģisks, ekonomikas, transporta, kultūras, izglītības un tūrisma centrs. Viena no senākajām Filipīnu pilsētām — viena no četrām Spāņu Austrumindijas «karaliskajām pilsētām».

Vēsture
-------

Sena apdzīvota vieta, kas pastāvējusi vēl pirmskoloniālajā laikā un dēvēta pēc Filipīnu mahagonijas koka (*Pterocarpus indicus*), kas bikolu valodā dēvēts *naga* un bijis nozīmīgs eksporta produkts. Spāņi Nagā ieradās 1573. gadā un jau 1575. gadā dibināja **Nuevakaseresas** (*Nueva Caceres*) apmetni — nosauktu par godu ģenerālgubernatora Fransisko de Sandes dzimtajai pilsētai Kaseresai. 1595. gadā ar pāvesta billu Nuevakaseresa tika pasludināta par vienu no Spāņu Austrumindijas bīskapijām; tā sāka strauji attīstīties — pilsētā apmetās ap 100 ieceļotāju no Spānijas, kā arī migranti no Meksikas. 1636. gadā Nuevakaseresa kļuva par Amboskamarinesas provinces centru, bet pēc tās sadalīšanas 1919. gadā — par Dienvidkamarinesas provinces centru (līdz 1955. gadam) un pārdēvēta vēsturiskajā vārdā par Nagu. 1948. gadā Nagai piešķirts neatkarīgas pilsētas statuss.

Atsauces
--------

1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *Q107442757*. Q17067223. 7 jūlijs 2021.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Naga***.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Filipīnu lielpilsētas Valsts karogs: Filipīnas |
| --- |
|  |
| 
* Anhelesa
* Bagio
* Bakoloda
* Butuana
* Dagupana
* Davao
* Heneralsantosa
* Iligana
* Iloilo
* Kagajana de Oro
* Kalookana
* Kesonsitija
* Kotabato
* Lapulapu
* Laspiņasa
* Lusena
* Makati
* Malabona
* Mandalujonga
* Mandaue
* Manila
* Marikina
* Muntinlupa
* Naga
* Navotasa
* Olongapo
* Ormoka
* Paraņake
* Pasaja
* Pasiga
* Puertoprinsesa
* Sanhuana
* Santjago
* Sebu
* Tagiga
* Taklobana
* Valensuela
* Zamboanga

 |

 |
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Aizkraukles novadā. Par apdzīvotu vietu Augšdaugavas novadā skatīt rakstu Pilskalne (Augšdaugavas novads).

**Pilskalne** ir ciems Aizkraukles novada Pilskalnes pagastā, pagasta centrs. Agrāk ari **Silavēveri**. Izvietojies pagasta dienviddaļā pie autoceļa V932 52 km no novada centra Aizkraukles un 120 km no Rīgas. Pilskalnē atrodas pagasta pārvalde, klubs, bibliotēka, feldšeru punkts, Gricgales pasta nodaļa, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies padomju gados kā padomju saimniecības «Nereta» ciemats. Netālais Strobuku pilskalns ir valsts nozīmes arheoloģijas piemineklis (valsts aizsardzības Nr. 120).

Uzskata, ka Strobuku pilskalnā atradās viens no Strūves ģeodēziskā loka punktiem *Pilkaln*, kurā uzmērījumi veikti no 1825. līdz 1827. gadam Tennera vadībā.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSB datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 118 | —     |
| 1979 | 160 | +35.6% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 349 | +118.1% |
| 2000 | 288 | −17.5% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 196 | −31.9% |
| 2021 | 135 | −31.1% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Pilskalni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 105. lpp. ISBN 9984-00-436-8.
3. ↑  CSB

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Pilskalnes pagasta ciemi (Aizkraukles novadā) |
| --- |
|  |
| 
* Gricgale
* Pilkalne
* **Pilskalne**
* Viņaukas

 |

 |
**Sunākste** ir ciems Aizkraukles novada Sunākstes pagastā, pagasta centrs. Izvietojies pagasta vidusdaļā Lauces krastā autoceļu V956 un V926 krustojumā 36 km no Jaunjelgavas un 115 km no Rīgas. Sunākstē atrodas pagasta pārvalde, pamatskola, saieta nams, bibliotēka, pasts, veikals. Apdzīvotā vieta izveidojusies pie Sunākstes pagastnama un skolas; izaugusi Latvijas PSR laikā kā kolhoza «Sunākste» centrālais ciemats.

