recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jēkabs Velme** (1855—1928) bija latviešu pedagogs un valodnieks. Žurnāla "Austrums" izdevējs un redaktors (1885—1902). 
Latvijas Universitātes filoloģijas goda doktors (1924).

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1855. gada 25. novembrī Ternejas pagasta "Kalnaņģu" saimnieka ģimenē. Mācījās Ternejas pagastskolā, Rūjienas draudzes skolā un Pērnavas ģimnāzijā (1870—76). Studēja filoloģiju Tērbatas Universitātē (1877—80). Rūjienas proģimnāzijas direktors (1880—81), no 1882. gada vācu valodas skolotājs Maskavas Pētera—Pāvila skolā, no 1883. gada Maskavas Universitātes vācu valodas docētājs.

Pēc Krišjāņa Valdemāra un Friča Brīvzemnieka ierosmes Velme 1885. gadā Maskavā nodibināja žurnālu "Austrums", ko izdeva līdz 1887. gadam Maskavā un kā redaktors parakstīja līdz 1902. gadam. 
Pēc Latvijas Repubikas nodibināšanas 1922. gadā atgriezās Latvijā, bija Latvijas Universitātes vācu valodas privātdocents, filoloģijas goda doktors (1924). Publicēja atmiņas par latviešu kultūras darbiniekiem.

Miris 1928. gada 16. maijā Rīgā, apglabāts Meža kapos.

Pazīstamākie darbi
------------------

Latvijas Universitātes Filoloģijas un filozofijas fakultātes mācību spēki ap 1924. gadu. 1. rindā no kreisās: Aleksandrs Dauge, Kārlis Balodis, Jēkabs Velme, Jēkabs Lautenbahs, Ernests Felsbergs, Pēteris Šmits, Ludis Bērziņš;
vidū: Kārlis Straubergs, Augusts Tentelis; 2. rindā no kreisās: Arnolds Spekke, Juris Plāķis, Ernests Blese, Pauls Jurevičs, Maksis Nusbergers, Pauls Dāle, Rūdolfs Jirgens, Pēteris Zālīte, Francis Balodis, Jānis Kauliņš.
* "Kāds svars spēlēm pie audzināšanas", žurnāla "Austrums" 1. nr. (1885),
* "Vēstules par valodu un valodniecību", "Austrums" (1885-88),
* "Par latviešu participiem", Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas "Rakstu Krājums", (1885),
* "Par Latviešu vokāļu trejādo garumu", Rīgas Latviešu biedrības Zinību komisijas "Rakstu Krājums" (1894),
* "Barona tēvs un viņa darbs", laikrakstā "Brīvā Zeme" (1923),
* "Krišjānis Valdemārs un viņa darbs" (1925).

Atsauces
--------

1. ↑  «Valmieras bibliotēka». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 19. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 30. oktobrī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305070997
* LNB: 000083515
* ISNI: 0000 0004 1685 668X

 |

 |
**Bērlingtona** (angļu: *Burlington*) ir pilsēta ASV Ziemeļkarolīnas pavalstī. Izvietojusies pavalsts ziemeļdaļā pie Ziemeļkarolīnas dzelzceļa, pieskaitāma pie Grīnsboro—Vinstonas—Haipointas aglomerācijas kā tās satelītpilsēta. Pati Bērlingtona veido MSA ar 150 tūkstošiem iedzīvotāju.

Vēsture
-------

Pilsēta dibināta 1854. gadā kā dzelzceļa stacija un apkopes darbnīcas pie Ziemeļkarolīnas dzelzceļa ar nosaukumu **Kompanišopsa** *(Company Shops)*, kur izvietojās depo un vēlāk arī dzelzceļa kompānijas ofiss. Pie stacijas ātri izauga ciemats ar 27 mājām. Pēc vairāk kā 30 gadu darba 1886. gadā depo, tāpat, kā liela daļa citas dzelzceļa struktūras, tika slēgts un kompānijas darbība tika pārcelta uz Spenseru. 1893. gadā pilsētiņas iedzīvotāji izlēma par nosaukuma maiņu. Mūsdienās pilsētā attīstīta biomedicīniskā, aviobūves, pārtikas un vieglā rūpniecība.

Atsauces
--------

1. ↑  Burlington Department History

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bērlingtona***.
**Jēkabpils Sporta skola** ir pašvaldības dibināta profesionālās ievirzes sporta izglītības iestāde Jēkabpilī, kas atrodas Daugavas kreisajā pusē, Jēkabpils sporta centra teritorijā. Adrese: Brīvības ielā 289.

Vēsture
-------

Sporta skola ar nosaukumu Jēkabpils bērnu un jauniešu sporta skola tika dibināta 1956. gadā un sāka darboties 1. septembrī ar vieglatlētikas un volejbola nodaļām. Par skolas pirmo direktori kļuva Valda Šekova. 1987. gadā skola tika reorganizēta, iekļaujot to sporta apvienībā "Vārpa", kuras priekšsēdētājs bija J. Knodze. 1992. gadā "Vārpa" tika likvidēta, uz tās bāzes izveidojot Jēkabpils rajona fiziskās kultūras un sporta nodaļu, ko vadīja A. Seimuškāns. Šī paša gada 5. maijā A.Seimuškāns nodaļā izveidoja Jēkabpils Bērnu un jauniešu sporta skolu, pieņemot darbā 17 trenerus, kā arī direktoru Guntaru Rezevski. No 1993. gada 1. septembra par skolas direktoru kļuva Edgars Lamba. 2000. gada 9. februārī izglītības iestāde saņēma Izglītības un zinātnes ministrijas reģistrācijas apliecību kā Jēkabpils rajona sporta skola, bet 2010. gada 26. janvārī kā Jēkabpils Sporta skola.

Darbība
-------

Skolas darbības mērķis ir organizēt un īstenot izglītību, veidojot izglītības vidi un nodrošinot profesionālās ievirzes sporta izglītības mērķu sasniegšanu, kuru rezultātā iegūtu fiziski, emocionāli un garīgi attīstītas personības, kas būtu motivētas aktīvam dzīvesveidam, apzinoties sporta pozitīvo ietekmi indivīda izaugsmē un veidošanā. 

Izglītības iestāde īsteno septiņas akreditētas profesionālās ievirzes sporta izglītības programmas: futbols, basketbols, volejbols, handbols, vieglatlētika, šahs un galda teniss.

Skolā tiek pieņemti audzēkņi no sešu gadu vecuma, nodarbību veikšanai tiek izmantotas sporta centra un vispārizglītojošo skolu bāzes. Vasaras periodā skola organizē sporta un atpūtas treniņnometnes Latvijā un ārzemēs.

Atsauces
--------

1. 1 2  Jēkabpils Sporta skola www.jekabpilssportaskola.lv
2. 1 2  Jēkabpils sporta skola Archived 2010. gada 8. augustā, *Wayback Machine* vietnē. www.jekabpils.lv
3. ↑  Nedaudz vēstures www.jekabpilssportaskola.lv

Ārējās saites
-------------

* Skolas mājaslapa
* Jēkabpils Sporta skola Archived 2010. gada 8. augustā, *Wayback Machine* vietnē. *www.jekabpils.lv*
* Jēkabpilī ar šaha turnīru piemin treneri Jāni Mileiku *www.youtube.com*
* Profesionālās ievirzes un interešu izglītības iestādes *www.youtube.com*

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jēkabpils pilsētas profesionālās ievirzes un interešu izglītības iestādes Jēkabpils |
| --- |
|  |
| Profesionālās mākslas ievirzes iestādes | 
* Arvīda Žilinska Jēkabpils mūzikas skola
* Jēkabpils mākslas skola

 |
|  |
| Profesionālās sporta ievirzes iestādes | 
* Jēkabpils Sporta skola

 |
|  |
| Citas iestādes | 
* Jēkabpils Bērnu un jauniešu centrs

 |

 |
**Elviss Želubovskis** (dzimis 1986. gada 13. aprīlī Rīgā) ir latviešu hokejists, uzbrucējs. Pašlaik (2023) viņš spēlē Latvijas hokeja līgas komandā HK Mogo, ir kluba menedžeris.

