recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
Centrālukraina. Sarkanā krāsā iezīmēti tradicionāli Centrālukrainai pieskaitāmie apgabali, dzeltenā — tai reizēm pieskaitāmie.
**Centrālukraina** (ukraiņu: *Центральна Україна*) ir kultūrvēsturiskais reģions, tajā ir iekļauti mūsdienu Vinnicas, Dņepropetrovskas, Kirovogradas, Poltavas un Čerkasu apgabali.

"Centrālukrainas" jēdziens
--------------------------

No ekonomiskā viedokļa Centrālukraina sastāv tikai no Čerkasu un Kirovogradas apgabaliem.

Hetmanāts 1654. gadā
Vēsturiskajā kontekstā Centrālukraina ietver zemes, kas bija Kijivas Krievzemes centrs. 17. un 18. gadsimtā šeit izveidojās Ukrainas kazaku valsts — Hetmanāts. Dņepras upe sadala Ukrainu labajā un kreisajā krastā.

20. gadsimtā Centrālukraina kļuva par ukraiņu valstiskuma, kā arī ukraiņu etniskās nācijas veidošanās kodolu.

Reliģija
--------

2016. gadā aptuveni 73,5 % centrālās Ukrainas iedzīvotāju atzina sevi par ticīgiem, 4,8 % par neticīgiem, bet 2,6 % par ateistiem. No kopējā iedzīvotāju skaita 86,5 % bija kristieši (76,7 % — pareizticīgie, 6,5 % — vienkārši kristieši, 1,9 % — katoļi, 1,0 % — protestanti un 0,4 % — Ukrainas grieķu katoļi), 0,3 % — ebreji un 0,1 % — musulmaņi. Nereliģiozi un citi ticīgie, kas neidentificējas ne ar vienu no lielākajām reliģijām, veidoja aptuveni 12,8 % iedzīvotāju.

Nozīmīgākās pilsētas
--------------------

Centrālukrainas pilsētas ir vienas no vecākajām Ukrainā. Atšķirībā no valsts dienvidaustrumu daļas šis reģions ir lauksaimnieciskāks ar plašiem saulespuķu laukiem.

* Kijiva — Ukrainas galvaspilsēta un lielākā pilsēta, liels saimniecības un kultūras centrs.
* Vinnica — lielākā pilsēta vēsturiskajā Podolijas reģionā. Ģeogrāfiskā izvietojuma, vēsturisko un kultūras saišu ziņā pilsēta ieņem starpposmu starp Ukrainas rietumu un centrālo makroreģionu, kas nodrošina Vinnicas intensīvu attīstību.
* Kropivnicka — nozīmīgs vieglās rūpniecības un lauksaimniecības mašīnbūves centrs.
* Žitomira — nozīmīgs transporta mezgls.
* Poltava — viena no senākajā Kijivas Krievzemes pilsētām, ko 9. gadsimtā dibinājuši severieši.
* Kremenčuka — Kremenčukas aglomerācija ir viena no desmit lielākajām valstī.
* Krivijriha — liels ekonomikas centrs. Ukrainas prezidenta Volodimira Zelenska dzimtā pilsēta.

Skatīt arī
----------

* Rietumukraina
* Austrumukraina
* Dienvidukraina

Atsauces
--------

1. ↑  «Інститут історії України». *history.org.ua*. Skatīts: 2023-04-11.
**Piemineklis Georgam Armitstedam** ir Rīgas mēram Georgam Armitstedam veltīts piemineklis, kas atrodas Rīgā, Kanālmalas apstādījumos netālu no Latvijas Nacionālā operas ēkas un Timma tiltiņa.

Vēsture
-------

Lēmumu izveidot pieminekli Georgam Armitstedam pieņēma vēl 1912. gada 3. decembrī, bet sakarā ar Pirmā pasaules kara sākumu projektu nerealizēja.

2004. gadā uzņēmējs un mecenāts Jevgeņijs Gombergs nosūtīja Rīgas mēram Aivaram Aksenokam vēstuli ar ierosinājumu izveidot Georga Armitsteda pieminekli saskaņā ar Rīgas domes 1912. gadā pieņemto lēmumu, Gombergs bija arī viens no projekta sponsoriem. Finansēšanā piedalījās arī Armitsteda mazmazdēls Rodnijs Redklifs no Lielbritānijas.

Pieminekli atklāja 2006. gada 18. oktobrī, atklāšanas ceremonijā piedalījās karaliene Elizabete II un Latvijas Valsts prezidente Vaira Vīķe-Freiberga.

Pieminekļa autori ir tēlnieks Andris Vārpa, arhitekte Kristīne Vīziņa un metāllējējs Deniss Gočijajevs. Tas attēlo Georgu Armitstedu kopā ar dzīvesbiedri Cecīliju Pihlavu un čau-čau šķirnes sunīti. Aiz pieminekļa izveidota terase, kurai piestiprināta bronzas plāksnīte ar uzrakstu latviešu un angļu valodā:

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| "| Džordžs Armitsteds, Rīgas pilsētas galva (1901—1912), ar dzīvesbiedri Sesilu Pihlau. Atklāja Viņas Majestāte karaliene Elizabete II 2006. gada 18. oktobrī. Jevgeņija Gomberga un Rodnija Redklifa dāvinājums. | "|

Atsauces
--------

1. ↑  «Piemineklis Rīgas mēram (1901-1912) Džordžam Armitstedam (1847-1912)». *Rīgas pieminekļu aģentūra*.
**Dalītā tunelēšana** jeb (angļu: *Split tunneling*) ir datortīklu koncepts, kurš ļauj lietotājam vienlaikus piekļūt dažādiem domēniem kā piemēram publiskajam tīklam (internetam) un lokālajam tīklam (LAN) vai teritoriālajam tīklam (WAN) vienlaicīgi izmantojot to vienu un to pašu tīkla savienojumu. Šo savienojumu parasti nodrošina lokālā tīkla (LAN) tīkla karte, bezvadu tīkla (WiFi) karte un VPN klients.

