recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Marija Leiko** (dzimusi 1887. gada 14. augustā, mirusi 1938. gada 3. februārī) bija latviešu teātra un mēmā kino aktrise. Nošautās Maskavas latviešu teātra "Skatuve" trupas dalībniece.

Dzīvesgājums
------------

Dzimusi 1887. gada 14. augustā Rīgā būvuzrauga ģimenē. Mācījās B. Reiņa meiteņu privātskolā, kuru beidza 1903. gadā. Spēlēja Jonatāna biedrības teātra trupā un "Apollo" teātrī Grīziņkalnā (1907—1908), pēc tam studēja Vīnes ķeizariskajā muzikālās un dramatiskās mākslas akadēmijā (1909—1910). Strādāja Frankfurtes pie Mainas Jaunajā teātrī (1910—1911, 1914—1916), Leipcigas Pilsētas teātrī (1912—1914), Minhenes Kamerteātrī (1917).

1917. gadā sāka filmēties mēmajā kino un strādāja M. Reinharta aktieru trupā (1917—1920). Leiko un Lia Mara bija vienīgās starptautisku slavu un atzinību guvušās latviešu mēmā kino zvaigznes. Filmējās arī pie vācu kinoekspresionisma klasiķa Frīdriha Vilhelma Murnava. Visvairāk kinolomu Leiko bija dzīvesbiedra Jāņa Gūtera (*Johannes Guter*) filmās.

Jau izveidojusi veiksmīgu karjeru Vācijā, bieži mēdza piedalīties izrādēs Latvijā, pamatā spēlējot Nacionālajā teātrī. Pēc Hitlera nākšanas pie varas viņa 1933. gadā pavisam atgriezās Latvijā.

Uzzinot par meitas Noras nāvi un mazmeitas piedzimšanu 1935. gadā Tbilisi, viņa ar vilcienu devās uz PSRS. Atceļā Maskavas kolēģi viņu pierunāja vienu sezonu pastrādāt turienes latviešu teātrī "Skatuve". 1937. gadā, sākoties Lielajam teroram, NKVD "Latviešu operācijas" ietvaros kopā ar pārējiem "Skatuves" aktieriem, radošajiem darbiniekiem un personālu apcietināta un nošauta Butovas poligonā Piemaskavā.

* Marija Leiko tautastērpāMarija Leiko tautastērpā
* Marija Leiko pirms un pēc apcietināšanasMarija Leiko pirms un pēc apcietināšanas

Filmogrāfija
------------

* 1917: *Die Diamantenstiftung*
* 1918: *Das Frühlingslied*
* 1918: *Kain*
* 1918: *Die Brüder von Zaarden*
* 1919: *Lola Montez*
* 1919: *Die Frau im Käfig*
* 1919: *Freie Liebe*
* 1919: *Satanas*
* 1919: *Ewiger Strom*
* 1920: *Die Kwannon von Okadera*
* 1921: *Die rote Redoute*
* 1921: *Brandherd*
* 1921: *Am Webstuhl der Zeit*
* 1921: *Das Opfer der Ellen Larsen*
* 1921: *Die Furcht vor dem Weibe*
* 1921: *Die Frau von morgen*
* 1921: *Die Ratten*
* 1921: *Kinder der Finsternis*
* 1922: *Versunkene Welten*
* 1922: *Die Schneiderkomtess*
* 1923: *Der Schatz der Gesine Jakobsen*
* 1923: *Der Frauenkönig*
* 1924: *Dr. Wislizenus*
* 1925: *Aufstieg der kleinen Lilian*
* 1928: *Die Rothausgasse*
* 1928: *Die Räuberbande*
* 1928: *Am Rüdesheimer Schloss steht eine Linde*

Attēlojums mākslā un kino
-------------------------

* 2024. gada Dāvja Sīmaņa mākslas filma "Marijas klusums". Marijas Leiko lomā aktrise Olga Šepicka.
* 2024. gada Artūra Dīča lugas "Skatuve ugunī" iestudējums Lauras Grozas režijā Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātrī.

Atsauces
--------

1. ↑  Лейко Мария Карловна
2. ↑
3. ↑  «Skatuve uguni». Mihaila Čehova Rīgas Krievu teātris.

Literatūra
----------

* *Zeltiņa G. Uzulniece. A.* Marija Leiko. — Rīga, "Liesma", 1989.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 64808337
* LCCN: n90693183
* ISNI: 0000 0000 2957 0593
* GND: 119010623

 |

 |
**Juliuss Honka** (somu: *Julius Honka*, dzimis 1995. gada 3. decembrī) ir somu hokejists, spēlē aizsarga pozīcijā. Pašlaik (2024) Honka pārstāv Šveices hokeja līgas vienību *SC Bern*. No 2016. līdz 2019. gadam spēlēja NHL klubā Dalasas "Stars".

Spēlētāja karjera
-----------------

Laika posmā no 2016. līdz 2019. gadam Honka aizvadīja 87 spēles Nacionālās hokeja līgas kluba Dalasas "Stars" rindās, tās pamatsastāvā tā arī līdz galam nespējot nostiprināties. 2019.—20. gada sezonu aizsargs aizvadīja SM līgas vienībā Jiveskiles JYP, taču tad atgriezās "Stars", parakstot divvirzienu līgumu. Nespējot iekļūt NHL vienības sastāvā, tika nosūtīts uz AHL komandu Teksasas "Stars". 2021. gada maijā parakstīja līgumu ar Zviedrijas hokeja līgas klubu *Luleå HF*.

Somijas hokeja izlases sastāvā Juliuss Honka ir spēlējis 2017. un 2018. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
**Angļu izcelsmes amerikāņi** (angļu: *English American*) ir Amerikas Savienoto Valstu pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji, kuri ir dzimuši Anglijā vai esot angļi pēc tautības vai kuriem ir pilnīga vai daļēja angļu izcelsme.

Saskaņā ar 2010. gada Amerikas iedzīvotāju aptaujas datiem angļu izcelsmes amerikāņi veido aptuveni 9,0 % no kopējā ASV iedzīvotāju skaita (27 miljoni cilvēku) un ir trešā lielākā eiropiešu izcelsmes grupa pēc vācu izcelsmes amerikāņiem un īru izcelsmes amerikāņiem. Tomēr demogrāfi uzskata, ka šis skaitlis ir pārāk zems, jo daudzi, ja ne lielākā daļa, angļu izcelsmes cilvēki sevi identificē vienkārši kā "amerikāņus" vai "jauktas eiropieši izcelsmes".

Saskaņā ar 1790. gada tautas skaitīšanas datiem (pirmā tautas skaitīšana, ko veica jau neatkarīgajās ASV) 47,5 % iedzīvotāju bija angļu izcelsmes. Tomēr, ņemot vērā, ka kopējais iedzīvotāju skaits bija 4 miljoni, tajā laikā bija aptuveni 750 000 afrikāņu izcelsmes iedzīvotāju, no kuriem aptuveni 700 000 bija vergi.

Personības
----------

Lielākā daļa ASV dibinātāju bija angļu izcelsmes, tostarp Bendžamins Franklins, Džordžs Vašingtons, Džons Adamss un Džeimss Medisons.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Angļu izcelsmes amerikāņi***.

white men are gay
**Andrāši prospekts** (ungāru: *Andrássy út*) ir 19. gadsimta vidū izbūvēts bulvāris Ungārijas galvaspilsētā Budapeštas Peštas daļā.