Spēlētāja karjera
-----------------

Savu profesionālā spēlētāja karjeru Želubovskis uzsāka 2003. gadā, kad spēlēja Latvijas hokeja līgas kluba Rīgas "Prizma" rindās. Tās sastāvā viņš piedalījās arī Latvijas U-18 čempionātā. 2004-05 sezonā Želubovskis spēlēja SK Rīga 20 sastāvā, bet 2005-06 sezonā - HK Rīga 2000 sastāvā spēlēja gan Latvijas, gan Baltkrievijas čempionātos, kļūstot par Latvijas čempionu. 2006-07 sezonā Želubovskis atgriezās SK Rīga 20 kluba rindās.

2015. gadā kopā ar HK Mogo izcīnīja Latvijas čempiona titulu. 2016.—17. gada sezonu noslēdza kā Latvijas čempionāta rezultatīvākais spēlētājs. 2019. gadā vēlreiz kļuva par Latvijas čempionu. 2023. gada 9. februārī guva savus 236. vārtus Latvijas čempionātā, tādējādi apsteidzot Māri Drelingu un kļūstot par visu laiku labāko vārtu guvēju turnīra vēsturē.

Latvijas izlases sastāvā viņš aizvadījis desmit spēles, junioru vecumā piedalījies arī divos Pasaules čempionātos U-18 jauniešiem, kā arī 2006.gada Pasaules čempionātā junioriem, kopā 16 spēlēs gūstot 8 vārtus un izdarot 2 rezultatīvas piespēles.

Karjeras statistika
-------------------

### Klubu statistika

|   |   | Regulārā sezona |   | Izslēgšanas spēles |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Sezona | Klubs | Līga | Sp | V | RP | P-ti | SM | Sp | V | RP | P-ti | SM |
| 2003-04 | Rīgas "Prizma" | Latvija | 21 | 8 | 7 | 15 | 16 | 1 | 0 | 1 | 1 | 0 |
| 2004—05 | SK Rīga 20 | Latvija | 26 | 9 | 8 | 17 | 6 | 3 | 0 | 0 | 0 | 4 |
| 2005—06 | HK Rīga 2000 | Latvija |  ?? | 17 | 12 | 29 | 84 |  ?? |  ?? |  ?? |  ?? |  ?? |
| 2005—06 | HK Rīga 2000 | Baltkrievija | 11 | 4 | 0 | 4 | 2 | — | — | — | — | — |
| 2006-07 | SK Rīga 20 | Latvija | 26 | 18 | 12 | 30 | 32 | 9 | 6 | 3 | 9 | 14 |
| 2007-08 | HK Rīga 2000 | Latvija | 43 | 13 | 21 | 34 | 70 |  ?? |  ?? |  ?? |  ?? |  ?? |
| Karjerā kopā | 127 | 69 | 60 | 129 | 210 | 13 | 6 | 4 | 10 | 28 |

### Izlases statistika

| Gads | Izlase | Turnīrs | Sp | V | RP | P-ti | SM |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 2004 | Latvija | PČ18 | 5 | 4 | 1 | 5 | 2 |
| 2005 | Latvija | PJČ | 5 | 2 | 1 | 3 | 0 |
| 2006 | Latvija | PJČ | 6 | 2 | 0 | 2 | 4 |
| Junioru čempionātos | 16 | 8 | 2 | 10 | 6 |

Atsauces
--------

1. ↑  Kārlis Justovičs. «Želubovskis uzstāda Latvijas meistarsacīkšu rekordu, līdere Viļņā iemet 11 vārtus». Sportacentrs.com, 2023-02-09. Skatīts: 2023-02-15.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
**Ērihs Altenkofs** (vācu: *Erich Altenkopf*; dzimis 1969. gada 4. aprīlī Vīnē) ir austriešu aktieris un mūziķis.

Dzīve un karjera
----------------

Altenkofs sāka mācīties klavierspēli sešu gadu vecumā. 14 gadu vecumā viņš iestājās džeza klasē Vīnes konservatorijā. Ar izcilību pabeidza aktiermākslas mācības *Prayner* konservatorijā Vīnē.

Kopš 1992. gada uzstājies uz daudzām teātra skatuvēm, kā, piemēram, *Theater an der Wien, Stadttheater Klagenfurt* un *Renaissance Theater Berlin*. No 1999. gada Ē. Altenkofs desmit gadus bija *Theaters in der Josefstadt* un *Wiener Kammerspiele* dalībnieks un spēlēja uz skatuves kopā ar tādiem veiksmīgiem teātra aktieriem kā Otto Šenks, Fricis Muliārs un Elfrīda Ota.

Pirmo reizi televīzijā piedalījās 1998. gadā televīzijas seriālā *Die Neue – Eine Frau mit Kaliber*. Altenkofs piedalījies tādos televīzijas seriālos kā *Medicopter 117*, *Der Bestseller – Wiener Blut*, *Karl der Große* un *Hubert und Staller*. TV šovā *Das Match* ar Hansu Kranklu un Herbertu Prohasku viņš demonstrēja savu sportisko talantu. Kā dziedātājs, taustiņinstrumentālists un ģitārists piedalās savā rokgrupā *Altenkopf*.

Kopš 2009. gada jūlija (884. sērijas) viņš piedalās seriālā *Mīlas viesulis* kā *Dr.* *Mihaēls Nīderbīls.* Seriāla ietvaros viņš redzams dažādās epizodēs kā klavierspēlētājs, dziedātājs un dejotājs sevis atveidotajā lomā.

Apbalvojumi
-----------

* 2010: *Vācijas televīzijas balva* ar *Mīlas viesuļa* komandu
* 2011: *Vācu ziepju operas balvā* nominēts kategorijā "Izskatīgākais vīrietis"
* 2012: *Vācu ziepju balvā* nominēts kategorijā "Labākais aktieris"

Personīgā dzīve
---------------

 Ērihs Altenkofs ar sievu Lilianu Klebovu
Kopš 2008. gada Altenkofam ir attiecības ar kolēģi aktrisi Lilianu Klebovu. Viņi apprecējās 2011. gadā, un kopš 2014. gada marta viņiem ir meita Čārlija un dēls Sonijs Alesio kopš 2017. gada janvāra. 

Ē. Altenkofs ir sabiedriski aktīvs asociācijā, kas iestājas par godīgu tirdzniecību – *TransFair* un aktīvi piedalās projektā *Rote Nasen* priekš bērniem slimnīcā. Altenkofa aģentūras tīmekļa vietnē norādīts, ka viņa dzimtā valoda ir vācu valoda un viņam ir prasmes angļu, itāļu un slovēņu valodās, kā arī viņš runā vīniešu dialektā. Ē. Altenkofs piedalās zirgu izjādēs un nodarbojas ar džudo, tenisu, snovbordu un slēpošanu.

