recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
PMD izvietojums (iekrāsots ar sarkanu).
**Pakaļējais vidējais muguras kauls** (*Posterior medio-dorsale*) saīsinājumā (**PMD**) ir bruņu plātne, kas klāj antiarhu rumpja muguras puses aizmugurējo vidus daļu, un kopā ar citiem rumpja kauliem veido rumpja vidukļa kārbu. PMD sānos robežojas ar sānu jaukto kaulu (MxL) vai pakaļējo sānu-muguras kaulu (PDL), bet priekšējā galā ar priekšējo vidējo muguras kaulu (AMD) plātnēm, uzguļot uz tām ar platām gludām šuvēm. Plātne parasti ir izstiepta zivs garenass virzienā un garums pārsniedz platumu. Priekšējais gals parasti ir ass, veidojot priekšējo stūri (aa), bet priekšējā daļa šaurāka par aizmugurējo daļu. Augstums dažādām antiarhu grupām ir atšķirīgs, atkarībā no zivs ķermeņa formas. Pa PMD centrālo asi var iet ķīlis *"dorsomedial ridge"* (dmr), bet atsevišķos gadījumos tur var būt dzelkšņveida izaugums. Ārējās virsmas ornamentējums var būt tuberkulārs vai šūnveidīgs, pie tam tuberkulas reizēm var veidot radiālas rindas un pat saplūst radiālos valnīšos. Kaula iekšējā virsma ir gluda. Kaula aizmugurējā daļā iekšpusē iet šķērsenisks valnis *"posterior transverse thoracic crest"* (cr.tp), uz kura vidusdaļā var atrasties konusveida izaugums (pr) un piltuvveida padziļinājums (pt). Aiz cr.tp PMD kauls var veidot aizmugurējo stūri (pa). Cr.tp gali nobeidzas PMD sānu malās kaula platākajā vietā.

Atsauces
--------

1. ↑  E.Lukševičs, Mugurkaulnieku paleontoloģija, LU, Rīga, 1999.g. 24. lpp. ISBN 9984-516-54-7
**Zibmaksājums** ir maksājums, kad nauda no konta komercbankā tiek pārskaitīta uz kontu citā komercbankā dažās sekundēs jebkurā nedēļas dienā un jebkurā diennakts laikā. Līdz šīm tik ātri jeb "zibenīgi" maksājumi varēja notikt tikai vienas komercbankas ietvaros.

Zibmaksājumu sistēma nodrošina maksājuma pakalpojumu 24/7/365 režīmā, tā izpildi 10-20 sekunžu laikā, un naudas līdzekļi nekavējoties ir pieejami saņēmēja kontā. Viena zibmaksājuma maksimālais apjoms ir 15 000 eiro. Zibmaksājumu iespējams veikt gan internetbankā, gan ar viedtālruņa lietotnes un/vai tās papildinājumu starpniecību.

Zibmaksājumu ērtākai norisei mobilajā vidē ir iespējama mobilā tālruņa numura sasaiste ar bankas konta numuru. Šo numuru saišu datubāzi Latvijā turpmāk nodrošinās Latvijas Bankas piedāvātā zibmaksājumu infrastruktūra.

Zibmaksājumu sistēma eiro maksājumiem Latvijas komercbankām ir pieejama kopš 2017. gada 28. augusta. Infrastruktūru elektroniskā klīringa sistēmas (EKS sistēma) dalībniekiem ir izveidojusi Latvijas Banka, šobrīd finanšu sektora dalībniekiem ir dota iespēja pievienoties šai sistēmai vai Eiropas Banku asociācijas sistēmai *EBA Clearing*.

Atsauces
--------

1. ↑  «Zibmaksājumi». *www.bank.lv* (lv-lv). Skatīts: 2023-05-16.
Šis raksts ir par ielu Rīgā. Par citām jēdziena **Iecavas iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Iecavas iela** ir iela Rīgā, Kurzemes rajonā, Dzirciema apkaimē. Mūsdienās vēsturiskā Iecavas iela ir mainīta izveidojot daudzstāvu ēku masīvu. Atlikušais Iecavas ielas posms ir savienots ar Jaunsaules ielu, tā garums ir 140 metri un tas visā garumā ir klāts ar asfalta segumu. Iecavas ielā ir pārsvarā daudzstāvu dzīvojamo namu apbūve, kā arī atsevišķas savrupmājas.

Iecavas iela ir izveidota ap 1882. gadu ar nosaukumu **Zaķu iela** (*Заячья улица, Hasenstraße*). 1889. gadā pārdēvēta par Iecavas ielu (*Экауская улица*).

Iela nosaukta Iecavas — pilsētas Bauskas novadā — vārdā.

Iecavas iela ir savienota ar Jaunsaules ielu.

Skatīt arī
----------

* Dzirciems

Atsauces
--------

1. ↑  Dzirciema ielu katalogs (A - L) Archived 2019. gada 8. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. Cita Rīga

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Rīgas ielas, kuru nosaukumi sākas ar burtu I |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| IĪ | 
* Iecavas
* Ielejas
* Ierēdņu
* Ieriķu
* Ieroču
* Ievas
* Ievziedu
* Igates
* Ikšķiles
* Ilmājas
* Ilmeņa
* Ilūkstes
* Ilzenes
* Iļģuciema
* Imantas
* Imantas līnijas
	+ 1.
	+ 2.
	+ 3.
	+ 4.
	+ 5.
	+ 6.
	+ 7.
	+ 8.
	+ 12.
	+ 13.
	+ 15.
	+ 16.
	+ 17.
	+ 18.
* Imulas
* Inčukalna
* Indrānu
* Indriķa
* Indrupes
* Induļa
* Ineša
* Invalīdu
* Inženieru
* Ipalas
* Irbenes
* Irbupītes
* Irlavas
* Īsā
* Īslīces
* Istras
* Īvandes
* Īves
* Izvaltas

 |

 |

Koordinātas: 56°57′21″N 24°03′06″E﻿ / ﻿56.9557°N 24.0517°E﻿ / 56.9557; 24.0517
Šis raksts ir par ārstu. Par citām jēdziena **Jānis Princis** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Jānis Princis** (1890-1968) bija latviešu ārsts, pulkvežleitnants aktīvajā karadienestā. Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1890. gada 3. augustā Bērzmuižas pagasta Jaunzemjos zemnieka Kārļa Prinča ģimenē. Mācījās Bērzes pagastskolā, Jelgavas ģimnāzijā (1901-1904) un Maskavas universitātē (līdz 1914), bija studentu vienības Austrums biedrs.
Pirmā pasaules kara laikā bija kara ārsts Krievijas impērijas armijas Artilērijas I brigādē (1914), Galvenajā 9. evakuācijas punktā (1915), Kaukāza 1. pulkā (1916), Kājnieku 735. pulkā un Maskavas 4. apvienotajā evakuācijas hospitālī (1917). Pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņu demobilizēja un J. Princis strādāja par privātārstu Maskavā (1918-1919).

Piedalījās Latvijas brīvības cīņās kā Grobiņas kājnieku pulka vecākais ārsts, vēlāk Zemgales divīzijas ārsts kapteiņa pakāpē (1920), Rīgas pilsētas komandantūras vecākais ārsts (1921). 1925. gadā paaugstināts ārsta pulkvežleitnanta pakāpē. Latvijas Universitātes diagnostikas katedras asistents (1921-1931), līdztekus Slimokases uzticības ārsts (1921-1935), Dzelzceļu uzticības ārsts (1935-1941). Padomju okupācijas laikā 1940. gadā atbrīvots no darba. Vācu okupācijas laikā Rīgas pilsētas I poliklīnikas ārsts (1941-1944).

