recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Rubē** (franču: *Roubaix*; nīderlandiešu: *Robaais*) ir komūna Noras departamentā, Francijas ziemeļu daļā. Tā atrodas starp Lilli un Tūrkuenu.

Rubē ir trešā lielākā pilsēta Francijas Odefransas reģionā ar 95 866 iedzīvotājiem. Kopā ar Lilli, Tūrkuenu, Vilnēvu d'Aska un 86 citu komūnu Rubē veido aglomerāciju, ko apdzīvo 1,1 miljons cilvēku. Plašākā mērogā Rubē pieder plašam apdzīvotam reģionam kopā ar Beļģijas pilsētām Mukronu, Kortreiku, Turni un Menenu ar vairāk nekā 2 miljoniem iedzīvotāju. Pilsētu apkalpo Lilles metro.

Pilsēta ir zināma ar mākslu un vēsturi, arhitektūras mantojumu un ekonomikas uzplaukumu, kas notika industriālās revolūcijas laikā 19. gadsimtā, pateicoties tekstilrūpniecībai. 20. gadsimta sākumā pilsēta tika saukta par šīs industrijas galvaspilsētu. Pilsētā tika dibināti arī galvenie Francijas pasta pasūtījumu katalogu uzņēmumi (*La Redoute* un *3 Suisses*).

Rubē šobrīd cīnās ar deindustrializācijas sekām kopš 1970.-1980. gadiem, veidojot jaunu ekonomikas industriju, savas kultūras politikas uzsvaru un studentu piesaisti. Tomēr joprojām pilsētā ir augsts bezdarba līmenis un 75% no pilsētas teritorijas tiek klasificēta kā bīstama.

Sports
------

Rubē katru gadu finišē profesionālās riteņbraukšanas sacensības Parīze—Rubē, kas ir vienas no prestižākajām sacensību kalendārā. 259,5 km garās sacensības sākas Kompjenē un noslēdzas Rubē, bet to maršruts iekļauj ap 50 km bruģētu ceļu.

Kopš 1953. gada Katru gadu Rubē notiek sporta soļošanas sacensības *Roubaix 28 hours*, kuras ir vienas no garākajām pasaulē. Sacensības tiek rādītas televīzijā, tās notiek 28 stundu garumā un tajās piedalās daudzi elites atlēti. Šībrīža rekords ir vairāk kā 255 kilometri, bet daudzi dalībnieki katru gadu pieveic vairāk kā 200 kilometrus.

Atsauces
--------

1. ↑  Populations légales 2019.
2. ↑  Cycling. «Paris-Roubaix 2011: race preview of 'the hell of the north'». Telegraph. Skatīts: 2013-03-12.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 146592537
* LCCN: n81101038
* ISNI: 0000 0001 2325 0289
* GND: 4117125-1
* SUDOC: 026555409
* BNF: cb152670840 (data)
* NKC: ge630756

 |

 |
**Kristians Klīns** (vācu: *Christian Klien*; dzimis 1983. gada 7. februārī, Hohenemsā, Austrijā) ir bijušais Formula 1 pilots, pašlaik BMW Sauber testpilots.

Formula 1 sacensībās austrietis tika ar Jaguar komandas starpniecību un 2004. gadā brauca tās pamatsastāvā. Komandu gada beigās nopirka Red Bull un pārsauca to par Red Bull Racing. Klīns palika komandā, dalot savu vietu ar itāli Vitantonio Liuci. Sezona izrādījās pietiekami veiksmīga, lai Liuci kļūtu par satelītkomandas Scuderia Toro Rosso pilotu, bet Klīns vēl uz sezonu brauktu RBR. Tomēr otrā sezona izrādījās tik neveiksmīga, ka viņš tika atstādināts no savas vietas vēl pirms sezonas beigām. 2007. gadā Klīns bija Honda komandas testpilots. Austrietim bija arī citi karjeras turpināšanas varianti, piemēram, braukšana amerikāņu ChampCar sacīkstēs. 2007. gada 10. novembrī Klīns paziņoja, ka ir pārrunās ar Force India komandu, tomēr viņš neizcīnīja brīvo vietu komandā. 2008. gada 2. februārī viņš kļuva par BMW Sauber testpilotu.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Kristians Klīns***.
* *Munzüger Sport* profils (vāciski)
* *Driver Database* profils (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Valsts karogs: Vācija BMW Sauber |
| --- |
|  |
| Personāls | 
* Valsts karogs: Vācija Jergs Canders
* Valsts karogs: Vācija Vilijs Rampfs
* Valsts karogs: Vācija Mario Teisens
* Valsts karogs: Šveice Pēteris Zaubers

 |
|  |
| Piloti | 
* Valsts karogs: Vācija Sebastiāns Fetels
* Valsts karogs: Vācija Niks Heidfelds
* Valsts karogs: Polija Roberts Kubica
* Valsts karogs: Kanāda Žaks Vilnēvs

 |
|  |
| Modeļi | 
* F1.06
* F1.07
* F1.08
* F1.09

 |
|  |
| Saistītie raksti | 
* BMW
* Sauber

 |

 |
Gaišas (blondas) matu krāsas izplatība Eiropas iedzīvotājiem (pēc *Beals & Hoijer*, 1965). 80%+ (dzeltenā krāsā), 50—79% (gaiši oranža), 20—49% (gaiši brūna), 1—19% (tumši brūna), mazāk par 1% (melna).
**Baltās jūras-Baltijas rase** (krievu: *Беломоро-балтийская раса*) bija padomju antropoloģijā lietots rasu teorijas jēdziens, kas pārklājās ar citviet lietoto "Austrumbaltijas rases" jēdzienu.
Saskaņā ar šo teoriju Baltās jūras-Baltijas rase ietilpa Eiropeīdās (Eirāzijas) rases ziemeļu zarā kopā ar Atlantijas-Baltijas rasi.

Raksturojums
------------

Šai rasei piederīgajiem cilvēkiem raksturīgs vidējs augums, gaiša matu un acu krāsa, vidēji attīstīts trešējais apmatojums, mezocefāla vai brahicefāla galvas forma, ieplakana seja, īss deguns ar ieliektu profilu.

Pie Baltās jūras-Baltijas rases tika pieskaitīti dažādu tautu iedzīvotāji Austrumeiropas ziemeļu teritorijā no Urāliem līdz Austrumbaltijai.
Tika uzskatīts, ka Baltās jūras-Baltijas rase veidojusies no šās teritorijas (Latvijas ziemeļaustrumu daļas, Igaunijas austrumu daļas, Krievijas ziemeļrietumu daļas un Somijas) mezolīta un neolīta ciltīm ("eiropeīdiskais komponents"), nedaudz sajaucoties ar Rietumsibīrijas ciltīm ("mongoloīdiskais komponents").

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 1.. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 628. lpp.
Šis raksts ir par ielu Jūrmalā. Par citām jēdziena **Ikšķiles iela** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Ikšķiles iela** ir iela Jūrmalā, Majoru apkaimē. Ikšķiles iela sākas krustojumā ar Turaidas ielu un beidzas krustojumā ar Raunas ielu. Kopējais ielas garums ir 160 metri, tā ir klāta ar asfalta segumu. Ikšķiles ielā satiksmes kustība norit vienā joslā. Ielā ir savrupmāju un vasarnīcu apbūve.