2,4 kilometrus garā iela savieno Ferenca Deāka laukumu ar Varoņu laukumu un Pilsētas parku. Ielas izbūve uzsākta 1872. gadā. Izbūves darbus vadīja arhitekts Miklošs Ibls (*Ybl Miklós*, 1814—1891). No 1894. līdz 1896. gadam zem ielas tika izbūvēta Budapeštas metro līnija, kas bija pirmā kontinetālajā Eiropā. Iela 1885. gadā nosaukta Ungārijas premjerministra Ģulas Andrāši vārdā. Pēc Otrā pasaules kara, līdz 1956. gada Ungārijas revolūcijai, iela tika saukta Staļina vārdā, revolūcijas laikā to nosaucot par Ungārijas jaunatnes prospektu. Pēc revolūcijas sakāves to sauca par Tautas republikas prospektu, līdz 1990. gadā tam tika atjaunots vēsturiskais nosaukums. Pazīstamāko Andrāši prospekta ēku vidū ir Ungārijas Valsts operas ēka, Ferenca Lista Mūzikas akadēmijas ēka un Terora nams.

2002. gadā Andrāši prospekts kā elements iekļāvās UNESCO Pasaules mantojuma objektā "Budapešta, ieskaitot Donavas promenādi, Budas pils kvartālu un Andrāši prospektu".

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Andrāši prospekts***.

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
UNESCO Pasaules mantojuma vietas Ungārijā |
| --- |
|  |
| Kultūra | 
* Budapešta, ieskaitot Donavas promenādi, Budas pils kvartālu un Andrāši prospektu (Varoņu laukums)
* Fertē/Neizīdles kultūrainava
* Hollokē vēsturiskais ciems un tā apkārtne
* Hortobāģas nacionālais parks — Pusta
* Pannonhalmas tūkstošgades abatija un tās dabas vide
* Pēčas (Sopiānas) pirmskristietības nekropole
* Tokajas vīna reģiona vēsturiskā kultūrainava

 |  |
|  |
| Daba | 
* Agtelekas karsta un Slovāku karsta alas (Agtelekas nacionālais parks)

 |

 |
Dalībnieku valsts
***Vikinglotto*** ir starptautiska loterija, kurā spēlētāji no 10 Eiropas valstīm piedalās spēlē vien reiz nedēļā (trešdienas), kas vienmēr tiek izlozēta plkst. 20:00 CET Hāmarā, Norvēģijā. Džekpots sākas ar vismaz 3 miljoniem eir,o var sasniegt 25 miljonus eiro.

2011. gada februārī "Latvijas Loto" pievienojās Ziemeļvalstu kopīgi rīkotajai loterijai *Vikinglotto*. Loterija *Vikinglotto* izveidota 1993. gadā. Tā tiek organizēta, sadarbojoties valsts loteriju kompānijām Norvēģijā, Somijā, Zviedrijā, Dānijā, Slovēnijā, Islandē, Igaunijā, Lietuvā, Latvijā un Beļģijā.

Vikinglotto laimesti
--------------------

*Vikinglotto* ir astoņas laimesta kategorijas. Lai uzvarētu maksimālo laimestu, nepieciešams precīzi uzminēt 6 skaitļus (no 1 līdz 48) + precīzu vikinga skaitli (no 1 līdz 5).

### Laimesta kategorijas:

1. grupa - 6 atminēti skaitļi un atminēts Vikingskaitlis (6+1);

2. grupa - 6 atminēti skaitļi (6);

3. grupa - 5 atminēti skaitļi un atminēts Vikingskaitlis (5+1);

4. grupa - 5 atminēti skaitļi (5);

5. grupa - 4 atminēti skaitļi un atminēts Vikingskaitlis (4+1);

6. grupa - 4 atminēti skaitļi (4);

7. grupa - 3 atminēti skaitļi un atminēts Vikingskaitlis (3+1);

8. grupa - 3 atminēti skaitļi (3).

Atsauces
--------

1. ↑  Gerhard Meyer, Tobias Hayer, Mark Griffiths (redaktori). *Problem Gambling in Europe: Challenges, Prevention, and Interventions*. Springer, 2009. 139. lpp. ISBN 978-0-387-09485-4 – caur Google Books.

Ārējās saites
-------------

* Latvijas Loto
Tipisks vieglais lidaparāts Cessna 172
*DHC-6 Twin Otter* ar maksimālo pacelšanās masu 5670 kg ir vieglo lidmašīnu kategorijas augšējās robežas piemērs
*Robinson R44* vieglais helikopters
**Vieglais lidaparāts** ir lidaparāts, kura maksimālā pacelšanās masa ir 5670 kg (&000000000001250000000012 500 mārciņas) vai mazāk.

Vieglie lidaparāti tiek komerciāli izmantoti kā lidaparāti pasažieriem, kravu pārvadājumiem, vērošanai, fotografēšanai un citiem mērķiem, kā arī personīgai lietošanai.

Šīs kategorijas lidaparātu piemēri, kam ir maksimālā pacelšanās masa, ir *de Havilland Canada DHC-6 Twin Otter* un *Beechcraft B200 Super King Air*.

Lietojumi
---------

Izmantošana ietver uzmērīšanu no gaisa, piemēram, cauruļvadu apskati, vieglo kravu operācijas reģionālajās kravu aviokompānijās, un pasažieru pārvadāšanai. Vieglie lidaparāti tiek izmantoti reklāmas nolūkos, piemēram, reklāmkarogu vilkšanai un rakstīšanai debesīs ar dūmiem, kā arī lidošanas apmācībām. Lielākā daļa privāto lidmašīnu ir vieglās lidmašīnas, vēsturiski vispopulārākās ir Cessna 172, bet vispopulārākās mūsdienās ir *Cirrus SR22* modelis un *Robinson R44* modelis. Lielās vieglās lidmašīnas ir piemēram, dubultās turbopropelleru un ļoti vieglās reaktīvās lidmašīnas, ko bieži izmanto kā biznesa lidmašīnas. Lielākā daļa peldošo lidmašīnu (hidroplānu) arī ietilpst vieglo lidmašīnu kategorijā.

Atsauces
--------

1. ↑  Crane, Dale: *Dictionary of Aeronautical Terms, third edition*, page 308. Aviation Supplies & Academics, 1997. ISBN 1-56027-287-2
2. ↑  Viking Air. «Twin Otter Series 400», 2014. gada 26. septembris. Skatīts: 2016. gada 20. decembris.
3. ↑  Paul Jackson, Munson, Kenneth, Peacock, Lindsay. *Jane's All the World's Aircraft*. Jane's Information Group. ISBN 0-7106-2684-3.
4. ↑  Collins, Mike. «Piper project honors pipeline patrols». *aopa.org*. Aircraft Owners and Pilots Association, 2009. gada 6. augusts. Skatīts: 2016. gada 20. decembris.
5. ↑  «Mountain Air Cargo». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 19. jūnijā. Skatīts: 2012. gada 30. decembris.
**Ludza ezers** (arī **Ludzezers**, **Ludzu ezers** un **Ludzes ezers**) ir eitrofs, vidēji aizaudzis caurteces ezers Gulbenes novada Stāmerienas pagastā, uz ziemeļiem no Gulbenes—Alūksnes ceļa V388. Pēc platības lielākais ezers novadā. Atrodas Gulbenes paugurvalnī. Ovālā ezerdobe ir dūņaina, smilšaina ar 0,1—1 m biezu dūņu slāni, piekrastē daudz detrīta. Krasti lēzeni vai zemi, apkārtnē atrodas zemie purvi un kūdrainas pļavas. Ūdens brūngans. Ezerā 2 mežainas salas, kas kopā aizņem 4,9 ha lielu platību. Ietek 10 strauti un meliorācijas grāvji, iztek Ludzupīte (lejpus Stāmerienas ezera saucas Pogupe). Makrofīti: elši, lēpes, meldri, niedres, peldošās glīvenes, spožās glīvenes. Mīt asaris, karpa, karūsa, ķīsis, līdaka, līnis, plaudis, plicis, rauda, rudulis, zandarts un zutis. Ezera dienvidu krastā Skolu senkapi.

