recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Riču ezers** (baltkrievu: *возера Рычы*) ir liels un dziļš ezers uz Latvijas-Baltkrievijas robežas. Latvijas daļa atrodas Augšdaugavas novada Demenes pagastā. Latvijas pusē mazākā daļa — 587,7 ha. Ceturtais dziļākais ezers Latvijā un otrais dziļākais Baltkrievijā ar 51,9 m maksimālo dziļumu (Latvijas daļā lielākais dziļums 39,7 m).

Gultne smilšaina, oļaina, akmeņaina, dūņaina — tikai dziļumā un ziemeļu līča galā. Krasti gan lēzeni, gan arī stāvi. Ainavisks. 5 salas, lielākā - abās valstīs esošā Kaļiņecas sala. Izteka — Ričanka — ezera dienvidu galā, Baltkrievijā. Ietek Silica. Mazāko ziemeļu daļu atdala Bindaru pussala (Latvijas pusē). Konstatētas 6 zivju sugas.

Ezera rietumu krastā, Latvijas pusē pie robežas — Robežnieku pilskalns.

Latvijā ezers atrodas Silenes dabas parka teritorijā. Latvijas krastā atrodas atpūtas bāzes «Priedaine» un «Jantarnaja».

Atsauces
--------

1. ↑  Белорусский посейдон. Озеро Ричи Archived 2014. gada 14. augustā, *Wayback Machine* vietnē. (krieviski)
2. ↑  Demenes pagasta daba[novecojusi saite] (latviski)

Ārējās saites
-------------

* www.ezeri.lv

Skatīt arī
----------

* Latvijas dziļākie ezeri
* Latvijas lielākie ezeri
Šis raksts ir par fiziķi Emīlu Lencu. Par citām jēdziena **Lencs** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Heinrihs Frīdrihs Emīls Lencs** (vācu: *Heinrich Friedrich Emil Lenz*, krievu: *Эмилий Христианович Ленц*, dzimis 1804. gada 12. februārī, miris 1865. gada 10. februārī) bija vācbaltiešu fiziķis. Pazīstams kā Lenca likuma (1833) atklājējs. Neatkarīgi no Džoula atklāja Džoula likumu, tāpēc šis likums dažreiz tiek saukts par Džoula—Lenca likumu. Viņa dēls Roberts Lencs arī bija pazīstams fiziķis.

Dzīvesgājums
------------

Emīls Lencs ir dzimis 1804. gada 12. februārī Tērbatā. Pēc Tērbatas ģimnāzijas beigšanas viņš no 1820. gada studēja ķīmiju un fiziku Tērbatas universitātē. 1823. - 1826. gadā piedalījās Oto fon Kocebū vadītajā ekspedīcijā apkārt pasaulei un pētīja sālsūdens fizikālās īpašības. 

No 1826. gada Lencs strādāja Sanktpēterburgas universitātē, kur no 1831. gada pētīja elektromagnētismu un vienlaicīgi ar Džeimsu Džoulu ap 1840. gadu publicēja novērojumus par elektriskās strāvas atšķirīgo spēju paaugstināt dažādu vadītāju temperatūru. Kopā ar Moricu fon Jakobi viņš 1839. gadā aprakstīja elektropārklāšanas tehnoloģiju. 

E. Lencs bija Pēterburgas universitātes Matemātikas un fizikas fakultātes dekāns (1840-1863) un rektors (1863-1865).

Miris 1865. gada 10. februārī no smadzeņu insulta ceļojuma laikā Romā.

Literatūra
----------

* Ржонсницкий Б. Н. Эмилий Христианович Ленц. (1804-1865). М.–Л. 1952 (соавтор: Лежнева О. П.)
* Ржонсницкий Б. Н. Академик Э. Х. Ленц и физическая география. – Известия АН СССР. № 2. 1954. С. 61
* Hempel, Peer. Deutschsprachige Physiker im alten St. Petersburg. - München: Oldenbourg, 1999

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Emīls Lencs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 67229324
* LCCN: n2001009822
* ISNI: 0000 0001 0911 3966
* GND: 116911344
* SUDOC: 196832462

 |

 |
Šis raksts ir par pilsētu Krievijā. Par pilsētu Ukrainā skatīt rakstu Ržiščiva.

**Ivangoroda** (krievu: *Ивангород*), no 1920. līdz 1945. gadam — **Jānilinna** (igauņu: *Jaanilinn* Igaunijas sastāvā), ir pilsēta Krievijā, Ļeņingradas apgabala rietumos pie Igaunijas robežas. Ivangoroda atrodas Narvas upes krastā iepretim Igaunijas pilsētai Narvai, 147 kilometrus uz dienvidrietumiem no Sanktpēterburgas un 212 kilometru attālumā no Tallinas. Ivangorodas sadraudzības pilsēta ir Narva.

Vēsture
-------

Pēc tam, kad 1478. gadā Maskavija pakļāva Novgorodas republiku, Maskavas lielkņazs Ivans III 1492. gadā iepretim Livonijas pilsētai Narvai lika uzbūvēt cietoksmi, ko nosauca savā vārdā. 
No 1581. līdz 1590. gadam un no 1612. līdz 1704. gadam cietoksnis bija Zviedrijas Ingrijas provinces sastāvā. No 1649. līdz pat 1945. gadam tika uzskatīts par Narvas daļu. 1700. gada novembrī pie Ivangorodas notika viena no pirmajām lielajām kaujām Lielā Ziemeļu kara laikā - Narvas kauja. No 1920. līdz 1944. gadam - Igaunijas Republikas sastāvā. No 1941. līdz 1944. gadam - Vācijas okupācijā. Pie Ivangorodas 1944. gadā notika smagas kaujas un pēc Sarkanās armijas okupācijas to, līdzīgi kā Latvijas Abrenes un Igaunijas Petseru apvidu, pievienoja KPFSR.

Pēc neatkarīgās Igaunijas Republikas atjaunošanas sākās starpvalstu sarunas par Ivangorodas apkaimes valstisko piederību, kas beidzās 2005. gada 18. maijā ar robežlīguma parakstīšanu, kurā Igaunija oficiāli atteicās no pretenzijām uz šo teritoriju. Tomēr pēc nepilna mēneša Krievijas Federācija atsauca savu lēmumu, jo līguma tekstam bija pievienota preambula ar atsauci uz 1920. gada Tartu miera līgumu. Atkārtotas sarunas beidzās ar Igaunijas-Krievijas robežlīguma parakstīšanu Maskavā 2014. gada 18. februārī.

Ekonomika
---------

1956. gadā pie pilsētas uzcēla Narvas HES. Mūsdienās tās ūdenskrātuve ir gan Krievijas, gan Igaunijas teritorijā.

Sadraudzības pilsētas
---------------------

* Valsts karogs: Igaunija Narva, Igaunija

Atsauces
--------

1. ↑  ; arhivēšanas datums: 24 aprīlis 2020; arhīva URL: .
2. ↑  Igaunija un Krievija paraksta robežlīgumu LETA 2014. gada 18. februārī

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ivangoroda***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* Ivangoroda enciklopēdijā "Mana pilsēta" (krieviski)

|  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ļeņingradas apgabala pilsētas |
| --- |
|  |
| Ļeņingradas apgabala ģerbonis | 
* Boksitogorska
* **Gatčina**
* Ivangoroda
* Kamennogorska
* Kingisepa
* Kiriši
* Kirovska
* Kommunara
* Kudrova
* Lodeinoje Poļe
* Luga
* Ļubaņa
* Murina
* Novaja Ladoga
* Ņikoļska
* Otradnoje
* Pikaļova
* Podporožje
* Primorska
* Priozerska
* Sertolova
* Sjastroja
* Slanci
* Sosnovijbora
* Svetogorska
* Šliselburga
* Tihvina
* Tosno
* Viborga
* Visocka
* Volhova
* Volosova
* Vsevoložska

 | Ļeņingradas apgabala karogs |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 234777848
* GND: 4579356-6
* NKC: ge563578

 |

 |
**Dāhla** (arābu: الداخلة, *ad Dākhilah*; IPA: [edˈdæxlæ]) ir oāze Ēģiptē, Vādīelgedīdas muhāfazā. Izvietojusies valsts vidienē Lībijas tuksnesī starp Hārgas oāzi austrumos un Farāfiras oāzi ziemeļrietumos. Oāze stiepjas aptuveni 80 km austrumu—rietumu virzienā un ir ap 25 km plata. Lielākās apdzīvotās vietas ir Mūtas (20 tūkstoši iedzīvotāju) un Kasras pilsētas, kā arī 15 ciemi. Kopējais iedzīvotāju skaits tiek lēsts ap 75 tūkstošiem.