Atsauces
--------

1. ↑  *Komplette Besetzung von Der Bestseller – Wiener Blut*
2. ↑  Erich Altenkopf auf castforward.de
3. ↑  Erich Altenkopf schwärmt von seiner Frau Lilian, Interview von Kerstin Ammermann am 24. Juli 2017 und *Mein Mann ist mein bester Ratgeber*, Interview von Kerstin Otto, 20. September 2018
4. ↑  *Soko-Donau-Star Lilian Klebow wurde wieder Mama*. In: kurier.at, 15. Februar 2017
5. ↑  Agentur Nielsen: Altenkopf Erich

Ārējās saites
-------------

* Ērihs Altenkofs *IMDb* vietnē (angliski)
* Ērihs Altenkofs vietnē *Agenturprofil*
* Ērihs Altenkofs vietnē *schauspielervideos.de*
* Ērihs Altenkofs vietnē *Filmmakers*
* Ērihs Altenkofs vietnē *castforward.de*
* Ērihs Altenkofs *Mīlas viesuļa* mājaslapā

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 311664085
* GND: 1061864839

 |

 |
**Leites līcis** (filipīniešu: *Golpo ng Leyte*, angļu: *Leyte Gulf*) ir plašs Filipīnu jūras līcis Filipīnu arhipelāga dienvidaustrumos starp Visaju salām ziemeļos un Mindanao grupas salām dienvidos. Ziemeļos tas apskalo Samaras krastus, rietumos — Leites, bet dienvidaustrumos — Dinagatas. Austrumos no pārējās Filipīnu jūras līci norobežo Homonhonas un Kalikoanas salas. Sanhuaniko šaurums ziemeļrietumos līci savieno ar Samaras jūru, bet Surigao šaurums dienvdrietumos — ar Boholas jūru. Līcī vairākas salas, lielākās no kurām ir Manikani un Gibusonga. Lielākā pilsēta krastos ir Taklobana pie ieejas Sanhuaniko šaurumā. Bagātīgs zvejas rajons; zvejo siļķes, garneles, krabjus u.c.

Otrā pasaules kara laikā 1944. gada 23.—26. oktobrī Leites līcī notika viena no vērienīgākajām jūras kaujām starp ASV un Japānas flotēm, kuras rezultātā amerikāņi zaudēja 6 kuģus un ap 3500 kareivju, bet japāņi — 27 kuģus un ap 10 000 kareivju.

2013. gada novembrī līča piekrastē smagus postījumus nodarīja taifūns Haijans (Filipīnās zināms kā Jolanda).

Atsauces
--------

1. ↑  Commercially important seafoods in Samar and Leyte identified
2. ↑  USA Today. Exodus from hell: Residents flee typhoon-ravaged Tacloban

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Leites līcis***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 243856210
* LCCN: sh85076371

 |

 |
**Maurīcijas dienas gekons**, arī **Vinsona gekons** (*Phelsuma ornata*) ir gekonu dzimtas felsuma, kas sastopama Maurīcijā un dažās tai pieguļošās salās, ieskaitot Raundu.

Izskats
-------

Viens no mazākajiem dienas gekoniem; garums līdz 12 cm. Galva un kakla daļa pelēcīgi brūna ar divām kakla strīpām. Muguras augšpuse spilgta, ar zilganu, zaļu, sarkanu, dzeltenu un oranžu rakstainu krāsojumu visā tās garumā, aste tirkīzzaļa, sarkanīgi punktota. Sāni brūni, vēders — balts. Acis lielas.

Šādi grāmatā "Noenkurotais šķirsts" Melnās upes mežā un Raundas salā sastaptos gekonus apraksta Džeralds Darels:: "*Apmēram sešas pēdas virs zemes pie stumbra bija pieplakusi apžilbinoši skaista ķirzaka. Tā bija apmēram piecas collas gara, mirdzošā spāres zaļumam līdzīgā pamatkrāsā. Taču galva un kakls lāsmoja zilā krāsā, ar gaišsarkaniem un ķiršsarkaniem plankumiem. Ķirzakai bija lielas melnas, saprātīgas acis. Katra pirksta pamatnē tai bija mazs spilventiņš, kas palīdzēja it kā piesūkties pie koka gludās mizas.*"

"*Bet pašās latānijās mita Vinsona gekoni, zaļi kā zāle, ar zilām un sarkanām galvām... Pārlieku skaisti izskatījās mazo ķermenīšu tumšie silueti, kas skraidelēja un lēkāja uz zaļo lapu ekrāna.*"

Izplatība
---------

Apdzīvo Maurīcijas un Reinjonas un atsevišķu nelielu saliņu tropu mežus un kokosriekstu plantācijas.

Barība un uzvedība
------------------

Pārtiek no kukaiņiem, nektāra, sulas, putekšņiem, pārbriedušiem augļiem. Parasti mitinās uz kokiem, piemēram, latānijām un citām palmām, pandāniem.

Pasugas
-------

Maurīcijas dienas gekonam ir divas pasugas:

* *Phelsuma ornata ornata* — Maurīcijas pasuga.
* *Phelsuma ornata inexpectata* — Reinjonas pasuga.

Aizsardzība
-----------

Maurīcijas dienas gekons ir plaši sastopams. Raundas populācijas saglabāšanā izšķirošu ieguldījumu sniedza Darela savvaļas dzīvnieku aizsardzības trests.

Atsauces
--------

1. ↑  The Reptile Database
2. 1 2 3 4  Animal Diversity Web
3. ↑  Džeralds Darels. *Noenkurotais šķirsts*. Apvārsnis. Rīga : Zinātne, 1981. 39. lpp.
4. ↑  !t's time. 50th anniversary commemorative plate. Mauritius ornate day gecko (*Phelsuma ornata*). "*The Mauritius ornate day gecko is one of several species of gecko from islands in the western Indian Ocean that Durrell has been working with for more than three decades... Durrell has been working to save the rare reptiles of Round Island since 1976... Also began the long and challenging task of restoring the unique habitat of Round Island, which had been destroyed by the goats and rabbits released there in the 19th century".*

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Maurīcijas dienas gekons*** |

* The Habitat Use of Two Species of Day Geckos (*Phelsuma ornata* and *Phelsuma guimbeaui*)

Literatūra
----------

* Zeltainie sikspārņi un sārtie baloži. Džeralds Darels. Rīga. Zinātne. 1981
* !t's time. 50th anniversary commemorative plate. Durrell Wildlife Conservation Trust.
Sarkanās armijas karavīri pie Brīvības pieminekļa 1944. gada 15. oktobrī (Brīvības bulvāris, 1944).
**130. latviešu strēlnieku korpuss** (krievu: *130-й стрелковый Латышский корпус*) bija nacionāls karaspēka formējums Sarkanās armijas sastāvā Otrā pasaules kara laikā no 1944. gada 5. jūnija līdz 1945. gada 9. maijam.

Korpuss tika izveidots, apvienojot 43. gvardes latviešu strēlnieku divīziju un 308. latviešu strēlnieku divīziju. Par korpusa komandieri iecēla 43. divīzijas komandieri, ģenerālmajoru Detlavu Brantkalnu.

Korpuss piedalījās Rēzeknes-Daugavpils, Madonas, Krustpils un Rīgas uzbrukuma operācijās no 1944. gada 27. jūlija līdz 13. oktobrim, kā arī Kurzemes cietokšņa kaujās no 1944. gada oktobra līdz 1945. gada 9. maijam.