Ielu savienojumi
----------------

Ikšķiles iela ir savienota ar šādām ielām:

* Turaidas iela (T veida krustojums)
* Raunas iela (T veida krustojums)

Skatīt arī
----------

* Majori

|  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas ielas, kuru nosaukums sākas ar burtu I |
| --- |
|  |
| 
* 0—9
* A
* B
* C
* D
* E
* F
* G
* H
* I
* J
* K
* L
* M
* N
* O
* P
* R
* S
* T
* U
* V
* Z

 |
|  |
| IĪ | 
* Iecavas
* Ievu
* Ikšķiles
* Ilgas
* Ilūkstes
* Imantas
* Indrānu
* Indras
* Induļa
* Ineša
* Irbju
* Īves

 |

 |
Skandināvijas kalni Skandināvijas pussalā
**Skandināvijas kalni** (zviedru: *Skanderna*, *Fjällen* jeb *Kölen*; norvēģu: *Kjølen*) ir kalnu sistēma Skandināvijas pussalā. Garums apmēram 1700 km, platums ap 600 km. Rietumu nogāzes atrodas Ziemeļjūras un Norvēģu jūras krastā, veidojot ļoti izrobotus krastus, garus, dziļus līčus (fjordus). Austrumu nogāzes pakāpeniski pazeminās, pārejot līdzenumos un zemienēs Zviedrijas teritorijā.

Kalnu augstums ir salīdzinoši neliels, bet to nogāzes ir ļoti stāvas. Augstākā virsotne Galhēpigens (norvēģu: *Galdhøpiggen*) ir 2469 m augsta, atrodas Norvēģijas dienvidos. Zviedrijā augstākā Skandināvijas kalnu virsotne ir Kebnekaise (zviedru: *Kebnekaise*), kuras augstums ir 2104 m. Somijā augstākā virsotne ir Halti (1324 m). Reljefu veidojuši senie ledāji. Tagadējie Skandināvijas kalnu ledāji ir lielākie mūsdienu ledāji kontinentālajā Eiropā.[*nepieciešama atsauce*]

Mitrais jūras klimats, kūstošie ledāji un virsas nevienveidība izveido lielu daudzumu upju, lielākā daļa no kurām ir īsas, ar spēcīgu straumi, tās neaizsalst pat ziemā. Upju enerģiju izmanto elektroenerģijas iegūšanai. Daudz ir arī ezeru.

Kalnu nogāzes klāj skujkoku meži, pundurbērzi, krūmāji. Augstāk kalnos raksturīgs tundras augājs.

Skandināvijas kalnos ir dzelzs, titāna, vara, svina atradnes.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Skandināvijas kalni***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh87004440

 |

 |
**Skalata** (ukraiņu: *Скалат*) ir pilsēta Ukrainas rietumos, Ternopiļas apgabala Pidvoločiskas rajonā.

Vēsture
-------

Rakstos pirmoreiz minēta 1520. gadā kā Polijas karalistes pilsēta. 1772. gadā pēc Polijas Pirmās dalīšanas pilsēta iekļāvās Austrijas impērijas (Austroungārijas) sastāvā un bija tur līdz Pirmā pasaules kara beigām, izņemot lauku starp 1809. un 1815. gada, kad tā ietilpa Krievijas impērijā.

Pēc Pirmā pasaules kara Skalata iekļāvās jaunizveidotajā Polijas valstī. 1939. gadā, pamatojoties uz Molotova-Ribentropa paktu, pēc PSRS iebrukuma Polijā iekļauta Ukrainas PSR. No 1941. līdz 1944. gadam atradās vācu okupācijā. Vācu okupācijas laikā pilsētas ebreji tika iznīcināti. Pēc kara pilsētas poļu iedzīvotāji tika pārcelti uz Poliju. No 1991. gada - neatkarīgās Ukrainas sastāvā.

Tūrisms
-------

Pilsētā saglabājušās 17. gadsimtā celtā cietokšņa būves.

Ārējās saites
-------------

* 

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Skalata***.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Ternopiļas apgabala pilsētas  |
| --- |
|  |
| 
* Berežani
* Borščiva
* Bučača
* Čortkiva
* Horostkiva
* Kopičinci
* Kremeneca
* Laņivci
* Monastiriska
* Pidhajci
* Počajiva
* Skalata
* Šumska
* Terebovļa
* **Ternopiļa**
* Zaļiščiki
* Zbaraža
* Zboriva

 |

 |


|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 128014325
* LCCN: n97050114
* GND: 4570805-8
* SUDOC: 17614546X
* NKC: ge1127702

 |

 |
**Vadonības sabiedrība** ir priekšpēdējā sabiedrības attīstības stadija E. Sērvisa izstrādātajā sociālās attīstības modelī.

Definīcija
----------

Pats E. Sērviss vadonības sabiedrības definē kā hierarhiski organizētas sabiedrības ar nemainīgu valdošo pozīciju. Vadonības sabiedrībām ir centralizēta vadība, bet nav īstas valdības, kas varētu caur varu realizēt savus lēmumus.

Attīstoties teorijai, parādās vairāki kritēriji, kā atpazīt vadonības sabiedrību. Viens variants:

* sabiedrības, kurās saimniecība balstās uz lopkopību, zemkopību un dārzkopību;
* pārvaldi iemieso vadoņi, kas manto savu varu;
* vadoņiem pieder vara un autoritāte, kas bieži vien iekļauj sevī arī turību;
* vadoņi ir vienlaicīgi tiesneši strīdos, sadala zemi un pārdala produktus utt.;
* biežu vien vadoņiem tiek piedēvēta kāda pārdabiska spēja, kas ir kā viņa ieņemamās sociālās pozīcijas tikums.

Arī padomju etnologiem (jo Padomju Savienībā nav sociālās antropoloģijas) ir pazīstams vadonības jēdziens. Tur to uzskata par tālu attīstījušās pirmatnējās sabiedrības formu, kuru raksturo papildu produkcijas izveidošanās, ko atņem dzimtas — cilts elite, kura to bieži piesavinās, bet bieži arī pārdalītu atgriež sabiedrībai pēc vajadzības. Varu šādā sabiedrībā manto, bet bieži ir izplatīta ir tā sauktā kara demokrātija vai kara hierarhija. Kultūrā jau sāk nodalīties t.s. elitārā un tautas kultūra.

Ārējās saites
-------------

* Andris Šnē Sabiedrība un vara: sociālās attiecības Austrumlatvijā 7.-12. gs. Promocijas darba kopsavilkums. - LU: Rīga, 2003.
**Ikurrina** (basku: *Ikurrin*) ir basku simbols un Basku Zemes autonomās komūnas oficiālais karogs. 

Karogu, kurš parasti tiek uzskatīts par Basku zemes nacionālo, bet neoficiālo simbolu, izveidoja Basku nacionālistu partijas EAJ-PNV dibinātāji Luiss un Sabino Arana.Tā dizains ir paņemts no Lielbritānijas karoga un tas ir viena no Francijas aizjūras teritorijas, Senpjēras un Mikelonas, kurā apmetās uz dzīvi Francijas basku jūrnieki, karoga sastāvdaļām. Ikurrina, arīdzan, ir Basku Nacionālistu partijas (EAJ-PNV) karogs.