Piemēram lietotājs izmanto virtuālā privātā tīkla (VPN) klientu kas izveido savienojumu uz korporatīvo tīklu atrodoties viesnīcā un izmantojot viesnīcas bezvadu tīklu. Lietotājs ar iespējotu dalīto tunelēšanu var piekļūt failu serveriem, datu bāzes serveriem, pasta serveriem un citiem resursiem korporatīvajā tīklā un vienlaicīgi piekļūt globālā tīmekļa resursiem. Kad lietotājs izveido savienojumu ar interneta resursiem (tīmekļa vietnēm, FTP vietnēm utt.), savienojuma pieprasījums iet cauri tieši viesnīcas piedāvātai tīkla vārtejai, neizmantojot izveidoto VPN tuneli.

Dalītā tunelēšana dažkārt tiek kategorizēta atkarībā no tā, kā tas viss ir konfigurēts. Dalīto tuneli kas konfigurēts tikai tā, lai tuneļa plūsma tiktu novirzīta specifisku galamērķu sasniegšanai sauc par dalīti iekļauto (split-include) tuneli. Bet ja konfigurēts tā, lai pieņemtu visu plūsmu izņemot to kura paredzēta specifisku galamērķu sasniegšanai, to sauc par dalīti izslēgto (split-exclude) tuneli.

Atsauces
--------

1. ↑  Moe Long. «Best VPN for Split Tunneling». *Tech Up Your Life* (en-US), 2021-07-22. Skatīts: 2021-12-21.
2. ↑  Eric Jeffery. «VPN Split-Tunneling – To Enable or Not To Enable». *Infosecurity Magazine*, 2020-06-19. Skatīts: 2021-12-21.
3. ↑  By Kurt Mackie, 03/26/2020. «Microsoft Touts Split Tunneling with VPNs To Support Remote Workers -- Redmondmag.com». *Redmondmag* (en-US). Skatīts: 2021-12-21.
4. ↑  Michael Cooney. «Cisco, others, shine a light on VPN split-tunneling». *Network World* (angļu), 2020-05-12. Skatīts: 2021-12-21.
**Stāvvilnis** veidojas, ja vilnis savā ceļā sastop šķērsli un atstarojas no tā. Dabā stāvviļņi ir novērojami, piemēram, ūdenī, pie stāva krasta.

Nosaukums
---------

Uz vietas stāvošs vilnis - stāvvilnis. Sarkanie punkti apzīmē *mezglus* - punktus, kur nenotiek nekāda kustība.
Iespējams, ka stāvviļņu nosaukums var šķist maldīgs. Stāvviļņi iegūst savu nosaukumu nevis no fakta, ka tie būtu *stāvi* (izteikti vērsti uz augšu), bet gan no tā, ka tie *stāv uz vietas*.

Svārstību sadalījums
--------------------

Stāvvilnim katrā vietā ir sava raksturīga svārstību amplitūda. Punktus, kuros nenotiek kustība, sauc par stāvviļņa mezglu punktiem vai īsāk — par **mezgliem**. Attēlā tie ir parādīti kā sarkani punkti. Starp jebkuriem diviem blakus esošiem mezgliem viduspunktā svārstības notiek ar maksimālo amplitūdu. Šos punktus sauc par stāvviļņa blīzuma punktiem jeb **blīzumiem**.

Mezglu no mezgla un blīzumu no blīzuma šķir attālums {\displaystyle {\frac {\lambda }{2}}}, kur {\displaystyle \lambda } ir viļņa garums (tātad attālums ir puse viļņa garuma).

Savukārt attālums starp blakus esošo mezglu un blīzumu vienmēr ir {\displaystyle {\frac {\lambda }{4}}} (tātad attālums ir ceturtdaļa viļņa garuma).

Literatūra
----------

* Fizika 10. klasei, Edvīns Šilters, Vilnis Reguts, Austris Cābelis, 1. izdevums - 2004, "Lielvārds", ISBN 9984-11-081-8

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4183006-4

 |

 |
**Viktors Pinčuks** (ukraiņu: *Віктор Михáйлович Пінчýк*; dzimis 1960. gada 14. decembrī) ir ukraiņu uzņēmējs un filantrops. 2012. gada martā *Forbes* vērtēja viņu kā 255. bagātāko cilvēku pasaulē ar īpašumu vērtību $4,2 miljardi.

Pinčuks ir starptautiska investīciju, projektu finansēšanas un finanšu konsultāciju uzņēmuma *EastOne Group LLC* ar galveno mītni Londonā un *Interpipe Group*, viena no Ukrainas vadošā cauruļu un tērauda ražošanas uzņēmuma īpašnieks. Pinčukam pieder četri televīzijas kanāli, tostarp ICTV un populārs tabloīda formāta laikraksts *Fakty i Kommentarii*. Divus termiņus, no 1998. līdz 2006. gadam, viņš bija Augstākās Radas deputāts. Viņš ir precējies ar Olenu Pinčuku, kas ir bijušā Ukrainas prezidenta Leonīda Kučmas meita.

Dzīves sākums un karjera
------------------------

Pinčuks dzimis 1960. gadā Kijivā ebreju ģimenē, tā vēlāk pārcēlās uz rūpniecības pilsētu Dņipro. 1983. gadā viņš pabeidza Dņipro metalurģijas institūtu. Pēc septiņiem gadiem viņš nodibināja *Interpipe* uzņēmumu, balstot to uz saviem patentētajiem izgudrojumiem, kurus sāka izmantot PSRS vadošās metalurģijas rūpnīcas.

*Interpipe* ir liels cauruļu un dzelzceļa ratu ražotājs, tā klientu skaitā ir *Gazprom* un *Rosneft*. 2004. gadā *Interpipe* kļuva par pirmo Ukrainas uzņēmumu, kas bijis Pasaules ekonomikas foruma biedrs. *Interpipe* darba vidē aktīvi cīnās pret HIV/AIDS un 2004. gadā tas kļuva par pirmo Austrumeiropas uzņēmumu, kas kļuvis par *Global Business Coalition against HIV/AIDS* biedru. 2004. gadā Pinčuks un Rinats Ahmetovs, divi Ukrainas bagātākie cilvēki, iegādājās *Kryvorizhstal* tērauda fabriku par aptuveni $800 miljoniem. Vēlāk Timošenko valdība atcēla pirkumu un sarīkoja atkārtotu izsoli televīzijas tiešraidē, kas ienesa $4,8 miljardus. 2006. gadā Pinčuks izveidoja investīciju konsultāciju uzņēmumu *EastOne*. Tās *portfolio* ir ražošanas aktīvi cauruļu un dzelzceļa ratu ražošanā, īpašos sakausējumos un tēraudā, mašīnbūvē un plašsaziņas līdzekļos.