Sastāvs
-------

* 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzija - izveidota 1942. gada 5. oktobrī uz 201. Latviešu strēlnieku divīzijas bāzes, tajā ietilpa 121. 123. 125. gvardes strēlnieku pulki un 94. gvardes artilērijas pulks. Divīzijas komandieri bija ģenerālmajors Jānis Veikins (1942. gada jūnijs-decembris), ģenerālmajors D. Brantkalns (1942. gada decembris-1944. gada jūnijs), ģenerālmajors Alfrēds Kalniņš (no 1944. gada jūnija).
* 308. latviešu strēlnieku divīzija - izveidota 1944. gada jūnijā uz 1.atsevišķā latviešu strēlnieku rezerves pulka bāzes, tajā sākotnēji bija ap 7300 karavīru un tajā ietilpa 319. 323. 355. strēlnieku pulki un 677. artilērijas pulks. Kaujas darbībā divīzija iesaistījās tikai 1944. gada 5. augustā. Divīzijas komandieri bija ģenerālmajors Voldemārs Dambergs (1944. gada jūnijs-septembris), pulkvedis Mārtiņš Kalniņš (1944. gada septembris – 1945. gada jūnijs).
* Latviešu strēlnieku korpusam operatīvi pakļāva arī citas Sarkanās Armijas divīzijas - dažādos laikos 115. 26. 56. 332. 201. strēlnieku divīzijas.

Pirms Vietalvas – Ērgļu kaujām 1944. gada augusta sākumā 130. Latviešu strēlnieku korpusā bija apmēram 16 tūkstoši karavīru, no tiem 7537 karavīri 43. gvardes latviešu strēlnieku divīzijā, 7367 karavīri 308. latviešu strēlnieku divīzijā un 853 karavīri korpusa vadības vienībās.

Nacionālais sastāvs
-------------------

Kaut arī politisku apsvērumu dēļ korpuss tika saukts par latviešu nacionālo formējumu, iesākumā etniskie latvieši tajā bija mazākumā. Tomēr pēc vispārējās mobilizācijas Latvijas teritorijā, 1945. gada Kurzemes cietokšņa kauju laikā etnisko latviešu īpatsvars pārsniedza 80%.

Atsauces
--------

1. ↑  «www.win.ru». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 18. decembrī. Skatīts: 2011. gada 27. jūnijā.
2. ↑  jewniverse.ru
**Ichaks Hercogs** (ivritā: יצחק הרצוג; dzimis 1960. gada 22. septembrī) ir Izraēlas politiķis un valstsvīrs. Viņš ir bijis partijas *Avoda* priekšsēdētājs, opozīcijas līderis Knesetā un sociālās labklājības ministrs. 2021. gada 2. jūnijā Hercogs tika ievēlēts par Izraēlas prezidentu un stājās amatā 7. jūlijā.

Dzīves gājums
-------------

Ichaks Hercogs dzimis 1960. gada 22. septembrī Telavivā, Haima Hercoga (Izraēlas sestais prezidents no 1983. līdz 1993. gadam) un Oras Hercogas dēls. Viņš studēja jurisprudenci Telavivas Universitātē un Kornela Universitātē Ņujorkā. Dienēja Izraēlas Militārās izlūkošanas dienesta 8200. vienībā. Rezerves majors.

No 1999. līdz 2001. gadam Herzogs bija valdības sekretārs premjerministra Ehuda Baraka vadībā. No 2000. līdz 2003. gadam viņš bija Nacionālās narkotiku apkarošanas pārvaldes priekšsēdētājs. 2003. gadā viņš tika ievēlēts Knesetā. 2005. gadā viņš tika iecelts savā pirmajā ministra amatā. 2011. gada 17. janvārī viņš atkāpās no sociālā labklājības ministra amata. Pēc 2013. gada 22. novembrī notikušajām partijas iekšējām vēlēšanām viņš kļuva par partijas *Avoda* priekšsēdētāju un opozīcijas līderi Knesetā.

2015. gada septembrī Hercogs aicināja valsts vadību ielaist Izraēlā Sīrijas bēgļus.

2021. gada 2. jūnijā Hercogu ievēlēja par 11. Izraēlas Valsts prezidentu.

Personīga dzīve
---------------

Ichaks Hercogs ir precējies ar juristi Mihalu, pārim ir trīs dēli.

Atsauces
--------

1. ↑  ToI Staff. «Herzog: Israel has a duty to take in Syrian refugees». *www.timesofisrael.com* (en-US). Skatīts: 2023-10-20.
2. ↑  «Izraēlā ievēlēts jauns prezidents». *Jauns.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-10-20.

Ārējās saites
-------------
**Sapropelis** (no grieķu: *σαπρός* (*sapros*) — 'satrūdējis, sapuvis' un grieķu: *πηλός* (*pēlos*) — 'māls, dubļi') ir organogēni nogulumi saldūdens krātuvēs, kur ir stāvošs ūdens, un purvos zem kūdras slāņa.

Nogulumi veidojas no ūdensaugu un dzīvnieku organismu atliekām, kurām klāt ir piejaukušās minerāldaļiņas. Nogulumu slāņa biezums var variēt no desmit centimetriem līdz desmit metriem. Kopumā organiskās vielas sastāda līdz 95%. Par minerāldaļiņām kalpo smiltis, māls, aleirīti, kā arī kalcija karbonāts. Krāsa parasti ir tumša, olīvbrūna, pelēka vai zaļgana, bet pats sapropelis ir želejveidīgs pēc savas konsistences. Sapropelī ir atrodamas daudzas bioloģiski aktīvas vielas, piemēram, vitamīni, hormoni. Tikko iegūtā sapropelī ir daudz ūdens, bet pēc izkaltēšanas tas vairs praktiski neizmirkst.

Iegūto sapropeli var pielietot dažādās nozarēs, piemēram, lauksaimniecībā, medicīnā, ķīmijā, būvmateriālu ražošanā, rūpniecībā un citur. Lauksaimniecībā sapropeli izmanto augsnes ielabošanai, respektīvi, ar tā palīdzību gan veic mēslošanu, gan arī uzlabo pašas augsnes kvalitāti. Šādos gadījumos to nereti sajauc ar kūdru. Tāpat lauksaimniecībā to var izmantot kā lopbarības piedevu. Rūpniecībā no tā var iegūt arī šķidru degvielu, darvu, piķi.

Sapropelis ir sastopams lielākajā daļā Latvijas ezeru un daudzos purvos. Pēc aprēķiniem, Latvijā sapropelis ir ap 2,5 miljardiem m3.

Atsauces
--------

1. 1 2  Svešvārdu vārdnīca. Rīga: Liesma, 1978. gads, 638.—639. lpp.
2. 1 2 3  «Sapropelis, tā īpašības un izmantošanas iespējas». saimnieks.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 13. augustā. Skatīts: 2010. gada 7. augustā.
3. ↑  «Sapropelis un dziednieciskās dūņas». mapx.map.vgd.gov.lv. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 7. februārī. Skatīts: 2010. gada 7. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Ludzā uzsākti pirmie mēģinājumi sapropeļa iegūšanai. Latgales Reģionālā Televīzija
**Ļudovīts Lehens** (slovāku: *Ľudovít Lehen*; dzimis 1925. gada 3. jūnijā, miris 2014. gada 12. maijā) bija slovāku gleznotājs un šaha problēmists.

Dzīves gājums
-------------

No 1949. līdz 1955. gadam viņš studējis Mākslas un dizaina akadēmijā Bratislavā. Viņš bija profesoru D. Milliho un V. Hložnīka students.