Miris 1968. gada 6. aprīlī Rīgā, apglabāts Meža kapos.

Apbalvojumi
-----------

* Zviedrijas Vāzas ordeņa II šķiras komandiera krusts (1931)
* Triju Zvaigžņu ordenis IV šķira (1933)
* Atzinības Krusts III šķira (1939)

Atsauces
--------

1. ↑  nekropole.info
**Iecavas slaktiņš** bija apšaude Iecavas pagastā 1997. gada 20. septembrī, kuras rezultātā gāja bojā 7 cilvēki un viens tika ievainots. Šāvējs — Jurijs Čubarovs — pēc notikuma izdarīja pašnāvību.

Priekšvēsture
-------------

Jurijs Čubarovs iegādājās "Mūrniekus" 1970. gadu beigās vai 1980. gadu sākumā un vēlējās pārcelties uz turieni dzīvot. Pēc tam, kad Latvijas Republika atguva neatkarību, Koškinu ģimene atguva zemi ap šo ēku, tādēļ starp Čubarovu un Koškinu ģimeni izcēlās strīdi. 1997. gada aprīlī "Mūrnieku" ēka nodega. Policija par ugunsnelaimes iemeslu atzina pārkurinātu krāsni un bojājumus dūmvadā, taču Čubarovs notikušajā vainoja Koškinus. Viņš pārcēlās uz dzīvi nelielā vagoniņā, kas atradās pie "Mūrniekiem".

Čubarovam piederēja četri šaujamieroči, taču licence to glabāšanai izbeidzās 21. jūlijā. 1. augustā tika izsūtīta pavēste par ierašanos policijā, uz ko viņš nereaģēja. 18. septembrī notika reids, kura laikā policija ieradusies arī Čubarova dzīvesvietā, taču viņš nav bijis mājās.

Apšaude
-------

Apšaude notika 1997. gada 20. septembrī Iecavas pagastā, aptuveni 10 km no Iecavas. Kartupeļu laukā pie "Mūrnieku" mājām 11 cilvēki vāca kartupeļus. Ap pulksten 11 Jurijs Čubarovs ar savu "Lada Ņiva" piebrauca pie īpašuma. Pēc tam, kad talcinieki paēda pusdienas, ap pulksten 14 Čubarovs no pagalma aizbrauca līdz kombainam un, bruņojies ar vismaz diviem šaujamieročiem, atklāja uguni uz talciniekiem. Septiņi cilvēki tika nogalināti, bet viens — Guntars Grīva — tika ievainots plaušās un plecā un ievietots Bauskas slimnīcas, kur viņam tika veikta operācija. Pārējie trīs kartupeļu talkas dalībnieki izglābās.

Pēc notikušā aptuveni 200 policijas darbinieki un zemessargi uzsāka pie "Mūrniekiem" esošā meža pārmeklēšanu. Kopumā slepkavas meklēšanā tika iesaistīti aptuveni 500 cilvēki. Tas bija plašākais šāda veida pasākums kopš Latvijas neatkarības atjaunošanas. Jurija Čubarova līķis tika atrasts nākamajā dienā ap pulksten 17 vakarā, aptuveni 2 km no "Mūrnieku" mājām. Viņš bija iegājis mežā un ielīdis zvēru izraktā un ar nātrēm aizaugušā alā ar kājām pa priekšu. Viņš bija paņēmis līdzi divus šaujamieročus, no kuriem viens tika izmantots apšaudē. Pie līķa sēdēja viens no Čubarova suņiem.

25. septembris Iecavā bija sēru diena. Visi bojā gājušie, tai skaitā Čubarovs, tika apglabāti 26. septembrī.

Upuri
-----

### Miruši

* Artūrs Koškins (1978)
* Jānis Koškins (1952)
* Aleksandrs Minogins (1943)
* Vladimirs Možeiko (1971)
* Inta Skrastīte (1961)
* Kārlis Skrastītis (1945)
* Poļina Skrastīte (1941)

### Ievainots

* Guntars Grīva (1969)

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  Edgars Galzons. «Iecavas slaktiņā vainoto atrod beigtu». Diena, 1997. gada 22. septembrī. Skatīts: 2012. gada 26. jūlijā.
2. 1 2  Edgars Galzons. «Policija meklē vēl vienu slepkavības ieroci». Diena, 1997. gada 23. septembrī. Skatīts: 2012. gada 26. jūlijā.
3. 1 2 3 4  Edgars Galzons. «Pēc traģēdijas Iecavā izsludinātas sēras». Diena, 1997. gada 24. septembrī. Skatīts: 2012. gada 26. jūlijā.
4. ↑  «Apglabā traģēdijā bojāgājušos». Diena. 1997. gada 26. septembrī. Skatīts: 2012. gada 26. jūlijā.
**Dmitrijs Cvetkovs** (krievu: *Дмитрий Александрович Цветков*; dzimis 1983. gada 10. septembrī, Ļeņingradā) ir krievu orientierists, Pasaules un Eiropas čempions.

2008. gada Eiropas čempionātā Ventspilī, Latvijā, negaidīti izcīnīja zelta medaļu garajā distancē, tāpat arī Krievijas izlases sastāvā kļuva par čempionu stafetē. Šo panākumu Krievijas stafetes komandas sastāvā D. Cvetkovam izdevās atkārtot arī 2010. gada un 2013. gada Pasaules čempionātos. Bijis arī divkārtējs Pasaules junioru čempions (2003. gadā Igaunijā). Augstāko vietu Pasaules kausa kopvērtējumā (15.) izcīnījis 2008. gada sezonā, savukārt augstākajā vietā pasaules rangā (6.) bijis 2012. gadā.

2011. gadā uzvarēja Somijas lielākajās daudzdienu sacensībās *Fin5*. Pārstāv Somijas klubu *Ikaalisten Nouseva-Voima*, kura sastāvā 2012. gada Jukolas stafetē uzvarēja prestižajā pēdējā etapā (komanda gan ieņēma tikai 36. vietu).

D. Cvetkovs daudz trenējies un piedalījies sacensībās Latvijā. Precējies, divi bērni.

Ārējās saites
-------------

* *World Ranking* profils (angliski)
* *WorldofO* profils (angliski)
**Ziedonis Landavs** (1889-1985) bija latviešu kara lidotājs un pedagogs, Latvijas kultūras veicināšanas biedrības ģimnāzijas direktors (1923-1940). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1889. gada 21. maijā Pāles pagastā Ārciema dzirnavās Jāņa Landava ģimenē. Mācījās Rīgas klasiskajā ģimnāzijā (beidza 1910), studēja Maskavas Universitātes Fizikas un matemātikas fakultātē (1910—1911), Tērbatas Universitātes dabas zinātņu fakultātē (beidza 1916).
Pirmā pasaules kara laikā beidza jūras lidotāju skolu Baku, bija jūras lidotājs Kaspijas jūrā un Baltijas jūrā (1916-1917). Pēc Oktobra revolūcijas dienēja Sarkanajā armijā, 1919. gadā pārgāja Latvijas armijā.

Pēc kara bija Latvijas kultūras veicināšanas biedrības tehniskās skolas pārzinis (1921), vēlāk Latvijas kultūras veicināšanas biedrības ģimnāzijas direktors (1923-1940). Latvijas aerokluba valdes un padomes loceklis, žurnāla "Daba" izdevējs (1924-1931), mēnešraksta "Latvijas skola" redaktors (1939-1940).