Pinčuks no 1998. līdz 2006. gadam bija Augstākās Radas deputāts, pārstāvot partiju *Сильна Україна*. Politiku viņš pameta, nonācis pie secinājuma, ka Ukraina ir sasniegusi attīstības līmeni, kad uzņēmējdarbībai un politikai jābūt atdalītai.

Atsauces
--------

1. ↑  Eight Ukrainians make Forbes magazine's list of world billionaires, Kyiv Post (8 March 2012)
2. ↑  Arielle Thédrel. «Victor Pinchuk, oligarque philanthrope». *Le Figaro* (franču), 2009-10-27. Skatīts: 2014. gada 26. septembris.
3. ↑  Cnaan Liphshiz. «Jews occupy top 3 places on Ukrainian list of philanthropists». *JTA*, 2013. gada 6. februāris. Skatīts: 2013. gada 14. oktobris.
4. 1 2  Monopolies thrive as toothless state bows to moguls, Kyiv Post (March 18, 2010)
5. ↑  Ukraine Political Parties, GlobalSecurity.org

Ārējās saites
-------------

* 2010. gada Pinčuka profils *Forbes*
* Viktora Pinčuka fonds
* Viktora Pinčuka biogrāfija fonda vietnē
* Pinčuka mākslas centrs
* Jaltas Eiropas stratēģija

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 90561816
* LCCN: no2009094829
* GND: 1140259776
* SUDOC: 236413597

 |

 |
Bijušās skolas ēka, 2010. gads.
**Krustpils pilsētas ebreju pamatskola** bija viena no Krustpils (tagad Jēkabpils) pamatskolām, kas pastāvēja pirmās Latvijas brīvvalsts laikā. Tā atradās Krustpilī, Rīgas ielā 170.

Tolaik pieņemtais likums "Par Latvijas izglītības iestādēm" bija progresīvākais Eiropā, kas deva iespējas saņemt izglītību mazākumtautību bērniem dzimtajā valodā.

Leiba Kleinmaņa pārziņā tika atvērta sešu klašu pamatskola Rīgas ielas namā, kurā vēlāk, padomju varas gados ilgstoši atradās restorāns "Staburags", bet vēlāk ar tādu pašu nosaukumu veikals. Mācības notika ebreju valodā (ivritā vai idišā). Skolā pasniedza arī latviešu izcelsmes skolotāji Kārlis Krastiņš un Vilis Kakstāns — Kalnāre (Krustpils bāriņu tiesas priekšsēdētājs).

1929./ 1930. mācību gadā skolai bija pieteikušies un tajā mācījās 161 skolnieks. Skolā pasniedza 7 skolotāji.
Mācību iestādi šajā laikā vadīja skolas pārzinis Guditors.

Skola pastāvēja līdz 1941. gada jūnija mēnesim, kad vācu karaspēks ieņēma pilsētu. 1941. gada jūlijā skolas ēkā tika ierīkota geto.

Atsauces
--------

1. 1 2  «Ebreju izglītība Latvijā parlamentārās republikas 20. gados - Latvijas Universitāte». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2013. gada 6. jūlijā. Skatīts: 2011. gada 1. martā.
2. ↑  Red. Gailīte, S. Jēkabpils. Rīga: Gandrs, 2002. 39.lpp. ISBN 9984-593-13-4
3. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2011. gada 12. janvārī. Skatīts: 2011. gada 2. martā.

|  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Jēkabpils ģerbonis Jēkabpils un Krustpils pilsētu bijušās skolas Krustpils ģerbonis |
| --- |
|  |
| 
* Jēkabmiesta Marijas skola
* Jēkabmiesta apriņķa skola
* Jēkabmiesta sieviešu ģimnāzija
* Jēkabpils pilsētas ebreju pamatskola
* Jēkabpils pilsētas tirdzniecības skola
* Luda Bērziņa sieviešu tirdzniecības skola
* Krustpils pilsētas ebreju pamatskola

 |

 |
**Džungārijas Vārti** (kazahu: *Жетісу қақпасы*, ķīniešu: 阿拉山口) ir vēsturiski nozīmīga kalnu pāreja vai ieleja starp kalnu grēdām uz Kazahstānas un Ķīnas robežas. Atrodas uz dienvidiem no Alakela ezera starp Džungārijas Alatau kalniem rietumos un Batliktau kalniem austrumos. 

Džungārijas Vārti ir apmēram 10 kilometrus plats un 50 garš koridors, kas savieno Džungārijas baseinu ar Vidusāzijas stepēm. Pāreja ir vienīgā vieta vairāku tūkstošu kilometru garumā, kuru senatnē bija iespējams ērti, bez kalnu šķērsošanas, izmantot preču un karaspēka kustībai. Pāreju pieminējis Hērodots, pa šejieni gāja Zīda ceļš. Caur Džungārijas Vārtiem Centrālāzijas tautas vairākkārt iebruka Ķīnā, savukārt 12. gadsimtā Čingizhans caur Džungārijas Vārtiem iebruka Centrālāzijā. 20. gadsimta vidū caur pāreju tika izbūvēts dzelzceļš.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Džungārijas Vārti***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)
* Krievijas Lielās enciklopēdijas raksts (krieviski)
**Amaģuaks** (angļu: *Amadjuak Lake*) ir liels ezers Kanādā, Bafina salas dienvidu daļā. Ezers atrodas dienvidos no polārā loka.

Viļņi izskalojuši ezera krastus, veidojot līdz 30 m augstas kaļķakmens klintis. Augstās klintis kontrastē ar apkārtējo līdzenumu. Visdrīzāk klintis arī devušas ezeram vārdu; inuitu valodā *Angmaakjuak* nozīmē ‘lielais krams’.

Ziemeļos atrodas lielāks ezers — Netilings. Izteka plūst uz Netilingu, no kura savukārt Koukģuakas upe iztek uz Foksa baseinu.

3 zivju sugas. Apkārtējā tundra kalpo kā ziemeļbriežu barošanās vieta. Pavasarī ezera apkaimē ir visblīvākā ziemeļbriežu koncentrācijas vieta Kanādas arhipelāgā.