Vēsture
-------

Sunākstes dziedāšanas svētku programma (1873).
Uzskata, ka jau Livonijas ordeņa Sēlpils fogtejas laikā 1516. gadā Frīdrihs fon Plāters Sunākstē dibinājis vikāriju, bet 1570. gadā, pirmā Kurzemes un Zemgales hercoga Gotharda Ketlera laikā, celta senākā Sunākstes baznīca. Apvienotajai draudzei 1742. gadā ar mācītāja Radecka gādību uzcēla jaunu Sēlpils-Sunākstes draudzes koka baznīcu, kas līdz 1816. gadam atradās tagadējā Sunākstes pagastā pie senā ceļa uz Koknesi mūsdienu „Zvanītāju" māju vietā. Tajā no 1766. līdz 1796. gadam sprediķoja Vecais Stenders un vēlāk viņa dēls Jaunais Stenders. 1816. gada augustā, tuvējam Pīrāgu krogam aizdegoties, liesmās aizgāja bojā arī Sunākstes baznīca.

Pēc I Vispārīgajiem latviešu Dziedāšanas svētkiem mācītājs Kārlis Gotlobs Stenders 1873. gada 22. augustā 10 priekšpusdienā atjaunotajā Sunākstes baznīcā, pēc tam pie G. F. Stendera kapa un mācītājmuižas parka audzē sarīkoja dziedāšanas svētkus, kurā piedalījās astoņi kori no sešām Kurzemes guberņas Sēlpils draudzes novada dziedāšanas biedrībām ar aptuveni 200 dziedātājiem. 
Sunākstes mācītājmuižas birztalā risinājās dziesmu kari un pirmo vietu ieguva Sunākstes jauktais koris. "Latviešu Avīzes" un "Mājas Viesis" ziņoja, ka svētkos bijuši pieci līdz seši tūkstoši klausītāju.

Pēc Kurzemes tautskolu pārskata 1875. gadā Sunākstes draudzes skolās mācījās 241 skolēns.
Tagadējais Sunākstes ciems izveidojies pie 1878. gadā uzbūvētās Lielsunākstes Piksteres pagasta skolas.

Iedzīvotāji
-----------

### Iedzīvotāju skaita izmaiņas

Esošajās robežās, pēc CSB datiem.

Iedzīvotāju skaita izmaiņas| 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1970 | 108 | —     |
| 1979 | 110 | +1.9% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 1989 | 225 | +104.5% |
| 2000 | 202 | −10.2% |

 | 

| Gads | Iedz. | ±% |
| --- | --- | --- |
| 2011 | 163 | −19.3% |
| 2021 | 143 | −12.3% |

 |
|  |

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Sunāksti». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. ↑  «Sunākstē par lielu notikumu kļūst neliela pārtikas veikala atvēršana». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2022-12-07.
3. ↑  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. 2. sējums. Rīga : A/S Preses nams. 2002. 444. lpp. ISBN 9984-00-436-8.
4. ↑  Kāds dziedātājs. No Sunākstes. "Mājas Viesis" 1873. gada 29. septembrī
5. ↑  Dziedāšanas svētki [Sunākstē]. "Latviešu Avīzes", 1873. gada 17. oktobrī
6. ↑  Vičs A. Kurzeme no 1800. — 1885. gadam. Latviešu skolu vēsture. 2. grāmata. Rīga, RLB Derīgu grāmatu nodaļa, 1926.-272. lpp.
7. ↑  zudusilatvija.lv
8. ↑  CSB

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Sunākstes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* Lielsunākste
* Mazsunākste
* Pikslauki
* **Sunākste**
* Zilkalne

 |

 |
**Velimirs Ivičs** (serbu: *Велимир Ивић*; dzimis 2002. gada 27. augustā Belgradā) ir Serbijas starptautiskais lielmeistars šahā (2020).

Biogrāfija
----------

2017. gadā Eiropas jauniešu komandu šaha čempionātā U18 vecuma grupā Serbijas izlases sastāvā izcīnījis sudraba medaļu komandu vērtējumā un zelta medaļu individuālā vērtējumā. 2021. gadā piedalījies FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā nokļuvis līdz 5. kārtai, kurā piekāpies Krievijas lielmeistaram Vladimiram Fedosejevam.

Pārstāvējis Serbijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 2 reizes (2016-2018);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 2 reizes (2019-2021).

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 82. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2018. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2020. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: 17th European U18 Team Chess Championship (boys): Rymanów-Zdrój 2017
2. ↑  Tournament tree — FIDE World Cup 2021
3. ↑  OlimpBase :: 43rd Chess Olympiad, Batumi 2018, Serbia
4. ↑  OlimpBase :: 43rd Chess Olympiad, Batumi 2018, Serbia
5. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Vincents Kejmers** (vācu: *Vincent Keymer*; dzimis 2004. gada 15. novembrī Maincā) ir Vācijas starptautiskais lielmeistars šahā (2020).