Atsauces
--------

1. ↑  «ezeri.lv datubāzes ieraksts». Skatīts: 28. gada 2024. janvārī.
2. ↑  «Gulbenes novada bibliotēka. Ludza ezers.». Skatīts: 28. gada 2024. janvārī.
Krievijas Impērijai iznomātais Kvantunas apgabals (1903)
Ļaodunas pussala Krievijas—Japānas kara laikā (1904)
**Portartūras cietoksnis** bija cietoksnis pie Dzeltenās jūras mūsdienu Daliaņas pilsētas teritorijā, kuru Ķīna ilgu laiku bija spiesta iznomāt Krievijas Impērijai, Japānas Impērijai un PSRS.

Vēsture
-------

Pēc 1898. gada 27. martā Pekinā parakstītā līguma nosacījumiem Ķīnas Impērija uz 25 gadiem iznomāja Krievijas Impērijai Daliaņas ostu un Ļaodunas pussalu, kurā Krievijas valdība izveidoja Kvantunas apgabalu. 1901. gadā sākās Portartūras cietokšņa celtniecība. Portartūras karabāzi bija plānots izveidot par otro Krievijas Impērijas Klusā okeāna flotes jūras spēku bāzi pēc Vladivostokas.

Par Daļņiju pārdēvētajā ostā bāzējās Krievijas 1. Klusā okeāna eskadra (7 līnijkuģi, 9 kreiseri, 24 iznīcinātāji, 4 lielgabalu laivas un citi kuģi). Cietoksnī izvietojās Portartūras cietokšņa kājnieku pulks.

1903. gadā Portartūrā dzīvoja 17 709 Krievijas Impērijas pilsoņi, 23 394 ķīnieši, 678 japāņi un 246 Eiropas valstu pilsoņi. Tajā atradās ķieģeļu un kaļķa cepļi, alkohola pārstrādes un tabakas rūpnīcas, Krievijas-Ķīnas bankas filiāle, tipogrāfija, Mandžūrijas dzelzceļa galapunkts.

Ar Krievijas karakuģu apšaudēm pie Portartūras 1904. gada 27. janvāra naktī sākās Krievijas—Japānas karš. Pēc 11 mēnešus ilga Portartūras cietokšņa aplenkuma to 1904. gada 20. decembrī ieņēma Japānas Impērijas armija.
Saskaņā ar 1905. gada Portsmutas miera līgumu Krievijas Impērija nomas tiesības uz Portartūru un visu Ļaodunas pussalu nodeva Japānas Impērijai. 1932. gadā par Ļuišuņu jeb Redzjunu (japāņu: 旅順) pārdēvētā pilsēta formāli kļuva par Mandžukuo valsts daļu, kas bija iznomāta Japānai.

Otrā pasaules kara noslēgumā Sarkanā armija 1945. gada 22. augustā ieņēma Ļuišuņas pilsētu un Ķīnas Republikas valdība parakstīja līgumu par Portartūras jūras spēku bāzes nodošanu PSRS uz 30 gadiem. Savukārt 1950. gada 14. februārī arī ĶTR valdība atļāva PSRS jūras kara flotei izmantot šo karabāzi, 1952. gada 15. septembrī Korejas kara laikā līgumu pagarināja.

Pēc Korejas kara beigām 1954. gada 12. oktobrī PSRS valdība un Ķīnas Tautas Republikas valdība noslēdza vienošanos par padomju militāro vienību izvešanu no Portartūras, ko pabeidza 1955. gada maijā.

Atsauces
--------

1. ↑  *Latviešu konversācijas vārdnīca*. XVII. sējums. Rīga : Anša Gulbja izdevniecība. 33 538. sleja.
2. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 6. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 314. lpp.
**Visukrainas savienība "Svoboda"** (ukraiņu: *Всеукраїнське об'єднання «Свобода»*) ir Ukrainas konservatīvi nacionālistiskā politiskā partija, kas reģistrēta 1995. gadā, bet darbojas kopš 1991. gada. Līdz 2004. gada februārim tā saucās **Ukrainas Sociāli nacionālā partija**. Partijas līderis ir Olehs Tjahniboks.

2009. gadā un 2010. gada pašvaldību vēlēšanās Galīcijā partija guva ievērojamus panākumus un kļuva par nozīmīgu spēku pašvaldībās. 2012. gadā pēc parlamenta vēlēšanām "Svoboda" ieguva pirmās vietas Ukrainas Augstākajā Radā. Šis politiskais spēks aktīvi piedalījās Eiromaidanā. Pēc tam, kad Janukovičs aizbēga un tika izveidota jauna koalīcija, partija pievienojās parlamentārajam vairākumam un ieguva vietas Arsēnija Jaceņuka valdībā.

Tomēr 2014. gada ārkārtas parlamenta vēlēšanās "Svoboda" nepārvarēja slieksni daudzmandātu vēlēšanu apgabalā, iegūstot 4,71% balsu, lai gan bija nepieciešami vismaz 5%. Pēc vēlēšanām vienmandātu apgabalos "Svoboda" pārstāvji ieguva vairākas vietas Augstākās Radas vēlēšanu apgabalā, taču nepievienojās jaunizveidotajai valdošajai koalīcijai un nesaņēma vietas ne jaunajā Arsēnija Jaceņuka valdībā, ne arī vēlāk izveidotajā Volodimira Groismana valdībā. Tajā pašā laikā Svoboda pēc 2015. gada pašvaldību vēlēšanām saglabāja politisko pārstāvniecību 15 reģionālajās padomēs, bet pēc 2020. gada pašvaldību vēlēšanām — 6 reģionālajās padomēs.

2019. gada 31. martā notikušajās prezidenta vēlēšanās Apvienoto nacionālistisko spēku kandidāts Ruslans Košuļinskis, "Svobodas" biedrs, ar "Labējā sektora", Ukrainas nacionālistu kongresa, Ukrainas nacionālistu organizācijas, C14, kustības *ДІЯ* atbalstu saņēma 1,62 % balsu.

Parlamenta vēlēšanās 2019. gada 21. jūlijā "Svoboda" vēlēšanu saraksts, kurā bija Nacionālā korpusa, Labā sektora, Ukrainas nacionālistu kongresa, Ukrainas nacionālistu organizācijas, kustības *Diya* un UDA (vadītājs Dmitro Jarošs) pārstāvji, ieguva 2,15 % balsu. Partija nepārvarēja 5 % slieksni, bet ieguva tiesības saņemt valsts finansējumu statūtos noteiktajām darbībām. Savukārt no nacionālistu kandidātiem vienmandātu apgabalos Oksana Savčuka uzvarēja TEC 83 (Ivano-Frankivska).

2020. gada pašvaldību vēlēšanās "Svoboda" ieguva 890 vietas apgabala, rajona, pilsētu, pilsētu un ciemu padomēs un rajonu padomēs pilsētās (2,09% no kopējā balsu skaita), no tām 50 vietas apgabala padomēs (2,81% no kopējā vietu skaita apgabala padomēs). "Svoboda" pārstāvji tika ievēlēti vai pārvēlēti par mēriem sešās pilsētās (Ternopiļā, Ivanofrankivskā, Kalušā, Kameņeca-Podoļskā, Hmeļņickā un Konotopā).

Atsauces
--------

1. ↑  «ВО "Свобода"». *ВО "Свобода"* (ukraiņu). Skatīts: 2024-04-06.
2. ↑  «Кошулинський став єдиним кандидатом у президенти від націоналістів». *www.ukrinform.ua* (ukraiņu). 2019-01-22. Skatīts: 2024-04-06.
3. ↑  «Хто переміг на виборах у вашому місті та області. Карти». *BBC News Україна* (ukraiņu). Skatīts: 2024-04-06.

Ārējās saites
-------------
**Barons Fēlikss fon Mengdens** (dzimis 1877.gadā, miris 1918.gada 27.decembrī) bija vācbaltu dižciltīgās fon Mengdenu dzimtas pārstāvis, Ulbrokas (vācu: *Stubbensee*) muižas īpašnieks. Tēvs bija barons, deputāts Adalberts (Adelberts) fon Mengdens (miris 1898.gada 18.decembrī).