Pirmās apmetnes ezera krastā izveidotas aptuveni pirms 4000 gadiem. Eiropieši ezera apvidu izpētīja 1924.—1926. gados. Šajā laikā ezera apkaimē uzturējās ļoti daudz inuiti. Mūsdienās ezera apkaime ir reti apdzīvota, jo inuiti mainījuši dzīves veidu.

Ārējās saites
-------------

* Netilinga un Amaģuaka apraksts (angliski) Archived 2021. gada 11. februārī, *Wayback Machine* vietnē.
**Norberto Edgardo Fontana** (dzimis 1975. gada 20. janvārī, Aresifesā, Argentīnā) ir Argentīnas autosportists, bijušais Formula 1 pilots.

Viņa debija F1 norisinājās 1997. gada 29. jūnijā, neilgi pēc tam, kad tika savainots Sauber pamatsastāva pilots Džanni Morbidelli. Pēc trim sacīkstēm Morbidelli atkal bija ierindā un Fontanas sacīkstes F1 tosezon, šķietami, bija beigušās. Tomēr Morbidelli tās pašas sezonas laikā vēlreiz tika savainots un Fontana bija tieši tas pilots, kuram bija lemts itāli aizstāt pēdējā sezonas sacīkstē. Tomēr vēlāk viņš nav atgriezies F1. Pēc šīm četrām sacīkstēm viņš ir bijis arī Formula 3000 un CART pilots, tomēr vēlāk atgriezās savā dzimtenē un sāka piedalīties nacionālajās salonautomobiļu sacensībās.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Norberto Fontana***.
* *Driver Database* profils (angliski)
* *Motorsportstats* profils (angliski)
* *Racing-Reference driver* profils (angliski)
**Ambarčika** (krievu: *Амбарчик* — ‘klētiņa’) ir ciems Krievijas ziemeļos, Sahas Republikas Nižņekolimskas ulusa. Izvietojies Austrumsibīrijas jūras piekrastē pie Ambarčika līča netālu no Kolimas upes grīvas, bijusī osta Ziemeļu jūras ceļā.

Vēsture
-------

Pirmās ēkas ciema vietā bija Dmitrija Lapteva 1741. gada ekspedīcijas uzbūvētās pārtikas noliktavas — klētis, no kurām līcis un vēlāk arī ciems ieguva savu nosaukumu. Pēc zelta iegulu atklāšanas Kolimas upes augštecē, radās nepieciešamība pēc jūras ostas raktuvju nodrošināšanai. 1932. gada novembrī līča krastā sākās ostas un ciemata būvniecība. Tā paša gada decembrī Ambarčikā tika izveidota Daļstroja upju kuģniecības pārvalde. Ostas un ciemata celtniecība notika ar ieslodzīto darbaspēku — Ambarčikā tika izveidota pārsūtīšanas nometne, kurā ar jūras kuģiem navigācijas laikā tika nogādāti ieslodzītie, kurus pēc tam tālāk sadalīja pa Kolimas nometnēm.

1939. gadā osta tika nodota Ziemeļu jūras ceļa pārvaldei, bet upju kuģniecības pārvalde pārcelta uz Zirjanku. 1954. gadā slēdza ieslodzīto nometni. 1950. gados osta tika pārcelta uz Čerskas piepilsētu Zeļonijmisu un ciems tika pamests. Līdz mūsdienām saglabājusies viena no trijām ostas piestātnēm.

Kopš 1935. gada ciemā darbojas Buhta Ambarčikas polārstacija un tās personāls ir vienīgie pastāvīgie ciema iedzīvotāji.

1993. gadā Ambarčikas nometnes vietā uzstādīta piemiņas zīme represētajiem. Ambarčikā 1932. gadā ekspedīcijas laikā miris latviešu etnogrāfs, Ļeņingradas Ziemeļu tautu institūta rektors Kārlis Lukss, ciemā uzstādīta piemiņas zīme.

Atsauces
--------

1. ↑  ; pārbaudes datums: 5 aprīlis 2016.
2. ↑  Путешествие в печально знаменитый Амбарчик
3. ↑  Труднодоступная станция МГ-2 АМБАРЧИК
4. ↑  Полярная Почта. Бухта Амбарчик (Амбарчик), МГ-2
5. ↑  Памятник жертвам политических репрессий 1932 - 1954 гг.
6. ↑  Лагерное кладбище в бухте Амбарчик
7. ↑  КОЛЫМА.RU Лукс Карл Янович

Ārējās saites
-------------

* Амбарчик на Колыме. Печальная судьба арктического поселка.
* Instagram posts from Ambarchik[novecojusi saite]

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 147900381
* LCCN: n93122585

 |

 |
**Ragnārs Lodbroks** (sennorvēģu: *Ragnarr Loðbrók*) bija teiksmains Skandināvijas vikingu valdnieks, karalis un varonis no Vikingu laikiem, kurš zināms no sennorvēģu dzejas un sāgām. Šajos nostāstos tiek minēts, ka Ragnārs bija Francijas un Anglijas "sērga" un tēvs daudziem slaveniem bērniem, tostarp Ivaram Bezkaulim, Bjērnam Dzelzssānam un citiem. Kamēr šie vīri ir vēsturiskas figūras, īsti nav skaidrs, vai Ragnārs pats vispār ir pastāvējis un bijis viņu tēvs, uzticamu vēstures avotu, kas stāstītu par viņa dzīvi, nav. Daudzas leģendas saista citu vikingu varoņu un valdnieku izdarīto ar Ragnāra darīto. 

Par viņa tēvu uzskata leģendāru zviedru valdnieku Sigurdu Hringu. Leģendas vēsta, ka Ragnārs ir bijis trīs reizes precējies — ar karotāju Lagertu (*Lagertha*), muižnieci Toru Tovnhartu (no sennorvēģu valodas *Þóra Borgarhjǫrtr* vai *Thora Borgarhjört*) un skandināvu mitoloģijā minēto karalieni Aslēgu (no sennorvēģu valodas *Aslög, Kráka, Kraba*).