Vēsture
-------

Oāze apdzīvota jau kopš pleistocēna, bet pastāvīgas cilvēku apmetnes sāka rasties tikai pirms aptuveni 6000 gadiem, kad sākās Sahāras pārtuksnešošanās. Balatā izrakumos atrastas faraonu 6. dinastijas māla plāksnītes ar ķīļrakstam līdzīgiem uzrakstiem. 12. gadsimtā dibināta nocietinātā Kasras pilsēta, domājams, uz ajubīdu apmetnes drupām. Pirmais eiropietis, kas apmeklēja Dāhlu, bija britu ceļotājs un rakstnieks Arčibalds Edmonstons *(Archibald Edmonstone)* 1819. gadā.

Atsauces
--------

1. ↑  .
2. ↑  «Dahla». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 157. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Dāhla***.
Rauzera uzbrukums sicīliešu aizsardzība

**Vsevolods Rauzers** (krievu: *Всеволод Альфредович Раузер*; 1908. gada 16. oktobris — 1941. gads, Ļeņingrada) bija PSRS šahists.

Biogrāfija
----------

Jaunībā dzīvojis Ukrainā un agri sācis nodarboties ar šahu. 1927. gadā Poltavā dalījis pirmo vietu Ukrainas šaha čempionātā. Lai gan zaudējis papildus maču, tomēr ieguvis Ukrainas šaha čempiona nosaukumu. 1929. gadā kļuvis par PSRS sporta meistaru šahā. 1933. gadā Harkivā atkārtoti dalījis pirmo vietu Ukrainas šaha čempionātā. Vēlāk pārcēlies uz Ļeņingradu. Sešas reizes piedalījies PSRS šaha čempionātu finālos (1927, 1929, 1931, 1933, 1934/1935, 1937). Labākais rezultāts - 6. vieta 1933. gadā. 1936. gadā bijis otrais Ļeņingradas šaha čempionātā, uzvarot abās savstarpējās partijās turnīra uzvarētāju Vjačeslavu Ragozinu. 1937. gadā nopietni saslimis un vairs nevarējis regulāri piedalīties šaha turnīros. Savā pēdējā turnīrā Kijivā, kas bijis PSRS šaha čempionāta pusfināls, dalījis tikai 13.-15. vietu. Otrā pasaules kara laikā gājis bojā Ļeņingradas blokādē.

Devis nozīmīgu ieguldījumu šaha atklātņu teorijā ar savām figūru aktīvās attīstības idejām, kuras Rauzers bieži izmantoja savās partijās. Viņa vārdā ir nosaukts plaši pazīstams variants sicīliešu aizsardzībā: 1. e4 c5 2. Zf3 d6 3. d4 cxd4 4. Zxd4 Zf6 5. Zc3 Zc6 6. Lg5.

Atsauces
--------

1. ↑  Championship of Ukraine Poltava 1927 june 26 - july 14
2. ↑  7 Championship of Ukraine - Kharkov 1933
3. ↑  USSR Championship (1933)
4. ↑  11 Championship of Leningrad - 1936
5. ↑  URS-sf Kiev 1940

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Dzīvsudraba(II) cianīds** ir dzīvsudraba un zilskābes sāls. Hg(CN)2 ir bezkrāsaina ļoti indīga viela bez smaržas, bet ar ļoti pretīgu garšu. Kristalizējas kā tetraedra formas kristāli. Gaisā pamazām sadalās un kļūst tumšs, tādēļ jāglabā stikla pudelē ar pieslīpētu aizbāzni. Lai arī dzīvsudraba(II) cianīds tiek uzskatīts par sāli, tā molekulā starp dzīvsudraba un oglekļa atomiem ir kovalentā saite un, šķīstot ūdenī, disociācija nenotiek. Dzīvsudraba(II) cianīda molekulai ir gandrīz lineāra forma.

Teorētiski iespējams arī dzīvsudraba(I) cianīds Hg2(CN)2, taču tas jau iegūšanas brīdī sadalās par brīvu dzīvsudrabu un dzīvsudraba(II) cianīdu.

Iegūšana
--------

Dzīvsudraba(II) cianīds rodas, reaģējot zilskābei ar dzīvsudraba(II) oksīdu:

HgO + 2HCN → Hg(CN)2 + H2O
To var iegūt arī, reaģējot dzīvsudraba(I) vai dzīvsudraba(II) sāļiem ar zilskābi vai cianīdu šķīdumiem:

HgCl2 + 2KCN → Hg(CN)2 + 2KCl
Hg2Cl2 + 2KCN → Hg(CN)2 + Hg + 2KCl
Hg(CN)2 veidojas dzīvsudraba(II) sulfāta reakcijā ar kālija heksacianoferātu(II):

K4Fe(CN)6 + 3HgSO4 → 3Hg(CN)2 + 2K2SO4 + FeSO4

Īpašības
--------


Cianīdu šķīdumos Hg(CN)2 veido komplekso tetracianomerkurāta(II) jonu:

Hg(CN)2 + 2CN− → [Hg(CN)4]2−
Reaģē ar kālija jodīdu, veidojot kālija tetrajodomerkurātu(II):

Hg(CN)2 + 4KI → K2[HgI4] + 2KCN
Karsējot virs 320 °C, sadalās un rodas diciāns un metālisks dzīvsudrabs:

Hg(CN)2 → Hg + (CN)2
Diciāns rodas arī, karsējot dzīvsudraba(II) cianīdu kopā ar dzīvsudraba(II) hlorīdu: 

Hg(CN)2 + HgCl2 → Hg2Cl2 + (CN)2
Reaģējot ar jodu, rodas jodciāns:

Hg(CN)2 + I2 → Hg + 2ICN

Izmantošana
-----------

Agrāk dzīvsudraba cianīda šķīdumu lietoja par dezinficējošu līdzekli, kā arī (pirms antibiotiku izgudrošanas) sifilisa ārstēšanai. Izmanto homeopātijā ar latīņu nosaukumu *Hydrargyrum bicyanatum*.

Atsauces
--------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***dzīvsudraba cianīds*** |

1. ↑  Г. Реми. *Курс неорганической химии.* Том II. Москва : Издательство иностранной литературы, 1966, 504. lpp. (krieviski)
Žanis Unāms (ap 1930)
**Žanis Unāms**, arī **Unams** (1902—1989) bija latviešu žurnālists, rakstnieks un sabiedriskais darbinieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1902. gada 19. jūnijā Sesavas pagasta Jostenes Rempīšos dzirnavnieka ģimenē. Mācījās Sesavas pagastskolā, Jelgavas ģimnāzijā, kuru absolvēja 1923. gadā, viņa pirmā publikācija bija raksts "Jaunatnes apvienības ideja" laikrakstā "Zemgalietis" (1921).
Studēja tieslietas un teoloģiju Latvijas Universitātē (1923—1928), līdztekus darbojās laikrakstos "Zemgalietis", "Jaunais Zemgalietis" (1923—1926), "Jelgavas Vēstnesis" un "Brīvā Tēvija".