Dzīvesgājums
------------

1901. gadā īpašumā ieguva *Stubbensee* muižu, ko 1914.gadā, pēc fon Mengdena iesnieguma, oficiāli pārdēvē par Ulbrokas muižu. 

1907.gadā tika apstiprināts par Rīgas-Valmieras apgabala miertiesnešu iecirkņa goda miestiesnesi uz turpmākajiem trīs gadiem.

1912.gada laikrakstā "Dzimtenes Vēstnesis" ziņots, ka Prūsijas karalis un Vācijas ķeizars Vilhelms iecēlis F. fon Mengdenu par Prūsijas Joaniešu (Joanītu) jeb Hospitāliešu ordeņa bruņinieku. Vienlaikus laikrakstā pausta neskaidrība par šī augstā nopelna iemesliem.  Vēlākā laikraksta izdevumā skaidrots, ka šo ordeni nemedz piešķirt par nopelniem; tajā drīzāk uzņem tikai luterizētus vācu muižniekus, jo īpaši tos, kas atrodas tuvās attiecībās ar ķeizaru Vilhelmu.

Fēlikss fon Mengdens nomira 1918.gadā, viņa nāvi uzskaitot starp Pirmā pasaules kara Igaunijas karaspēka radītajiem zaudējumiem. Ulbrokas muižu F. fon Mengdens atstāja mantojumā savai ģimenei.

Hobiji
------

Zināms, ka 1913.gadā F. fon Mengdens piedalījās Krievijas lielkņazienes Viktorijas Fjodorovnas (dzim. Edinburgas princese Viktorija Melita) otrajā sponsorētajā autosacensību braucienā Zviedrijā, kas startēja Stokholmā. Autosacensības organizēja Baltijas Automobiļu un aeroklubs sadarbībā ar Zviedrijas Karalisko auto klubu; tajās piedalījās latviešu un vācu dižciltīgās muižniecības pārstāvji. Pēc aizvadītā brauciena, F. fon Mengdens bija viens no septiņiem autobraucējiem, kuri pēc tam devās mājās savos auto, izbraucot cauri visai Eiropai. Tomēr nezināmu iemeslu dēļ, F. fon Mengdens kādā posmā atpalika no pārējās braucēju kolonnas, tādēļ, lai panāktu pārējos, palielināja ātrumu, taču kādā asā līkumā automobilis pārlidoja pāri grāvim un ietriecās kokā. Braucēji gan smagi necieta. Kā izrādījās, šis koks izglaba braucēju dzīvības, jo ceļa malā bija milzīga grava. Sadaudzīto automobili nosūtīja remontā uz "Benz" rūpnīcu. Tomēr avārija nebija šķērlis F. fon Mengdena dalībai arī trešajā Viktorijas autosacensību braucienā, kas startēja Tartu un noslēdzās Rīgā. Šajās sacensībās viņš uzstādīja absolūto ātruma rekordu kopvērtējumā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Dažādi sludinājumi». Valdības Vēstnesis, Nr.160. 19.07.1920.
2. ↑  «Todtenliste». Libausche Zeitung, Nr.6. 09.01.1899.
3. ↑  «Sludinājumi». Valdības Vēstnesis, Nr.246. 27.10.1920.
4. ↑  «Inland». Duna Zeitung, Nr.83. 15.04.1893.
5. ↑  «Baltija. Ulbroka». Latviešu Avīzes, Nr.29. 31.01.1914.
6. ↑  «Vietējā hronika». Dzimtenes Vēstnesis, Nr.297. 22.12.1908.
7. ↑  «Iekšzeme». Dzimtenes Vēstnesis, Nr.55. 07.03.1912.
8. ↑  «Laikrakstu apskats». Dzimtenes Vēstnesis, nr.57. 09.03.1912.
9. ↑  «Kara zaudējumu atlīdzība». Latvijas Vēstnesis, Nr.105. 13.05.1925.
10. 1 2  «Lielkņazienes Viktorijas rallijs Baltijas provincēs». Ilustrētā Pasaules Vēsture, Nr.9. 01.09.2021.
bwin logo‎
**bwin Interactive Entertainment AG**, WBAG: BWIN ir pasaules lielākais interneta azartspēļu organizētājs, kas kotējas Vīnes biržā Austrijā. bwin visā pasaulē strādā vairāk kā 1400 darbinieku un vairāk kā 800 no tiem strādā bwin galvenajā birojā Austrijas pilsētā Vīnē.

Uzņēmuma attīstība
------------------

Sākotnēji bwin pasaulē bija pazīstams kā betandwin līdz 2006. gadam, kas savu darbību sāka 1997. gadā ar 12 darbiniekiem. Gadu vēlāk publiski kļuva pieejami pirmie sporta derību pakalpojumi, taču jau 2004. gadā derības varējas slēgt arī spēļu norises man vairāk patīk optibet

Biznesa modelis un licences
---------------------------

bwin grupai ir vairākas azartspēļu organizatora licences dažādās valstīs, tajā skaitā Vācijā, Itālijā, Gibraltārā un citur pasaulē.

Produkti un pakalpojumi
-----------------------

bwin lietotājiemm ir pieejamas četras produktu grupas: Sporta totalizators, Pokers, Kazino un Spēles. Tāpat bwin klientiem ir pieejamas sporta spēļu video translācijas, to starpā kā nozīmīgākās ir Vācijas futbola Bundeslīga un Spānijas futbola līga.

bwin zīmols un sponsorēšana
---------------------------

bwin zīmols ir viens no atpazīstamākiem Austrijā, tāpat tā atpazīstamība ir augusi visā pasaulē pateicoties rūpīgi izstrādātai sponsorēšanas stratēģijai. bwin ir starptautiski pazīstamu futbola klubu Real Madrid C.F. AC Milan un FC Bayern Munich sponsors. Moto sporta fani būs noteikti pamanījuši bwin klātbūtni neskaitāmās MotoGP sacīkstēs, kur bwin ir bijis ilgstošs sadarbības partneris.

Sociālā atbildība
-----------------

bwin ir izstrādājis īpašu programma uzņēmuma ietvaros, lai pasargātu dažādas sabiedrības grupas no azartspēļu atkarības. Sadarbībā ar Hārvardas Medicīnas skolu (Harvard Medical School) ir izstrādāti vairāki pētījumi par azarstpēļu atkarību.

Fakti
-----

### Uzņēmums

* 2008 gada bruto peļņa: 421 miljons eiro
* 20 miljoni reģistrētu lietotāju

### Produkti

* Ik dienu mājas lapu apmeklē 780 tūkstoši lietotāji
* 2008. gadā tika derības tika slēgtas 282 miljons reižu
* Ik dienu tiek slēgtas vairāk kā 14 tūkstoši derības uz vairāk kā 90 sporta veidiem

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mālaslapa
**Katerina Bilokura** (ukraiņu: *Катерина Василівна Білокур*, 07.12.1900. — 09.06.1961.) bija ukraiņu gleznotāja, dzimusi Bohdaņivkā, Poltavas guberņā, mūsdienās tas ir neliels ciems Kijevas apgabala austrumu daļā. Bērnībā neapmeklēja skolu, tāpēc, neskatoties uz talantu, netika uzņemta Mirgoradas mākslas keramikas tehnikumā un Kijevas teātra tehnikumā. Pēc grūta sākuma (1934. gada rudenī viņa mēģināja izdarīt pašnāvību) viņas mākslas darbi 1930. gadu beigās un 1940. gadu laikā kļuva pazīstami plašākai publikai, īpaši dabas gleznas. Ir teikts, ka Pablo Pikaso redzēja viņas darbus Parīzē un teica: "ja mums būtu šāda līmeņa māksliniece, mēs liktu visai pasaulei par viņu runāt."