Ar Ragnāru Lodbroku saista vikingu uzbrukumu Ruānai un Parīzei 845. gadā un iebrukumu Nortambrijā, Anglijā 865. gadā. Vikingi sasnieguši Parīzi pa Sēnu ar 120 kuģu un 5000 karotāju lielu armiju, un Francijas karalis Kārlis Plikgalvis, lai atpirktos, bija spiests izmaksāt 7000 mārciņas sudraba. Atpakaļceļā vikingi nežēlīgi izlaupījuši ziemeļu Franciju. Iebrukums Nortambrijā bija neveiksmīgs. Pēc kuģa uzsēšanās uz sēkļa Ragnārs un viņa karotāji nonāca karaļa Ellas II gūstā. Saskaņā ar leģendu Nortambrijas valdnieks lika iemest viņu bedrē ar indīgām čūskām un Ragnārs gāja bojā. 867. gadā Ragnāra dēli atgriezās Anglijā, atrieba tēva nāvi un aizsāka dāņu vikingu iebrukumu Anglijā.

Ragnāra dzīvesstāsts nav pilnībā skaidrs. Sakša Gramatiķa pierakstos pieminēts Ragnārs grāmatā *Getica*, kā mēģinājums apvienot daudzus mulsinošus, pretrunīgus notikumus un stāstus, kur galvenais varonis ir Ragnārs. Tāpēc daudzi stāsti par Ragnāra darbiem grāmatā *Getica* ir saistīti ar citiem avotiem, citiem varoņiem, kuru darbība ir pārrakstīta kā Ragnāra darbība. Šīs personas ir:

* karalis Horiks I (*Horik I*);
* karalis Reginfrids (*Reginfrid*);
* karalis, kurš pārvaldīja daļu Dānijas, Haralds Klaks (*Harald Klak*).

Ragnāra Lodbroka tēls izmantots mākslā un populārajā kultūrā.

Atsauces
--------

1. ↑  Vikingu karalis Ragnārs Lodbroks (angliski)
2. ↑  Ragnārs Lodbroks un viņa sievas un dēli (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 24506821
* LCCN: nr97018892
* ISNI: 0000 0000 5267 9191
* GND: 1012417727
* NKC: jo2017963485

 |

 |
**Valviferas** (*Valvifera*) ir vienādkājvēžu apkškārta, kas pēc izskata atgādina lielas mitrenes. No citiem vienādkājiem valvifera visvairāk atšķiras ar unikāliem operkulārajiem uropodiem (pēdējā vēdera segmenta ekstremitātēm), kam ir divviru "durvju" veids, un kuri nosedz pleopodus (vēderkājas). Kā papildus īpašības varētu minēt labi attīstītas koksālās plātnes, kā arī to, ka tiem nav mandibulāro palpu (izņemot dienvidu puslodes Holognathidae dzimtas pārstāvjus).
Šīs grupas pārstāvji ir gandrīz vienīgi jūru iemītnieki. Daudzas sugas ir visēdāji un kalpo par efektīviem jūru sanitāriem.

Sistemātika
-----------

* **Valviferu apakškārta** (*Valvifera*)

* dzimta: Antarcturidae
* dzimta: Arcturidae
* dzimta: Arcturididae
* dzimta: Austrarcturellidae
* dzimta: Chaetiliidae
* dzimta: Holidoteidae
* dzimta: Holognathidae
* dzimta: Idoteidae
* dzimta: Pseudidotheidae
* dzimta: Rectarcturidae
* dzimta: Xenarcturidae

Grēvja (*Mesidothea entomon*) uropodi (skatā no vederpuses).
|  |
| --- |
| **Artikulācijas vietas** |
| Labiāla |
| Bilabiāla |
| Labiāli velāra |
| Labiāli alveolāra |
| Labiodentāla |
| Bidentāla |
| Koronāla |
| Lingvolabiāla |
| Interdentāla |
| Dentāla |
| Alveolāra |
| Apikāla |
| Lamināla |
| Postalveolāra |
| Alveopalatāla |
| Retrofleksa |
| Dorsāla |
| Palatāla |
| Labiāli palatāla |
| Velāra |
| Uvulāra |
| Uvulāri epiglotāla |
| Radikāla |
| Faringāla |
| Epiglotāli faringāla |
| Epiglotāla |
| Glotāla |
| Šī lapa, iespējams, satur informāciju fonētiskajā alfabētā, kuru dažas pārlūkprogrammas var attēlot nekorekti. |

Alveopalatālu berzeņu sagitāls griezums
Par **alveopalatāliem** līdzskaņiem sauc palatalizētus postalveolārus berzeņus, kurus artikulē ar mēles kustīgās daļas virspusi cieši aiz alveolas un mēles virspusi paceltu pret cietajām aukslējām. Tie ir līdzīgi palatoalveolārajiem un retrofleksajiem berzeņiem, bet ir laminālāki nekā apikālie un subapikālie retrofleksi berzeņi un palatalizētāki nekā velvētie palatoalveolārie berzeņi.

Alveopalatālie svelpeņi sastopami Ķīnas valodās (mandarīnu, hakas, vu), kā arī abhāzu, poļu, ubihu, japāņu, korejiešu , serbu u.c. Kinnauri valodā Indijā lieto alveopalatālu nazālu līdzskani.

Paraugi
-------

IPA iekļautie alveopalatālie līdzskaņi ir: 

| IPA | Apraksts | Paraugs |
| --- | --- | --- |
| Valoda | Ortogrāfija | IPA | Tulkojums |
|  | Nebalsīgs alveopalatāls berzenis | kabardiešu | **щ**э | [**ɕ**ɛ] | simts |
|  | Balsīgs alveopalatāls berzenis | poļu | **zi**oło | [**ʑ**ɔwɔ] | augs |
|  | Nebalsīga alveopalatāla afrikata | serbu | ку**ћ**а (ku**ć**a) | [ku**ʨ**a] | māja |
|  | Balsīga alveopalatāla afrikata | japāņu | **j**ishin | [**ʥ**iɕĩɴ] | zemestrīce |

*Piezīme:* Sinologu aprindās lieto speciālus simbolus alveopalatāliem slēdzeņiem (ȶ, ȡ), nazālam līdzskanim (ȵ) un plūdenim (ȴ), bet tie lielākoties apzīmē vienkārši palatālus vai palatalizētus līdzskaņus, un tādēļ IPA tos neatzīst.