Vēlāk bija laikraksta „Latvis" redaktors (1929—1931), mēnešraksta „Burtnieks" redakcijas sekretārs (1931—1934), Rīgas pilsētas X bibliotēkas pārzinis (1935—1939), paju sabiedrības „Grāmatnieks" direktors (1939—1940).
Vācu okupācijas laikā bija Valsts bibliotēkas direktors (1941) un Sabiedrisko lietu departamenta direktors (1943).

1944. gadā četrus mēnešus bija ieslodzīts Gestapo cietumā. Pēc Otrā pasaules kara dzīvoja Vācijā, no 1951. gada viņš sešus gadus vadīja Oldenburgas latviešu bēgļu nometni, trīs gadus bija Latviešu Centrālās padomes loceklis.

Miris 1989. gada 9. augustā Oldenburgā, apbedīts Omstedes kapos.

Darbi
-----

Žanis Unāms sarakstījis 22 grāmatas, no tām septiņas trimdā. Viņš publicējis pāri par 1000 rakstu periodikā.

### Kultūrvēsturiskie apcerējumi

* "1863. gads latviešu kultūras vēsturē" (1931),
* "Brīvzemnieks" (1932, 2. daļa — T. Zeiferta aizsāktā darba turpinājums, K. Barona prēmija 1933),
* "H. Visendorfs un viņa vieta latviešu kultūras vēsturē" (1933, K. Barona prēm. 1934),
* "Kr. Barons un viņa mūža darbs" (1935),
* "Krišjānis Kalniņš" (1936),
* "Marija Valdemāre (Medinska)" (1937) u.c.

* "Komunisma iebrukums latviešu literatūrā.." (1932),
* "Trīs brīvības cīņu vadoņi: Kalpaks, Balodis, Radziņš",
* "18. novembris un 15. maijs" (abas 1934),
* "Tautas vadonis Kārlis Ulmanis" (1934, kopā ar J. Lapiņu),
* "Krievu laiki Latvijā" (1936).

### Atmiņu grāmatas

* "Latvija pēc 17. jūnija" (1950),
* "Laiku atspulgā" (1953),
* "Melnā vara. Toreiz un tagad" (1955, 1993),
* "Dzīvā Latvija" (1964),
* "Karogs vējā" (1969),
* "Aiz septiņiem kalniem",
* "Zem Barbarosas šķēpa" (abas 1975).

### Latviešu biogrāfiskā vārdnīca

* Es viņu pazīstu: Latviešu biogrāfiskā vārdnīca. Redaktors Žanis Unāms. Rīga: Biogrāfiskā arhīva apgāds, [1939]. 562 lpp. atkārtots izdevums 1975.

Atsauces
--------

1. ↑  timenote.info
2. ↑  literatura.lv

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 35895528
* LCCN: n85200842
* ISNI: 0000 0000 2477 6752
* GND: 103345205X

 |

 |
**Somzīlītes, somzīlīšu ģints** (*Remiz*) ir viena no somzīlīšu dzimtas (*Remizidae*) ģintīm, kas apvieno 4 mūsdienās dzīvojošas sugas. Izplatītas Eiropā un Āzijā. Lielākā sugu dažādība mājo Āzijā.

Latvijā
-------

Ķīnas somzīlīte (*Remiz consobrinus*)
Latvijā sastopama viena somzīlīšu ģints suga — somzīlīte (*Remiz pendulinus*), kas piemērotās vietās, gar dažādiem ūdenstilpēm ar aizaugošiem krastiem, ir diezgan parasta ligzdotāja.

Kopīgās īpašības
----------------

Somzīlīšu ģints sugas ir maza auguma putni, līdzīgi zīlītēm. Tās visas ir apmēram vienādi lielas: ķermeņa garums apmēram 9—12 cm, svars 7,5—12,5 g. Knābis smalks, gals ass kā adata. Spārni īsi un noapaļoti, aste īsa. Apspalvojums gaiši pelēkbrūns līdz kastaņbrūns. Šīs grupas somzīlītēm raksturīga tumša sejas maska, kas var būt gan melna, gan tumši brūna. Toties melngalvas somzīlītei (*Remiz macronyx*) melna ir visa galva.

Ģints nosaukums — somzīlītes — norāda uz šo zīlīšu īpatnējo ligzdas veidu, kas atgādina bumbierveida somu. Ligzda tiek vīta no zirnekļu tīkliem, dzīvnieku vilnas un mīkstiem augiem, konstrukciju papildus nostiprinot ar koka zariem vai auga stublājiem, kurā ligzda tiek būvēta.

Sistemātika
-----------

Vainaga somzīlīte (*Remiz coronatus*)
* **Somzīlīšu ģints** (*Remiz*)
	+ Ķīnas somzīlīte (*Remiz consobrinus*)
	+ Melngalvas somzīlīte (*Remiz macronyx*)
	+ Somzīlīte (*Remiz pendulinus*)
	+ Vainaga somzīlīte (*Remiz coronatus*)

Atsauces
--------

1. 1 2  World Bird List: Waxwings and allies, tits, penduline tits, 2018
2. ↑  «Latvijas Daba: Somzīlīšu dzimta». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 13. maijā. Skatīts: 2018. gada 27. martā.
3. ↑  «Ornitofaunistika: Somzīlīte Remiz pendulinus». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 26. februārī. Skatīts: 2018. gada 27. martā.
4. ↑  Alive: Eurasian Penduline-tit (Remiz pendulinus)
5. ↑  Alive: Chinese Penduline-tit (Remiz consobrinus)
6. 1 2 3  Encyclopedia: Penduline Titmice (Remizidae)
7. ↑  Perrins, Christopher M. (2003): "Penduline Tits". In Perrins, Christopher (editor): The Firefly Encyclopedia of Birds. Firefly Books. ISBN 1-55297-777-3.
8. ↑  Avian hybridization in Asia: Penduline Tits

Ārējās saites
-------------

* Putni dabā
* Bird Guides: Remiz
**Sona Ahmadli** (azerbaidžāņu: *Sona Əhmədli*; dzimusi 1988. gada 5. oktobrī Baku) ir bijusī azerbaidžāņu brīvā stila cīkstone, Eiropas čempione, Pasaules un Eiropas čempionātu medaļniece.

Biogrāfija
----------

Sona Ahmadli uzauga Baku un tur sāka nodarboties ar džudo. Kā juniore viņa guva vairākus panākumus šajā sporta veidā — 2004. gadā Roterdamā kļuva par Eiropas vicečempioni U 17 vecuma grupā un 2005. gada junioru Eiropas čempionātā Zagrebā finišēja 5. vietā.

2006. gadā viņa pārgāja uz brīvo cīņu. Turklāt viņa kļuva par sporta biedrības Baku "Dinamo" dalībnieci. Kopš tā laika viņas treneri ir bijuši Rafiks Hadžijevs, Nazims Alihanovs un Ari Farmanovs.

Sona Ahmadli debitēja uz starptautiskā cīņas paklāja 2007. gada Eiropas junioru čempionātā Belgradā, kur svara kategorijā līdz 59 kg finišēja 5. vietā. 2007. gadā Pekinā notikušajā junioru pasaules čempionātā viņai neveicās tik labi un 10. vieta. Tajā pašā gadā viņa piedalījās sieviešu pasaules čempionātā Baku. Viņa zaudēja Stefānijai Grosai no Vācijas un Britani Laverdurei no Kanādas un ierindojās 18. vietā.

2008. gadā Sona Ahmadli ieguva savu pirmo medaļu starptautiskā čempionātā. Eiropas junioru čempionātā Košicē viņa finišēja otrā aiz polietes Agatas Petšikas. Togad Stambulā notiekošajā junioru pasaules čempionātā viņa zaudēja otrajā cīņā pret ukrainieti Allu Čerkasovu un ierindojās 8. vietā.

2009. gada Eiropas cīņas čempionātā Viļņā Sona Ahmadli jau pirmajā kārtā zaudēja Latvijas cīkstonei Anastasijai Grigorjevai un finišēja 16. vietā.