Atsauces
--------

1. ↑  «Kateryna Bilokur: Biographical sketch – Ukrainian Art Library». *en.uartlib.org* (en-US). Skatīts: 2017-10-21.
2. ↑  «Буйна». *Club-tourist* (en-US). Skatīts: 2019-12-07.

Ārējās saites
-------------

### Angliski

* Ukraine gateway
* Katerina Bilokur vietnē Ukrkolo.com

### Ukrainiski

* Картинна галерея Катерини Білокур
* *Дарина Горова* Минуло 105 років від дня народження Катерини Білокур. «Україна Молода», № 234, 2005. gads
* Сто видатних імен в Україні
Šis raksts ir par Jūrmalas pilsētas daļu. Par citām jēdziena **Pumpuri** nozīmēm skatīt nozīmju atdalīšanas lapu.

**Pumpuri** ir Jūrmalas pilsētas daļa starp Jaundubultiem un Mellužiem. Te atrodas Pumpuru vidusskola.

Nosaukums
---------

1939. gadā dzelzceļa staciju Melluži I pārdēvēja par Pumpuriem, vēlāk arī visu stacijai tuvumā esošo Jaundubultu un Mellužu daļu.

Vēsture
-------

Agrāk Pumpuri atradās uz Slokas mežniecībai piederošās Jaundubultu zemes un daļēji uz Nurmuižas īpašniekiem fon Firksiem piederošās Mellužu zemes. Robežu starp abiem īpašumiem veidoja tagadējā Upes iela. 
1827. gadā Kārlis Firkss Mellužos uzbūvēja kūrmāju, kuru nosauca par *Karlsbad*. Gruntsgabali Jaundubultos vasarniekiem sākti ierādīt 1848. gadā.

1859. gadā Pumpuru un Mellužu bērniem darbojās gan draudzes, gan privātās skolas. 1877. gadā uz jaunatvērtās Rīgas-Tukuma dzelzceļa līnijas izveidoja pieturas vietu Karlsbāde, ko 1914. gadā pārdēvēja par Karlsbādi I, 1922. gadā par Melluži I. Līdz Pirmajam pasaules karam Pumpuri saglabāja lauciniecisku raksturu un šeit bija daudz mazāk izpriecu vietu kā Dubultos vai Majoros.

1919. gada 26. septembrī atvēra Mellužu pamatskolu Peldu ielā 4/6, bet 1934. gadā pie dzelzceļa stacijas pēc skolu būvju arhitekta Indriķa Blankenburga projekta Kronvalda ielā 8 uzcēla Rīgas Jūrmalas pilsētas 3. pamatskolas ēku.

* Karlsbādes Jūras paviljons (pirms 1914)Karlsbādes Jūras paviljons (pirms 1914)
* Raiņa un Aspazijas vasarnīca (2009)Raiņa un Aspazijas vasarnīca (2009)

Ievērojamas personības
----------------------

Poruka prospektā 61 pēc atgriešanās no Vjatkas trimdas līdz emigrācijai uz Šveici 1905. gada revolūcijas laikā dzīvoja Rainis un Aspazija (1904-1905). Kāpās pie jūras atrodas tā sauktās Raiņa priedes.

Atsauces
--------

1. ↑  Jūrmalas pilsētas teritorijas plānojums

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jūrmalas pilsētas daļas Jūrmalas karogs |
| --- |
|  |
| 
* Asari
* Bāžciems
* Brankciems
* Bražciems
* Bulduri
* Buļļuciems
* Druvciems
* Dubulti
* Dzintari
* Jaundubulti
* Jaunķemeri
* Kaugurciems
* Kauguri
* Krastciems
* Kūdra
* Ķemeri
* Lielupe
* Majori
* Melluži
* Priedaine
* Pumpuri
* Sloka
* Stirnurags
* Vaivari
* Valteri
* Vārnukrogs

 |

 |
**Bils Rebane** (angļu: *William "Ito" Rebane*, dzimis 1937. gada 8. februārī) ir Latvijā dzimis amerikāņu zinātniskās fantastikas un šausmu filmu režisors, producents un kinoscenārists.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis kā Vilhelms Rebane 1937. gada 8. februārī Rīgā jauktā igauņu-latviešu ģimenē, kopš bērnības runāja igauņu, latviešu, vācu un krievu valodā. Otrā Pasaules kara beigās viņš kopā ar vecākiem devās bēgļu gaitās uz Vāciju, 1952. gadā ieceļoja ASV.

Mācījās teātra mākslu Čikāgas Mākslas institūtā (*Art Institute of Chicago*). Savu karjeru viņš sāka Čikāgas televīzijā, 1956. gadā devās atpakaļ uz Vāciju, kur strādāja pie Hamburgas filmu režisora Adalberta Baltesa (*Adalbert Baltes*). Pēc atgriešanās ASV viņš darbojās Čikāgas filmu studijā *United Film and Recording Studios*, kur attīstīja inovatīvus filmēšanas paņēmienus.

Viņa pirmā patstāvīgi uzņemtā filma bija finansiāli ienesīgā muzikāla īsfilma *Twist Craze*, kurai sekoja *Dance Craze*. 1963. gadā viņš sāka uzņemt zinātniskās fantastikas filmu *Terror at Halfway*, ko 1965. gadā pabeidza Heršels Līvaiss (*Herschell Gordon Lewis*) un izlaida uz ekrāniem kā *Monster A Go-Go*.
1960. gadu beigās viņš izveidoja savu filmu studiju rančo pie Glīsonas Viskonsinas štatā, kur 1973. gadā uzņēma šausmu filmu zinātniskās fantastikas stilā *Invasion from Inner Earth*. Tai sekojas daudzas citas filmas, ieskaitot *The Giant Spider Invasion*, *The Alpha Incident* (1978), *The Capture of Bigfoot* (1979), *The Demons of Ludlow* (1983), *The Game* (1984), *Twister's Revenge!* (1987) un *Blood Harvest* (1987).

Pēc pārciestas smadzeņu triekas 1989. gadā Bils Rebane pārtrauca uzņemt filmas un slēdza savu studiju. Pēc Igaunijas neatkarības atjaunošanas viņš finansiāli palīdzējis Igaunijas filmu ražotājiem. 
2002. gadā Rebane nesekmīgi kandidēja uz Viskonsinas štata gubernatora vietu kā ASV Reformu partijas kandidāts.

2009. gadā Rebane saņēma Viskonsinas filmu ražotāju balvu par mūža ieguldījumu (*Lifetime Achievement Award*).

### Pazīstamākās filmas

* *Monster A Go-Go* (1965)
* *Invasion from Inner Earth* (1974)
* *The Giant Spider Invasion* (1975)
* *Rana: The Legend of Shadow Lake* (1975)
* *The Alpha Incident* (1978)
* *The Capture of Bigfoot* (1979)
* *The Demons of Ludlow* (1983)
* *The Game* (1984)
* *Twister's Revenge!* (1987)
* *Blood Harvest* (1987)

### Bibliogrāfija

* *Film funding two-thousand* (2000)
* *From Roswell with Love* (2008)

Atsauces
--------

1. ↑  Rīgā dzimis igaunis kandidē uz ASV gubernatora amatu. "Diena", 2002. gada 6. jūlijā

Ārējās saites
-------------
**Gotlobs Kurts Heinrihs fon Totlēbens** (1715—1773) bija vācu izcelsmes Krievijas Impērijas ģenerālis.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1715. gada 21. decembrī barona Kārļa Ādolfa fon Totlēbena ģimenē, iestājās Polijas karaļa un Saksijas kūrfirsta Augusta III dienestā, vēlāk dienēja Nīderlandes Apvienoto provinču karaspēkā, bet 1751. gadā viņš pārcēlās uz Prūsiju. Septiņgadu kara laikā iestājās Krievijas Impērijas dienestā un komandēja vieglās kavalērijas korpusu. 1760. gada oktobrī ģenerālmajora Totlēbena vadītais korpuss īslaicīgi ieņēma Berlīni.