Karoga līdzība ar Lielbritānijas karogu tiek izskaidrota ar to, ka tā tapšanas laikā Bilbao bija plaša sadarbība ar Lielbritāniju. Karogs tika izveidots 1894. gadā kā Biskajas provinces simbols viena karoga, kas simbolizētu septiņas basku provinces, ansamblī. Karogs pirmo reizi tika pacelts "Euzkeldun Batzokija", klubā, kas bija partijas EAJ-PNV priekšgājējs. Partija apstiprināja to 1895. gadā, bet 1933. gadā ierosināja iecelt to par visas Basku zemes karogu.

Pēc tam, kad basku tauta to 1936. gadā pieņēma un pēc sociālistu padomnieka Aznara ieteikumiem, Basku Zemes valdība to apstiprināja par autonomās komūnas oficiālo karogu. Lai gan Spānijas diktatora, Fransisko Franko, režīms to aizliedza 1938. gadā, to turpināja lietot Ziemeļu basku zemē. Tas kļuva par basku neatkarības kustības simbolu — vienas no pirmajām ETA akcijām bija karogu kāršana publiskās vietās. 1977. gadā, kad Spānijā atgriezās demokrātija, karoga aizliegums tika atcelts, bet divus gadus vēlāk tas atkal tika apstiprināts par Basku Zemes oficiālo karogu. To pieņēma arī nacionālisti visās basku provincēs. 

Karoga sarkanā krāsa simbolizē biskajiešus, zaļā - Gernikas ozolu, Biskajas veco likumu krājumu (basku: *Fueros*) simbolu, bet baltais krusts nozīmē Dievu. Tādējādi sarkanā, zaļā un baltā krāsa ir kļuvusi par basku nacionālajām krāsām.

Etimoloģija
-----------

Nosaukums ir Arana izdomāts neoloģisms no vārda *ikur* ("zīme, norādījums"), kuru sākumā izmantoja, lai apzīmētu karogu. Vārda nozīme ar laiku mainījās, tāpēc modernajā basku valodā karogu sauc spāņu vārdā par *bandera*.

* Sarkanajam fonam, vertikālajām, horizontālajām un diagonālajām līnijām ir zināma līdzība ar Navarras karalistes ģerboni.Sarkanajam fonam, vertikālajām, horizontālajām un diagonālajām līnijām ir zināma līdzība ar Navarras karalistes ģerboni.
* Senpjēras un Mikelonas karogsSenpjēras un Mikelonas karogs
* Basku kreisi-nacionālistiskās partijas Herri Batasuna izmantotais logo.Basku kreisi-nacionālistiskās partijas Herri Batasuna izmantotais logo.

Skatīt arī
----------

* Baski

Ārējās saites
-------------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ikurrina*** |

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Ikurrina*** |

* www.ikurrinamunduan.com
* The French regiment *des Cars*
**Vadības bloks** (angļu: *Control unit* — **CU**) ir datora centrālā procesora sastāvdaļa, kas vada procesora darbību. Tas nodod informāciju datora atmiņai, aritmētiski loģiskajai ierīcei un ievades un izvades ierīcēm, kā reaģēt uz procesoram nosūtītajām instrukcijām.

Vadības bloks vada citu vienību darbību, nodrošinot laicīgu reaģētspēju un noteiktus vadības signālus. Datoru resursu lielāko daļu pārvalda vadības bloks. Tas nodrošina datu plūsmu starp centrālo procesoru un citām ierīcēm. Džons fon Neimans vadības bloku novērtēja kā daļu no fon Neimana arhitektūras. Mūsdienu projektētajos datoros vadības bloks parasti atrodas centrālā procesora iekšējā daļā, un tā kopējā loma un darbība kopš tā ieviešanas nav mainījusies.

Multiciklu vadības bloki
------------------------

Visvienkāršākajos datoros tiek izmantota multiciklu mikroarhitektūra. Tie bija pirmie dizainparaugi. Tie joprojām ir populāri vismazākajos datoros, piemēram, iegultajās sistēmās, kas apkalpo iekārtas.

Multiciklu datorā vadības bloks bieži iziet cauri fon Neimana ciklam: ielādē instrukciju, ielādē operandus, izpilda instrukciju, uzraksta rezultātus. Kad nākamā instrukcija tiek ievietota vadības blokā, tad tā maina vadības bloka darbību, lai pareizi pabeigtu instrukciju. Tātad, instrukcijas biti tieši kontrolē vadības bloku, kas savukārt kontrolē datoru.

Vadības bloks var ietvert bināro skaitītāju, lai vadības bloka loģikai spētu norādīt, kāds solis būtu jāveic.

Atsauces
--------

1. ↑  Patterson, David; Hennessy, John (2011). *Computer Organization and Design: The Hardware/Software Interface, 4th ed. revised.* Morgan Kaufmann. ISBN 978-0-12-374750-1.
2. ↑  von Neumann, John (1945), *First Draft of a Report on the EDVAC* (PDF), Moore School of Electrical Engineering, University of Pennsylvania, archived from the original (PDF) on March 14, 2013
3. ↑  Astha Singh. "Computer Organization — Control Unit and design". GeeksforGeeks. Retrieved 25 May 2019.
**Rita Kaša** (ungāru: *Kas Rita*; arī Rita Kaša-Froma (vācu: *Rita Kas-Fromm*); dzimusi 1956. gada 8. oktobrī) ir Ungārijas un Vācijas starptautiskā meistare šahā (1984).

Biogrāfija
----------

1977. gadā Novisadā izcīnījusi sudraba medaļu Eiropas junioru šaha čempionātā vecuma grupā līdz 20 gadiem, kā arī dalījusi pirmo vietu starptautiskajā sieviešu turnīrā Nalenčovā. 1982. gadā dalījusi otro vietu starptautiskajā sieviešu turnīrā Pjotrkova Tribunalskā. Pārstāvējusi Ungārijas komandu Pasaules šaha olimpiādēs, kurās piedalījusies 2 reizes (1978, 1984). Komandu vērtējumā izcīnījusi sudraba (1978) medaļu. Par panākumiem turnīros FIDE 1984. gadā Kašai piešķīra starptautiskās meistares (WIM) nosaukumu.

1980. gadu vidū apprecējusies un pārcēlusies uz dzīvi Vācijas Federatīvajā Republikā. 1988. gadā uzvarējusi Vācijas Federatīvās Republikas atklātajā sieviešu šaha čempionātā. Kopš 1990. gadu beigām turnīros piedalās reti.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Rita Kas
2. ↑  Deutsche Meisterschaften der Frauen
3. ↑  «benoni.de/schach/elo: Kas-Fromm, Rita». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 4. martā. Skatīts: 2016. gada 23. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Komercija** (angļu: *commerce*, no latīņu: *commercium* — 'tirdzniecība') ir uzņēmējdarbības veids, kas saistīts ar tirdzniecību. Atšķirībā no tirdzniecības, kas nozīmē preču un pakalpojumu apmaiņas aktus vai procesus starp pircējiem un pārdevējiem, komercija ietver arī tirdzniecības uzņēmumus, to vadīšanu, tirdzniecības tehnoloģiju, metodes, līdzekļus utt. Starptautiskajā biznesa praksē, it īpaši Lielbritānijā, ASV u.c. komercija nereti gandrīz pilnībā tiek identificēta ar tirdzniecību.

Latvijas likumdošanā komercija tiek interpretēta samērā plaši — kā saimnieciska darbība, kuru veic komersants ar mērķi gūt peļņu. Savukārt komercijas veicējs — komersants, tiek pielīdzināts starptautiskajā praksē biežāk lietotajai kategorijai — uzņēmējs. Par atšķirībām jēdzienos — komercija vai uzņēmējdarbība, komersants vai uzņēmējs, diskusijas turpinās, jo biznesa prakses un likumdošanas atšķirības Latvijā un dažās citās Eiropas valstīs nereti rada pārpratumus.