Biogrāfija
----------

Šahu iemācījies spēlēt piecu gadu vecumā. Pārstāvējis Vāciju Eiropas un Pasaules jauniešu šaha čempionātos dažādās vecuma grupās. 2015. un 2017. gadā Vācijas izlases sastāvā uzvarējis Eiropas komandu šaha čempionātos U18 vecuma grupā. 2018. gadā uzvarējis tradicionālā Karlsrūē šaha festivālā *Grenke Chess Open* A turnīrā.

2021. gada septembrī Reikjavikā izcīnījis sudraba medaļu Eiropas individuālajā šaha čempionātā. 2021. gada novembrī Rīgā izcīnījis 5. vietu 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

2022. gada decembrī Almati dalījis 2.-3. vietu Pasaules ātrā šaha čempionātā.

2023. gada novembrī Daglasā izcīnījis 5. vietu "FIDE Grand Swiss" turnīrā. 2023. gadā Budvā Vācijas izlases sastāvā izcīnījis 2. vietu Eiropas komandu šaha čempionātā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2020. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Ein kleiner König
2. ↑  Deutschland holt Gold bei der Jugend-Europameisterschaft
3. ↑  Deutschland ist U18-Mannschaftseuropameister
4. ↑  Ergebnisse 3. GRENKE Chess Open
5. ↑  European Individual Chess Championship 2021 - Reykjavik Open
6. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss
7. ↑  2022 FIDE World Rapid & Blitz Championship Rapid Open
8. ↑  2023 FIDE Grand Swiss
9. ↑  European Team Chess Championship 2023 - Open

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
Pāvests Jānis Pāvils I lasa lūgšanu "Angelus" no Apustuliskās pils balkona.
**Kunga eņģelis** (latīņu: *Angelus Domini*, *Angelus*) — katoļu lūgšana, kas ir nosaukta pēc tās pirmajiem vārdiem. Sastāv no trim tekstiem, kas apraksta Dieva iemiesošanās noslēpumu. Šie teksti mijas ar lūgšanu "Esi sveicināta, Marija", kā arī noslēdzas ar lūgšanas uzrunu Dievam Tēvam un Jaunavai Marijai.

Šī lūgšana tiek lasīta trīsreiz dienā — no rīta, pusdienlaikā un vakarā. Katoļu klosteros un baznīcās šīs lūgšanas lasīšanu pavada zvana skanējums, kuru arī sauc par Kunga eņģeli vai Angelus. Dažās valstīs, kur ir liels skaits katoļu (Īrija, Meksika, Filipīnas) Kunga eņģelis skan trīs reizes dienā pa radio un televīziju. ASV, Kanādā un daudzās citās valstīs šo lūgšanu trīsreiz dienā pārraida katoļu radiostacijas.

Romas pāvests lasa lūgšanu "Kunga eņģelis" katras svētdienas pusdienlaikā no savas rezidences balkona, pirms tam uzrunājot dievlūdzējus ar sprediķi.

Lieldienu laikā šo lūgšanu nelasa.

Lūgšanas teksts latviešu valodā
-------------------------------

Kunga eņģelis pasludināja Jaunavai Marijai,
Un viņa ieņēma no Svētā Gara. 

*Esi sveicināta, Marija, žēlastības pilnā, Kungs ir ar tevi! Tu esi svētīta starp sievietēm, un svētīts tavas miesas Auglis, Jēzus. Svētā Marija, Dieva Māte, lūdz par mums grēciniekiem, tagad un mūsu nāves stundā. Āmen.*

Redzi, es esmu Kunga kalpone, lai man notiek pēc Tava vārda.

*Esi sveicināta, Marija…*

Un Vārds ir tapis miesa, un dzīvojis starp mums.

*Esi sveicināta, Marija…*

V. Lūdz par mums, svētā Dieva Dzemdētāja,
  

R. Lai mēs Kristus solījumu cienīgi topam.

A. Gerimskis "Angelus" — gleznā attēlotas divas zemnieces, kas, sadzirdot baznīcas zvana aicinājumu, pārtrauc darbu un lasa lūgšanu "Kunga eņģelis"
Lūgsimies. Mēs tevi lūdzam, Kungs, ielej mūsu sirdīs savu žēlastību, lai mēs, kuriem eņģeļa sludināšanā ir tapusi zināma Kristus, Tava Dēla iemiesošanās, ar Viņa ciešanām un krustu tiekam ievesti augšāmcelšanās godībā. Caur Jēzu Kristu, mūsu Kungu. Āmen.