Otrā pasaules kara laikā devās trimdā uz Vāciju, kur bija skolotājs Štutgartes tehniskajā augstskolā, 1952. gadā pārcēlās uz dzīvi Lundā, lasījis lekcijas Lundā, Burosā, Gēteborgā. Miris 1985. gada 25. janvārī Īstadē.

Apbalvojumi
-----------

* Atzinības krusts — 4. šķira Nr. 321 (1939).
* Latvijas Aerokluba atzinības medaļa.
* Francijas Akadēmijas virsnieku Palmas ordenis.
* Latvijas Sporta goda medaļa.

Atsauces
--------

1. 1 2 3  *Ar parakstu par Latviju : biogrāfiskā vārdnīca : Latvijas Centrālās Padomes Memoranda parakstītāju biogrāfijas / sastādītāja Ieva Kvāle*. Rīga : Latvijas Kara muzejs. 2014. 268. lpp. ISBN 9789934827051.
2. ↑  Daugavas vanagu mēnešraksts Nr.3 (01.05.1985), 77. lpp.
3. ↑  Latvija. - 1985. - 11.februāris
4. ↑  «Valdības Vēstnesis Nr.127 (08.06.1940), 2. lpp.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 06.04.2016. Skatīts: 04.03.2016.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305096866

 |

 |
**Kristīna Dombrovska** (poļu: *Krystyna Dąbrowska*; dzimusi 1973. gada 5. decembrī Sokolova Podlaskā) ir Polijas starptautiskā lielmeistare šahā (1994).

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt deviņu gadu vecumā. Ātri izvirzījusies Polijas vadošo jauno šahistu skaitā. Divpadsmit gados uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā. 1988. gadā debitējusi Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā un uzvarējusi Eiropas junioru šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā. 1989. gadā uzvārējusi Pasaules junioru šaha čempionātā U16 meiteņu vecuma grupā. 1991. gadā uzvarējusi Polijas junioru šaha čempionātā U18 meiteņu vecuma grupā. 1992. gadā uzvarējusi Polijas sieviešu šaha čempionātā un Pasaules junioru šaha čempionātā U20 meiteņu vecuma grupā. 1993. gadā Džakartā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm starpzonu turnīrā, kurā ieņēmusi 15. vietu. Tajā pašā gadā starptautiskajos šaha turnīros Hamburgā un Drēzdenē izpildījusi lielmeistares normu. Par panākumiem turnīros FIDE 1994. gadā viņai piešķīrusi starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu. Bijusi ceturtā Polijas šahiste, kas saņēmusi šo nosaukumu. 2000. gadā pēdējo, desmito reizi piedalījusies Polijas sieviešu šaha čempionāta finālā. Kopš 2001. gada šaha turnīros piedalās reti.

Pārstāvējusi Poliju Pasaules šaha olimpiādēs:

* 1990. gadā pie trešā galdiņa 29. sieviešu šaha olimpiādē Novisadā (+3, =1, -4),
* 1992. gadā pie otrā galdiņa 30. sieviešu šaha olimpiādē Manilā (+3, =3, -4),
* 1994. gadā pie otrā galdiņa 31. sieviešu šaha olimpiādē Maskavā (+4, =1, -4).

Pārstāvējusi Poliju Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātos:

* 1992. gadā pie pirmā rezerves galdiņa 1. Eiropas komandu sieviešu šaha čempionātā Debrecenā (+3, =2, -2).

Atsauces
--------

1. ↑  1993 Jakarta Interzonal Tournament
2. ↑  «Ergebnis von Eloabfrage: Dabrowska, Krystyna». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2018. gada 29. oktobrī.
3. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Krystyna Dąbrowska
4. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Krystyna Dąbrowska

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Dmitrija Lapteva šaurums** (krievu: *Пролив Дмитрия Лаптева*, jakutu: *Миитэрэй Лаптев силбэһиитэ*) ir jūras šaurums Ziemeļu Ledus okeānā Krievijā. Tas atdala Jaunsibīrijas salu arhipelāga Lielo Ļahova salu ziemeļos no Āzijas kontinenta piekrastes dienvidos un savieno Laptevu jūru rietumos un Austrumsibīrijas jūru austrumos. Šaurums ir ap 115 km garš un šaurākajā vietā 51 km plats, kuģojams, bet lielāko gada daļu klāts ar ledu.

Šauruma krasti zemi, bieži veidoti no mūžīgā sasaluma ledus. Šaurumā līdz 19. gadsimta sākumam atradās nelielā no ledus iežiem veidotā Diomida sala, tagad tās vietā ap 7 m dziļš sēklis. 

Pirmie no eiropiešiem, kas šķērsoja šaurumu un atklāja Lielo Ļahova salu, bija kazaki Jakovs Permjakovs un Merkurijs Vagins 1712. gadā, bet pirmais, kas caurkuģoja šaurumu, bija Dmitrijs Laptevs 1739. gada 14. augustā, kura vārdā šaurums nosaukts.

Šauruma ziemeļu krastā Lielajā Ļahova salā izvietojušās Miskigiļahas un Misšalaurovas polārstacijas.

Atsauces
--------

1. ↑  Определение "Лаптева Дмитрия пролив" в Большой Советской Энциклопедии

Ārējās saites
-------------

* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
***Kristus kristīšana*** (itāļu: *Battesimo di Cristo*) ir glezna, kas pabeigta ap 1475. gadu itāļu renesanses gleznotāja Andreas del Verrokjo studijā un tās radīšana tiek piedēvēta viņam un viņa skolniekam Leonardo da Vinči. Daži mākslas vēsturnieki izceļ arī citu Verrokjo darbnīcas locekļu ieguldījumu. Gleznā attēlota Kristus kristīšana, ko veic Jānis Kristītājs, kā tas pierakstīts Mateja, Marka un Lūkas evaņģēlijā. Pa kreisi esošais eņģelis pierakstos minēts kā jaunā Leonardo darbs, fakts, kas radījis tik daudz īpašu komentāru un mītu, ka gleznas vērtība kopumā un Verrokjo devums bieži tiek ignorēts. Mūsdienu kritiķi Leonardo piedēvē arī lielu daļu fona ainavas fonā un Kristus tēlu. Glezna atrodas Ufici galerijā Florencē.

Priekšvēsture un īpašnieki
--------------------------

Andrea del Verrokjo bija tēlnieks, zeltkalis un gleznotājs, kam 15. gadsimta otrajā pusē piederēja liela un veiksmīga darbnīca Florencē. Viņa mācekļi un tuvi partneri bija gleznotāji Sandro Botičelli, Frančesko Botičīni, Lorenco di Kredi un Leonardo da Vinči. Pats Verrokjo nebija ražīgs gleznotājs un viņa rokai tiek piedēvētas pavisam nedaudz gleznas, viņa slavas pamatā galvenokārt bija skulptūras. Verrokjo gleznas raksturīgi Florences tā laika praksei bija tempera uz koka paneļa. Gleznošanas paņēmienu ar krāsu, ko iepriekš Itālijā izmantoja tikai tādiem izturīgiem priekšmetiem kā parādes vairogiem, Florencē ieviesa Holandes un flāmu gleznotāji un viņu ievestie darbi aptuveni šīs gleznas tapšanas laikā. Darba fons ir gleznots Monte San Martino uz Komo ezera, iespējams, gleznots Liernā.