Skatīt arī
----------

* Komersants
* Tirdzniecība
* Uzņēmējdarbība

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* NDL: 00572022

 |

 |
**Tīcia Gara** (ungāru: *Gara Tícia*; dzimusi 1984. gada 25. oktobrī Budapeštā) ir Ungārijas starptautiskā lielmeistare šahā (2002).

Biogrāfija
----------

Trīs reizes uzvarējusi Ungārijas junioru šaha čempionātos: 1994. gadā U10 vecuma kategorijā, 1997. gadā U14 vecuma kategorijā un 1998. gadā U14 vecuma kategorijā. Vairākkārt pārstāvējusi Ungāriju Eiropas un Pasaules junioru šaha čempionātos, kuros izcīnījusi četras medaļas: sudraba (1998. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā) un 3 bronzas (1994. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U10 vecuma grupā, 1995. gadā Eiropas junioru šaha čempionātā U12 vecuma grupā, 1998. gadā Pasaules junioru šaha čempionātā U14 vecuma grupā). Divas reizes izcīnījusi sudraba medaļas komandu vērtējumā Eiropas komandu čempionātā U18 vecuma grupā (2000, 2001).

Divas reizes uzvarējusi Ungārijas sieviešu šaha čempionātos (2006, 2007).

Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāte. 2001. gadā dalījusi otro vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā *Budapest Spring*. 2002. gadā dalījusi otro vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā *First Saturday IM A*. 2015. gadā kopā ar Sidoniju Vajdu un Ivetu Rajlihu dalījusi pirmo vietu Budapeštas starptautiskajā šaha turnīrā *International Women Spring Chess Festival*.

Pārstāvējusi Ungārijas komandu lielākajos komandu šaha turnīros:

* Pasaules šaha olimpiādēs piedalījusies 4 reizes (2010-2016);
* Pasaules komandu šaha čempionātā piedalījusies 2019. gadā;
* Eiropas komandu šaha čempionātos piedalījusies 6 reizes (2001, 2007-2015).

Par panākumiem turnīros FIDE 2000. gadā Garai piešķīra starptautiskās meistares (WIM), bet 2002. gadā - starptautiskās lielmeistares (WGM) nosaukumu.

Tīcias māsa Anita arī ir šaha lielmeistare.

Atsauces
--------

1. ↑  OlimpBase :: European Girls' U18 Team Chess Championship :: Tícia Gara
2. ↑  Gara Tícia megvédte bajnoki címét
3. ↑  «Rajlich, Vajda and Gara tie for the first at the Women Spring Festival». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 23. martā. Skatīts: 2017. gada 13. aprīlī.
4. ↑  OlimpBase :: Women's Chess Olympiads :: Tícia Gara
5. ↑  OlimpBase :: European Women's Team Chess Championship :: Tícia Gara

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Alla Belinska** (ukraiņu: *Алла Борисівна Белінська*; dzimusi 1995. gada 8. oktobrī) ir ukraiņu brīvā stila cīkstone, 2020. gada vasaras olimpisko spēļu dalībniece, 2021. gada Eiropas čempione.

Biogrāfija
----------

Starptautiskās sacensībās Alla Belinska piedalās kopš 2015. gada. 2018. gada Eiropas U23 čempionātā viņa ieguva bronzas medaļu.

2019. gadā Alla piedalījās 2019. gada Eiropas spēlēs, kas norisinājās Minskā. Svara kategorijā līdz 76 kg viņa ieņēma noslēdzošo 9. vietu.

2020. gada decembrī Serbijas galvaspilsētā Belgradā 2020. gada individuālajā Pasaules kausa izcīņā, svara kategorijā līdz 72 kg Alla izcīnīja uzvaru cīņā par bronzas medaļu un kļuva par šī plašā brīvās cīņas turnīra medaļnieci. Šī bija Ukrainas sportistes pirmā medaļa pieaugušo sacensībās.

2021. gada Eiropas čempionātā, kas aprīlī notika Varšavā, svara kategorijā līdz 72 kg Ukrainas sportiste izcīnīja zelta medaļu, finālā uzvarot Bulgārijas sportisti Julijanu Janevu. 2021. gada maija sākumā pasaules kvalifikācijas olimpiskajā turnīrā Sofijā Belinska uzvarēja svara kategorijā līdz 76 kg un atnesa Ukrainai olimpisko licenci spēlēm Tokijā. Olimpisko spēļu brīvās cīņas turnīra astotdaļfinālā Alla zaudēja ķīniešu cīkstonei Džou Cjiņai un ierindojās 12. vietā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Tosun delivers home gold at UWW Under-23 European Championships». *www.insidethegames.biz*. 1528395180. Skatīts: 2022-03-29. (angliski)
2. ↑  «Ukraine bag brace of women’s wrestling golds at European Championships». *www.insidethegames.biz*. 1619214960. Skatīts: 2022-03-29. (angliski)
3. ↑  «Armenia and Romania book multiple Tokyo 2020 places at UWW qualifier». *www.insidethegames.biz*. 1620512940. Skatīts: 2022-03-29. (angliski)

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Alla Belinska***.
* *Olympedia* profils (angliski)
* FILA profils (angliski)
*Astoņzobu mizgrauzis uz egles*
**Egļu astoņzobu mizgrauzis** (*Ips typographus*) ir smecernieku apakšgrupas vabole. Tā ir konstatēta Eiropā, Āzijā un dažviet Āfrikā.

Morfoloģija
-----------

Pieaugušajiem īpatņiem parasti ir 4,0-5,5 mm garš, cilindrisks un spēcīgs, melns vai brūns ķermenis. Segspārnu ķerīte ar četriem konusveida zobiem katrā pusē; trešais zobs ir lielākais, tā galotne pogveidīga. Olas ir dzeltenīgi baltas. Kāpuri ir balti. Arī kūniņa ir baltā krāsā.

Dzīves cikls un mijiedarbība
----------------------------

Mizgraužu vārds cēlies no tā, ka tie vairojas mizas iekšpusē, dzīvā vai mirušā lūksnē. Pieaugušās vaboles pārziemo kritalās un saimniekkokos, ja vides apstākļi nav piemēroti, lai vairotos. Piemērotos apstākļos vaboles ceļo kilometriem tālu, lai atrastu piemērotu saimniekkoku. Kad tas atrasts, pieaugusī vabole izurbjas cauri novājinātā koka mizai, veidojot tuneļus, kur pāroties un dēt olas. Mizgrauži izdala feromonus, lai piesaistītu citus sugas īpatņus. Divas līdz piecas nedēļas pēc koka inficēšanas tās var doties uz citu koku un atkārtot procesu. Kad kāpuri izšķiļas, tie barojas zem mizas, un turpat arī veido kūniņas. Gadā var veidoties līdz trim šo kukaiņu paaudzēm.