Lūgšanas vēsture
----------------

Lūgšana ir cēlusies no katoļu tradīcijas lasīt trīs "Ave Maria". Vārdi "Redzi, es esmu Kunga kalpone, lai man notiek pēc Tava vārda" ir ņemti no Lūkas Evaņģēlija (1:38), bet, savukārt, vārdi "Un Vārds ir tapis miesa, un dzīvojis starp mums" — no Jāņa Evaņģēlija (1:14). 

XIII gadsimta pirmajā pusē šo lūgšanu sāka izmantot franciskāņi, bet vēlāk, XIV gadsimtā, tā izplatījās arī ārpus franciskāņu ordeņa. 

Mūsdienu lūgšanas redakciju sastādīja vai nu pāvests Urbāns II, vai nu Jānis XXII. Tradīcija lasīt šo lūgšanu trīsreiz dienā ir radusies, pateicoties Francijas karalim Luijam XI.

Atsauces
--------

1. ↑
Paikulu dzimtas ģerbonis
Brīvkungu Paikulu dzimtas ģerbonis (1818)
**Fon Paikuli** (vācu: *von Paykull*, zviedru: *Paijkull*) ir sena vācbaltiešu dzimta, kas Livonijā zināma kopš 14. gadsimta un bija ierakstīta Vidzemes bruņniecības, Kurzemes bruņniecības, Igaunijas bruņniecības un Sāmsalas bruņniecības matrikulās.

Kopā ar Līveniem, Rozeniem, Ikšķiļiem, Tīzenhauzeniem, Ostenzakeniem un Ungerniem veidoja Baltijas provinču vecāko dižciltīgo dzimtu kopu (vācu: *Baltischer Uradel*), kas jau kopš 13. gadsimta bija saradojušies ar vietējiem dižciltīgajiem.

Vēsture
-------

Paikulu uzvārds (citi rakstības varianti bijuši *Paydkull, Paytkull, Paiküll, Paykel*) liecina par uzvārda somugrisko izcelsmi — tāpat kā uzvārdos *Uxkull*, *Koskul*, *Patkul*.

Pirmā rakstītā ziņa par Livonijas ordeņa vasali Klāvu no Paitekilas (*Clawes Paitekylle*) Laisas pilsnovadā atrodama 1398. gadā. Dzimtas ciltsraksti sākas ar Brantu no Paikulas 1461.—1474. gadā, kura dēls Hanss 1508. gadā ieguva Jerves muižu Viruzemē, kas kļuva par dzimtas galveno īpašumu.

Zviedru Igaunijas laikā 1651. gadā ģenerālleitnants Georgs fon Paikuls (1605−1657) ieguva Zviedrijas brīvkungu titulu un 1652. gadā tika uzņemts Zviedrijas bruņniecības matrikulā.
Šai dzimtai piederīgais Oto Arnolds fon Paikuls 1677. gadā iestājās Saksijas kūrfirstistes dienestā un kļuva par Patkula atbalstītāju un alķīmiķi.

Pēc Vidzemes un Igaunijas kapitulācijas un inkorporācijas Krievijas Impērijas sastāvā Paikuli dienēja tās armijā. 1746. gadā Paikulu dzimtu iekļāva Igaunijas bruņniecības un 1818. gadā Livonijas bruņniecības matrikulā. Dzejnieks Gustavs Paikuls (1757—1826) 1818. gadā kļuva par Zviedrijas brīvkungu.

Dzimtas piederīgo attēli
------------------------

* Brīvkungs Gustavs Paikuls (1757–1826)Brīvkungs Gustavs Paikuls (1757–1826)

Ārējās saites
-------------

* *Genealogisches Handbuch der baltischen Ritterschaften Estland*
**Kara bērnības muzejs** (bosniešu: *Muzej ratnog djetinjstva*) ir vēstures muzejs Sarajevā, Bosnijā un Hercegovinā, kas tika atvērts 2017. gada janvārī. Muzejs iepazīstina ar bērnu pārdzīvoto Bosnijas kara pieredzi, veidojot stāstu ar priekšmetiem, video liecībām un mutvārdu vēstures fragmentiem. 2018. gadā kā daļa no 2018. gada Eiropas muzeju gada balvas muzejam tika piešķirta Eiropas Padomes muzeju balva, kas ir viena no prestižākajām muzeju nozares balvām.