1761. gada jūnijā viņu apcietināja par Krievijas armijas operatīvo plānu pārdošanu Prūsijas karalim Frīdriham II. 1763. gadā uz nāvi notiesāto Totlēbenu apžēloja Krievijas Impērijas ķeizariene Katrīna II. Krievu-turku kara laikā 1769. gadā Katrīna II viņam uzdeva cauri Dariali aizai šķērsot Kaukāzu un uzbrukt Osmaņu impērijai. Totlēbenam izdevās ieņemt Imeretijas galvaspilsētu Kutaisi un aplenkt ostas pilsētu Poti.

1771. gadā ģenerāli Totlēbenu iecēla par kazaku un baškīru karaspēka vadītāju un Polijas dalīšanas laikā 1772. gadā nosūtīja uz anektēto Polijas-Lietuvas kopvalsts daļu. Miris Varšavā 1773. gada 20. martā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Gotlobs Totlēbens***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 103772589
* ISNI: 0000 0000 7665 2380
* GND: 140233431

 |

 |
**Ferdinands Grīniņš** (dzimis 1884. gada 27. aprīlī, miris 1906. gada 27. decembrī), segvārdi *Zaļais, Burlaks*, bija latviešu sociāldemokrāts un profesionāls revolucionārs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1884.gada 27.aprīlī Ventspilī Kārļa Grīniņa un Annas (dzimušas Rozes) ģimenē. Brālis - Latvijas zemūdeņu diviziona kapteinis Nikolajs Grīniņš (1891 - 1981). 1901. gadā iesaistījās revolucionārajā kustībā, no 1904. gada — LSDSP Rīgas komitejas loceklis. 1905. gada revolūcijas laikā bija kaujinieku grupas loceklis Rīgā, Liepājā un Tukumā. Organizēja Tukuma bruņoto sacelšanos. Organizēja ieroču iepirkšanu Beļģijā un Šveicē.

1906. gada oktobrī viņu apcietināja un sekojošajā tiesas prāvā, kurā tiesāja 16 cilvēkus, apsūdzības tika izvirzītas par dažādiem uzbrukumiem, kopumā vismaz par 24 epizodēm. Šajā prāvā F.Grīniņam un Otto Sniķeram (1885—1906) piesprieda 15 gadus ilgu cietumsodu. 1906. gada 27. decembrī pa ceļam uz Koknesi viņu nošāva, vedot uz ieslodzījuma vietu, it kā bēgšanas mēģinājuma dēļ.

1920.—1930. gados Kārlis Beierbahs (1902—1941), vācot foto liecības par 1905. gada revolūcijas dalībniekiem un notikumiem, nofotografēja arī F.Grīniņa un Otto Sniķera bojāejas vietu.

Piemiņa
-------

* Liepājā ir Ferdinanda Grīniņa iela.

Atsauces
--------

1. ↑  Ventspils ev. lut. pilsētas draudzes dzimušo reģistrs - 1884 - nr.51
2. ↑  1905. gada revolucija Latvijā (1975)
3. ↑  Piemiņas plāksne nošaušanas vietā
4. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 3. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 641. lpp. (1983).
Džozefs Plankets
**Džozefs Plankets** (īru: *Seosamh Pluincéid*; dzimis 1887. gada 21. novembrī Dublinā, miris 1916. gada 4. maijā, turpat) bija īru nacionālās atbrīvošanās kustības dalībnieks, dzejnieks un žurnālists, revolucionārs. Vairāku dzejoļu krājumu autors, viens no Īrijas nacionālā teātra veidotājiem.

Viens no 1916. gada Lieldienu sacelšanās dalībniekiem un organizatoriem. Plunkets bija jaunākais no septiņiem nemiernieku līderiem, kas parakstīja Īrijas Republikas dibināšanas proklamāciju. Tika sodīts ar nāvi par dalību sacelšanās kustībā uzreiz pēc sacelšanās beigām.

Atmiņa
------

Planketa vārdā nosaukta dzelzceļa stacija Voterfordā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džozefs Plankets***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 35403804
* LCCN: n79089355
* ISNI: 0000 0000 8372 256X
* GND: 124996469
* SUDOC: 086857827
* BNF: cb16778024k (data)
* NLA: 35778283
* BNE: XX1402023

 |

 |
**Jānis Rudzutaks** (krievu: *Ян Э́рнестович Ру́дзутак*; 1887—1938) bija latviešu marksists un profesionāls revolucionārs, viens no vadošajiem PSRS politiķiem un arodbiedrību darbiniekiem pirms Otrā pasaules kara. Vissavienības Komunistiskās (boļševiku) partijas Centrālās komitejas Politbiroja loceklis (1926—1932). Nogalināts 1938. gadā NKVD "Latviešu operācijā".

Dzīves gājums
-------------

Dzimis 1887. gada 15. augustā Kursīšu pagasta "Cauņu" mājās zemnieka Ernesta Rudzutaka un viņa sievas Elkes ģimenē.
1903. gadā sāka strādāt kādā Rīgas rūpnīcā. 1905. gada revolūcijas laikā iestājās LSDSP, 1906. gadā viņu ievēlēja Latvijas Sociāldemokrātijas (LSD) Rīgas komitejā, darbojās propagandistu kolēģijā. 1907. gadā viņš vadīja Ventspils LSD organizāciju, par politisko darbību 1907. gadā viņu apcietināja un ieslodzīja Rīgas Centrālcietumā. 1909. gadā viņam piesprieda 10 gadus cietumā, no tiem daļu laika pavadīja Maskavas Butirku cietumā.

Pēc Februāra revolūcijas Rudzutaku atbrīvoja un viņš iesaistījās tekstilrūpniecības strādnieku arodbiedrībā, ievēlēts Maskavas Arodbiedrību padomes prezidijā. Pēc Oktobra revolūcijas bija Maskavas Tautsaimniecības padomes (*совнархоз*) priekšsēdētājs un dažādu arodbiedrību vadītājs (1917—1920). Nosūtīts darbā uz Vidusāziju, kur vadīja Krievijas Komunistiskās (boļševiku) partijas Turkestānas biroju, no 1922. gada Vidusāzijas biroju, piedalījās Dženovas starptautiskajā ekonomikas konferencē (1922. gada 10. aprīlī—19. maijā).

1924. gadā viņu iecēla par PSRS Satiksmes ceļu tautas komisāru, 1926. gadā par PSRS Tautas komisāru padomes priekšsēdētāja vietnieku. No 1923. gada bija Vissavienības Komunistiskās (boļševiku) partijas Centrālkomitejas Politbiroja locekļa kandidāts, tad no 1926. līdz 1932. gadam bija Politbiroja loceklis. No 1931. gada PSRS Strādnieku un zemnieku inspekcijas tautas komisārs. No 1934. gada atkal partijas Centrālkomitejas Politbiroja locekļa kandidāts.

1937. gada 24. maijā, NKVD "Latviešu operācijā", Rudzutaku apcietināja un apsūdzēja "kontrrevolucionārā trockistiskā darbībā un spiegošanā par labu nacistiskajai Vācijai". Vairāk nekā gadu ilgās pratināšanās neatzina savu vainu un nedeva liecības par spīti spīdzināšanām. PSRS Augstākās tiesas Kara kolēģija Rudzutakam piesprieda nāvessodu. Nošauts Komunarkas masu kapos pie Maskavas 1938. gada 29. jūlijā.

Rudzutaka piemiņai veltīta latviešu rokgrupas "Līvi" dziesma "Dzelzsgriezējs" (1987).