Atsauces
--------

1. ↑  Kirkendall, L. R. & M. Faccoli (2010). "Bark beetles and pinhole borers (Curculionidae, Scolytinae, Platypodinae) alien to Europe" (PDF). *ZooKeys* 56: 227–251. doi:10.3897/zookeys.56.529.
2. ↑  Svoboda, M. (2010). "Natural development and regeneration of a Central European montane spruce forest". *Forest Ecology and Management* 260 (5): 707–714. doi:10.1016/j.foreco.2010.05.027.
**Vadživaruds**, saukts arī **Rama VI**, valdīšanas tituls **Phra Mongkuts Klao Čaojuhua** (taju: พระบาทสมเด็จพระมงกุฎเกล้าเจ้าอยู่หัว, *Phra Mongkut Klao Chaoyuhua*, dzimis 1881. gada 1. janvārī, miris 1925. gada 25. novembrī) bija Siāmas (tagad Taizeme) karalis no 1910. gada līdz savai nāvei 1925. gadā. Lika pamatus Siāmas nacionālismam. Valdīšanas laiku raksturo valsts tālākas demokratizācijas tendences. Vadživaruda valdīšanas laikā Siāma formāli piedalījās Pirmajā pasaules karā Antantes pusē.

Kopš vienpadsmit gadu vecuma mācījās Lielbritānijā, iesākumā Sandhērstā, bet vēlāk vēsturi un tiesības Oksfordas Universitātē. Neilgu laiku dienēja britu armijā.

Pēc vecākā brāļa pēkšņās nāves sešpadsmit gadu vecumā, kļuva par kroņprinci un 1910. gada 23. oktobrī, pēc tēva nāves, mantoja Siāmas troni. Turpināja tēva iesāktās reformas valstī. Reorganizēja valsts pārvaldi. 1912. gada 11. novembrī izjuka galma aprindu rīkots apvērsums pret Vadživarudu. Tēva un Vadživaruda ieviestās reformas radīja nopietnas problēmas valsts ekonomikā, tāpēc karalis, apelējot pie nacionālisma, vērsās pret ķīniešiem, kuri kontrolēja valsts rīsu pārstrādi un tirdzniecību. Pats karalis tika kritizēts par izšķērdīgu celtniecību.

Būdams angļu kultūras piekritējs, karalis tulkojis vairākus literārus darbus taizemiešu valodā, piemēram, trīs Šekspīra lugas. 1917. gadā karalis nodibināja pirmo rietumu tipa augstskolu valstī - Čulalongkorna Universitāti.

1924. gadā karalis apprecējās. 1925. gada 24. novembrī, tikai divas stundas pirms karaļa nāves, piedzima viņa vienīgā meita - Bedžaratana. Tā kā Vadživarudam nebija dēlu, troni mantoja viņa brālis Pradžadipoks.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Vadživaruds***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| Priekštecis: **Čulalongkorns**  |  **Siāmas karalis** 1910. - 1925. | Pēctecis: **Pradžadipoks**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 18601114
* LCCN: n83162152
* ISNI: 0000 0000 3177 4851
* GND: 12440345X
* SUDOC: 071396969
* BNF: cb10555620j (data)

 |

 |
**"Cacao"** jeb **"Andris Ērglis & Cacao"** bija latviešu mūzikas grupa no Liepājas.

Vēsture
-------

Grupa "Cacao" tika izveidota 2006. gada pavasarī, kad to dibināja bijušais rokgrupu "Līvi" un "Fomins & Kleins" ģitārists Tomass Kleins, izjukušās grupas "Berm" dalībnieki vokālists/bundzinieks Andris Ērglis un taustiņinstrumentālists Jānis Strazds, kā arī basģitārists Aivars Meijers. 2006. gada rudenī Latvijas radio stacijās nonāca "Cacao" debijas singls "Pazaudēto cerību lauks", tam sekoja arī "Reiz Ziemassvētkos", "Melnais vīrs" un "Rožu nams". Dziesmām "Reiz Ziemassvētkos" un "Melnais vīrs" tika uzņemti arī videoklipi. Dziesmas gan neguva īpaši lielus panākumus.

Grupa "Cacao" strauji kļuva populārāka pēc tās solista Andra Ērgļa panākumiem 2007. gada starptautiskajā dziesmu konkursā "Jaunais vilnis". Ērglis tajā izpildīja arī dziesmu "Ripoja akmens", kas 2007. gada otrajā pusē kļuva par grupas "Cacao" lielāko hitu. 2007. gada septembrī grupa izdeva savu debijas un pagaidām vienīgo albumu "Ripoja akmens", kas kļuva par vienu no gada pārdotākajiem albumiem Latvijā. Dziesma "Ripoja akmens" tika atzīta par 2007. gada populārāko Muzikālajā bankā un Latvijas Muzikālajā līgā. Tā kā Andris Ērglis bija gada laikā kļuvis par grupas atpazīstamāko mūziķi, dažkārt grupa sāka izmantot nosaukumu "Andris Ērglis & Cacao".

2007. gada nogalē Andris Ērglis uzsāka solo karjeru, tādēļ grupas "Cacao" darbība apstājās. 2008. gada 12. septembrī savstarpēju nesaskaņu dēļ tika paziņots par grupas izjukšanu. Todien Tomass Kleins iesaistījās kautiņā ar citiem grupas dalībniekiem.

Diskogrāfija
------------

### Studijas albumi

* "Ripoja akmens" (2007)

### Singli

| Gads | Singls | Pozīcija | Albums |
| --- | --- | --- | --- |
| LV Spice |
| 2006 | "Pazaudēto cerību lauks" | 11. | "Ripoja akmens" |
| 2007 | "Melnais vīrs" | 14. |
| "Rožu nams" | 6. |
| "Ripoja akmens" | **1.** |

Dalībnieki
----------

* Andris Ērglis - balss, bungas
* Tomass Kleins - ģitāra
* Jānis Strazds - taustiņinstrumenti
* Aivars Meijers - basģitāra

Atsauces
--------

1. ↑  Andris Ērglis, micrec.lv[novecojusi saite]
2. ↑  Latvijas Mūzikas Spice, Oct 9 - Oct 15, 2006
3. ↑  Latvijas Mūzikas Spice, Feb 12 - Feb 18, 2007
4. ↑  Latvijas Mūzikas Spice, Apr 23 - Apr 29, 2007
5. ↑  Latvijas Mūzikas Spice, Sep 24 - Sep 30, 2007

Ārējās saites
-------------

* *draugiem.lv* mūzikas profils
**Tihomirs Oreškovičs** (*Tihomir Orešković*, dzimis 1966. gada 1. janvārī) ir Horvātijas politiķis. 2016. gadā viņš bija Horvātijas premjerministrs. Bijis Kanādas uzņēmējs.

Tihomirs Oreškovičs dzimis Zagrebā. Bērnībā viņa ģimene pārcēlās uz Hamiltonu Kanādā. 1989. gadā Oreškovičs Makmāstera universitātē ieguva bakalaura grādu ķīmijā. 1991. gadā tajā pašā universitātē viņš ieguva maģistra grādu finansēs un informācijas sistēmās.

1992. gadā Oreškovičs sāka darbu farmācijas uzņēmumā *Eli Lilly*. 2005. gadā viņš pārgāja darbā farmācijas uzņēmumā *Novopharm* (tagad *Teva Canada*). 2009. gadā viņš kļuva par *Teva Pharmaceutical* Austrumeiropas, Vidējo Austrumu, Izraēlas un Āfrikas nodaļas finanšu direktoru. 2012. gada augustā Oreškovičs kļuva par *TEVA* grupā ietilpstošā Horvātijas farmācijas uzņēmuma *Pliva* prezidentu un Dienvidaustrumeiropas galveno menedžeri. 2014. gada septembrī viņš pārgāja darbā uz *TEVA Pharmaceuticals B.V.* Amsterdamā, ieņemot Eiropas finanšu direktora amatu.