1956. un 1957. gadā viņš ieguva 1. vietu Slovākijas reālistiskās glezniecības konkursos. 20. gadsimta sešdesmito gadu sākumā notika viņa grafiskās mākslas izstādes Briselē, Padomju Savienībā un Ķīnā. 1962.gadā viņš tika nelikumīgi arestēts un notiesāts uz 11 gadiem politisku iemeslu dēļ. 
1968. gadā Prāgas pavasara reformu rezultātā, viņš tika atzīts par nevainīgu un atbrīvots. Pēc atbrīvošanas Lehens nodarbojas glezniecību. Daži no viņa darbiem ir tagad pastāvīgi izstādīti Slovākijas Nacionālajā galerijā Bratislavā.

Šaha kompozīcija
----------------

L. Lehens pievērsās šaha kompozīcijai 1977. gadā 52 gadu vecumā. Galvenokārt viņš sastādīja divvilčus, palīgmatus un pasaku šaha kompozīcijas. Vairāki viņa uzdevumi tapuši sadarbībā ar Juraju Brabecu, Peteri Gvozdjāku un Jozefu Tarabu un citiem šaha problēmistiem. No 2005. gada FIDE meistars šaha kompozīcijā.

### Piemērs

**Ļudovīts Lehens**  
**Zoltāns Labai**  
*Mačs Slovākija—Latvija*, 1991  
1. vieta**Palīgmats 3 gājienos**  
3 risinājumi
**Uzdevuma risinājums:**

1) 1.Lg1 Lxh7 (A) 2.Zf2 Txg3# (B)
2) 1.Th4 Txg3 (B) 2.Zg4 Txd6# (C)
3) 1.Dc8 Txd6 (C) 2.Zd7 Lxh7# (A)
Uzdevuma risinājumos notiek balto figūru gājienu cikliska maiņa (AB-BC-CA).

Atsauces
--------

1. ↑  da Redazione. «Artisti slovacchi: Addio Ľudovít Lehen, fiore tra il cemento (1925 – 2014)» (slovāku). Buongiorno Slovacchia, 2011-11-25. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016-03-31. Skatīts: 2017-03-23.
2. ↑  L. Lehena profils vietnē *Chess Composers* (angliski)
3. ↑  «L. Lehena lapa vietnē *GALERIA DEGAS*». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 5. maijā. Skatīts: 2017. gada 23. martā.
4. ↑  FIDE meistari šaha kompozīcijā

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ļudovīts Lehens*** |

* L. Lehena lapa vietnē *Predajobrazov.sk* (slovāku valodā)
* L. Lehena šaha kompozīcijas vietnē PDB

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 290034626
* ISNI: 0000 0003 9531 9294

 |

 |
**Biņana** (filipīniešu: *Lungsod ng Biñan*, angļu: *City of Biñan*) ir pilsēta Filipīnās, Lagunas provincē. Atrodas provinces rietumdaļā Bajas ezera krastā pie Biņanas upes ietekas starp Sanpedro ziemeļos un Santarosu dienvidos; ietilpst Manilas aglomerācijā. Lielākā daļa iedzīvotāju ir tagali. Nozīmīga Manilas industriālā piepilsēta un dzīvojamais rajons.

Vēsture
-------

Biņana agrāk bija daļa no plašākas teritorijas, vēlāk municipalitātes, dēvētas par **Tabuko** (*Tabuco*), kas iekļāva apdzīvotās vietas Bajas ezera rietumu krastā. Pēc spāņu kolonizatoru ierašanās 1571. gadā tika izveidota Tabuko enkomjenda. 1688. gadā Biņana atdalījās no Tabuko patstāvīgā pašvaldībā. 1791. gadā no Biņanas atdalījās Santarosa. 1903. gadā Biņanai pievienoja Risalas provinces Sanpedro un Muntinlupas municipalitātes, bet 1905. gadā Muntinlupa un 1907. gadā Sanpedro tika atdalītas no Biņanas. 2010. gadā Biņainai piešķirts pilsētas statuss.

Atsauces
--------

Ārējās saites
-------------
**Viljams Bendžamins "Bils" Lenuārs** (*William Benjamin "Bill" Lenoir*, dzimis 1939. gada 14. martā, miris 2010. gada 28. augustā) bija ASV kosmonauts, inženieris.

Viljams Bendžamins Lenuārs dzimis Maiami, Floridā. Viņš ir pēcnācējs Amerikas Neatkarības kara dalībniekam un valstsvīram ģenerālim Viljamam Lenuāram.

1961. gadā V. Lenuārs ieguva bakalaura gradu elektroinženierijā Masačūsetsas Tehnoloģiju institūtā (MIT). 1962. gadā turpat ieguva maģistra grādu. 1965. gadā pēc filozofijas doktora grāda elektroinženierijā un datorzinātnē iegūšanas viņš MIT kļuva par asististējošo profesoru elektroinženierijā.

1967. gadā Lenuāru izvēlēja NASA par zinātnieku astronautu. Viņš izgāja sākotnējo akadēmisko apmācību un 53 nedēļu lidojumu treniņus. Viņš bija zinātnes pilota dublieris Skylab 3 un Skylab 4 misijās Skylab orbitālajai stacijai 1973. gadā.

Bils Lenuārs savu pirmo un vienīgo kosmisko lidojumu veica 1982. gada novembrī Space Shuttle misijā STS-5, kas bija pirmais komerciālu pavadoņu palaišanas kosmoplāna lidojums. Viņam kopā ar Džozefu Alenu bija paredzēts veikt iziešanu kosmosā. To pārcēla par vienu dienu, jo Lenuārs saslima. Pēc tam, kad abiem skafandriem atklājās problēmas, iziešana tika atcelta pavisam.

Pēc STS-5 lidojuma viņš bija atbildīgais par misiju vadību. 1984. gadā Lenuārs atstāja NASA. Pēc tam viņš ieņēma vadošu amatu tehnoloģiju konsultāciju uzņēmumā Booz Allen Hamilton Ārlingtonas apgabalā. 1989. gadā V. Lenuārs atgriezās NASA kā Kosmisko lidojumu asociātais administrators. Viņš 1992. gadā vēlreiz atstāja NASA, lai kļūtu par *Booz Allen Hamilton* pielietojumsistēmu nodaļas viceprezidentu.

Viljams Bendžamins Lenuārs traumēja galvu, braucot ar velosipēdu 2010. gada 26. augustā un mira 28. augustā.

Atsauces
--------

1. ↑  William Lenoir, astronaut who flew on first operational space shuttle mission, dies 2010-08-29 (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Lenuārs biogrāfija NASA mājaslapā (angliski)
**Verdes salas šaurums** (angļu: *Verde Island Passage*) ir ap 100 km garš un šaurākajā vietā ap 20 km plats jūras šaurums Filipīnu arhipelāgā, kas savieno Sibujanas jūru austrumos ar Dienvidķīnas jūru rietumos un atdala Lusonu ziemeļos no Mindoro dienvidos. Tālāk rietumos tas turpinās kā Kalavites šaurums. Šaurumā vairākas salas, lielākās no kurām ir Marikabana un Verde. Sala un šaurums nosaukti par godu spāņu kapteinim Huanam Verdem, kurš 16. gadsimtā iekaroja Batangasas reģionu Spānijai. Lielākās pilsētas krastos ir Batangasa Lusonas krastā un Kalapana Mindoro krastā. Ziemeļu piekrastē divi lieli līči — Balajanas līcis un Batangasas līcis. Šaurumā intensīva kuģu satiksme; to šķērso vairākas prāmju līnijas no Lusonas uz Mindoro. Šaurumam raksturīga bagātīga jūras fauna; šauruma teritorija nominēta par UNESCO Pasaules mantojuma objektu.