Projekts sākās 2010. gadā, kad Jasminko Halilovičs, Sarajevas uzņēmējs, aktīvists un "kara bērns", izmantoja tiešsaistes platformu, lai apkopotu īsus jaunu pieaugušo atmiņu stāstus, kuri bija bērni Bosnijas kara laikā. Atmiņas iesniedza vairāk nekā 1000 jauniešu. Halilovičs apkopoja šos atmiņas grāmatā, kas tika publicēta 2013. gadā. Grāmata pēc tam ir tulkota vācu un japāņu valodā.

Kad Halilovičs sāka sarakstīties ar jaunajiem pieaugušajiem, kuri iesniedza atmiņas, viņš saprata, ka daudziem bijušajiem "kara bērniem" joprojām ir specifiski priekšmeti, kurus viņi saista ar savām atmiņām. Viņš sāka strādāt ar citu jauno profesionāļu komandu, lai izveidotu muzeja kolekciju, galu galā savācot vairāk nekā 3000 priekšmetu un vairāk nekā 60 mutiskas vēstures liecības.

Kara bērnības muzejs 2016. gada maijā rīkoja savu pirmo pagaidu izstādi Bosnijas un Hercegovinas Vēstures muzejā. Tālāk sekoja izstādes Zenicas un Visoko pilsētā. 2017. gada janvārī Sarajevā, Logavina ielā, tika atvērta muzeja pastāvīgā ekspozīcija.

Muzeja kolekcijā ir dienasgrāmatas, rotaļlietas, fotogrāfijas, apģērba gabali un dažādi citi priekšmeti, kurus ziedojuši karā izdzīvojušie. Visi priekšmeti tiek pasniegti kopā ar pirmās personas atmiņām no personas, kura tos ziedojusi. Papildus priekšmetiem apmeklētāji var klausīties liecības un lasīt fragmentus no mutvārdu vēstures intervijām.

* 
* 
*

Atsauces
--------

1. ↑  «Council of Europe Museum Prize 2018». *European Museum Forum*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 25. aprīlī. Skatīts: 2018. gada 17. maijs.
2. ↑  «War Childhood Museum, Sarajevo, wins 2018 Museum Prize». *European Museum Forum*. January 2018. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 25. maijā. Skatīts: 2018. gada 17. maijs.
3. ↑  Dan Sheehan. «Jasminko Halilovic: Children of War». *Guernica Magazine*, December 2015. Skatīts: 2017. gada 5. februāris.
4. ↑  Rodolfo Toe. «Sarajevo Museum to Preserve Wartime Childhood Memories». *Balkan Transitional Justice*, 2016. gada 11. maijs.
5. ↑  Eleanor Rose. «Bosnia's War Childhood Museum Finally Opens». *Balkan Transitional Justice*, 2017. gada 1. janvāris. Skatīts: 2017. gada 5. februāris.
6. ↑  Rodolfo Toe. «Sarajevo Museum to Preserve Wartime Childhood Memories». *Balkan Transitional Justice*. Skatīts: 2017. gada 5. februāris.
7. ↑  Dado Ruvic. «Bosnian museum of wartime childhood helps heal trauma», 2016. gada 8. jūlijs. Skatīts: 2017. gada 5. februāris.
8. ↑  «War Childhood Museum». 2015–2020. Skatīts: 2020. gada 11. septembris.
9. ↑  Eleanor Rose. «Bosnia's War Childhood Museum Finally Opens». *Balkan Transitional Justice*, 2017. gada 30. janvāris. Skatīts: 2017. gada 5. februāris.
**Dmitro Butrijs** (ukraiņu: *Дмитро Стефанович Бутрій*; dzimis 1973. gada 15. martā Čornobajivkā, Bilozerkas rajonā, tagad Hersonas rajonā, Hersonas apgabalā) ir ukraiņu politiķis, ierēdnis, Hersonas apgabala valsts pārvaldes vadītāja 1. vietnieks. Hersonas reģionālās valsts pārvaldes vadītāja pagaidu pienākumu izpildītājs no 2019. gada 12. aprīļa līdz 11. jūnijam un no 2022. gada 9. jūlija līdz 3. augustam atkārtoti pildīja šos pienākumus.

Biogrāfija
----------

No 1990. gada novembra līdz 1991. gada maijam viņš strādāja par virpotāju Hersonas elektromehāniskajā rūpnīcā.

No 1991. gada jūnija līdz 1996. gada jūnijam D. Butrijs bija veselības instruktors sporta klubā "Champion" Hersonas pilsētā.

No 1996. gada jūlija līdz 2010. gada novembrim viņš bija zobu tehniķis Hersonas pilsētas bērnu zobārstniecības poliklīnikā.