Gleznu "Kristus kristīšana", saskaņā ar Antonio Billi (1515), pasūtīja S. Salvi baznīca un vēlāk to pārvietoja uz Vallumbrosanas klosteri Santa Verdianā. 1810. gadā tā nonāca Akadēmijas galerijā, bet 1959. gadā Ufici. 16. gadsimtā glezna minēta Džordžo Vazāri grāmatā Slavenāko gleznotāju, tēlnieku un arhitektu dzīves apraksti gan Verrokjo, gan da Vinči biogrāfijā.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Ilan Rachum, *The Renaissance: an Illustrated Encyclopedia*, 1979, ISBN 0-7064-0857-8
3. 1 2  Angela Ottino della Chiesa, *The Complete Paintings of Leonardo da Vinci*, Penguin, (1967) ISBN 978-0-14-008649-2

Bibliogrāfija
-------------

* David Alan Brown. *Leonardo da Vinci: Origins of a Genius*. New Haven : Yale University Press, 1998.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kristus kristīšana***.
* *Leonardo da Vinci: anatomical drawings from the Royal Library, Windsor Castle*, izstādes katalogs, kurā ir informācija par *Kristus kristīšanu* (skatīt satura rādītāju)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4432505-8

 |

 |
**Portlandes dzintars** (dažkārt arī vienkārši **Dzintars**) bija trimdas latviešu popmūzikas un tautas mūzikas ansamblis, kas darbojās Portlendā, Oregonas štatā, ASV.

Vēsture
-------

Trimdas latviešu ASV rietumkrasta ansambļa "Portlandes dzintars" pirmsākumi meklējami jau 1972. gadā, bet pirmo koncertu ar šo nosaukumu ansamblis sniedza 1973. gada 19. maijā, tai sekoja uzstāšanās Jaunatnes dienās Sanfrancisko un citi koncerti. 1975. gadā grupa devās pirmajā Ziemeļamerikas tūrē, uzstādamās latviešu centros ASV un Kanādā. Grupas kodolu veidoja Ritmaņu ģimenes locekļi, to vidū arī vēlāk pazīstamā komponiste Lolita Ritmane. Grupas repertuāru veidoja gan grupas dalībnieku dziesmas, gan Raimonda Paula un citu Latvijas komponistu dziesmas, gan arī populāru amerikāņu dziesmu latviskās versijas. Pirmās skaņuplates "Dzintars dzied" ierakstā piedalījušies: Brigita Ritmane-Osis — vokāls, klavieres, basģitāra, Lolita Ritmane — vokāls, klavieres, basģitāra, J. Grems — sitamie instrumenti, vokāls — Aivars Saukants, Alberts Ritmanis, Artūrs Livermors, Ilga Damberga, Inta Kurmiņa, Linda Raņķe, Māra Saukante.

Grupas darbība guva atzinīgas atsauksmes no Amerikas latviešiem. 1976. gada vasarā sekoja turneja pa ASV vidienes latviešu centriem, bet 1977. gadā — pa Austrālijas latviešu centriem. Šajā gadā grupas repertuārā iekļauta B. Ritmanes-Osis un A. Ritmaņa dziesma "Manai tautai", kas kļuva populāra trimdā un vēlāk, 80. gadu beigās Ievas Akurāteres izpildījumā arī Latvijā. Šī dziesma tika iekļauta tāda paša nosaukuma albumā, kurā visas dziesmas sarakstījuši grupas dalībnieki. Vienlaicīgi ar šo ierakstu iznāk arī albums angļu valodā "A Faraway Song". 1979. gada 21. jūnijā ansamblis pirmoreiz uzstājās Eiropā — Pasaules brīvo latviešu dziesmu dienās Gotlandē. Ansambļa aktīvā darbība beidzās 1979. gadā, kad tā dalībnieki devās studēt uz dažādām vietām ASV.

1980. gadā ierakstīts Brigitas Ritmanes-Osis un Lolitas Ritmanes albums "Meitenes dziesma Latvijai" ar pašu sarakstītām dziesmām, kura ierakstā piedalījās bijušie ansambļa dalībnieki. Grupas dalībnieki sanāca kopā uz koncertu 1982. gadā Portlendas dziesmu svētkos.

Diskogrāfija
------------

* *Dzintars dzied* (LP, 1975)
* *Ceļinieks es esmu...* ‎(LP, 1975)
* *Pie jums ar dziesmu* ‎(LP, 1976)
* *Manai tautai* ‎(LP, 1978)
* *A Faraway Song* ‎(LP, 1978)

Atsauces
--------

1. ↑  Dzied "Portlandes dzintars". Laiks, 1973, 19. maijs.
2. ↑  Portlandes Dzintars — Dzintars dzied. Discogs.com.
3. ↑  Meitenes Dziesma Latvijai. Discogs.com.
**Kristālrežģis** ir cietās vielās visbiežāk sastopamais daļiņu izvietojuma veids. Kristālrežģus iedala atomu, jonu, metālu un molekulu kristālrežģos. Dažādus vienas vielas kristālrežģa veidus sauc par kristālrežģa modifikācijām. Vielas, kam ir dažādas kristālrežģa modifikācijas sauc par alotropiem, piemēram, ogleklim ir vairāki alotropi, tostarp grafīts un dimants.

Atomu kristālrežģis
-------------------


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
|  |  |  |
| Grafīta (pa kreisi) un dimanta (pa labi) kristālrežģu salīdzinājums. |

Atomu kristālrežģa mezglu punktos atrodas neitrāli lādēti[*nepieciešama atsauce*] atomi.

Grafītam un dimantam, kas ir oglekļa alotropi, ir atomu kristālrežģis.

Jonu kristālrežģis
------------------

Jonu kristālrežģa mezglu punktos atrodas joni, šāds kristālrežģis raksturīgs, piemēram, sāļiem, kuros ir jonu saite, to vidū, NaCl.

Metālu kristālrežģis
--------------------

Metālu kristālrežģi atšķiras no citiem kristālrežģu veidiem, jo to mezglpunktos atrodas gan neitrāli atomi, gan pozitīvi metālu joni, un daļa no metālu vērtības elektroniem brīvi pārvietojas pa metāla kristālrežģi. Šie elektroni ir kopīgi visiem metāla kristālrežģa joniem, šī iemesla pēc metālu kristālrežģos nav negatīvi lādētu jonu, bet tikai pozitīvi lādēti, jo jonam ir jāpiesaista papildus elektroni, lai tas būtu negatīvs, taču tos piesaistot tie vairs nebūtu kopīgi. Šos brīvos elektronus metālu kristālrežģos mēdz saukt arī par elektronu gāzi. Brīvie elektroni nosaka metālu un to sakausējumu elektrovadītspēju, siltumvadītspēju un gaismas atstarošanas spēju. Brīvo elektronu skaits *nenosaka* kušanas temperatūru.

Molekulu kristālrežģis
----------------------

Molekulu kristālrežģi veido molekulas, kas var būt gan polāras, gan nepolāras. Vielām ar molekulu kristālrežģi ir samēra zema kušanas temperatūra. Tāpēc tās parastos apstākļos ir gāzes vai viegli gaistoši šķidrumi un cietvielas.