Atsauces
--------

1. ↑  Ladefoged, Peter; Maddieson, Ian (1996). The Sounds of the World's Languages. Oxford: Blackwell. ISBN 0-631-19814-8 (angliski)

Skatīt arī
----------

* Artikulācijas vieta
**Viktors Puskars** (igauņu: *Viktor Puskar*, 1889. gada 7. maijs — 1943. gada 12. aprīlis) bija igauņu pulkvedis, Igaunijas un Latvijas brīvības cīņu dalībnieks. Igaunijas Brīvības krusta, Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Biogrāfija
----------

Dzimis Viljandi. Izglītojies pašmācības ceļā. 1907. gadā brīvprātīgi iestājies Krievijas impērijas armijā. 1911. gadā pabeidzis Viļņas karaskolu. Pirmajā pasaules kara frontē karojis no 1914. gada jūlija beigām. No 1917. gada decembra līdz 1918. gada martam dienējis kā 2. igauņu pulka komandieris. Krievijas armijā dienot sasniedzis apakšpulkveža dienesta pakāpi, vairākkārt apbalvots.

Vācijas impērijas armijai ienākot Igaunijā aizbraucis uz Krieviju, tomēr jau 1918. gada novembrī atgriezies dzimtenē. Puskars vadīja Jervas apriņķī igauņu zemessargu vienību formēšanos. Formējis un vēlāk komandējis 6. kājnieku pulku. Pēc kājnieku vienību sadalīšanas divās divīzijās 23. decembrī Puskaru iecēla par 2. divīzijas komandieri (pulkveža dienesta pakāpē). Ar divīziju piedalījies kaujās Dienvidigaunijā, Ziemeļlatvijā, kā arī piedalījies Pleskavas ieņemšanā u.c. kaujās Krievijā.

1920. gada decembrī atvaļinājies no dienesta. Nodarbojies ar lauksaimniecību. 1925. gadā piedalījies Igaunijas brīvības cīņu veterānu savienības izveidē. Vēlāk šī organizācija pārtapa par Vabsiem. Pēc apvērsuma 1934. gadā organizācija tika aizliegta. Par dalību tajā Puskaru 1935. gadā apcietināja un vēlāk notiesāja uz 1 gadu nosacīti. 1936. gadā notiesāts uz 15 gadiem spaidu darbu sakarā ar Vabsu plānoto valsts apvērsumu, tomēr jau 1938. gadā amnestēts.

1940. gadā, kad Igaunijā bija ienākusi padomju vara, novembrī apcietināts, tomēr 1941. gada maijā atbrīvots kā repatriants, lai kopā ar sievu (baltvācieti) izbrauktu uz Vāciju. Pēc Sarkanās armijas padzīšanas no Igaunijas atgriezies dzimtenē, kur 1943. gadā miris Tartu.

Atsauces
--------

1. 1 2 3 4 5 6  Lāčplēša kaŗa ordeņa kavalieŗi —*Puskar, Viktor*
2. ↑  "Latvijas Kareivis" — *Igaunijas armijas atdzimšana pirms piecpadsmit gadiem*[novecojusi saite] (21.11.1931.)
3. ↑  "Latvijas Kareivis" *Igauņu armijas sākums un cīņas līdz 1919. g. februārim*[novecojusi saite] (24.02.1933.)
4. ↑  "Latvijas Kareivis" — *Ārvalstu militārā dzīve*[novecojusi saite] (15.03.1925.)
5. ↑  "Rīts" — *Pelnīts sods "vabsu" sazvērniekiem*[novecojusi saite] (26.05.1936.)
**Viktors Sprūga** (dzimis 1934. gada 8. novembrī, miris 2021. gada 20. martā) bija Rēzeknes 1. vidusskolas bijušais direktors un pedagogs.

Biogrāfija
----------

Viktors Sprūga dzimis 1934. gada 8. novembrī Rēzeknes apriņķa Bērzgales pagasta Kozlovā. Ģimenē bija trīs bērni — divi brāļi un māsa, kuri visi kļuva par pedagogiem.

Mācījās Rēzeknes rajona četrklasīgajā Labvāržu skolā, to pabeidzot divos gados, pēc tam Kalnezeru septiņgadīgajā skolā, beidzot to kā teicamnieks. Tas deva tiesības bez eksāmeniem iestāties Rēzeknes pedagoģiskajā skolā, kuru beidzot V. Sprūga saņēma "sarkano diplomu".

Darba gaitas
------------

Pirmā V. Sprūgas darbavieta bija Kārsavas rajona Brožgala septiņgadīgā skola, kur viņš no 1951. gada septembra līdz 1952. gada augustam strādāja par vēstures skolotāju un vecāko pionieru vadītāju.
1952. gadā iestājās Daugavpils Valsts pedagoģiskā institūta Fizikas-matemātikas fakultātē, paralēli mācībām divus gadus strādājot par institūta matemātikas kabineta laborantu.
Institūtu beidza 1956. gadā ar "sarkano diplomu".

No 1956. līdz 1958. gadam strādāja toreizējā Kārsavas rajona Nautrēnu vidusskolā par mācību daļas vadītāju. Darbu turpināja Rēzeknes 1. vidusskolā, kur līdz 1964. gadam bija fizikas, matemātikas un darbmācības skolotājs, bet līdz 1967. gadam — mācību daļas vadītājs. Tad 28 gadus — no 1967. līdz 1995. gadam veica skolas direktora pienākumus. 1995. gadā atkal kļuva par fizikas un matemātikas skolotāju.
Strādājot skolas direktora amatā, kopā ar skolas kolektīvu veiksmīgi risināja ar skolas darbu un attīstību saistītas problēmas.

Aktīva darba gaitas beidza 2000. gadā. Kopā Rēzeknes 1. vidusskolai ir atdoti 42 mūža un darba gadi.

Bijis Saeimas deputāta kandidāts no 2006. gadā dibinātās Pensionāru un senioru partijas.

Darbi, publikācijas
-------------------

* 1969. gadā ar Latvijas PSR Izglītības Skolu zinātniskās pētniecības institūta līdzdalību tika iespiests materiāls programmētajā apmācībā fizikā „Maiņstrāva", (autori — Rēzeknes 1.vidusskolas skolotāji S. Dukaļska un V. Sprūga; M. Peirosa redakcija);
* Vairāki bukleti par skolu.

Goda nosaukumi, apbalvojumi
---------------------------

* LPSR Tautas izglītības teicamnieks — krūšu nozīme;
* LPSR Augstākās Padomes Prezidija Goda raksts — krūšu nozīme;
* Latvijas Republikas izglītības ministra J.Vaivoda parakstīts Atzinības raksts;
* Dažādu Latvijas Republikas institūciju Atzinības un Goda raksti;
* Dažādu Rēzeknes pilsētas iestāžu Atzinība un Goda raksti;
* Rēzeknes pilsētas Goda pilsonis — krūšu nozīme.