No 2010. gada novembra līdz 2015. gada decembrim D. Butrijs bija Hersonas apgabala Bilozerkas rajona Čornobajivkas ciema padomes priekšsēdētāja vietnieks.

2013. gadā absolvējis Ukoopspilkas augstskolu "Poltavas Ekonomikas un tirdzniecības universitāte", uzņēmumu ekonomikā, ieguvis maģistra grādu uzņēmumu ekonomikā.

No 2015. gada decembra līdz 2016. gada aprīlim D. Butrijs bija Hersonas apgabala Bilozerkas rajona valsts pārvaldes vadītāja 1. vietnieks. 2016. gada aprīlī—jūlijā viņš bija Hersonas reģionālās valsts pārvaldes vadītāja (patronāžas dienests) palīgs. 2016. gada jūlijā—augustā viņš bija Hersonas reģionālās valsts pārvaldes aparāta finansiālā atbalsta nodaļas galvenais speciālists. No 2016. gada augusta līdz 2019. gada janvārim viņš bija Hersonas reģionālās valsts pārvaldes Ekonomiskās attīstības un tirdzniecības departamenta direktors.

Viņš neklātienē studē Ukrainas prezidenta pakļautībā esošajā Nacionālajā Valsts administrācijas akadēmijā.

Kopš 2019. gada 28. janvāra D. Butrijs ir Hersonas apgabala valsts pārvaldes vadītāja 1. vietnieks.

No 2019. gada 12. aprīļa līdz 11. jūnijam viņš bija Hersonas reģionālās valsts pārvaldes vadītāja pagaidu pienākumu izpildītājs.

2022. gada 9. jūlijā D. Butrijs tika iecelts par Hersonas apgabala valsts pārvaldes vadītāja pagaidu pienākumu izpildītāju. Viņš šajā amatā nomainīja Henadiju Lahutu.

Atsauces
--------

1. ↑  «УКАЗ ПРЕЗИДЕНТА УКРАЇНИ № 142/2019 Про тимчасове виконання обов'язків голови Херсонської обласної державної адміністрації». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 12. aprīlī. Skatīts: 2022. gada 18. jūlijā.
2. ↑  «Указ Президента України від 11 червня 2019 року № 375/2019».
3. ↑  «Про тимчасове виконання обов’язків голови Херсонської обласної державної адміністрації».
4. ↑  «Лагуту звільнили з посади очільника Херсонської ОВА». *РБК-Украина* (krievu). Skatīts: 2022-07-18.
Koordinātas: 50°53′42″N 4°20′29″E﻿ / ﻿50.89492°N 4.341278°E﻿ / 50.89492; 4.341278

**Atomiums** ir skulpturāls veidojums, viens no Briseles pilsētas simboliem un tūristu ievērojamākajiem apskates objektiem. Tas atrodas netālu no metro stacijas *Heysel*, Simtgades bulvārī (*Boulevard du Centenaire*).

Vēsture
-------

Skulptūru, 165 miljardus reižu palielināta dzelzs kristālrežģa fragmenta modeli, izveidoja Andrē Vaterkeins 1958. gada Pasaules izstādei Expo, atspoguļojot pasaulē aizsākto jauno zinātnes un kosmosa ceļojumu laikmetu. Atomu veido deviņas lodes, kas simbolizē un attēlo ne tikai atomu, bet arī Beļģijas tolaik esošās deviņas provinces (tagad tās ir desmit). Lodes savā starpā savieno eskalatori. Sešas lodes ir pieejamas apmeklētājiem, tajās atrodas izstāžu zāles un restorāns.

Tehniskie dati
--------------

Sākotnēji tā bija alumīnija būve, kas 2006. gadā, veicot kapitālo remontu, tika pārklāta ar dzelzs virskārtu. Atomiuma augstums ir 102 metri, svars aptuveni 2400 tonnas, katras lodes diametrs 18 metri. Lodes savā starpā ir savienotas ar 20 savienojošām 23 metrus garām caurulēm, kurās atrodas eskalatori un koridori. Vidējās caurulēs atrodas lifts, kas 25 sekunžu laikā apmeklētājus nogādā uz pašu augstāko lodi, kur atrodas restorāns un apskates platforma.

Atomiums naktī, septembris 2023

Satiksme
--------

Uz Atomiumu var nokļūt ar 84. 89. autobusu, 23. 81 tramvaju vai metro līdz stacijai *Heysel*.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Atomiums***.
* Oficiālā mājaslapa
* Webcam Atomiums
* Atomiums

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 140590435

 |

 |
**Aivars Jakovičs** (dzimis 1961. gada 8. aprīlī) ir kultūrvēsturnieks un ceļotājs.