Skatīt arī
----------

* Kristāliskā struktūra

Atsauces
--------

1. 1 2 3  K. Zommers, Ķīmijas rokasgrāmata, Rīga, Zvaigzne, 1981, "Cietās vielās daļiņas visbiežāk izvietotas tā, ka tās veido kristālrežģus, piemēram, atomu, jonu, metālu un molekulu kristālrežģus. Ķīmiskie elementi un to savienojumi var veidot dažādas formas jeb **modifikācijas**. Modifikāciju veidošanos nosaka noteikts atomu izvietojums kristālrežģī. (..) Oglekļa atomu telpiskais izvietojums dimanta kristālrežģī (atomu kristālrežģī. (..) Oglekļa atomu telpiskais izvietojums grafīta kristālrežģī (atomu kristālrežģī).
2. ↑  "(..) metāli ir vienkāršas vielas, kam raksturīgs **metālu kristālrežģis**. Metālu kristālrežģu mezglpunktos atrodas gan neitrāli atomi, gan pozitīvi metālu joni, jo daļa no metālu vērtības elektroniem brīvi pārvietojas pa metāla kristālrežģi. Šie elektroni ir kopīgi visiem metāla kristālrežģa joniem. Brīvos elektronus metālu kristālrežģos mēdz saukt arī par elektronu gāzi. Brīvie elektroni nosaka metālu un to sakausējumu elektrovadītspēju, siltumvadītspēju un gaismas atstarošanas spēju." Metālu uzbūve, to mehāniskās un fizikālās īpašības (Google cache)
**Kārlis Avens** (1895—1958) bija Pirmā pasaules kara artilērists, vēlāk Latvijas armijas Latgales artilērijas pulka kaprālis. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1895. gada 14. maijā Saukas pagasta Dzērves muižas Bokās zemkopja Andreja Avena un viņa sievas Jūles ģimenē. Pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gada maijā viņu iesauca Krievijas impērijas armijā. Dienēja 53. artilērijas brigādē, piedalījās kaujās Sēlijā pie Daugavpils. 1916. gadā viņa karaspēka vienību norīkoja uz Dienvidu fronti pret Austroungārijas armiju. Piedalījās Pirmā pasaules kara kaujās līdz 1918. gada aprīlim, kad pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem Krievijas Padomju valdība izdeva rīkojumu par latviešu strēlnieku pulku demobilizāciju un latviešu strēlnieku divīzijas izveidi Sarkanās armijas sastāvā. Kārlis Avens atgriezās dzimtenē un apmetās uz dzīvi Viesītē.

1919. gada 1. jūlijā viņu iesauca Latvijas Republikas armijā, kur viņš bija 3. Latgales kājnieku divīzijas artilērijas vienības kaprālis. Piedalījās kaujās pret bermontiešiem un pret lieliniekiem.

Rēzeknes atbrīvošanas cīņu laikā 1920. gada 20. janvārī uzbrukumā Sosnu un Turčina sādžām Kārļa Avena artilērijas vienība ienaidnieka viesuļugunī veica pretinieka apšaudi tiešā tēmējumā, kā rezultātā ienaidnieks apjukumā atkāpās un 9. Rēzeknes kājnieku pulks varēja saņemt daudzus gūstekņus un iegūt trofejas. 1920. gadā apbalvots ar Lāčplēša Kara ordeni Nr. 3/368. 1921. gada 18. februārī viņu atvaļināja no aktīvā karadienesta.
Kā jaunsaimnieks saimniekoja Viesītes pagasta Podnieku mājās, turpat dzīvoja arī pēc Otrā pasaules kara.

Miris 1958. gada 28. martā Viesītē.

Atsauces
--------

1. ↑  L.k.o.k. biogrāfija
2. ↑  lvva-raduraksti.lv[novecojusi saite]
3. ↑  nekropole.info
***Fujianocaris*** ir *Pygocephalomorpha* kārtas un *Tylocarididae* dzimtas izmirušu augstāko vēžu ģints. Šo ģinti 1998. gadā aprakstīja Rods Teilors, Šens Janbīns un Frederiks Šrams, pamatojoties uz Ķīnā ievākto materiālu. Tās ir sīku vēžveidīgo formas, kas dzīvoja Fudzjaņas provincē, Ķīnas dienvidaustrumos perma perioda sākumā. *Fujianocaris* ir monotipiska ģints, kuru pārstāv tikai viena suga *Fujianocaris bifurcatus*.

Apraksts
--------

Karapakss ar attīstītu mediālo muguras ķīli, kas priekšpusē un aizmugurē sazarojas divos atzaros, kā arī ar vienu sānu ķīļu pāri. Karapaksa malas, rostrums, kakla rieva un ķīļi klāti ar tuberkulām. Karapaksa malām un rostrumam tas gan mazāk izteikts. Pārējā karapaksa virsma ir gluda. Labi attīstīts kakla valnis ar seklu kakla rievu. Liels izliekts rostrums ir ar centrālo rievu.

Atsauces
--------

1. ↑  Rod S. Taylor, Shen Yan-Bin, Frederick R. Schram / New Pygocephalomorph crustaceans from the Permian of China and their phylogenetic relationships / Palaeontology, Vol.41, Part 5, 1998. 818. lpp.
**E.M.D.** ir zviedru *teenpop*, poproka un popa trio, kura sastāvā ir Ēriks Segerstēds (*Erik Segerstedt*), Mattiass Andreasons (*Mattias Andréasson*) un Denijs Sausedo (*Danny Saucedo*). Visi trīs grupas biedri ir piedalījušies zviedru *Idol* versijā, ar Deniju top 11 un Ēriku finālā zviedru *Idol 2006* un Mattiass bija 3. vietā Zviedru Idol 2007. 2007. gada decembrī nodibināja grupu.

Pēc abu Ērika un Denija veiksmīgi izdotajiem solo albumiem 2007. gada 19. decembrī E.M.D. izdeva savu pirmo singlu "All for Love". "All for Love" nekavējoties nonāca 1. vietā Zviedrijas topā, 6 nedēļas pēc kārtas un tika pārdots apmēram 600 000 eksemplāros. 2008. gada 2. aprīlī E.M.D. izdeva savu otro singlu "Jennie let me love you", kas arī debitēja pirmajā vietā Zviedrijas topā, 6 nedēļas pēc kārtas un ar šo singlu E.M.D. ieguva 2009. gada *Grammy* balvu. 2008. gada 17. maijā E.M.D. izdeva savu debijas albumu *A State of Mind*. Albums debitēja pirmajā vietā Zviedrijas topā.

2009. gadā E.M.D. piedalījās *Melodifestivalen* ar dziesmu "Baby Goodbye". Viņi uzstājās 3. pusfināla laikā Leksandā, Zviedrijā, 21. februārī.

Atsauces
--------

1. ↑  Nu är det klart – E.M.D spelar i Melodifestivalen
2. ↑  «E.M.D. the last Melodifestivalen wildcard». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 10. jūlijā. Skatīts: 2010. gada 8. februārī.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 1802149296269280670009
* ISNI: 0000 0004 6999 3696

 |

 |
**Upesciema zivju dīķi** ir PSRS laikos izveidoti zivju dīķi zivju audzēšanai Ropažu novada Garkalnes pagastā Lielās Juglas labajā krastā pie Upesciema. To ūdens virsmas platība bija vairāk kā 200 ha.