Līdz šim lielākie panākumi viņas karjerā bija 2010. gada Eiropas čempionātā Baku. Viņa tur kļuva par Eiropas čempioni ar uzvarām pār Gudrunu Anneti Heije no Norvēģijas, Merjemu Selumu no Francijas un Taibi Juseinu no Bulgārijas. Tā gada Pasaules čempionātā Maskavā viņai cīnijās neveiksmīgi un pēc pirmās kārtas tika izslēgta pēc sakāves pret japānieti Ajako Sjodu un finišēja tikai 13. vietā.

2011. gadā viņa piedalījās tikai pasaules čempionātā Stambulā, kur viņa bija svara kategorijā līdz 59 kg pēc uzvarām pār Kazahstānas cīkstoni Olgu Kaļiņinu, Krievijas pārstāvi Valēriju Šolobovu un baltkrievieti Nadeždu Mihalkovu, zaudēja ukrainietei Hannai Vasilenko, bet cīņā par trešo vietu pieveica Kanādas sportisti Amandu Gerhartu un ieguva bronzas medaļu.

2012. gada Eiropas čempionātā Belgradā viņa spēja izcīnīt vēl vienu bronzas medaļu aiz Hannas Vasilenko un Anastasijas Grigorjevas kopā ar moldāvu sportisti Ludmilu Kristea.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Medaļa "Progress" (*"Tərəqqi" medalı*, 2010)

Atsauces
--------

1. ↑  «Sona Əhmədli: "İnsan ilk növbədə, özünə qalib gəlməlidir"» (azerbaidžāņu). anl.az. 2010-04-27. Skatīts: 2021-04-04.
2. ↑  «Sona Əhmədli dünya üçüncüsü oldu, Yuliya Ratkeviç medalsız və lisenziyasız qaldı» (azerbaidžāņu). qol.az. 2011. gada 15. septembris. Skatīts: 2021-04-04.
3. ↑  Sportistu apbalvošana (azerbaidžāņu)

Ārējās saites
-------------

* FILA profils (angliski)
* *JudoInside* profils (angliski)
* Attēli no sacensībām saitā "gettyimages"
**Žanna Marija Nansī d'Otremona** (franču: *Jeanne Marie Nancy d’Autremont*; dzimusi **de Martela** (franču: *de Martel*); 1899. gada 23. maijs Bresta — 1979. gada 4. novembris Parīze) bija Francijas šahiste, 1933. gada Pasaules čempionāta šahā sievietēm dalībniece, trīskārtējā Francijas sieviešu šaha čempione.

Biogrāfija
----------

Dzimusi dižciltīgā Bretaņas ģimenē, viņas tēvs ir bijis kara kuģa komandieris. 1929. gadā apprecējusies ar Lusjēnu Bridē d'Otremonu un pārcēlusies uz Parīzi. Trīs reizes kļuvusi par Francijas sieviešu šaha čempioni, turklāt visās šajās reizēs čempionātos bijusi otrā, bet čempionāta uzvarētājām nav bijusi Francijas pilsonība. 1928. un 1929. gadā par tādu šahisti kļuvusi Paula Švarcmane, bet 1932. gadā — Alise Tonini. 1927. un 1933. gadā ieņēmusi arī trešo vietu Francijas sieviešu šaha čempionātos. 1933. gadā Folkestonā piedalījusies Pasaules čempionāta šahā sievietēm, kurā ieņēmusi 7. vietu (čempionātā uzvarēja Vera Menčika).

Atsauces
--------

1. ↑  HERITAGE des ECHECS FRANCAIS - D'AUTREMONT Jeanne [Marie Nancy]
2. ↑  «1927-39 Title Tournaments : World Chess Championship (women)». *www.mark-weeks.com*.
Tīkla lēkumu attēlojums. Lēkumu skaits starp datoriem šajā gadījumā ir 2.
**Lēkums** (angļu: *hop*) ir starpposms savienojumu ķēdē starp divām datoru tīkla iekārtām. Piemēram, internetā datu paketei ir jāiziet cauri vairākiem maršrutētājiem, pirms tā sasniedz savu gala mērķi. Katru reizi, kad pakete tiek pārsūtīta uz nākamo maršrutētāju, notiek lēkums. Jo vairāk lēkumu, jo ilgāk pakete ceļos līdz gala mērķim. Šo posmu skaitu, kas ceļā no nosūtītāja līdz saņēmējam jāveic paketei, sauc par **lēkumu skaitu** (angļu: *hop count*). Lai izvairītos no datortīklu pārslogošanas, parasti ir noteikts maksimālais lēkumu skaits, kuru sasniedzot pakete tālāk pārsūtīta vairs netiek. IPv4 protokolā to sauc par **dzīvlaiku** (angļu: *time to live*). Internetā, lai noskaidrotu, cik daudz lēkumu ir starp avota un mērķa adresēm, var izmantot traceroute/tracepath komandas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls - lēkums». termini.gov.lv.
2. ↑  skaits/LV «Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls - lēkumu skaits». termini.gov.lv.
3. ↑  «Latvijas Nacionālais terminoloģijas portāls - dzīvlaiks». termini.gov.lv.
Širefa rags
**Širefa rags** (angļu: *Cape Shirreff*, spāņu: *Cabo Shirreff*) vai **Alvarado rags** (*Cabo Alvarado* — Argentīnas avotos) ir klinšains zemesrags Livingstona salas ziemeļos Antarktīdā. Izvietojies Jāņa Pāvila II pussalas ziemeļu galā Dreika šauruma piekrastē un atdala Hīro līci austrumos no Barklaja līča rietumos.

Zemesragu 1820. gada 17. janvārī aprakstīja un aptuveni nokartēja Edvarda Brensfīlda ekspedīcija un nosauca to par godu tā laika Klusā okeāna britu eskadras komandierim, kapteinim (vēlāk — admirālim) Viljamam Henrijam Širefam *(William Henry Shirreff)*, kurš norīkoja Brensfīldu šajā ekspedīcijā.[1] Argentīnas avotos zemesrags saukts par godu neatkarības cīņu dalībniekam ģenerālim Rudesindo Alvarado (*Rudecindo Alvarado*; 1792—1872).

19. gadsimta pirmajā pusē Širefa rags tika izmantots kā roņu mednieku bāze. Zemesragā un tā apkārtnē atradās viena no lielākajā airkāju kolonijām reģionā, kas medību rezultātā tika pilnībā iznīcināta. Jūras dzīvnieku kolonija sāka atjaunoties tikai 20. gadsimta vidū un tagad tā ir lielākā Antarktīdas pussalas reģionā. Kopš 1966. gada Širefa rags un tā apkārtne, iekļaujot Santelmo salu un jūras akvatoriju, ir speciāli aizsargāta teritorija.[2]

1991. gadā zemesragā tika ierīkota Čīles vasaras polārstacija Giljermomanna, bet kopš 1996. gada tai līdzās darbojas ASV NOAA lauka nometne Širefa.

Atsauces
--------

1. ↑  SCAR Composite Gazetteer
2. ↑  Management Plan for Antarctic Specially Protected Area No. 149 Cape Shirreff and San Telmo Island

Koordinātas: 62°27′32″S 60°47′19″W﻿ / ﻿62.45889°S 60.78861°W﻿ / -62.45889; -60.78861
**Makenzija grīslis** (latīņu: *Carex mackenziei*) ir grīšļu dzimtas suga. Savvaļā tai Eiropas ziemeļu reģionos ir šaura areāla. Latvijā tā ir sastopama ļoti reti, tikai Rīgas līča centrālās daļas piekrastē un posmā no Kuivižiem līdz Igaunijas robežai.

Ierakstīts Latvijas Sarkanajā grāmatā 1. kategorijā.

Apraksts
--------

Makenzija grīslis ir daudzgadīgs, 10-40 cm garš lakstaugs, kurš pieder vienādvārpu grīšļu grupai, jo tā vīrišķie ziedi atrodas vārpiņu apakšdaļā.