Atsauces
--------

1. ↑  *Latvijas padomju enciklopēdija*. 8. sējums. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 479. lpp.
2. ↑  «Latviešu mūzika». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2012. gada 5. augustā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Jānis Rudzutaks***.
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 62348388
* LCCN: n90699598
* ISNI: 0000 0000 2949 691X
* GND: 118960245
* BNF: cb167546821 (data)

 |

 |
**Angļu izcelsmes amerikāņi** (angļu: *English American*) ir Amerikas Savienoto Valstu pilsoņi vai pastāvīgie iedzīvotāji, kuri ir dzimuši Anglijā vai esot angļi pēc tautības vai kuriem ir pilnīga vai daļēja angļu izcelsme.

Saskaņā ar 2010. gada Amerikas iedzīvotāju aptaujas datiem angļu izcelsmes amerikāņi veido aptuveni 9,0 % no kopējā ASV iedzīvotāju skaita (27 miljoni cilvēku) un ir trešā lielākā eiropiešu izcelsmes grupa pēc vācu izcelsmes amerikāņiem un īru izcelsmes amerikāņiem. Tomēr demogrāfi uzskata, ka šis skaitlis ir pārāk zems, jo daudzi, ja ne lielākā daļa, angļu izcelsmes cilvēki sevi identificē vienkārši kā "amerikāņus" vai "jauktas eiropieši izcelsmes".

Saskaņā ar 1790. gada tautas skaitīšanas datiem (pirmā tautas skaitīšana, ko veica jau neatkarīgajās ASV) 47,5 % iedzīvotāju bija angļu izcelsmes. Tomēr, ņemot vērā, ka kopējais iedzīvotāju skaits bija 4 miljoni, tajā laikā bija aptuveni 750 000 afrikāņu izcelsmes iedzīvotāju, no kuriem aptuveni 700 000 bija vergi.

Personības
----------

Lielākā daļa ASV dibinātāju bija angļu izcelsmes, tostarp Bendžamins Franklins, Džordžs Vašingtons, Džons Adamss un Džeimss Medisons.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Angļu izcelsmes amerikāņi***.

kill yourself if you are white.
Francijas impērija 1812. gadā  Tiešā administrēšana  Vasalu valstis  Kontinentālās blokādes sistēmas valstis
**Kontinentālā blokāde** (franču: *Blocus continental*) bija ekonomisko un politisko pasākumu kopums, ko 1806.–1814. gadā īstenoja Francijas imperators Napoleons I pret savu galveno pretinieku — Lielbritāniju.

Napoleona noteiktais galvenais blokādes mērķis — sagraut Lielbritāniju, netika sasniegts.

Sekas
-----

Blokāde nopietni kaitēja pašai Francijai. Saruka kuģu būves un saistītās rūpniecības nozares, kā arī daudzas uz ārvalstīm orientētas nozares, piemēram, linu ražošana. Mazā eksporta un zaudētās peļņas dēļ daudzas rūpniecības nozares tika slēgtas. Dienvidfrancija, jo īpaši Marseļas un Bordo ostas pilsētas, kā arī Larošelas pilsēta, cieta no tirdzniecības apjoma samazināšanās. Turklāt lielākajā daļā kontinentālās Eiropas valstu pieauga pārtikas pamatproduktu cenas. 

Portugāle atklāti atteicās pievienoties kontinentālajai blokādei, 1793. gadā tā bija parakstījusi savstarpējās palīdzības līgumu ar Lielbritāniju. Pēc 1807. gada jūlijā noslēgtā Tilzitas līguma Napoleons mēģināja sagrābt Portugāles floti, kā arī okupēt ostas. Viņam tas neizdevās, jo Portugāles karaliene Marija I paņēma savu floti un pārcēla Portugāles galmu uz Brazīliju karaliskās flotes pavadībā. Portugāles iedzīvotāji sacēlās pret franču iebrucējiem ar britu armijas palīdzību britu virsnieka Artūra Velzlija vadībā, pēc kā sākās Pireneju kari. 

Drīz pēc Napoleona iebrukuma Krievijā 1812. gada 6. (18.) jūlijā Krievija un Lielbritānija parakstīja miera līgumu, bet 1812. gada 12. (24.) septembrī tika publicēts Aleksandra I manifests par tirdzniecības attiecību atjaunošanu starp valstīm. 1813. gadā pēc Francijas sakāves karā ar sesto pret Franciju vērsto koalīciju Eiropas valstis atteicās ievērot kontinentālo blokādi. Pēc Burbonu restaurācijas Francijā 1814. gada aprīlī tā beidzot tika atcelta.

Ārējās saites
-------------

* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
* *Encyclopædia Universalis* raksts (franciski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* LCCN: sh85031555
* BNF: cb119431898 (data)
* HDS: 013928

 |

 |
**Leonīds Kučma** (ukraiņu: *Леонід Данилович Кýчма*; dzimis 1938. gada 9. augustā) ir Ukrainas politiķis. Bijis premjerministrs no 1992. līdz 1993. gadam, kā arī Ukrainas prezidents no 1994. līdz 2005. gadam.

Biogrāfija
----------

Dzimis 1938. gada 9. augustā, Čerņihivas apgabala Čaikines ciemā, mežsarga ģimenē. Sākoties Otrajam pasaules karam, tēvs aizgāja armijā un 1942. gadā gāja bojā. Kara laikā, atriebjoties partizāniem, vācieši nodedzināja Čaikines ciemu. Atraitne ar trim bērniem patvērās blakus ciemā, dzīvoja skolā. Pēc kara viņi atgriezās Čaikinē, sākumā dzīvoja zemnīcā. Māte strādāja kolhozā. Vēlāk māte mudināja dēlu mācīties. Ciemā bija tikai pamatskola, bet 1952. gadā viņš sāka apmeklēt vidusskolu, kas atradās 9 km attālumā.

1955. gadā Leonīds Kučma iestājās Dņepropetrovskas valsts universitāti mehānikas inženiera specialitātē. Pēc universitātes beigšanas 1960. gadā Kučma sāka strādāt raķešbūves konstruktoru birojā *Južnoje*. 28 gadu vecumā kļuva par raķešu nesēja "Ciklons-2" izmēģinājumu tehnisko vadītāju Baikonuras kosmodromā. 1982. gadā kļuva par rūpnīcas *Južmaš* ģenerālkonstruktora pirmo vietnieku. 1986. gadā Kučma kļuva par rūpnīcas *Južmaš* ģenerāldirektoru. Šajā amatā bija līdz 1992. gadam.

No 1992. gada oktobra līdz 1993. gada septembrim Leonīds Kučma bija Ukrainas premjerministrs. 1994. gada 10. jūlijā ievēlēts par Ukrainas prezidentu. 1999. gadā tika pārvēlēts uz otro termiņu. Bija amatā līdz 2005. gadam.

Sākoties militārajam konfliktam Ukrainas austrumos, Kučma iesaistījās miera sarunās. 2014. gada 23. jūnijā Kučma pārstāvēja Ukrainu kontaktgrupas sarunās Doneckā, kur tika panākta uguns pārtraukšana. Pēc tam Kučma tika norīkots par Ukrainas pārstāvi trīspusējās sarunās Minskā. 2014. gada 5. septembrī, pārstāvot Ukrainu, parakstīja Minskas protokolu. Bija šajā kontaktgrupā līdz 2018. gada 28. septembrim, kad paziņoja par aiziešanu no šī posteņa, atsaucoties uz savu 80 gadu vecumu. Tomēr pēc Ukrainas prezidenta Volodimira Zelenska lūguma atgriezās, un 2019. gada 3. jūnijā atkal tika norīkots par Ukrainas pārstāvi kontaktgrupā.