2015. gada 23. novembrī partijas Horvātijas demokrātiskā savienība un *Most* par premjerministra kandidātu izvirzīja Tihomiru Oreškoviču. Viņa ministru kabinets tika apstiprināts 2016. gada 22. janvārī. Maijā parlaments apstiprināja valsta budžetu, kurā tika samazināts budžeta deficīts zem 3 %. Oreškoviča valdības laikā pieauga nesaskaņas koalīcijā.

2016. gada maijā tika publicēta informācija, ka premjerministra pirmā vietnieka Tomislava Karamarko sieva bijusi iesaistīta slepenos darījumos ar Ungārijas uzņēmuma *MOL Group* lobiju laikā, kad *MOL* ieguva kontroli pār Horvātijas naftas uzņēmumu *INA*. 18. maijā opozīcijas sociāldemokrātu partija uzsāka neuzticības izteikšanas izteikšanu Karamarko. 26. maijā *MOST* partija paziņoja, ka vēlas, lai Karamarko atstātu valdību. Tomislavs Karamarko atkāpās 16. jūnijā parlaments izteica neuzticību Oreškoviča valdībai. Līdz ar to parlamentam 30 dienu laikā bija jāizveido jaunu ministru kabinetu vai jāizsludina jaunas parlamenta vēlēšanas. Tā kā neizdevās izveidot jaunu valdību, tika izsludinātas pirmstermiņa vēlēšanas un Oreškoviča valdība turpināja darbu. 11. septembrī parlamenta vēlēšanas vairāk balsu ieguva Horvātijas demokrātiskā savienība, un 19. oktobrī tika apstiprināta Andrēja Plēnkoviča valdība.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Tihomirs Oreškovičs***.
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Predsjednik Vlade Republike Hrvatske Vlada Republike Hrvatske(horvātiski)

  


| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Zorans Milanovičs**  |  **Horvātijas premjerministrs** 2016. gads | Pēctecis: **Andrējs Plēnkovičs**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 20146095191300370021

 |

 |
**Fi Antenaina Rakotomaharo** (franču: *Fy Antenaina Rakotomaharo*; dzimis 1999. gada 20. septembrī) ir Madagaskaras starptautiskais meistars šahā (2017).

Biogrāfija
----------

Divkārtējs Madagskaras šaha čempionāta uzvarētājs (2013, 2018). 2019. gadā Antananarivu uzvarējis Āfrikas zonas šaha turnīrā un izcīnījis tiesības piedalīties FIDE Pasaules kausa izcīņā pēc izslēgšanas sistēmas, kurā pirmā kārtā piekāpies Azerbaidžānas lielmeistaram Šehrijaram Memmedjarovam. 2020. gadā Nansī uzvarējis Francijas universitāšu šaha čempionātā.

2014. gadā Madagaskaras izlases sastāvā piedalījies Pasaules šaha olimpiādē.

2021. gada novembrī Rīgā ierindojies 108. vietā 2021. gada "FIDE Chess.com Grand Swiss" turnīrā.

Par panākumiem turnīros FIDE 2017. gadā viņam piešķīrusi starptautiskā meistara (IM) nosaukumu.

Atsauces
--------

1. ↑  Fy Rakotomaharo is King of Zone 4.3
2. ↑  Échecs – Championnat Universitaire de France : Le sacre revient à Fy Rakotomaharo
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Fy Antenaina Rakotomaharo
4. ↑  2021 FIDE Chess.com Grand Swiss

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Omārs Torihoss** (spāņu: *Omar Efraín Torrijos Herrera*; 1929 — 1981) bija panamiešu militārais un politiskais darbinieks, Panamas *de facto* līderis no 1969. līdz 1981. gadam.

Dzimis Santjago, Veragvasas provincē, skolotāju ģimenē. No 1947. līdz 1951. gadam mācījies militārajā akadēmijā Salvadorā. Pēc mācībām uzsācis dienesta gaitas Panamas Nacionālajā policijā (no 1953. gada — Nacionālā gvarde) kā jaunākais leitnants (1955. gadā — leitnants). 1956. gadā Panamas kanāla zonā pabeidzis augstāko virsnieku kursus "ASV skolu", kapteinis. No 1960. gada majors, 2. kara apgabala komandieris. Vēlāk, no 1963. gada 5. kara apgabala — Čiriki provincē komandieris. Dienesta laikā piedalījies un vadījis vairākas nemieru apspiešanas, 1958. gadā kaujā ar partizāniem ievainots.

No 1966. gada Torihoss pildīja Nacionālās gvardes izpildsekretāra pienākumus. 1968. gadā vadījis virsnieku grupu, kas veica valsts apvērsumu pret Panamas prezidentu Arjasu, kurš bija iecerējis reformēt Nacionālo gvardi. Tajā pašā gadā Torihoss tika iecelts par Nacionālās gvardes komandieri, paaugstinot viņu par pulkvedi.

1969. gadā Torihoss veica tīrīšanas Nacionālajā gvardē, kā rezultātā vairāki augstākie virsnieki tika atlaisti no tās rindām un bija spiesti pamest valsti. Koncentrējis varu savās rokās, Torihoss kļuva par Panamas *de facto* līderi.

Vēlāk, no 1972. gada Torihoss ieņēma arī premjerministra amatu, ar konstitūcijas labojumiem iecelts par Panamas revolūcijas augstāko līderi. No premjera amata ASV spiediena rezultātā atkāpies 1978. gadā.

Ārpolitikā viņa lielākais sasniegums bija Torihosa—Kārtera līgumu noslēgšana. Ar minētajiem līgumiem Panama atguva kontroli pār Panamas kanālu. Iekšpolitikā viņa laiks saistīts ar vairākām reformām nodokļu, izglītības, sociālajā, agrārajā u. c. jomās.

Gājis bojā 1981. gada 31. jūlijā aviokatastrofā, kas pēc oficiālās versijas notika pilota kļūdas dēļ.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 72205502
* LCCN: n81129346
* ISNI: 0000 0001 1670 2005
* GND: 119502984
* SUDOC: 027786323
* BNF: cb119753935 (data)
* ULAN: 500339025
* NKC: jn20000701828
* BNE: XX1455424

 |

 |
Nacionālā kopējā laime
**Nacionālā kopējā laime** (NKL) ir mēģinājums novērtēt dzīves kvalitāti, ņemot vērā psiholoģiskas un holistiskas vērtības, kuras netiek iekļautas nacionālā kopprodukta (NKP) aprēķinos.
Jēdzienu 1972. gadā ieviesa Butānas toreizējais karalis Džigme Singje Vangčuks, atbildot uz laikraksta *Financial Times* komentāru par to, ka Butānas ekonomikas attīstība esot pārāk lēna. Tādā veidā karalis apliecināja, ka iestājas par tādu ekonomikas izaugsmi, kas ir saskaņā ar Butānas unikālo kultūru, kas balstīta uz budisma garīgajām vērtībām. Butānā ir izveidota Nacionālās kopējās laimes komisija, kas seko NKL principu ievērošanai plānošanā, likumdošanā, politikā un administratīvajā jomā.