Augs ir dzeltenzaļš. Stublāji ir izvietoti skrajā cerā, tie ir strupi trīsšķautņaini, pastīvi. Lapas ir mīkstas, 10-30 cm garas un 0,2-0,4 cm platas, aptuveni stublāja garumā vai īsākas. Augam ir 4—6 vārpiņas, tās ir iegarenas, stublāja galotnē attālu cita no citas. Pie ziedkopas pamata ir īsa, īlenveidīga seglapa vai seglapas vispār nav. Vārpiņu garums ir 0,7-1,3 cm. Segplēksne ir aptuveni pūslīša garumā, brūna, mala gaišāka. Augļa pūslītis ir pelēkzaļš, olveidīgs, tā dzīslas ir neskaidras, galā pēkšņi sašaurināts īsā knābītī. Zied maija beigās un jūnija sākumā.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Makenzija grīslis - Carex mackenziei V.I.Krecz. - Augi - Latvijas daba». *www.latvijasdaba.lv*. Skatīts: 2022-04-21.
Koordinātas: 50°50′40″N 4°21′18″E﻿ / ﻿50.84444°N 4.35500°E﻿ / 50.84444; 4.35500

Bortjē galerija
**Bortjē galerija** ir tirdzniecības pasāža, kas atrodas Briseles augšpilsētā, Madlēnas ielā, netālu no Madlēnas kapelas.
Bortjē galerija ir vienīgā grāmatu, īpaši antikvāro grāmatu un karšu veikalu tirdzniecības pasāža pilsētā.

Vēsture
-------

Pasāža savu nosaukumu ieguva pateicoties Bortjē kungam, kuram piederēja zemes gabals šajā vietā un kurš nolēma 19. gadsimta 40. gados izveidot slēgtu pasāžu ar veikaliem abās pusēs. To viņš izdarīja, ieguldot 160 000 franku. 65 metrus garo galeriju projektējis Žans Pjērs Klauzenārs, kurš ir arī arhitekts tuvumā esošajām Svētā Ibēra galerijām. Galerija tika atklāta 1848. gadā reizē ar tolaik blakus esošo Madlēnas tirgu, kas tika pilsētplānotāju ieteikuma dēļ nojaukts 1958. gadā. 1974. gadā tika veikta pilnīga Bortjē galerijas restaurācija, ievērojot Klauzenāra plānu, kā arī galerijai ieklāja stiklotu jumtu, kas tika izveidots atbilstoši 19. gadsimta Parīzes stilam.

Ārējās saites
-------------

* www.ebru.be
* www.eurobru.be Archived 2009. gada 3. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē.
**Nakuru ezers** (angļu: *Lake Nakuru*, svahili: *Ziwa Nakuru*) ir viens no Āfrikas Lielās Rifta ielejas sālsezeriem, satur daudz sodas. Atrodas dienvidos no Nakuru pilsētas, Kenijas centrālajā - rietumu daļā, 160 km ziemeļos no Nairobi.

Flamingi Nakuru ezerā
Nosaukums masaju valodā nozīmē - "putekļi", "putekļaina vieta". 1990. gadu sākumā krasi kritās ezera ūdens līmenis, tomēr pēdējā laikā ezers atjaunojies.

Lielais aļģu (cianobaktērija *Spirulina*) un vēzīšu daudzums ezera sārmainajā ūdenī pievilina tam lielu skaitu, miljoniem flamingu, kas gandrīz vienmēr klāj lielu daļu ezera virsmas. Ezera apkaimē un pašā ezerā dzīvo arī daudzi citi putni (ap 450 sugu), dzīvnieki, tai skaitā divas degunradžu sugas, žirafes un lielie pitoni. Ezers iekļauts Nakuru nacionālajā parkā (1961) - parks ietver ezeru, tā kalnaino piekrasti un savannu. Parkā var atrast ap 550 augu sugas.

Ezers ir populārs tūrisma objekts, pateicoties lieliskajam skatam pāri ezeram uz daudzajiem flamingiem, kas paveras no Babuīnu klints ezera krastā. Diemžēl ezera stāvoklis pasliktinās intensīvā tūrisma un rūpnieciskā piesārņojuma dēļ.

1937-1938. gados ezera krastā atklāti mezolīta apbedījumi - atrastie 9 skeleti piederēja etiopu rasei.

Ārējās saites
-------------

* Nakuru nacionālā parka mājaslapa
**Ladislavs Knoteks** (čehu: *Ladislav Knotek*; dzimis 1892. gada 27. jūnijā, miris 1954. gada 23. februārī) bija čehu šaha problēmists, čehu skolas pārstāvis.

Šaha kompozīcija
----------------

Kopš 1920. gada sastādījis vairāk nekā 400 šaha uzdevumus, galvenokārt trīsvilčus.

2016. gadā WFCC kongress piešķīra starptautiskā meistara titulu vairākiem mirušiem šaha problēmistiem, tai skaitā arī V. Knotekam.

### Uzdevuma piemērs

**L. Knoteks**  
 *UV CSZTV*, 1948**Mats 3 gājienos**
**Uzdevuma risinājums:**

**1. ♕h4!** (spaids)
**1. ... ♔d2 2. ♕f2 ~ 3. ♘c3#**
**1. ... c3 2. ♗×c3 ♔d1 3. ♕a4# 2. ... ♔b1 3. ♕e4#**
**1. ... ♔b1 2. ♕×c4 ♔×b2 3. ♕a2#**
1. ... ♔×b2 2. ♕×c4 ~ 3. ♕a2# 2. ... ♔a3 3. ♕b3#
Klasiska čehu miniatūra ar lielisku ievadgājienu un trīs klusiem variantiem.

Atsauces
--------

1. ↑  Diena vēsturē
2. ↑  Mesona šaha problēmu datu bāze[novecojusi saite]
3. ↑  WFCC 59. kongress

Papildu literatūra
------------------

* I. Mikan. *Ladislav Knotek*. Galerie československých skladatelů (čehu) 3. Praha : ZK Kotva, 1966.

Ārējās saites
-------------

* Ladislavs Knoteks šaha kompozīcijas vietnē PDB

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 288803276

 |

 |
**Sergejs Žihalka** (baltkrievu: *Сяргей Жыгалка*; dzimis 1989. gada 28. martā Minskā) ir Baltkrievijas starptautiskais lielmeistars šahā (2007).

Biogrāfija
----------

2003. gadā uzvarējis Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā. Divas reizes kļuvis par Eiropas jauniešu šaha čempionātā uzvarētāju: 2003. gadā U14 vecuma grupā un 2006. gadā U18 vecuma grupā. 2004. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Kirišos un uzvarējis Baltkrievijas junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā. 2007. gadā Hantimansijskā piedalījies Pasaules kausa izcīņā šahā, kur 1. kārtā piekāpies Krišnanam Sašikiranam. 2008. gadā izcīnījis sudraba medaļu Baltkrievijas šaha čempionātā, bet 2009. gadā kļuvis par Baltkrievijas šaha čempionu. 2009. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U20 vecuma grupā izcīnījis sudraba medaļu. 2010. gadā dalījis pirmo vietu starptautiskajā šaha turnīrā Taškentā. 2011. gadā bijis otrais Maskavas šaha festivāla *Moscow Open* lielmeistaru turnīrā. 2012. un 2013. gadā divas reizes uzvarējis Baltkrievijas šaha čempionātā.

Pārstāvējis Baltkrievijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījies 5 reizes (2008-2016);
* Eiropas komandu šaha čempionātā piedalījies 2013. gadā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2004. gadā Žihalkam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 2007. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

Sergeja brālis Andrejs arī ir šaha lielmeistars.