Atsauces
--------

1. ↑
2. ↑  Viktors Sprūga
3. ↑  Pensionāru partija dalīs vēlētājus ar vairākiem politiskajiem spēkiem
4. ↑  «Arhivēta kopija». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2017. gada 26. augustā. Skatīts: 2017. gada 17. augustā.
PSRS (sarkanā krāsā), tās satelīti (rozā) un sabiedrotie (lillā un oranžā krāsā)
**Satelītvalsts** ir formāli neatkarīga valsts, kas atrodas citas valsts politiskā, ekonomiskā un militārā ietekmē vai kontrolē.

PSRS satelītvalstis
-------------------

Otrā pasaules kara beigās lielāko daļu austrumu un centrālās Eiropas valstu okupēja Padomju Savienība. Pēc kara beigām tās kļuva par PSRS satelītvalstīm, katrā valstī tika nodibināta staļiniska sistēma, gūstot kontroli pār esošajām valdībām, kārtības uzturēšanas institūtiem, presi un radio pārraides stacijām. PSRS satelītvalstis Eiropā bija:

* Albānijas Sociālistiskā Tautas Republika (satelītvalsts 1944–1960)
* Polijas Tautas Republika (1944–1989)
* Bulgārijas Tautas Republika (1946–1990)
* Rumānijas Tautas Republika (1947–1965)
* Čehoslovākijas Sociālistiskā Republika (1948–1989)
* Vācijas Demokrātiskā Republika (1949–1990)
* Ungārijas Tautas Republika (1949–1989)

Atsauces
--------

1. ↑  Satelītvalsts — Akadēmiskā terminu datubāze AkadTerm. Atjaunināts: 2016. gada 3. oktobrī.
2. ↑  Wettig Gerhard. *Stalin and the Cold War in Europe*. Rowman & Littlefield, 2008. ISBN 0-7425-5542-9. (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4179152-6

 |

 |
Livonijas konfederācijas karte 13. gadsimta vidū. Karagājiens notika uz dienvidiem no Rīgas.
Dobeles pilskalns ar komturu pils drupām (19.gs. sākuma attēls).
**1280. gada Dobeles aplenkums** notika 1280. gada novembrī [1] pēc Nameiša vadītā karagājiena uz Rīgu. Karagājiens uz Dobeli tika organizēts pēc mestra Konrāda ierašanās Livonijā, kad viņam izdevās sapulcināt gan savu vasaļu, gan arī Tērbatas un Rēveles karapulkus. Uzbrucēji nopostīja Dobeles pilsētu un aplenca Dobeles pilskalnu, kuru pirms tam krustnešiem ne reizi nebija izdevies ieņemt. Tādēļ pie aizsarggrāvja uzcēla akmeņu mešanas iekārtu pils sagraušanai. Tomēr, kad tika saņemta vēsts, ka pils aizstāvjiem no Lietuvas puses izsūtīti papildus spēki, krustneši nolēma pārtraukt aplenkumu un doties tiem pretī. Sadursme notika kādā purvainā vietā, kur ordeņa jātnieki iestiga un mestrs pieņēma lēmumu atgriezties Rīgā.

Atskaņu hronikas vēstījums
--------------------------

Pēc mestra Konrāda ierašanās Livonijā, ordeņa brāļi viņam ieteica doties jaunā karagājienā uz Dobeles pili. Noteiktajā dienā mestrs Rīgā sapulcināja visu sev padoto ordeņa fogtu karapulkus, ieradās arī Tērbatas bīskaps Frīderihs no Hāzeldorfas (*Vriderich*, 1268–1284) un Rēveles pilskunga karadraudze ar saviem karogiem.
Krustnešu karaspēks izpostīja Dobeles pilsētu un nogalināja tās iedzīvotājus, no kuriem tikai "retais izglābās, kas pilī tverties nepatapa". Kad pils ienemšanai uzbrucēji uztaisīja akmeņmeti un uzstādīja to pils aizsarggrāvja priekšā, tika saņemta ziņa, ka no Lietuvas puses Dobeles aizstāvjiem palīgā devies liels karaspēks. Krustneši saskaldīja akmeņmeti un turpināja karagājienu. 
Karaspēku sadursme notika uz ceļa starp Dobeli un Lietuvu [2] vietā, kas hronikā nosaukta par Slakenkapeni (*Slackenkappen*), iespējams, pie Tērvetes pietekas Skujaines.[3] Ieraudzījuši krustnešu karaspēka lielumu, pagāni atkāpās kādā purvainā vietā. Jātnieku pulks landmaršala vadībā devās tiem pakaļ, bet iestiga vēl neaizsalušā purva vietā un pārtrauca uzbrukumu par spīti Tērbatas bīskapa Frīderiha iebildumiem. Ordeņa vadība nolēma atgriezties Rīgā, kur mestru un Tērbatas bīskapu ordeņa bārļu sētā uzņēma kā varoņus.[4]

Atsauces
--------

1. ↑  Ordeņmestrs Konrāds 1280.gada 30. novembrī izdeva lēņgrāmatu, kurā raksturotie laika apstākļi atbilda Atskaņu hronikā tēlotajiem
2. ↑  A. Bielenstein. Die Grenzen des lettischen Volksstammes und der lettischen Sprache in der Gegenwart und im 13. Jahrhundert. - St. Petersburg, 1892. - 104 lpp.
3. ↑  Ditleba Alnpekes Rīmju kronika, latviski M. Siliņa. R. 1893. - 169 lpp.
4. ↑  «Atskaņu hronika (09427. – 09507.)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 18. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 7. jūnijā.

Skatīt arī
----------

* Livonijas krusta kari
**Viktors Rasks** (zviedru: *Victor Rask*, dzimis 1993. gada 1. martā) ir zviedru hokejists, spēlē uzbrucēja pozīcijā. Pašlaik (2019) Rasks pārstāv NHL komandu Minesotas "Wild".