Tradicionālajos attīstības modeļos ekonomiskā izaugsme ir galvenais mērķis. NKL jēdzienā galvenā doma ir tāda, ka patiesa sabiedrības attīstība notiek tad, kad materiālā un garīgā attīstība notiek līdztekus un papildinot viena otru. Četri NKL attīstības pamatvirzieni ir ilgtspējīgas attīstības sekmēšana, kultūras vērtību saglabāšana un veicināšana, dabiskās vides saglabāšana un labas valsts pārvaldes izveidošana. 

NKL jēdzienam nav vienotas definīcijas izmērāmās kategorijās. To ir grūti izmērīt objektīvi, jo tas ir atkarīgs no subjektīvas vērtību hierarhijas. Līdz ar to ir svarīgs jautājums par to, kā vērtības tiek definētas un īstenotas valsts politikā. 

Tai pat laikā šī jēdziena ieviešana izraisīja diskusijas par to, vai tradicionālie attīstības indeksi pietiekoši labi atspoguļo mūsdienu sabiedrības stāvokli. Starptautiskais pārvaldības institūts (*International Institute of Management*) 2006. gadā izstrādāja "otrās paaudzes" NKL modeli, kur tiek apkopoti kvantificējami rādītāji no septiņām dažādām attīstības jomām, ieskaitot tautas garīgo un emocionālo veselību. Savukārt Jaunās ekonomikas fonds (*New Economics Foundation*) 2006. gadā publicēja Laimīgās planētas indeksu (*Happy Planet Index*), kas sasaista ietekmi uz vidi ar cilvēka labklājību un dzīves ilgumu.

Piezīmes un atsauces
--------------------

1. ↑  Mandate & Rules of Procedure for the Gross National Happiness Commission Archived 2009. gada 20. jūlijā, *Wayback Machine* vietnē. Gross National Happiness Commission
2. ↑  Med Yones. The American Pursuit of Unhappiness - Gross National Happiness (GNH) - A New Socioeconomic Policy International Institute of Management. Executive Journal. Jan 15, 2006
3. ↑  Happy Planet Index Archived 2009. gada 26. septembrī, *Wayback Machine* vietnē. New Economics Foundation

Ārējās saites
-------------

* Gross National Happiness Commission Archived 2017. gada 30. jūnijā, *Wayback Machine* vietnē. (angliski)
* Gross National Happiness Archived 2020. gada 8. maijā, *Wayback Machine* vietnē. The Centre for Bhutan Studies (angliski)
Meņģeles riņķa krusts
**Meņģeles riņķa krusts** ir riņķa krusts Meņģeles kapsētas ziemeļu daļā, Meņģeles pagastā, Ogres novadā. Akmens krusts ir ticis veidots viduslaikos. Riņķa krusta diametrs ir 70 cm, tas ir 71 cm augsts un 17 cm biezs, tajā ir iekalts vienāda garuma četrzaru krusts, kuram zari uz riņķa ārpusi paplašinās. Meņģeles riņķa krusts ir veidots no dzeltenpelēka dolomīta, pēc formas tas ir nedaudz saplacināts un no abām pusēm nedaudz izdrupis krusta vecuma dēļ. Krusts pašlaik atrodas tā sākotnējā vietā.

Šis riņķa krusts atrodas Meņģeles Veco kapu dienvidaustrumos, netālu no kapu vārtiem. Par Vecajiem kapiem tiek saukta Meņģeles kapu ziemeļu daļa. Ir pieņēmums, ka Meņģeles Vecie kapi varētu būt viduslaiku kapsēta. 1928. gadā Elvīras Tabakas ziņojumā Pieminekļu valdei atzīmēts, ka Meņģeles baznīcas apkārtnē atrasti alvoti gredzeni, nauda un riņķa saktas. Meņģeles kapsēta bija pirmā kapsēta Meņģeles pagastā. 2001. gadā krustu apzināja un uzmērīja Latvijas dabas pētnieks Guntis Eniņš, kurš nodeva ziņas par krusta eksistenci vēsturniekam Andrim Caunem.

Literatūra
----------

* Caune, Andris (2008), "Riņķa krusti Latvijā", Latvijas vēstures institūta apgāds, ISBN 978-9984-9924-9-5
|  |
| --- |
|  |
| Panzerkampfwagen I Ausf. B (Sd.Kfz 101) |
| Galvenie tehniskie parametri |
| Apkalpe | 2 komandieris un vadītājs |
| Garums | 4,43 m |
| Platums | 2,06 m |
| Augstums | 1,72 m |
| Masa | 5,8 t |
| Bruņas un bruņojums |
| Bruņas | 13-19 mm |
| Pamatbruņojums | 2×7,92 mm ložmetēji un 2250 patronas |
| Sekundārais bruņojums |  |
| Mobilitāte |
| Dzinējs | Maybach NL38TR 100 ZS (73 kW) |
| Ātrums uz ceļa | 40 km/h |
| Jauda/masa | 17 ZS/t |
| Maks. attālums | 180 km uz ceļa, 130 km apvidū |

**Panzerkampfwagen I Ausf.B (Sd.Kfz 101)** bija Vācijas vieglais tanks, kuru uzsāka ražot 1935. gadā uzņēmumos *Henkell*, *MAN* un *Vegmann*. Ražošana turpinājās līdz 1939. gadam.
*MAN* laikaposmā no 1936. līdz 1937. gadam izgatavoja 75 tankus. *Vegmann* ražoja tanku no 1936. līdz 1939. gadam, bet *Henkell* — no 1935. līdz 1939. gadam.
Kopumā izgatavoja 1016 tankus Panzerkampfwagen I Ausf. B (Sd.Kfz 101).
Salīdzinot ar Panzerkampfwagen I Ausf.A, šim tankam bija uzstādīts jaudīgāks dzinējs *Maybach NL38TR* un pielikts viens atbalsta ritenis un vadošo (pakaļējo) riteni pacēla augstāk no zemes. Uz šī tanka šasijas bāzes tika izveidota arī 150 mm haubice **sIG 33 auf PzKpfw 1 Ausf В**.
**Meļķitāru muldakmens** ir dižakmens, kas atrodas Aizkraukles novada Aizkraukles pagasta ziemeļrietumu daļā. Akmens atrodas 300 m uz dienvidiem no "Meļķitāru" mājām, kas mūsdienās vairs nepastāv.

Tas ir daļēji noapaļots, konusveida formas rapakivi granīts. Pašā augšā akmenim ir muldveida iedobums. Muldas izmēri ir 195 x 50 centimetri, dziļums - apmēram 20 centimetri, kas ir lielākais šāda veida iekalums Latvijā. Lai piekļūtu pie muldas, granīta bluķim sānos iecirsti vairāki pakāpieni. Senāk te auguši lieli ozoli un ļaudis līdz vismaz 19. gadsimta vidum ik gadus uz šī muldakmens esot ziedojuši pirmā kūluma labību, arī vārpas, sviestu, pienu, kā arī naudu. Uzskatījuši, ka ūdens, kas sakrājies muldā, dziedina. Ir nostāsts, ka netālu no akmens audzis svētozols, bet tuvējā mežā burbuļojis svētavotiņš.

Par akmeni ir daudz teiku un nostāstu, kas saistās ar Velna, Lāčplēša vārdu. Saukts arī par Upurakmeni, Velna akmeni. Pēc nostāstiem baronese Anna fon Šulce izsolījusi kādas mājas tam, kas šo akmeni atgādās Aizkraukles muižā pie pils. Taču nevienam tas neesot bijis pa spēkam. Arheoloģiskajos pētījumos 1973. gadā atklāja, ka ap to ir daudz ogļu no seniem ugunskuriem un dedzis māla klājums. 