Pēc kolhoza likvidācijas zivju dīķi tika privatizēti, to īpašnieks bija Alberts Krūmiņš, kas darbojies arī politikā, bijis Saeimas deputāts. Šobrīd daļa Upesciema dīķu tiek izmantoti komercmakšķerēšanai. Liela daļa dīķu jau ir aizbērti un daudzās vietās jau arī apbūvēti ar privātmāju apbūvi. Taču ir arī jauni dīķi. Ja Alberta dīķi un Pētera dīķis ir vecie kolhoza dīķi, tad Kalna Spuļļu dīķi ir izrakti 2000. gadā. Alberta dīķi sastāv no 4 dīķiem un Krievupes ūdenskrātuves, kura tiek izmantota Upesciema dīķu apūdeņošanai. Centrālais Alberta dīķu dīķis ir labiekārtota atpūtas un makšķerēšanas vieta. Pētera dīķis ir 18 ha liels dīķis, kuru iecienījuši sporta makšķernieki. Kalna Spuļļu dīķi ir nelieli, bet zivīm bagāti, labiekārtoti dīķi makšķerēšanai un atpūtai. Gan Alberta, gan Kalna Spuļļu dīķi piedāvā atpūtu pirtīs, namiņos un piknika vietās.
**Étage d'Accélérations à Poudre P238** (**EAP P238**) - nesējraķešu Ariane 5 cietās degvielas starta paātrinātājs. 

Katras Ariane 5 sānos tiek izvietoti divi EAP P238, un tie dod vairāk nekā 90% no kopējās vilces startā. Tie darbojas 130 sekundes, pēc darbības beigām iekrītot Atlantijas okeānā. 

Pakāpe sastāv no 3 segmentiem. Pakāpes sprausla ir kustīga.

Tā var būt apgādāta ar izpletņiem, lai pēc iekrišanas okeānā pakāpi varētu savākt. Tas tika darīts dažos pirmajos lidojumos, lai izpētītu to stāvokli pēc lidojuma, bet to otrreizējā izmantošana netika pielietota.

Degmaisījums sastāv no 68% NH4ClO4 (oksidētājs), 18% Al (degviela), un 14% polibutadiēna HTPB (saistviela). 

Pakāpe tika izmantota Ariane 5 versijās:

* Ariane 5G
* Ariane 5G+ (ar atvieglinātām sprauslām P2001)

EAP P238 vairs netiek lietots (pēdējais starts bija 2004. gada 18. decembrī); tagad Ariane 5 versijās izmanto starta paātrinātāju jaunāku modifikāciju EAP P241.
| Čīles Antarktikas institūts |
| --- |
|  |
|
| Veids | valdības institūcija |
| Dibināts | 1963. gadā |
|
| Galvenais birojs | Puntaarenasa, Karogs: Čīle Čīle |
|
|
|
| Vadība | Hose Retamaless Espinosa |
|
|
|
|
|
| Nozare | polārpētniecība |
|
| Mājaslapa | www.inach.cl |

**Čīles Antarktikas institūts** (spāņu: *Instituto Antártico Chileno*, INACH) ir Čīles Ārlietu ministrijai pakļauta valdības institūcija, kas nodarbojas ar Antarktikas zinātnisko izpētes programmu organizēšanu un koordinēšanu.

Vēsture
-------

Pēc Starptautiskā ģeofizikas gada (1957—1958) aktivitātēm, kad kļuva skaidrs, ka plānveidīga zinātniskā un pētnieciskā darba organizēšana ir svarīga Čīles stratēģiskajām interesēm Antarktīdas kontinentā, tika nolemts izveidot speciālu valdības institūciju. Čīles Antarktikas institūts nodibināts 1963. gada 10. septembrī ar Čīles valdības rīkojumu, izveidojot to par vienīgo valdības institūciju, kas atbildīga par visu aktivitāšu centralizētu koordinēšanu, plānošanu un realizēšanu Čīles Antarktiskajā teritorijā.

Līdz institūta dibināšanai ar Antarktikas izpēti nodarbojās galvenokārt Čīles armija, flote un gaisa spēki, kas veidoja kontinentā pastāvīgas bāzes un īstenoja savas izpētes programmas. 1964./1965. gada sezonā tika noorganizēta pirmā kompleksā INACH ekspedīcija, kuras laikā tika veikti pētījumi bioloģijā, kristalogrāfijā, ekoloģijā, ģeoloģijā, meteoroloģijā, ornitoloģijā un seismoloģijā, kā arī veikta izpēte pastāvīga lidlauka izveides iespējamībai.

Polārstacijas
-------------

Eduardofrejas polārstacija 2007. gada decembrī
Čīles Antarktikas institūta pārziņā ir pētniecības darbi 12 polārstacijās, no kurām sešas ir paša institūta stacijas, bet pārējās pārvalda Čīles armija, flote un gaisa spēki. Pie Eduardofrejas polārstacijas Karaļa Džordža salā ir izveidojusies viens no divām Antarktīdas pastāvīgi apdzīvotajiem civilajiem ciematiem — Vilja Las Estreljasa.

| Polārstacija | Atvērta | Slēgta | Statuss | Piederība |
| --- | --- | --- | --- | --- |
| Antoniouneeusgana | 1997 |  | Vasaras | INACH |
| Arturoparodi | 1999 |  | Vasaras | Gaisa spēki |
| Arturoprata | 1947 |  | Vissezonas | Kara flote |
| Eduardofreja | 1969 |  | Vissezonas | Gaisa spēki |
| Gabrjela Gonsalesa Videla | 1951 |  | Vasaras | Gaisa spēki |
| Giljermomanna | 1991 |  | Vasaras | INACH |
| Henerala Bernardo O'Higinsa | 1948 |  | Vissezonas | Armija |
| Hulioeskudero | 1995 |  | Vissezonas | INACH |
| Hulioripamonti | 1982 |  | Vasaras | INACH |
| Jelčo | 1962 |  | Vasaras | INACH |
| Karvahala | 1984\* |  | Vasaras | Gaisa spēki |
| Luisrisopatrona | 1949 |  | Vasaras | INACH |
| Pedro Agirre Sedra | 1955 | 1967 | Slēgta | Gaisa spēki |

\* Pārņemta bijusī Apvienotās Karalistes polārstacija

Atsauces
--------

1. ↑  INACH. Historia[novecojusi saite]
2. ↑  INACH. Estaciones[novecojusi saite]
Koordinātas: 40°31′23″N 44°11′43″E﻿ / ﻿40.52306°N 44.19528°E﻿ / 40.52306; 44.19528

**Aragacs** (armēņu: Արագած) ir aprimis stratovulkāns Armēnijas kalnienē, Armēnijas augstākā virsotne. Izvietojies Armēnijas ziemeļaustrumos kā 40 km garš un 35 km plats izolēts masīvs, Armēnijas kalnienes ceturtā augstākā virsotne. Kalnam četras virsotnes (4090 m, 4007 m, 3916 m un 3879 m vjl), starp kurām šļūdoņa pildīts cirks. Pēdējās vulkāniskās aktivitātes tiek saistītas ar vēlīno pleistocēnu. Nogāzēs stepes, dienvidaustrumos — ozolu skrajmeži, augstāk — augstkalnu pļavas un akmeņu kliedņi.

Kalna dienvidaustrumu nogāzē izvietojusies Bjurakanas observatorija, dienvidu nogāzē — 7. gadsimta Amberda cietokšņa drupas.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 52. lpp.
2. ↑  «Global Volcanism Program. Aragats». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 25. decembrī. Skatīts: 2014. gada 7. aprīlī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Aragacs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Biruta Baumane** (dzimusi **Frīdberga** 1922. gada 6. jūnijā, mirusi 2017. gada 21. janvārī) bija latviešu gleznotāja, viena no nozīmīgākajām savas paaudzes latviešu gleznotājām.

Biogrāfija
----------

Dzimusi Kalnamuižā, Tērvetes skolā, skolotāju ģimenē. No 1941. gada studēja Latvijas Valsts Mākslas akadēmijā, kurā beigusi Glezniecības nodaļu 1948. gadā. 1951. gadā apprecējās ar tēlnieku Kārli Baumani. Meita Laine Kainaize arī ir gleznotāja.