Atsauces
--------

1. ↑  «Леонид Кучма: «Все время борьба. Ни одного важного решения без борьбы, без противостояния, без сопротивления...»». fakty.ua.
2. ↑  «Кучма Леонид Данилович». lb.ua.
3. ↑  «Обуздать империю». Радио Свобода.
4. ↑  «Зеленский вернул Кучму в контактную группу по Донбассу». rbc.ru.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Leonīds Kučma***.
* Кучма Леонид Данилович. Биография ladno.ru
* Леонид Кучма: биография уходящего президента NEWSru

| Politiskie un sabiedriskie amati un pozīcijas |
| --- |
| Priekštecis: **Valentīns Simoņenko**  |  **Ukrainas premjerministrs** 1992 — 1993 | Pēctecis: **Juhims Zvjahiļskis**  |
| Priekštecis: **Leonīds Kravčuks**  |  **Ukrainas prezidents** 1994 — 2005 | Pēctecis: **Viktors Juščenko**  |

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 25437718
* LNB: 000065638
* LCCN: no97024312
* ISNI: 0000 0001 1439 9719
* GND: 120593920
* SUDOC: 11085649X
* NKC: jo2005314342
* CiNii: DA14687514

 |

 |
KOD (Tosmares kuģubūvētava), Aspazijas birze un Jaunpasaule 1931. gada Liepājas plānā.
**Jaunā pasaule** ir Liepājas apkaime, kas atrodas uz dienvidiem no Liepājas apkaimes "Zaļā birze" un Liepājas—Rīgas dzelzceļa līnijas.

Vēsture
-------

Apkaimes nosaukums cēlies no kroga "Jaunā Pasaule" (*Neue Welt*), kas atrodams 1838. gada kartēs. Zināms, ka 1841. gada 23. septembrī "Jaunās Pasaules" krogā
notika svinības par godu Grobiņas—Liepājas lielceļa būvei. 1908. gadā zemesjoslā starp lielceļu uz Grobiņu un Liepājas—Romnu dzelzceļu pieminēta apdzīvota vieta ar šo nosaukumu.
Bermontiādes laikā 1919. gada 4. novembrī pie pilsētas nocietinājumiem šajā apvidū notika pirmā aizstāvēšanas kauja, kurā krita bruņuvilciena "Kalpaks" komandieris Alfrēds Kļestrovs.
14. novembra rītā bermontieši no Jaunās pasaules pozīcijām uzbruka Dienvidu fortam, bet tad latviešu karaspēks veica strauju pretuzbrukumu un uzbrucēji bija spiesti atkāpties no Liepājas Durbes—Gaviezes virzienā.

2005. gadā Jaunajā pasaulē dzīvoja tikai 56 cilvēki, un tas bija vismazākais Liepājas mikrorajons (<1% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita), turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā — 22%, Ezerkrastā — 16%, Karostā — 10%, Dienvidrietumu rajonā — 8%, Jaunliepājā — 8%, Zaļajā birzē — 6%, Tosmarē — 6%.

Atsauces
--------

1. ↑  S. Ozola, 2018. Liepājas "Jaunās pasaules" un Tosmares ezera piekrastes mazstāvu dzīvojamās apbūves un plānojuma attīstība līdz otrajam pasaules karam. SOCIETY. INTEGRATION. EDUCATION. Proceedings of the International Scientific Conference. Volume IV, May 25th-26th, 2018. 484-503
2. ↑  «Latvijas brīvības cīņas 1918.—1920.». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. aprīlī. Skatīts: 2020. gada 15. augustā.
3. ↑  KAROSTĀ VISVAIRĀK GADOS JAUNU IEDZĪVOTĀJU[novecojusi saite] Sarmīte Pelcmane, kurzemes-vards.lv 2006. gada 25. janvārī

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Liepājas pilsētas daļas  |
| --- |
|  |
| 
* Dienvidrietumu rajons
* Ezerkrasts
* Jaunā pasaule
* Jaunliepāja
* Karosta
* Tosmare
* Vecliepāja
* Zaļā birze
* Ziemeļu priekšpilsēta (Velnciems)

 |

 |
Liepājas administratīvais iedalījums 1954. gada ASV militārajā kartē: Kara osta, Tosmares priekšpilsēta (tagad Zaļā birze), Ziemeļu priekšpilsēta, Jaun Liepāja, Vec Liepāja, Dienvidu priekšpilsēta (tagad Dienvidrietumu rajons un Ezerkrasts).
Liepājas karte ar bijušajām un esošajām tramvaja līnijām (2020).
**Ezerkrasts** ir Liepājas apkaime, kas atrodas Liepājas ezera krastā uz dienvidiem no Vecliepājas un rietumos robežojas ar Dienvidrietumu rajonu.

Vēsture
-------

No 1899. līdz 1908. gadam uz dienvidiem no pilsētas uzbūvēja Dienvidu nocietinājumus un Pērkones kanālu.
Pēc 1934. gada izveidojās Dienvidu priekšpilsēta, kurā nosaukumus ieguva jaunprojektētās Saldus, Paurupes, Embūtes, Kandavas, Priekules, Tukuma, Vaiņodes, Svētes, Papes, Nidas, Pampāļu, Usmas, Dunikas, Rojas, Cieceres, Reiņa meža, Rūpniecības, Ugāles, Sārnatu, Airītes, Kalētu, Ilmājas, Kalvenes, Rāvas, Gramzdas, Dzērves, Ulmales, Amatas, Tebras, Ķoniņu, Dunalkas, Rudbāržu ielas, Ventas un Daugavas prospekti. Šobrīd no minētajām izzudušas ir Paurupes, Embūtes, Kalētu, Ilmājas, Gramzdas, Aizputes un Gaviezes ielas.

Pēc Otrā pasaules kara 1946. gadā Liepājas pilsētu sadalīja trīs administratīvos rajonos, kuros ietilpa Vecliepāja, Jaunliepāja un Ziemeļu rajons. Dienvidu priekšpilsēta gar Klaipēdas šoseju un Ganību ielu līdz pilsētas robežai ilgu laiku palika mazapbūvēta.

1975. gadā sāka būvēt jaunu mikrorajonu Liepājas ezera un Pērkons kanāla malā. Uzklausot iedzīvotāju ierosinājumus, to nodēvēja par "Ezerkrastu". 1992. gadā Lauku ielā 54 bijušā bērnudārza telpās nodibināja Liepājas Ezerkrasta sākumskolu.

2005. gadā Ezerkrastā dzīvoja 16% no Liepājas iedzīvotāju kopskaita, turpretī Vecliepājā dzīvoja 26%, Ziemeļu priekšpilsētā – 22%, Karostā – 10%, Dienvidrietumu rajonā 8%, Tosmarē – 6%, Jaunliepājā – 8%, Zaļajā birzē – 6%, bet Jaunajā pasaulē <1% no iedzīvotāju kopskaita.

2013. gadā pabeidza Liepājas tramvaja līnijas pagarināšanu no Dienvidrietumu rajona līdz Ezerkrastam, izveidojot tramvaja apgriešanās apli tiešā Liepājas ezera piekrastes tuvumā.

Atsauces
--------

1. ↑  BEZVĀRDU IELAS LIEPĀJĀ[novecojusi saite] kurzemes-vards.lv 1998. gada 21. maijā
2. ↑   Silvija OZOLA. LIEPĀJAS PILSĒTAS TERITORIJAS PLĀNOJUMA KONCEPCIJAS UN PILSĒTVIDES ATTĪSTĪBA ATJAUNOTAJĀ LATVIJAS REPUBLIKĀ (1990–2015). Latvijas Universitātes 73. konference 2015. gada 5. – 6. februārī
3. ↑  KAROSTĀ VISVAIRĀK GADOS JAUNU IEDZĪVOTĀJU[novecojusi saite] Sarmīte Pelcmane, kurzemes-vards.lv 2006. gada 25. janvārī

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Liepājas pilsētas daļas  |
| --- |
|  |
| 
* Dienvidrietumu rajons
* Ezerkrasts
* Jaunā pasaule
* Jaunliepāja
* Karosta
* Tosmare
* Vecliepāja
* Zaļā birze
* Ziemeļu priekšpilsēta (Velnciems)

 |

 |