Atsauces
--------

1. ↑  Declaration of Verde Island Passage as World Heritage Site sought

Ārējās saites
-------------
**Kamils Mitoņs** (poļu: *Kamil Mitoń*; dzimis 1984. gada 12. aprīlī Krakovā) ir Polijas starptautiskais lielmeistars šahā (2002).

Biogrāfija
----------

1996. gadā uzvarējis Polijas un Pasaules junioru šaha čempionātos U12 vecuma grupā. 1997. gadā Kannās kļuvis par Pasaules junioru vicečempionu U14 vecuma grupā. 2000. gadā Erevānā kļuvis par Pasaules junioru vicečempionu U20 vecuma grupā. Daudzkārtējais Polijas šaha čempionātu dalībnieks, kuros augstāko sasniegumu guvis 2012. gadā Varšavā, kad izcīnījis bronzas medaļu.

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts, tajā skaitā uzvarējis vai dalījis pirmo vietu Kannās (2000), Filadelfijas *World Open* (2002 - kopā ar Arturu Jusupovu un Oleksandru Oņiščuku, 2005), Budapeštas *First Saturday* (2003). 2006. gadā ieņēmis 3. vietu Hosē Raula Kapablankas memoriālā Havanā aiz Vasiļa Ivančuka un Jevgeņija Barejeva. 2007. gadā Otavā dalījis 2.-3. vietu ar Naidželu Šortu (uzvarējis Bu Sjandži) starptautiskajā šaha turnīrā *Canadian Open*. 2010. gadā kopā ar Jevgēņiju Gleizerovu un Lasaro Brusonu uzvarējis Sankristovalas de la Lagunas starptautiskajā šaha turnīrā.

Pārstāvējis Polijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 4 reizes (2002-2004, 2008-2010);
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījies 3 reizes (2007, 2011-2013).

Par panākumiem turnīros FIDE 1998. gadā Mitoņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2002. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «GM Kamil Miton is the 2005 World Open Champion». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 24. februārī. Skatīts: 2013. gada 24. februārī.
2. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Kamil Mitoń
3. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Kamil Mitoń

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Jelgavas 5. vidusskola** ir valsts vidusskola Aspazijas ielā 20 Jelgavā.

Izglītības programmas
---------------------

Vispārējās vidējās izglītības vispārizglītojošā virziena programma, Vispārējās vidējās izglītības matemātikas, dabaszinību un tehnikas virziena programma, Pamatizglītības mazākumtautību programma (21011121), Speciālās pamatizglītības mazākumtautību programma izglītojamajiem ar mācīšanās traucējumiem (21015621), Mazākumtautību vispārējās pirmskolas izglītības programma (01011121).

Vēsture
-------

Skola dibināta 1972. gadā blokmāju apbūves mikrorajonā Jelgavas rietumu daļā. No 1992. līdz 1998. gadam no skolas bija atdalītas sākumskolas klases. 2001. gadā nodibināja skolas teātra studiju „Kaija". 2001. un 2006. gadā notika renovācijas darbi un tika izveidoti skolas simboli.
2011. gadā notika renovācijas darbi skolas aktu zālē.
2019. gadā Jelgavas 5. vidusskolai nolēma pievienot likvidējamās Jelgavas 2. pamatskolas klases. 

### Skolas vadītāji

* no 1972. gada — Vikentijs Veržbickis
* no 1998. gada — Liene Plota
* no 2004. gada — Natela Seliščeva

Atsauces
--------

1. ↑  «Skolas vēsture». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 16. jūnijā. Skatīts: 2019. gada 16. jūnijā.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jelgavas vispārizglītojošās skolas |
| --- |
|  |
| Ģimnāzijas un vidusskolas | 
* Valsts ģimnāzija
* Spīdolas
* Tehnoloģiju
* 4.
* 5.

 |
|  |
| Pamatskolas un sākumskolas | 
* Centra pamatskola
* Pārlielupes pamatskola
* P. Bendrupa pamatskola
* "Punktiņš"
* "Valdeka"
* 4. sākumskola

 |
|  |
| Profesionālās skolas | 
* Amatu
* Mūzikas
* tehnikums

 |

 |
Šis raksts ir par cilvēka pamatmaņu. Par citām jēdziena **aromāts** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.
**Smarža** jeb **aromāts** ir viena no sajūtām jeb pamatmaņām, kuru nodrošina ožas receptori, kas reaģē uz gaistošu vielu klātbūtni gaisā. Cilvēkam un augstākajiem dzīvniekiem ožas receptori atrodas deguna dobumā. Arī citi dzīvnieki, piemēram, kukaiņi, sajūt smaržas, taču ķīmiskie receptori (hemoreceptori) tiem ir savādāki.

Cilvēks pieder pie dzīvniekiem ar samērā vāji attīstītu ožu, tādēļ mums sajūtamās smaržas ir maz diferencētas. To nosaka summārā sajūta, ko dod ožas receptori, trijzaru nerva receptori un vomeronazālā orgāna receptori. Nepatīkamas smaržas parasti sauc par **smakām**.

Smaržu uztvere
--------------

Smaržas uztvere ir ne tikai fizioloģisks, bet arī psihisks process, tādēļ dažādi cilvēki smaržas var just atšķirīgi. Smaržu sajūtu ietekmē tādi fizioloģiski faktori kā elpošanas caur degunu kvalitāte, hormonālais fons, cilvēka vecums un dažādas slimības (anosmija). No psihiskiem faktoriem ožu ietekmē nervu sistēmas uzbudināmības pakāpe un dažāda individuāla pieredze. Ar smaržu uztveres pētīšanu nodarbojas olfaktometrija. Šī zinātnes nozare ir svarīga parfimērijā, pārtikas produktu kvalitātes noteikšanā, dažādos klīniskos pētījumos, ekoloģijā.

Ožas receptoru darbība nav vēl pilnīgi izpētīta, tādēļ nevar skaidri paredzēt, kā smaržos kāda noteikta viela.

Ierīces smaržas reproducēšanai
------------------------------

Lai arī attēla un skaņas ierakstīšanas un reproducēšanas ierīces ir sen pazīstamas un plaši izplatītas, ir mēģinājumi izstrādāt iekārtas, ar ko varētu "pārraidīt" smaržas. Pagaidām šādas iekārtas ir mazpazīstamas savas sarežģītības un dārdzības dēļ. Smaržu reprodukcijas ierīcei jāsastāv no gaistošo vielu ķīmiskās analīzes iekārtas un speciāla "smaržu kārtridža", kurā ir netoksiskas smaržvielas, kuras kombinējot, iegūst vēlamo aromātu. Uzdevumu īpaši sarežģī fakts, ka cilvēks uztver tikai trīs pamatkrāsas, bet ožas receptoru paveidu ir simtiem. Ir gan hipotēze, ka ir tikai septiņas pamatsmaržas - ētera, kampara, muskusa, puķu, piparmētru, asā un puvekļu. Tās kombinējot, iegūst visas pārējās.

Skatīt arī
----------

* Aromaterapija
* Feromons
* Mākslīgais deguns

Atsauces
--------

1. ↑  Mūsu smaržas receptori[novecojusi saite]
2. ↑  T. Kalniņš, E. Vimba. Smaržas dabā un kā mēs tās uztveram. Dabas un vēstures kalendārs 1977. gadam. R:, "Zinātne", 1976, 75.-80. lpp.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85094110
* GND: 4020433-9
* BNF: cb11981770v (data)
* NDL: 00568532
* NKC: ph250760

 |

 |
Teitoņu ordeņa iekarojumi Prūsijā, Žemaitijā un Livonijā, 1260
**1256. gada kauja pie Klaipēdas** notika 1256. gada beigās, drīz pēc jaunā Livonijas mestra Burharda fon Hornhūzena ierašanās Rīgā un dāvanu apmaiņas ar Lietuvas dižkunigaiti Mindaugu.