No 1959. gada Latvijas Mākslinieku savienības biedre, kurā atkārtoti bijusi valdes locekle. 1986. gadā kļuvusi par Latvijas PSR Nopelniem bagātā mākslas darbinieci. Piedalījusies televīzijas un radio raidījumos, kinofilmās, kā arī publicējusi rakstus periodikā. 1976. gadā ieguvusi Latvijas PSR Mākslinieku savienības diplomu par gada labāko jaunrades sniegumu.

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Viena no nozīmīgākajām savas paaudzes latviešu gleznotājām, kas strādājusi visos glezniecības žanros. Darbiem raksturīga stabila kompozīcija, spēcīgs zīmējums, kolorīts, kas ir sakņots latviskā ainavā un tautas mentalitātē. Gleznas atrodas daudzu valstu muzejos un privātkolekcijās.

### Izstādes

Pirmā personālizstāde — 1956. gadā. Nozīmīgākās personālizstādes ir noritējušas Rīgā (1966, 1976, 1985), Liepājā (1967), Maskavā (1968, 1984).

Piemiņa
-------

Par godu B. Baumanes simtgadei 2022. gada 15. septembrī Latvijas Nacionālajā mākslas muzejā sarīkota viņas darbu izstāde "Mīla un dzīve. Biruta Baumane".

2022. gada 14. decembrī Rīgas dome nolēma mākslinieces vārdā nosaukt Valentīna Pikuļa aleju un taku, turpinot okupācijas seku novēršanu Latvijā un Rīgā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Arhivēta kopija». Skatīts: 2017. gada 22. janvārī.
2. 1 2  Red.Vilsons A. Maksla un arhitektūra biogrāfijās. Rīga:Latvijas encikopēdija, 1995. 48.lpp.
3. ↑  Baiba Kušķe. «Gleznotājas Birutas Baumanes simtgadi atzīmēs ar izstādi «Mīla un dzīve»». *www.lsm.lv* (latviešu). Skatīts: 2023-01-07.
4. ↑  «Rīgas dome vienojas mainīt Brantkalna, Pikuļa, Staraja Rusas un Keldiša ielas nosaukumus». *LA.LV* (latviešu). Skatīts: 2023-01-07.

Ārējās saites
-------------

* Autobiogrāfija
* Mākslin. darbība
* Intervija

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 822765
* LNB: 000046497
* LCCN: no89004005
* ISNI: 0000 0000 3709 0776
* GND: 119470225
* SUDOC: 076406245

 |

 |
**Upes krustaine** (latīņu: *Senecio fluviatilis*) ir kurvjziežu dzimtas suga. Savvaļā tā ir sastopama Āzijā un Viduseiropā. Latvijā tā ir uzskatāma par reti sastopamu, senu dārzbēgli.

Veido lielas grupas upju krastos un grāvjos, parasti mītņu tuvumā.

Apraksts
--------

Upes krustaine ir daudzgadīgs, 60—200 cm garš lakstaugs ar ložņājošiem un neziedošiem dzinumiem. Auga stublājs ir zarains, stāvs vai lokveidīgi pacils, kails un blīvi aplapots līdz pat ziedkopai.

Lapas ir veselas, lancetiskas, 12—18 cm garas un 3—4 cm platas, mala ir smaili sīkzobaina, kāts ir ļoti īss, gals smails un pamats ķīļveidīgs. Ārējā vīkala lapas ir 3—5. Vīkala lapas ir 10—12, lineāras un smailas. Ziedgultne ir kaila. Ziedu kurvīši ir izvietoti vairogveidīgās ziedkopās stublāja un zaru galā. Viena kurvīša platums ir ap 3 cm. Mēlziedi ir zeltaini dzelteni, aptuveni 1,5 cm gari, to skaits 6—8. Arī stobrziedi kurvīša centrā ir zeltaini dzelteni. Auglis ir rievains un kails sēklenis. Zied augustā, septembrī.

Atsauces
--------

1. 1 2  «upes krustaine - Senecio fluviatilis Wallr. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-03-18.
**Biromi** ir viena no Nigērijas tautām, Džosas plato pamatiedzīvotāji. Apdzīvo galvenokārt Plato štata ziemeļrietumus un pierobežas rajonus Kadunas un Bauči štatos. Kopējais skaits tiek lēsts no 464 tūkstošiem līdz vairāk kā 1 miljonam. Alternatīvie etnosa nosaukumi ir afango, berumi, gbangi, kibo, kibuni, kibjeni un šošo. Ikdienā runā biromu valodā, oficiālajā saziņā lieto arī angļu valodu. Daļa biromu nosliecas uz pāreju uz hausu valodu. Lielākā daļa biromu ir kristieši, un to apdzīvotības areāls atrodas Nigērijas centrālajā daļā uz kristietības un islāma saskares līnijas, kādēļ biromi nereti ir iesaistīti reliģiskajos konfliktos. Pēc nodarbošanās biromi lielākoties ir lauksaimnieki.

Atsauces
--------

1. ↑  *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 113. lpp.
2. 1 2  «Hunter-gatherers data sheet. Berom». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2014. gada 14. decembrī.
3. ↑  Ethnologue. Berom
4. ↑  Joshua Project. Berom
5. ↑  Newsrescue.com Jos Crises 101: Understanding the Berom- Fulani War

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh94000817
* BNF: cb150799766 (data)

 |

 |
**Tenizs** (agrāk arī **Tengizs**; kazahu: *Теңіз көлі*, krievu: *Тенгиз*) ir liels sālsezers Kazahstānas ziemeļdaļā Akmolas apgabalā. Nosaukums cēlies no kazahu valodas — "jūra". Atrodas tektoniskā ieplakā. Nozīmīga gājputnu atpūtas vieta, Rāmsaras konvencijas vieta. Tenizā novērotas 318 putnu sugas (arī 14 000 pāri sārto flamingo), tai skaitā 22 pasaulē apdraudētas sugas. Nereti ezers gandrīz izžūst. Aizsalst decembrī, atkūst aprīlī. Lielākā pieteka — Nura. Plašas niedru audzes. Ezera apkaimē reģistrētas arī 340 augu sugas un 50 zīdītāju sugas.

Kopš 1968. gada lielākā daļa ezera un tam piegulošās zonas ir aizsargājamā dabas teritorija.

1976. gada 16. oktobrī uz ezera ledus neplānoti nolaidās kosmosa kuģis Sojuz 23.

Ezers pazīstams arī ar interesantu dabas aizsardzības projektu — neizolētās elektrolīnijas, kas ik gadu ezera apkaimē nogalināja daudz retu putnu, tika aizstātas ar Saules enerģijas ieguves sistēmām, tādējādi atrisinot problēmu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Living Lakes». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2007. gada 13. aprīlī. Skatīts: 2011. gada 23. februārī.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tenizs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
Lai noteiktu atomu plakņu novietojumu kristāliskajā režģī, izmanto indeksus h, k, l, kas ir racionāli skaitļi. Tie ir apgrieztie lielumi nogriežņu garumiem, kurus dotā plakne nošķeļ uz koordinātu asīm. Par garuma vienību izvēlas elementāršūnas šķautnes garumu. 
Vispirms noteiksim kuba skaldņu indeksus. Katra kuba skaldne šķeļ tikai vienu asi, turklāt nogriežņi ir vienādi: 1, ∞, ∞; ∞, 1, ∞; ∞, ∞, 1. Nošķelto nogriežņu apgrieztie lielumi ir attiecīgi šādi: 1, 0, 0; 0,1, 0; 0, 0, 1. Indeksus h, k, l parasti raksta iekavās, neatdalot tos ar komatu: (100); (010); (001).
Kubiskajā režģī bez virsmas plaknēm (9. att. a un b) ir arī iekšējās plaknes, piemēram, (111) un (110). Ja indeksi raksturo nevis vienu noteiktu plakne, bet paralēlu plakņu saimi, tos raksta kvadrātiekavās.
Atomu blīvums dažādās skaldnēs nav vienāds. Tā, piemēram, tilpumā centrēta kuba elementāršūnas skaldnei (100) pieder tikai vien atoms (4\*1/4), bet skaldnei (110) – divi atomi, no kuriem viens atoms atrodas kādā no režģa virsotnēm (4\*1/4), bet otrs – kuba centrā. Skaldnēs centrēta kuba kristāliskā režģa elementāršūnai visblīvākā ir plakne (111), Skaldnes ar blīvu atomu izvietojumu sauc par slīdes skaldnēm, jo, izdarot plastisko deformāciju, šajās plaknēs pārvietojas atomi.