Mācījies Latvijas Mākslas akadēmijas kursos. Studējis vēsturi Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātē. Specializācija: kultūras mantojums. 2008. gadā iestājies LU Vēstures un filozofijas fakultātes maģistrantūrā. Studē jaunāko laiku vēsturi.

20. gs. 80. gadu sākumā izveidojis pret padomju režīmu vērstu organizāciju "Trejdeviņi". 1987. gadā iestājies Vides aizsardzības klubā (VAK) un strādājis par VAK žurnāla "Staburags" redaktoru. 1988. gadā viens no Latvijas Nacionālās neatkarības kustības (LNNK) dibinātājiem un pirmās LNNK padomes 14 locekļiem. Bijis Rīgas domes deputāts, Valsts akciju sabiedrības "Latvijas dzelzceļš" valdes padomnieks, laikraksta "Latvijas Dzelzceļnieks" galvenais redaktors. 2006. - 2007. g. darbojies Latvijas Vides aizsardzības fonda konsultatīvajā padomē. Strādā par VAK projektu vadītāju. VAK nodaļas "VAK Mantojums" valdes priekšsēdētājs. Ekotūrisma ceļvežu "Šmerlis" (2012), "Mežaparks" (2013). "Rīgas piejūra" (2 daļas) (2016) un "No Daugavas līdz Gaujai" (2019) autors.

Organizējis vides izglītības pasākumus, vadījis meža izpētes projektus Rīgā, Garkalnes, Carnikavas, Ropažu un Ādažu novados. Veicis Lēdurgas novada kultūrvēsturisko izpēti.

Atsauces
--------

1. ↑  Klekere, Ināra (2019). "Daugavas paklājā ieskatoties". *Antiquitas Viva* 5: 237–242. doi:10.22364/av5.24. ISSN 2255-9779.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 305381145
* LNB: 000190593
* LCCN: nb2014016873
* ISNI: 0000 0004 2024 8839

 |

 |
**Sanfernando** (filipīniešu: *Lungsod ng San Fernando*, angļu: *City of San Fernando*, pampangu: *Lakanbalen ning San Fernandu*) ir pilsēta Filipīnās, Centrālās Lusonas reģiona Pampangas provincē, reģiona un provinces centrs. Atrodas Lusonas salas vidusdaļā provinces centrā, kopā ar ziemeļos esošajām Anhelesas un Mabalakatas pilsētām veido aglomerāciju ar vairāk kā miljonu iedzīvotāju. Lielākā daļa iedzīvotāju ir pampangi. Nosaukta par godu Kastīlijas un Leonas karalim Ferdinandam III.

Vēsture
-------

Dibināta 1754. gadā, nodalot zemes no kaimiņu Bakoloras un Mehiko municipalitātēm. 1829. gadā no Sanfernando tika nodalīta mūsdienu Anhelesa. 1852. gadā tika nolemts no Bakoloras uz Sanfernando pārcelt provinces galvaspilsētu, bet īstenota pārcelšana tika vien 1904. gadā. 1892. gadā tika atklāts Manilas—Dagupanas dzelzceļš, kas ievērojami sekmēja pilsētas attīstību. 2001. gadā Sanfernando piešķirts pilsētas statuss.

Atsauces
--------

1. ↑  «2020 Census of Population and Housing (2020 CPH) Population Counts Declared Official by the President». *Q107442757*. Q17067223. 7 jūlijs 2021.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sanfernando***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 126978989
* LCCN: no97065655

 |

 |
**Tallinas Zooloģiskais dārzs** (igauņu: *Tallinna Loomaaed*) ir zooloģiskais dārzs Tallinā, Igaunijā. Dibināts 1939. gadā. Šis ir vienīgais zooloģiskais dārzs Igaunijā, un 2012. gadā tajā mājoja 13 336 dzīvnieki, pārstāvot 548 sugas.

Vēsture
-------

1937. gadā Igaunijas šāvēju komanda uzvarēja pasaules čempionātā Helsinkos. No Helsinkiem viņi atgriezās kopā ar jaunu lūsi vārdā Illu. Illu kļuva par pirmo izstādīto dzīvnieku zooloģiskajā dārzā, ko oficiāli atklāja 1939. gada 25. augustā. Lūsis vēlāk tika izvēlēts par zooloģiskā dārza emblēmu.

Sākotnēji zooloģiskais dārzs tika izveidots Kadriorgas parka nostūrī. 1940. gadā Igauniju okupēja Padomju Savienība, kas apturēja turpmāko zooloģiskā dārza attīstību. To 1983. gadā pārvietoja uz 89 hektārus lielu teritoriju Veskimetsas apkaimē.