Atsauces
--------

1. ↑  «2007 World Cup». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 9. jūlijā. Skatīts: 2017. gada 12. aprīlī.
2. ↑  78th Belarus Chess Championship 2012
3. ↑  «GM Sergei Zhigalko is Belarus Chess Champion 2013». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2018. gada 5. maijā. Skatīts: 2017. gada 12. aprīlī.
4. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Sergei Zhigalko
5. ↑  OlimpBase :: European Men's Team Chess Championship :: Sergei Zhigalko
6. ↑  Title Applications (GM): Zhigalko Sergei

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Sergejs Staniševs** (bulgāru: *Сергей Станишев*; dzimis 1966. gada 5. maijā) ir Bulgārijas un ES politiķis. 

Dzimis PSRS, bijis PSRS, vēlāk (līdz 1995. gadam) - Krievijas pilsonis. No 1995. gada darbojās sociāldemokrātiskās Bulgārijas Sociālistiskās partijas darbā, no 2001. līdz 2014. gadam bija tās līderis. 2005. gada parlamenta vēlēšanās partija ieguva visvairāK (31,0%) balsu un 82 (no 240) deputātu vietu, bet Sergejs Staniševs kļuva par valsts premjerministru. Staniševa valdības laikā Bulgārija iestājās Eiropas Savienībā. 2009. gada vēlēšanās uzvarēja labēji centriskā partija GERB un Staniševs premjera amatu zaudēja. 2011. gadā kļuva par Eiropas Sociāldemokrātiskās partijas - Eiropas sociāldemokrātisko partiju jumta organizācijas, vadītāju. No 2014. gada - Eiroparlamenta deputāts.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Sergejs Staniševs***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 122097124
* LCCN: n2010064537
* ISNI: 0000 0000 8057 6149
* GND: 141617098

 |

 |
**Sergejs Urusovs** (krievu: *Сергей Семёнович Урусов*; 1827. gada 3. septembris - 1897. gada 20. novembris) bija Krievijas kņazs, virsnieks un meistars šahā.

Biogrāfija
----------

Cēlies no senas Krievijas kņazu Urusovu dzimtas. Bijis Krievijas armijas virsnieks un piedalījies Krimas karā (1853—1856). Sevastopoles aizsardzības laikā (1854—1855) iepazinies ar nākamo krievu rakstnieku Ļevu Tolstoju, kurš arī bijis šī kara dalībnieks. Viņu starpā izveidojusies draudzība, kas pastāvējusi līdz Urusova mūža beigām.
Ar šahu sācis aizrauties jaunībā. Tā kā tajos laikos Krievijā praktiski netika rīkoti šaha turnīri, tad savu meistarību Urusovam nācies pārbaudīt individuālos mačos ar pazīstamiem šahistiem. 1853. gada aprīlī Sanktpēterburgā spēlējis maču ar tolaik spēcīgāko Krievijas šahistu Aleksandru Petrovu, kuru zaudējis ar 1:3. 1854. gadā nospēlējis neizšķirti maču ar Kārli Janišu - 2:2. Tolaik spēcīgāko Sanktpēterburgas šahistu Iļju Šumovu Urusovam izdevies uzvarēt trijos mačos: 1853. gadā - 8½:4½ (+7−3=3), 1854. gadā - 12:9 (+12−9=0), 1859. gadā - 6½:2½ (+6−2=1). 1862. gadā Sanktpēterburgu apmeklēja Ungārijas meistars Ignacs Kolišs, ar kuru Urusovs nospēleja neizšķirti - 2:2 (+2-2). 1866. gadā Urusovs uzvarēja vācu meistaru Filipu Hiršfeldu ar 3:2 (+2−1=2). Kā šahists Urusovs bija labs atklātņu teorētiķis. Tāpat viņam bija laba galotņu tehnika. 1878. gadā Urusovs beidza savu šahista karjeru. Savas dzīves laikā viņš bija savācis bagātu šaha grāmatu bibliotēku, kuru pirms nāves uzdāvināja Ļeva Tolstoja dēlam Iļjam.

Urusova vārdā ir nosaukts gambīta variants laidņa atklātnē - 1.e4 e5 2.Lc4 Zf6 3.d4 ed 4.Zf3.

Atsauces
--------

1. ↑  Petrov, A.D. – Urusov, S.S. 1853
2. ↑  St Petersburg 1854
3. ↑  Moscow 1866

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305798431
* ISNI: 0000 0004 2299 3963
* GND: 1182578322

 |

 |
Šis raksts ir par pilsētas daļu Lietuvā. Par ciemu Latvijā skatīt rakstu Nida (Latvija).

**Nida** (lietuviešu: *Nida*, kursenieku: *Nīde*, vācu: *Nidden*) ir apdzīvota vieta Mazajā Lietuvā. Atrodas Kuršu kāpās, Neringas pilsētas dienviddaļā. Ir Neringas pašvaldības centrs.

Neringa ir iecienīta kūrortvieta, kuru ik gadu apmeklē ap 700 tūkstoši atpūtnieku no Lietuvas un pārējās Eiropas, jo īpaši Vācijas. Šeit atrodas Pārnidas kāpa, uz kuras uzbūvēts saules pulkstenis.

Vēsture
-------

Nida (vācu: *Nidden*) pirmoreiz minēta Vācu ordeņa dokumentos 1429. un 1497. gadā. Tolaik tā atradusies apmēram 2 km uz dienvidiem no pašreizējās atrašanās vietas. Ceļojošo kāpu draudu dēļ tā 1784. gadā pārcēlās uz pašreizējo vietu. Līdz 1945. gadam Nida piederēja Austrumprūsijai.

1874. gadā uz Urbo kalna tika uzbūvēta Nidas bāka. Otrā pasaules kara laikā to sagrāva vācu karaspēks. 1945. gadā bāka tika atjaunota. 1961. gadā Nidas ciems tika iekļauts Neringas pilsētas sastāvā.

Slavenības
----------

20. gadsimta pirmajā pusē Nida kļuva pazīstama kā mākslinieku pulcēšanās vieta (*Künstlerkolonie Nidden*). Šeit uzturējušies Maksis Pehšteins, Kārlis Šmits-Rotlufs, Kārlis Cukmajers, Ernsts Ludvigs Kirhners un citi. Nobela prēmijas literatūrā laureāts Tomass Manns no 1930. līdz 1932. gadam šeit dzīvoja vasarā. Šeit tika sarakstīts daļa no romāna Jāzeps un viņa brāļi (*Joseph und seine Brüder*). Viņa vasarnīca ir saglabājusies līdz mūsdienām. Tajā atrodas kultūras centrs ar nelielu Mannam veltītu memoriālo ekspozīciju. Nidu apmeklējis arī cits Nobela prēmijas laureāts, franču filozofs un rakstnieks Žans Pols Sartrs.

Attēlu galerija
---------------

* Nidas ostaNidas osta
* Tomasa Manna memoriālais muzejsTomasa Manna memoriālais muzejs
* Nidas Etnogrāfiskā zvejnieku sētaNidas Etnogrāfiskā zvejnieku sēta
* Atjaunotās kursenieku koka kapu zīmes Nidas kapsētāAtjaunotās kursenieku koka kapu zīmes Nidas kapsētā
* Kuršu kāpas UNESCO piemineklis NidāKuršu kāpas UNESCO piemineklis Nidā
* Pārnidas kāpaPārnidas kāpa

Atsauces
--------

1. ↑  Krišs Kapenieks. «Kursenieku etniskās kopības attīstība XX gadsimtā — XX gadsimta pirmajā pusē». Rīga : Latvijas Universitātes Vēstures un filozofijas fakultātes Latvijas un Austrumeiropas jauno un jaunāko laiku vēstures katedra, 2013. 253. lpp.
2. ↑  *Nida*. Visuotinė lietuvių enciklopedija. Skatīts: 2022-12-27.
3. ↑  *Nida*. Mazās Lietuvas enciklopēdija. Skatīts: 2022-12-27.
4. ↑  «Neringa vasaros sezonui siūlo nemažai naujovių». *DELFI*. Skatīts: 2023-01-15.
5. ↑  «Nida – unikāls dabas brīnums Lietuvā». *Latvijas Avīze*. Skatīts: 2022-12-27.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 138513708
* LCCN: n91093254
* GND: 4237589-7
* SUDOC: 122870832

 |

 |
Nezināma vērtība "reliģija"