Virziena indeksi
----------------

Raksturojot kristāla fizikālās vai mehāniskās īpašības, nepieciešams uzrādīt virzienus, uz kuriem attiecas minētās īpašības. Paralēlos virzienos īpašības ir vienādas, tāpēc no visiem paralēliem virzieniem pietiek uzrādīt tikai vienu virzienu, kas iet caur koordinātu sākumpunktu. Tādējādi taisnes virzienu var noteikt ar vienu punktu, jo par otru punktu noder koordinātu sākumpunkts. Tāds punkts ir kristāliskā režģa mezgla punkts, kur atrodas daļiņa. Mezgla punkta koordinātas izsaka nogriežņu a, b un c vienībās ar veseliem skaitļiem u, v un w, kurus sauc par virziena indeksiem un raksta kvadrātiekavās – [u, v, w]. Tos vienmēr izsaka ar veseliem skaitļiem, negatīvo vērtību atzīmē ar mīnuszīmi virs indeksa.
Šis raksts ir par apdzīvotu vietu Augstkalnes pagastā. Par apdzīvotu vietu Ūdrīšu pagastā skatīt rakstu Augstkalne (Ūdrīšu pagasts).

**Augstkalne** ir ciems Dobeles novada Augstkalnes pagastā, pagasta centrs. Izvietojusies Svētes kreisajā krastā pie autoceļa P95 29 km no novada centra Dobeles un 85 km no Rīgas.

Vēsture
-------

Apdzīvotā vieta izveidojusies pie bijušās Mežmuižas (*Grenzhof*) centra. 1938. gadā **Mežmuižu** pārdēvēja par Augstkalni. Apdzīvotā vieta izaugusi pēckara gados, kad ciems bija padomju saimniecības «Augstkalne» centrs. Augstkalnē atrodas pagasta pārvalde, vidusskola, bibliotēka, pasts, Mežmuižas luterāņu baznīca. Mežmuižas pils komplekss ir valsts nozīmes arhitektūras piemineklis. Ciema dienviddaļā uz Svētes uzstādināts Augstkalnes dzirnavu ezers. 1 km uz ziemeļrietumiem no ciema centra izvietojies Augstkalnes lidlauks.

Mežā uz dienvidiem no Augstkalnes līdz Padomju armijas izvešanai atradās PSRS raķešu bāze (29. raķešu divīzijas 867. raķešu pulka 2. diviziona pozīcijas).

Klimats
-------

Pēc ilggadējo novērojumu datiem apdzīvotā vieta Latvijā ar vismazāko nokrišņu daudzumu gadā.

Novadnieki
----------

1593. gadā Mežmuižas mācītāja ģimenē dzimis literāts un valodnieks, Tērbatas universitātes rektors, pirmās latviešu vārdnīcas (1638) autors Georgs Mancelis (1593 - 1654). No 1621. līdz 1634. gadam par Mežmuižas mācītāju strādāja kontrreformācijas pretinieks, pirmās latviešu tautas vēstures grāmatas "*Historia Lettica*" autors Pauls Einhorns (ap 1590 - 1655). No 1756. gada līdz savai nāvei par Mežmuižas mācītāju strādāja literāts, Apgaismības kustības darbinieks, Kurzemes dziesmugrāmatas (1766) autors Kristofs Frīdrihs Neanders (1723 - 1802). No 1816. līdz 1826. gadam Augstkalnē par ārstu strādāja literāts un komponists Kārlis Bursi (1791 - 1870).

Atsauces
--------

1. ↑  «Vietvārdu datubāze: Informācija par Augstkalni». *Latvijas Ģeotelpiskās informācijas aģentūra*.
2. 1 2  *Latvijas pagasti. Enciklopēdija*. Rīga : A/S Preses nams. 2001—2002. ISBN 9984-00-412-0.
3. ↑  «Mežmuiža (Augstkalnes muiža)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 23. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 21. septembrī.
4. ↑  Bijusī PSRS armijas kodolraķešu R-12 (SS4 Sandal) kodolraķešu Augstkalnes bāze no wikimapia.org

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Augstkalnes pagasta ciemi |
| --- |
|  |
| 
* **Augstkalne**
* Dzeguzēni
* *Klinti*
* *Vienības*
* *Vilkaiši*

 |

 |
**Ukrainas Katoļu universitāte** (ukraiņu: *Український католицький університет*) ir privāta augstākās izglītības iestāde Ļvivā, Ukrainā. Tā ir pirmā katoļu universitāte bijušās PSRS teritorijā un pirmā Ukrainas grieķu katoļu baznīcas dibinātā universitāte.

Universitātes teritorijā atrodas starptautiskās kristiešu kustības "Ticība un gaisma" sekretariāts.

Vēsture
-------

1929. gada 6. oktobrī notika **Ļvivas Teoloģijas akadēmijas** atvēršana. Apvienojot ap sevi daļu Rietumukrainas inteliģences, akadēmija kļuva par teoloģijas un filozofijas zinātņu centru. 10 gadu laikā akadēmija ievērojami paplašinājās: tika atvērtas jaunas fakultātes un katedras, profesoru skaits pieauga līdz 40 cilvēkiem.

1945. gadā akadēmiju slēdza, mācībspēki emigrēja, tika represēti vai pārtrauca darbību.

1992. gadā tika izveidota komisija Teoloģijas akadēmijas atjaunošanai. 1994. gadā Ļvivas bīskapu sinode nobalsoja par akadēmijas atjaunošanu, tā paša gada septembrī akadēmija tika oficiāli atvērta.

1999. gadā tā saņēma starptautisku akreditāciju. Tajā pašā gadā notika pirmais studentu izlaidums.

Ukrainas Katoļu universitātes korpuss Snopkivā
2002. gadā augskola tika pārdēvēta par Ukrainas Katoļu universitāti.

Studijas
--------

Ukrainas Katoļu universitāte sagatavo bakalaurus šādās studiju jomās:

* Teoloģija
* Vēsture
* Datorzinātne
* Politikas zinātne
* Psiholoģija
* Sociālā pedagoģija
* Socioloģija
* Kulturoloģija
* Filoloģija
* Biznesa analītika

Maģistrantūra:

* Teoloģija
* Vēsture un arheoloģija
* ekumeniskās zinātnes
* Inovācijas un uzņēmējdarbība
* Žurnālistika
* Klīniskā psiholoģija
* Mediju komunikācija
* Tiesību zinātne
* Cilvēkresursu vadība u. c.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ukrainas Katoļu universitāte***.