Pēc vēstules saņemšanas no Mindauga mestrs Burhards izlēma gar Baltijas jūru doties uz 1252. gadā uzcelto Mēmelburgas (Klaipēdas) cietoksni dienvidu Kursā, kas bija "skādējis" žemaišiem. Ieradies Klaipēdā, mestrs uzzināja, ka žemaiši pils tuvumā uzcēluši kara nometni un gatavojas uzbrukumam. Viņš nolēma pirmais uzbrukt žemaišu karaspēkam kopā ar 40 ordeņa brāļiem un 500 izraudzītiem kuršu karavīriem Klaipēdas komtura Bernharda no Hārenes vadībā.

Pārspēks bija žemaišu pusē, kaujā krita 12 ordeņa brāļi un daudz kuršu karavīru, mestrs Burhards un Klaipēdas komturs Bernhards tika ievainoti un atkāpās uz Mēmelburgas pili.

Pēc atlabšanas mestrs Burhards devās uz Rīgu, kur gatavojās jaunam karagājienam, līdz pie viņa ieradās žemaišu sūtņi un ierosināja sākt miera sarunas. Uz apspriedi ieradās Rīgas arhibīskaps Alberts II, Rīgas pilsoņu pārstāvji un Livonijas ordeņa komturi, kas nolēma atbalstīt divu gadu miera līgumu. Žemaišu sūtņi beidza miera sarunas ar rokasspiedienu un līgumu apstiprināja žemaišu ķēniņu (lejasvācu: *kunigen*, lietuviešu: *kunigaikščiai*) apspriedē.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
**Alfrēds Dzenis** (1894—1943) bija latviešu virsnieks, Kara muzeja priekšnieks (1934-1940). 1941. gadā apcietināts un deportēts uz PSRS, kur gājis bojā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis kā Alfrēds Dzenne 1894. gada 16. oktobrī Patkules pagastā lauksaimnieka Jura Dzennes ģimenē. Mācījās Rīgas Serkova reālskolā un Veļikije Luku reālskolā. Iestājās Maskavas komercinstitūtā.
Pēc Pirmā pasaules kara sākuma viņu 1916. gadā iesauca Krievijas impērijas armijā un nosūtīja uz Maskavas Vladimira karaskolu, 1917. gada maijā ieskaitīja 150. kājnieku rezerves pulkā, vēlāk slimības dēļ atvaļināja.

Pēc Latvijas valsts pasludināšanas 1918. gada novembrī viņš iestājās Latvijas armijas Madonas aizsardzības grupā, pēc tam Cēsu rotas, vēlāk Kalpaka bataljona rindās 1919. gada 27. februārī piedalījās Latvijas brīvības cīņu kaujās pie Skrundas.
1919. gada aprīlī viņu iecēla par Cēsu bataljona, vēlāk 2. Ventspils kājnieku pulka saimniecības priekšnieku. Latgales atbrīvošanas kauju laikā viņu paaugstināja par kapteini.

1921. gada aprīlī viņš pārgāja uz 2. robežsargu pulku, oktobrī kļuva par Galvenās artilērijas noliktavas munīcijas nodaļas priekšnieku.
1925. gadā Dzenis beidza virsnieku kursus un 1928. gadā viņu paaugstināja par pulkvedi-leitnantu, vēlāk iecēla par Kara muzeja priekšnieku (1934-1940).
Pēc Latvijas okupācijas viņu 1940. gada 11. decembrī atvaļināja no militārā dienesta.

1941. gada 14. jūnija deportācijas laikā viņu Ogrē apcietināja un deportēja uz Vjatlagu, kur 1942. gada 25. novembrī viņam piesprieda 10 gadu ieslodzījumu. Miris 1943. gada 14. vai 22. maijā Vjatlaga nometnes 3. lagpunktā.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis, nr.3/765

Atsauces
--------

1. ↑  lkok.com
2. ↑  Latvijas pilsoņu martiroloģijs Vjatlagā 1938–1956 Sastādītāji Heinrihs Strods, Vladimirs Veremjevs. Latvijas Universitātes žurnāla "Latvijas Vēsture" fonds, 2006
**Pēteris Dannenbergs** (1877-1925) bija latviešu rēders un baņķieris. Latvijas Republikas jūrniecības departamenta pirmais direktors (1919—1920). Somijas goda konsuls Latvijā.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1877. gada 14. oktobrī Ķoņu pagastā zemnieka Jēkaba Danneberga un viņa sievas Māretes ģimenē. Viņa jaunākais brālis bija Artūrs Dannebergs. Mācījās Rīgas pilsētas Rīgas reālskolā un tirdzniecības biedrības vakara kursos, līdztekus no 1895. gada strādāja K. Oša kokmateriālu eksporta firmā par mācekli. 1902. gadā ieguva šo firmu savā īpašumā, 1911. gadā to pārveidoja par rēdereju (kuģniecību). Iegādājās tvaikoņus "Balva" (1911), "Biruta" (1912), "Velta" (1914).
Pirmā pasaules kara sākumā kuģniecības kompānijas valde pārcēlās uz Petrogradu. 

1918. gadā Dannenbergs ar ģimeni atgriezās Rīgā. 1919.-1920. gadā bija Latvijas Jūrniecības departamenta direktors. Nodibināja Latvijas Loida banku un Latvijas tirdzniecības un rūpniecības banku un 1921. gadā atjaunoja savas kuģniecības kompānijas darbību ar vienīgo palikušo kuģi "Velta". 1923. gadā iegādājās tvaikoni "Biruta" (3200 BRT). Vēlāk iegādājās velkoņus "Kaija" un "Akots".

Miris 1925. gada 19. jūlijā Berlīnē, 25. jūlijā apglabāts Rīgas Jāņa draudzes kapos. 

Pēc Pētera Dannenberga nāves visu darbību mantoja viņa vecākais dēls Pauls Dannebergs, kas iegādājās kuģi "Balva II" un "Konsuls P. Dannenbergs". 1933. gadā viņam piederēja seši kuģi, kas veica reisus uz Rietumeiropu ar ogļu un koksnes kravām.
Kompānija pastāvēja līdz 1940. gada 29. oktobrim, kad to nacionalizēja. Viens no ekspropriētajiem kompānijas velkoņiem "Mednis" strādāja Rīgas ostā līdz pat 1970. gadam.

Sabiedriskā darbība
-------------------

Bija Rīgas biržas vecākais un komitejas loceklis, Latvijas kuģu īpašnieku savienības priekšnieka biedrs, Latvijas Jahtkluba dibinātājs. Rīgas ložas "Jāņuguns" loceklis (1925).

Dannenbergu kuģi
----------------

* Tvaikonis "Balva" (2107 BRT)Tvaikonis "Balva" (2107 BRT)
* Tvaikonis "Biruta" (1823 BRT)Tvaikonis "Biruta" (1823 BRT)
* Tvaikonis "Konsuls P. Dannenbergs" (2747 BRT)Tvaikonis "Konsuls P. Dannenbergs" (2747 BRT)

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. III. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 4534. sleja.
2. ↑  geni.com
3. ↑  Latvijas kuģniecības biedrības[novecojusi saite]
**Katažina Toma** (poļu: *Katarzyna Toma*; dzimusi 1985. gada 16. septembrī Čenstohovā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (2012), kas kopš 2018. gada šaha turnīros pārstāv Angliju.