**Stīvens Bleiks Krauders** (angļu: *Steven Blake Crowder*; dzimis 1987. gada 7. jūlijā, Mičiganā, ASV ) ir kanādiešu izcelsmes amerikāņu konservatīvais politikas komentētājs, aktieris un komiķis. Viņš ir raidījuma *Louder with Crowder* vadītājs, kurā tiek aplūkotas ziņas, popkultūra un politika. Raidījums tiek straumēts *YouTube* un *Conservative Review* straumēšanas mājaslapā CRTV; mājaslapā LouderWithCrowder.com kā arī portālos *Facebook*, *SoundCloud*, *iTunes* un virszemes radio. Viņš ir bijušais televīzijas kanāla *Fox News* korespondents, regulārs viesis raidījumā *TheBlaze*, PBS bērnu animācijas filmas *Arthur* balss aktieris un ir bieži redzams raidījumos "Glenn Beck Programme" un "The Dana Show".

Atsauces
--------

1. ↑  Veidne:Cite tweet
2. ↑  «Steven Crowder, conservative comedian, draws Prophet Muhammad on YouTube channel». Washington Times. Skatīts: 2017-04-14.
3. ↑  «Homepage » Louder with Crowder».
4. ↑  «Exclusive–Fox News: Steven Crowder Attacking Hannity Confirms 'Decision to Part Company with Him'». Skatīts: 2013. gada 20. decembris.
**Stīvens Frānsiss Smits** (angļu: *Stephen Francis Smith*; 1860. vai 1861. gads Ontārio — 1928. gada 12. maijs Londona) bija Lielbritānijas un Kanādas šahists un ārsts.

Biogrāfija
----------

Piedzimis Kanādas provincē Ontario, taču jau 1870. gadu vidū kopā ar ģimeni pārcēlies uz Angliju. Profesijas izvēlē sekojis tēva piemēram un kļuvis par ārstu – Karaliskās ķirurgu koledžas locekli un aptiekāru biedrības licenzes īpašnieku. Aizrāvies arī ar šahu. 1895. gadā uzvarējis Londonas pilsētas šaha kluba čempionātā, bet 1906. gadā šajā turnīrā ieņēmis 2. vietu. Vairākkārt piedalījies Lielbritānijas šaha čempionātos un tradicionālajos Hastingsas jaungada turnīros.

Pirmā pasaules kara laikā pametis Britu salas un pārcēlies uz Kanādu. 1915. gadā Vankūverā uzvarējis vietējā šaha kluba čempionātā, kas vienlaicīgi bijis arī Britu Kolumbijas labāko šahistu turnīrs. 

Pārstāvējis Kanādu 1924. gada neoficiālajā šaha olimpiādē. Bijis viens no 15 delegātiem, kas 1924. gada 20. jūlijā parakstījis Starptautiskās šaha federācijas (FIDE) dibināšanas aktu.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: unofficial Chess Olympiads :: Stephen Francis Smith
2. ↑  OlimpBase :: Chess Olympiad Paris 1924: information

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
***AFRICASAT-1*** (sākotnēji ***MEASAT-1***) bija Malaizijas uzņēmuma *Binariang Satellite Systems Sdn. Bhd.* (tagad *MEASAT Satellite Systems Sdn. Bhd.*) sakaru pavadonis. Tas bija Malaizijas pirmais Zemes mākslīgais pavadonis. Palaists 1996. gada janvārī. 
Tas nodrošināja sakarus klientiem Dienvidaustrumāzijā, vēlāk Āfrikā. Dekomisionēts 2013. gadā.

1994. gada 17. maijā *Binariang Satellite Systems* noslēdza līgumu ar ASV uzņēmumu *Hughes Space and Communications International* par sakaru pavadoņa izgatavošanu uz platformas *HS-376* bāzes. Projekts nosaukts par *Malaysia-East Asia Satellite* ("Malaizijas Austrumāzijas pavadonis", *MEASAT*). *Hughes* arī izgatavoja un Lankavi salā uzstādīja kosmisko aparātu kontroles staciju, kā arī apmācīja Malaizijas speciālistus.

Kosmiskajam aparātam bija 12 C joslas, 5 Ku joslas raidītāji. Tas bija cilindra formā ar diametru 2,16 m. Augstums saliktā stāvoklī 3,3 m, izvērstā — 7,82 m. Stabilizāciju nodrošināja rotācija ap garenasi.
Pirmoreiz *HS-376* modelī pielietotas gallija arsenīda saules baterijas, kas deva par 40 % vairāk elektroenerģijas nekā to silīcija priekšgājēji. *HS-376* pirmoreiz izmantota arī ultraviegla paraboliskā antena. Stāvokļa kontroles dzinējiem izmantota divkomponentu degviela.

*MEASAT-1* tika palaists 1996. gada 13. janvārī 23:10 UTC ar nesējraķeti *Ariane 44L* (lidojums *V82*) no Gviānas kosmiskā centra kopā ar sakaru pavadoni *PAS 3R*.
Tas tika izvietots ģeostacionārajā orbītā punktā 91,5° austrumu garuma.

2007. gada 31. oktobrī *MEASAT-1* pārtrauca sniegt pakalpojumus pozīcijā 91,5° A, jo tam bija beidzies garantijas laiks 12 gadi. Pirms tam kopš aprīļa sakaru kanāli tika pārslēgti uz pavadoni *MEASAT-3*, kurš palaists 2006. gada decembrī un izvietots 91,5° A.

Tika novērtēts, ka pavadonis ir spējīgs darboties vēl piecus gadus, tādēļ tas tika pārvietots uz punktu 46,0° A virs Āfrikas un 2008. gada 14. janvārī pārdēvēts par ***AFRICASAT-1***. Šoreiz orbīta nebija stacionāra, bet ar nelielu slīpumu. Kosmiskā aparāta kontrole turpināta no zemes stacijas Malaizijā.

2013. gada aprīlī pavadonis pārvietots uz apbedīšanas orbītu.

Atsauces
--------

1. ↑  MEASAT GLOBAL BERHAD ("MEASAT GLOBAL") - MEASAT-1 DECOMMISSIONED FROM SERVICE AT 91.5E Archived 2016. gada 14. martā, *Wayback Machine* vietnē. Bursa Malaysia Berhad Announcement, 2007-10-31
2. ↑  MEASAT GLOBAL BERHAD ("MEASAT GLOBAL" OR "COMPANY") MEASAT EXPANDS COVERAGE INTO AFRICA WITH COMMISSIONING OF AFRICASAT-1 Archived 2016. gada 13. martā, *Wayback Machine* vietnē. Bursa Malaysia Berhad Announcement, 2008-01-14

Ārējās saites
-------------

* AFRICASAT-1 MEASAT (angliski)
* Measat 1 weebau.com
* MEASAT 1, 2 / Africasat 1, 2 Gunter's Space Page, (angliski)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*MEASAT* pavadoņi |
| --- |
|  |
| MEASAT | 
* *1*
* 2
* 3
* 3a
* 3b
* 3d
* 5

 |
|  |
| AFRICASAT | 
* *1*
* 1a
* *2*

 |

 |
**Izovirsma** (angļu: *Isosurface*) ir 3D virsmas attēlojums punktiem ar vienādām vērtībām 3D datu izplatīšanu, kā arī 3D analogs izolīnijai. Izovirsma var tikt izmantota, lai pārstāvētu, piemēram, visus VoXels attēlā ar konkrētā CoLocalization līmeni. Šie punkti savienojoties veido 3D virsmu. Var gadīties, ka virsma ir sadalīta dažādās, slēgtās, nesaistītās daļās: tie kļūst par objektiem, kurus nevar analizēt atsevišķi.