Dzīvnieki un ekspozīcijas
-------------------------

| Grupa | Sugas | Dzīvnieki |
| --- | --- | --- |
| Zīdītāji | 90 | 1296 |
| Putni | 123 | 618 |
| Rāpuļi | 43 | 156 |
| Abinieki | 17 | 141 |
| Zivis | 131 | 2373 |
| Bezmugurkaulnieki | 144 | 8752 |
| **Kopā (2012)** | **548** | **13 336** |

Tallinas Zooloģiskā dārza ziloņu māja.
Tallinas Zooloģiskajā dārzā ir pasaulē lielākā kalna kazu un aitu kolekcija un liela ērgļu un pūču kolekcija.

Zooloģiskajā dārzā ir divas **tropu mājas**, kurās ir krokodili un citi rāpuļi, kā arī zivis, eksotiski putni, mazie mērkaķi, šimpanzes un mangusti.

**Ziloņu māja** tika atklāta 1989. gadā uz zooloģiskā dārza 50 gadu jubileju. Tajā mitinās čūskas, Āfrikas ziloņi, pundurnīlzirgi, bruņneši un grauzēji.

**Alpināriums** ir zooloģiskajā dārzā kopš 2004. gada. Tajā mājo kalnu aitas, kazas un sniega leopardi.

**Vidusāzijas komplekss** uzbūvēts 2002. gadā un tajā ir tādi dzīvnieki kā Prževaļska zirgi, divkupru kamieļi, bizoni, jaki un hiēnas. Pie Vidusāzijas kompleksa atrodas fazāni un ūdensputnu ezeri, kur mājo pīles, pelikāni, gulbji un citi ūdensputni.

**Vanagu kalns** ir mājas ērgļiem, maitas putniem un pūcēm. Šeit ir sastopami daudzi maitas putni, zelta ērgļi, baltplecu jūras ērgļi, plīvurpūces un citi ērgļi un pūces.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4  «About Us». *loomaaed.ee*. Tallinn Zoo. Skatīts: 2010. gada 3. jūnijs.
2. 1 2 3 4 5 6  Mati Kaal. «TALLINNA LOOMAAIA 2012. AASTA TEGEVUSE ARUANNE» (PDF) (Estonian), 2013. gada 28. februāris. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2014. gada 24. martā. Skatīts: 2013. gada 7. maijs.
3. 1 2  «Discover Tallinn Zoo». *scandichotels.com*. Scandic. Skatīts: 2010. gada 3. jūnijs.[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tallinas Zooloģiskais dārzs***.
* Oficiālā tīmekļa vietne (igauniski) (angliski) (krieviski)
* Tallinas Zooloģiskā dārza interaktīvā mājaslapa Arhivēts 2022. gada 31. martā, *Wayback Machine* vietnē. (igauniski) (angliski) (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 136734627

 |

 |
**Kristaps Bergs** (1843-1907) bija latviešu būvuzņēmējs, namīpašnieks, izdevējs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis kā Kristaps Kalniņš 1843. gada 12. martā Udzes (Bērzmuižas) pagasta "Lapačās" zemnieka ģimenē. 
Mācījās vietējā pagastskolā, pēc kuras beigšanas no 1856. gada bija māceklis Jelgavas un Rīgas tirgotavās. 1864. gadā uzsāka patstāvīgu uzņēmējdarbību. No 1876. gada sāka namu būvi Rīgā, uzbūvēja "Berga bazāru". Bija Rīgas domes loceklis un viens no Rīgas Latviešu biedrības pamatlicējiem un runasvīriem, teātra komisijas aktīvs darbinieks. Sacerēja viencēliena lugu "Šis un tas" (1873), piedalījās izrādēs. Finansiāli atbalstīja sabiedriski nozīmīgus pasākumus.

No 1893. gada apgāda "B. Dīriķis&Co" līdzīpašnieks, laikrakstu "Baltijas Vēstnesis" (1880–1906), "Balss" (1880–1907), "Latvija" (1906–1907) akcionārs, izdeva "Berga bazāra kalendāru" (1893–1907), kura pielikumā publicēti daudzu latviešu literātu jaundarbi.

Miris 1907. gada 6. martā Rīgā, apbedīts Lielajos kapos Rīgā.

Literatūra
----------

* Uldis Lasmanis. *Berga bazāra un laikmeta labirintos*. Rīga, 1997.

Atsauces
--------

1. ↑  Valsts pētījumu programma "Nacionālā identitāte"