Biogrāfija
----------

2000. gadā Vislā uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā U16 vecuma grupā. Pēc gada Bžegdolnī izcīnījusi bronzas medaļu Polijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2001. gadā pirmo reizi piedalījusies Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā.

Kopš junioru šaha turnīru laikiem ir parādījusi sevi kā lieliska ātrā šaha un šaha ātrspēles speciāliste. 2001. gadā Novisadā uzvarējusi Eiropas junioru ātrā šaha čempionātā, kā arī Polijas junioru ātrā šaha čempionātā. Divus gadus pēc kārtas (2000, 2001) bijusi labākā Polijas junioru šaha ātrspēles čempionātā. 2007. gadā kļuvusi par Eiropas vicečempioni ātrajā šahā.

Sieviešu lielmeistares normu izpildījusi divos turnīros Frīdekmīstekā (2004, 2007), turnīrā Krakovā (2011), kā arī uzvarot dāmu konkurencē Rīgas starptautiskajā šaha festivālā Rīgas Tehniskās universitātes Open 2011.

2008. gadā izcīnījusi divas zelta medaļas Polijas komandu čempionātā šahā Ribņikas pilsētas komandas sastāvā.

2014. gadā izcīnījusi 2. vietu Blumfonteinas šaha turnīrā *South African Open*.

Pārstāvējusi Polijas un Anglijas komandas Eiropas komandu šaha čempionātos, kuros piedalījusies 3 reizes (2011, 2013, 2019). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (2011) medaļu.

Par panākumiem turnīros FIDE 2003. gadā Tomai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2012. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

2014. gadā kļuvusi par FIDE treneri un Trumsē bijusi Dienvidāfrikas republikas sieviešu šaha izlases trenere 41. šaha olimpiādē.

Atsauces
--------

1. ↑  Transfers in 2018
2. ↑  Polish Junior Championship to 16 and 18 years, 2000
3. ↑  Polish Junior Championships U-20, 2001
4. ↑  Title Applications (WGM): Toma, Katarzyna
5. ↑  OlimpBase :: Polish Team Chess Championship :: Katarzyna Toma
6. ↑  GM Merab Gagunashvili Claims South African Open 2014
7. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Katarzyna Toma

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
* Korespondecšahista profils ICCF mājaslapā (angliski)
Doma baznīcas gailis (Doma krustejā).
Rīgas baznīcu torņos gaiļi parādījās vēl 15. gadsimtā. Rīgu, kā pilsētu, izveidoja ziemeļvācu tirgotāji. No Vācijas kopā ar viņiem reformācijas laikā uz Rīgu atceļoja arī gaiļi.

Pirmie Rīgas zīmējumi ar gaiļiem uz trim torņiem datējami ar 1547. gadu (Sebastiāna Minstera "Kosmogrāfijas" izdevumā). Slavenā 16.-17. gadsimta mijas mākslinieka Nikolaja Mollīna 1612. gada gravīrā uz baznīcu smailēm redzami četri gaiļi.

Gaiļi daudzus gadsimtus simbolizēja pilsētas aizsardzību - Sēdēdams uz torņa, gailis no augšas aplūko apkārtni un vienmēr ir gatavs brīdināt par briesmām. Viduslaiku pilsētās tas bija modrības simbols.

Rīga bija liela ostas pilsēta, un tās labklājība vienmēr bija tieši atkarīga no laikapstākļiem un vēja virziena. Tāpēc Rīgas gailis pildīja arī laika vērotāja funkciju. Tāpēc Rīgas baznīcu torņos nav krusti, bet gan gaiļi, jo baznīcas bija pilsētas augstākās ēkas, un vējrāži uz tām bija redzami gan no jūras, gan no sauszemes.

Gaiļa formas vējrāži joprojām rotā Rīgas vecāko baznīcu - Doma baznīcas, Svētā Jāņa baznīcas, Svētā Jēkaba katedrāles un Svētā Pētera baznīcas - torņus.

Vecākais gailis atrodas uz Svētā Jāņa baznīcas torņa. Tam ir vairāk kā 500 gadu. Svētā Jāņa baznīcas gailis pārdzīvoja dažādus laikus un varētu būt galvenais Rīgas simbols un tās galvenais "sargs".

Lielākais gailis rotā Svētā Pētera baznīcu. Tā augstums ir 1 metrs 53 cm, garums - vairāk nekā divi metri un svars - 158 kilogrami. Pirmais gailis uz baznīcas torņa tika uzlikts 1491. gadā. Tajā laikā tas bija augstākais koka tornis Eiropā - 123 metri. Tornī bieži trāpīja zibens, baznīca dega, tika apšaudīta karu laikā, un gaiļi ilgi neizdzīvoja. Pašreizējais gailis pēc skaita jau ir septītais.

Divdesmitā gadsimta septiņdesmitajos gados gailis uz Svētā Jēkaba baznīcas tika atjaunots.

Gailis uz Doma katedrāles tika nomainīts restaurācijas darbu laikā 1980. gadā. Iepriekšējais gailis ir redzams Doma baznīcas krustejā.

Stāsta, ka Rīgā gaiļi-vējrādītāji no vienas puses bijuši zeltīti, bet no otras puses noklāti ar melnu krāsu. Kad gaiļa zelta puse bija pavērsta pret pilsētu, tas nozīmēja, ka vējš ir labvēlīgs, ostā droši pietauvojas kuģi un tirdzniecība ir rosīga. Bet, kad gailis rādīja pilsētai savu melno pusi, tas nozīmēja, ka vējš pūš no krasta un kuģi nevar tuvoties Rīgai un tirdzniecība apstājās. Patiesībā gailis pats bija nokrāsojies ar melnu krāsu. Restaurācijas laikā izrādījās, ka gailis bija pilnībā apzeltīts, bet vienu pusi, kas sliktos laikapstākļos bija pavērsta pret pilsētu, jūras vējš bija nokrāsojis melnu.[*nepieciešama atsauce*]

Doma laukums ir vienīgā vieta Vecrīgā, no kurienes var redzēt trīs gaiļus vienlaikus - uz Doma katedrāles, Svētā Pētera baznīcas un Svētā Jēkaba katedrāles.

Ārējas saites
-------------

* Kāpēc Rīgas smailes rotā zelta gaiļi?
|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Heinkel He 112*** |

He 112
**Heinkel He 112** (vācu: *Heinkel He 112*) bija vācu Otrā pasaules kara vienvietīgais vienmotora iznīcinātājs. Lidmašīna ir monoplāna tipa ar slēgtu pilota kabīni, paceļamo šasiju un aizmugures riteni. Lidmašīnu projektēja firma "Heinkel" Zigfrīda Gintera un Valtera Gintera vadībā. Lidmašīnas prototips veica pirmo lidojumu 1935. gada septembrī. Sērijveida ražošana tika sākta 1938. gada martā "Heinkel" rūpnīcā Rostokā.

No 1936. gada decembra līdz 1937. gada jūlijam tika iesaistīta karadarbībā Spānijas pilsoņu karā. Vācijas bruņojumā lidmašīna tika pieņemta 1938. gada jūlijā, bet Spānijas bruņojumā — 1938. gada novembrī.

No 1939. gada septembra tika pieņemta Rumānijas armijas bruņojumā. Tika pielietota konfliktā ar Ungāriju un Transilvāniju 1940. gada augustā, bet no 1941. gada jūnija līdz septembrim karadarbībā pret PSRS Moldāvijā un Ukrainā.