1999. gadā dižakmens vārdā nosauca 3 km uz dienvidiem esošo dzelzceļa pieturu.

Foto galerija
-------------

* Meļķitāru muldakmens
* Meļķitāru muldakmens
* Meļķitāru muldakmens
* Meļķitāru muldakmens
* Meļķitāru muldakmens
* Meļķitāru muldakmens
* Meļķitāru muldakmens

Ārējās saites
-------------

* Meļķitāru muldakmens
* www.senvietas.lv

Atsauces
--------

1. ↑  Baiba Saltupe, Guntis Eberhards. *Akmeņi un dižakmeņi.* Rīga : Zinātne, 1981, 72. lpp.
2. ↑  Toms Altbergs, Karīna Augustāne, Ieva Pētersone. *Dzelzceļi Latvijā*. Rīga : Jumava, 2009, 32. lpp. ISBN 978-9984-38-698-0
**Pēteris Stērste** (1893-1976) bija latviešu strēlnieks, vēlāk jurists, Latvijas Senāta senators, vēlāk Tiesu palātas loceklis (līdz 1944). Viens no 1944. gada 17. marta Latvijas Centrālās padomes memoranda parakstītājiem.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1893. gada 8. septembrī Zaļenieku pagasta "Kauliņos" advokāta un rakstnieka Stērstu Andreja ģimenē (māsa dzejniece Elza Stērste).
Mācījās Jelgavas ģimnāzijā. Studēja tieslietas Maskavas universitātē, bet pēc Pirmā pasaules kara sākuma 1915. gadā iestājās Aleksandra kara skolā. Kā 5. Zemgales latviešu strēlnieku pulka ložmetēju komandas poručiks piedalījās Pirmā pasaules kara (1916-1918) kaujās, izcēlās ar varonību 1917. gada 20. augusta kaujā pie Mazās Juglas. Atsevišķās latviešu brigādes, vēlāk Vidzemes divīzijas sastāvā piedalījās Latvijas brīvības cīņās (1919-1920).

Pēc kara beigām atsāka tieslietu studijas Latvijas Universitātē, līdztekus strādāja Tiesu palātas Civilajā departamentā par sekretāra palīgu un Jelgavas apgabaltiesā par papildmiertiesnesi (no 1925). Studentu korporācijas "Tervetia" goda filistrs. 1928. gadā viņu iecēla par Jelgavas apgabaltiesas locekli, 1933. gadā par Tiesu palātas locekli, 1937. gadā par senatoru Latvijas Senāta Civilās kasācijas departamentā, kur strādāja līdz Senāta likvidēšanai 1940. gada 26. novembrī. Vācu okupācijas laikā bija tiesnesis Tiesu palātas civilajā departamentā.

Otrā pasaules kara beigās 1944. gadā devās bēgļu gaitās uz Vāciju, bija Latviešu Centrālās padomes priekšsēdētājs. 1950. gadā pārcēlās uz dzīvi ASV.

Miris 1976. gada 20. martā Čikopī (*Chicopee*) pilsētā ASV.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis nr. 3/1696 (1924)

Latvijas Senāts 1938. gada novembrī. Pirmajā rindā (no kreisās): senatori R. Alksnis, J. Balodis, Dr. K. Puriņš, Civillietu kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators O. Ozoliņš, Apvienotās sapulces un Kriminālās kasācijas departamenta priekšsēdētājs senators A. Gubens, Administratīvā departamenta priekšsēdētājs senators J. Kalacs, virsprokurors F. Zilbers, senatori F. Konradi, K. Ducmanis. Otrajā rindā no kreisās: senators A. Rumpēters, prokurors E. Bite, senatori P. Stērste, J. Grots, M. Čakste, J. Skudre, P. Leitāns, J. Ankravs, T. Bergtāls, prokurors T. Ūdris.

Atsauces
--------

1. ↑  lkok.com
2. ↑  nekropole.info
Skanderbegs

**Skanderbegs** (albāņu: *Skënderbeu*), īstajā vārdā **Ģerģs Kastrioti** (*Gjergj Kastrioti*) (dzimis 1405. gadā Krujē (*Krujë*), Albānijā, miris 1468. gada 17. janvārī Ļežā (*Lezhë*), Albānijā), bija albāņu valstsvīrs un karavadonis, albāņu nacionālais vadonis. Līdzās Jānošam Hunjadi un Vladam III Drakulam, viens no galvenajiem cīnītājiem pret Osmaņu impēriju 15. gadsimta Eiropā.

Biogrāfija
----------

Dzimis Krujē, pilsētā Albānijas (toreiz Osmāņu impērijas sastāvā) centrālajā daļā, mazotnē tika nosūtīts kā ķīlnieks uz galmu Stambulā. Šeit viņš ieguva militāru izglītību, pēc tam dienēja impērijas armijā. Militārā dienestā viņš sevi parādīja kā lielisks stratēģis, uzvarot daudzās kaujās Mazāzijā un Eiropā. Savu nopelnu dēļ ieguva nosaukumu *Arnavut İskender Bey* (*Skënderbeu Shqiptari*), tulkojumā *Aleksandrs, albānis*, pielīdzinot Skanderbega militārās spējas Maķedonijas Aleksandram.

1443. gadā kopā ar vēl 300 albāņiem Skanderbegs pameta Osmaņu armiju, ieņēma Krujes pili, paceļot pār to savu karogu, un deklarējot Albānijas neatkarību no sultāna. Skanderbega karogs ar divgalvaino ērgli mūsdienās ir Albānijas valsts karogs. 1444. gadā Ļežā Skanderbegs noorganizēja albāņu augstmaņu tikšanos, kur vienojās par kopīgu sadarbību. 1448. gadā devās palīgā Janošam Hunjadi cīņā pret osmaņiem, bet nepaguva ierasties uz Otro Kosovas kauju, jo pret Skanderbegu savus spēkus vērsa serbu despots Džuradžs Brankovičs.

Cīņā pret osmaņiem Skanderbegs lieliski izmantoja Albānijas dabas apstākļus — kalnus un partizānu taktiku. Galveno Skanderbega atbalsta punktu — Kruji, osmaņu karaspēks trīs reizes neveiksmīgi aplenca — 1450. gadā — sultāns Murads II, 1466. un 1467. gadā — sultāns Mehmeds II. Pēdējā aplenkuma laikā Skanderbegs Ležes pilsētā saslima ar malāriju un 1468. gada 17. janvārī mira.

Pēc Skanderbega nāves vēl 10 gadus albāņu spēki pretojās osmaņiem, tomēr 1478. gadā Kruje tika ieņemta.

Pēc Skanderbega albāņi līdz pat 20. gadsimta palika Osmaņu impērijas sastāvā, pamazām pieņemot islāmu. Mūsdienu Albānijā Skanderbergs tiek godāts par nacionālo varoni, kuram par godu uzcelti pieminekļi, nosauktas ielas un Krujes pilī iekārtots muzejs.

Atsauces
--------

1. 1 2  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 9. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 44. lpp.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Skanderbegs***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* *Brockhaus Enzyklopädie* raksts (vāciski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 54941270
* LCCN: n50016935
* ISNI: 0000 0001 2280 2571
* GND: 11861486X
* SUDOC: 027763447
* BNF: cb11973635b (data)
* BIBSYS: 13042289
* NKC: jn20000720280
* BNE: XX1349028

 |

 |