Pielietojumi
------------

Izovirsmu parasti attēlo, izmantojot datorgrafiku, un to izmanto kā datu vizualizācijas metodi skaitļojošā modelēšanā (computational fluid dynamics(CFD)), kas ļauj inženieriem pētīt šķidruma plūsmas iezīmes ap objektiem, piemēram, lidmašīnu spārniem. Izovirsmu var attēlot individuālu triecienvilni ultraskaņas lidojumā. Var arī uzģenerēt vairākas izovirsmas, lai parādītu spiediena vērtībū sekvences plūstošajam gaisam ap spārnu. Izovirsmas mēdz būt populārs veids kā vizualizēt apjoma datu kopu, jo tās var attēlot ar vienkāršu poligonu modeli, kuru var, ļoti ātri, uzzīmēt uz ekrāna.

* Medicīnā, izovirsmas var izmantot, lai attēlotu specifiskus blīvuma reģionus konkrēta trīsdimensionālā CT skenēšanā, vizualizējot iekšējos orgānus , kaulus, vai citas struktūras.

Arī citās disciplīnas, kuras ir ieinteresēti trīsdimensiju datu attēlošanā bieži izmanto izovirsmas, lai iegūtu informāciju par farmakoloģiju, ķīmiju, ģeofiziku un meteoroloģiju.

Implementācijas algoritmi
-------------------------

### Maršēšana kubi

Maršēšanas kubu algoritms pirmo reizi tika publicēts 1987. SIGGRAPH lietas izskatīšanas Lorensen un Cline, un tas rada virsmu ar krusteniskām malām, kas izveido datu apjoma režģi ar dziļuma kontūru. Ja virsma šķērso malu algoritms rada virsotni. Šim algoritmam ir risinājumi īstenošanai gan uz CPU un uz GPU.

### Asimptotiskā izvēle

Asimptotiskās izvēles algoritms tika izstrādāts kā paplašinājumu maršēšanas kubam, lai atrisinātu iespēju neskaidrību tajā.

### Maršēšanas tetraedrs

Maršēšanas tetraedra algoritms tika izstrādāts kā paplašinājumu maršēšanas kubam, lai atrisinātu neskaidrības šajā algoritmu un radītu augstākas kvalitātes produkcijas virsmas.

### Virsmas tīkls

Virsmas tīkla algoritms ievieto šķērsojošu virsotni vidū tilpuma voxelim, nevis pie malām, kā rezultātā izveidojas vienmērīgāka izejas virsma.

### Duālā kontūrēšana

Duālās kontūrēšanas algoritms pirmo reizi tika publicēts 2002. SIGGRAPH procesā ar Ju un Losasso, izstrādāts kā paplašinājumu gan virsmas tīklam un maršēšanas kubam. Tā saglabā virsotni pie centrā voxeļa. Tā pievieno virsmas paaudzi, kas piesaista octreesi, lai pievienotu atbalstu ģeometrijai, kas pielāgo trijstūru skaitu.

Atsauces
--------

* Isosurface
* William E. Lorensen, Harvey E. Cline: Marching Cubes: A high resolution 3D surface construction algorithm. In: Computer Graphics, Vol. 21, Nr. 4, July 1987
* Tao Ju, Frank Losasso, Scott Schaefer, Joe Warren: Dual Contouring of Hermite Data. In: ACM Transactions on Graphics, Volume 21 Issue 3, July 2002

* Charles D. Hansen, Chris R. Johnson. *Visualization Handbook*. Academic Press, 2004. 7–11. lpp. ISBN 978-0-12-387582-2.
ASV desantnieks ar *MC1-1C* sērijas apaļo izpletni
**Izpletnis** ir līdzeklis, kas samazina objekta ātrumu atmosfērā vai ļauj objektam lidot, izmantojot viegla, izturīga auduma konstrukciju. Tos visbiežāk izmanto cilvēku lēcieniem vai kravu izmešanai no gaisa kuģiem, lidaparātu nolaišanai uz zemes.

Pirmie izpletņu apraksti zināmi no Renesanses laika (15. gadsimta).
Mūsdienu izpletni izgudroja Luijs Sebastjans Lenormans, kurš 1783. gadā veica pirmo publisko lēcienu.

Veidi
-----

Izpletņus var iedalīt pēc to darbības principa: nolaišanās un pacelšanās.

Parasti izpletnis izmanto gaisa pretestību, lai samazinātu objekta krišanas ātrumu.
Apaļais izpletnis veidots kupola formā, pie kura malām piestiprinātas atsaites, kurās iekārts objekts. Tādus visbiežāk izmanto militārā desanta, kā arī kravu nomešanai. Smagākām kravām var izmantot vairākus izpletņus. Apaļie izpletņi nav vadāmi, lai gan eksistē modifikācijas ar atveramām sekcijām kupolā, kas ļauj nedaudz mainīt kustības virzienu.

Sportam, izklaidei un uzdevumiem, kad nepieciešama precīza nolaišanās, izmanto izpletņus spārna vai daļēja spārna formā. Tie ir vadāmi un izmanto spārnu cēlējspēku kombinācijā ar gaisa pretestību. Pie tiem pieskaita Rogallo spārnus, paraplānus, parafoilus.

Stabilitātes nodrošināšanai brīvās krišanas laikā reizēm izmanto arī nelielus stabilizējošos izpletņus.

Bremzēšanas izpletņus izmanto transportlīdzekļa horizontālā ātruma samazināšanai, lai saīsinātu bremzēšanas ceļu (lidmašīnai pēc nosēšanās, dragreisa mašīnai).

Izpletņus izmanto arī ārpus Zemes — uz citām planētām un to pavadoņiem, kur eksistē atmosfēra, lai kosmiskā aparāta nolaižamais aparāts veiktu lēnu nolaišanos.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Izpletnis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)
* Enciklopēdijas *Krugosvet* raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4153618-6
* NDL: 00569257
* NKC: ph918483

 |

 |
**Emīls Braunbergs** (dzimis 1931. gada 6. augustā, miris 2018. gada 5. jūnijā) bija Latvijas mākslinieks un ķirurgs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Tukumā. Jau skolas gados aizrāvies ar zīmēšanu, Tukumā viņa skolotāji bija mākslinieki Leonīds Āriņš, Ansis Artums, Ernests Meļķis. Pēc skolas izvēlējās ārsta profesiju. 1957. gadā viņš absolvēja Rīgas Medicīnas institūtu, pēc tam strādāja par ķirurgu Preiļu rajonā, Jūrmalā un Rīgā, kur kļuva par ķirurģiskās nodaļas vadītāju. Savā brīvajā laikā viņš turpināja nodarboties ar glezniecību, kopš 1968. gada piedalījās profesionālo mākslinieku rīkotajās izstādēs. 

1991. gadā pensionējās, dzīvoja Jūrmalā. No 1996. gada bija Latvijas Mākslinieku savienības biedrs. Savās mākslinieka gaitās sākotnēji bija reālists, bet vēlāk pievērsies abstrakcionismam. Braunbergam bijušas vairākas personālizstādes Rīgā, Jūrmalā un Tukumā, kā arī ārzemēs- Panevēžā (Lietuva), Berlīnē (Vācija, 1992. gadā), Hernē un Hattingenā (Vācija, 2002.). Kopā ar citu mākslinieku darbiem viņa darbi pabijuši izstādēs Somijā, Šveicē, Japānā, kā arī daudzviet Latvijā. Viņa darbi ir atrodami Latvijas muzejos un arī ārzemju privātkolekcijās. 

Miris 2018. gada 5. jūnijā.

Apbalvojumi
-----------

Apbalvots ar Barikāžu piemiņas medaļu.

Ārējās saites
-------------

* Biogrāfija

  


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 305091472
* LNB: 000155658
* ISNI: 0000 0004 1708 3164

 |

 |