Spēlētāja karjera
-----------------

Karjeru Rasks sāka Leksands IF junioru sistēmā, 2009.—10. gada sezonā debitējot arī tās Allsvenskan līgā spēlējošajā pamatkomandā. Nākamajā sezonā tās rindās aizvadīja jau 37 spēles, taču tad tika draftēts un pārcēlās uz Ziemeļameriku. Turpmākās trīs sezonas spēlēja WHL un AHL, līdz 2014.—15. gada sezonas sākumā debitēja NHL vienības Karolīnas "Hurricanes" sastāvā. Rasks tās rindās aizvadīja pilnu sezonu un ar 33 punktiem bija ceturtais rezultatīvākais komandas spēlētājs.

Zviedrijas hokeja izlases sastāvā spēlējis 2015. gada un 2017. gada Pasaules čempionātā.

Ārējās saites
-------------

* *Eliteprospects* profils (angliski)
* *Internet Hockey Database* profils (angliski)
* *Eurohockey* profils (angliski)
* *Hockey-Reference* profils (angliski)
**Izvestijas CIK salas** (krievu: *острова Известий ЦИК*) ir Krievijai piederoša salu grupa Ziemeļu Ledus okeānā. Administratīvi ietilpst Krasnojarskas novada Taimiras Dolganu—Ņencu rajonā.

Ģeogrāfija
----------

Salas izvietojušās Karas jūras austrumos uz ziemeļrietumiem no Taimiras pussalas. Arhipelāgā ietilpst sešas salas, lielākā no kurām ir Troinoja, kurā atrodas arī arhipelāga augstākais punkts 42 m vjl. Citas arhipelāga salas ir Pologija-Sergejeva, Gavriļina sala, Hļebņikova sala, kā arī divas bezvārda saliņas ziemeļrietumos no Troinojas.

Sala atrodas arktiskās tundras dabas zonā. Augājs nabadzīgs, galvenokārt ķērpji un sūnas. Arhipelāgs ietilpst Lielā Arktikas dabas rezervāta teritorijā.

Vēsture
-------

Salas 1932. gada augustā atklāja ekspedīcija ar ledlauzi *Rusanov* un lielākajai salai piešķīra Buharina vārdu. 

1933. gada 14.—15. augustā salas pētīja Vladimira Vīzes ekspedīcija ar ledlauzi *Sibirjakov*; arhipelāgu nodēvēja par godu avīzei «Izvestija» (avīzes pilnais nosaukums — *Известия Центрального Исполнительного Комитета (ЦИК) Советов рабочих и солдатских депутатов*), bet vienai no nelielajām salā tika piešķirts kuģa kapteiņa Hļebņikova vārds.

Tā paša gada 30. augustā arhipelāgu apmeklēja Rietumtaimiras hidrogrāfiskā ekspedīcija ar kuģi *Beluha*. Otru lielāko salu noturēja par divām atsevišķām salām un piešķīra tai divus nosaukumus — Sergejeva sala par godu kuģa kapteinim un Gronska sala par godu avīzes redaktoram Ivanam Gronskim. Vēl vienai salai tika piešķirts Gavriļina salas nosaukums par godu kapteiņa vecākajam palīgam.

1937. un 1939. gadā arhipelāgu apmeklēja vēl divas ekspedīcijas. Gronska sala tika pārdēvēta par Pologiju (‘Lēzeno’). 1940. gadā Buharina sala tika pārdēvāta par Trojnoju (‘Trīskāršo’).

1953. gadā Troinojas salā tika ierīkota Izvestijas CIK polārstacija.

Atsauces
--------

1. ↑  «Острова на политческой карте мира». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 17. novembrī. Skatīts: 2020. gada 26. janvārī.
2. ↑  «Большой Арктический государственный природный заповедник». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2021. gada 12. jūlijā. Skatīts: 2022. gada 12. janvārī.
3. ↑  ИСТОРИЯ ОТКРЫТИЯ И ИССЛЕДОВАНИЯ АРХИПЕЛАГА ИЗВЕСТИЙ ЦИК И ОСТРОВА СВЕРДРУП. Ф.А. Романенко
4. ↑  «ТОПОНИМИКА МОРЕЙ СОВЕТСКОЙ АРКТИКИ». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2020. gada 25. janvārī. Skatīts: 2020. gada 26. janvārī.
5. ↑  Известий ЦИК, острова, МГ-2
**Sol mažors** ir uz sol nots balstīta mažora tonalitāte, kas sastāv no skaņām sol, la, si, do, re, mi un fa♯. Sol mažora paralēlā tonalitāte ir mi minors, bet vienvārda tonalitāte – sol minors. Sol mažora tonalitātē pie atslēgas ir viena zīme – fa diēzs.

Ievērojami skaņdarbi
--------------------

### Baroka laikmets

Baroka mūzikā sol mažors tika nereti izmantota kā tonalitāte, kas simbolizē svētumu.

No Domeniko Skarlati 555 sonātēm taustiņinstrumentam sol mažorā ir sarakstītas 69, jeb aptuveni 12.4% sonāšu.

Johana Sebastiāna Baha mūzikā sol mažors visbiežāk tika izmantots skaņdarbos, kas sarakstīti 6/8 taktsmērā, tomēr Bahs izmantoja sol mažoru arī vairākos ievērojamos 4/4 taktsmēra darbos, kā piemēram, Brandenburgas Koncertu trešajā un ceturtajā daļā un Goldberga variācijās.

### Klasicisma laikmets

Divpadsmit no klasicisma komponista Jozefa Haidna simfonijām ir sarakstītas sol mažorā, kā arī viens no populārākajiem Haidna piano trio (Nr. 39) un stīgu kvartetiem (Op. 77, Nr. 1) ir sol mažora tonalitātē.

Volfganga Amadeja Mocarta darbs *Eine kleine Nachtmusik* arī ir sarakstīts sol mažorā, tomēr Mocarts nav sarakstījis gandrīz nevienu liela apjoma darbu sol mažorā.

Populārajā kultūrā
------------------

Mediju pakalpojumu sniedzējs *Spotify* ir atzinis sol mažoru kā sastopamāko tonalitāti *Spotify* mūzikas straumēšanas aplikācijā (nedaudz apsteidzot do mažoru).

Atsauces
--------

1. ↑  Alfred Einstein, *Mozart, His Character, His Work*, Chapter 10, "Mozart's Choice Of Keys"
2. ↑  Why I hate the Goldberg Variations

| * s
* d
* l
 Gammas un tonalitātes  |
| --- |
| Circle of fifthsCircle of fifths | 

| Skaits | Bemoli | Diēzi |
| --- | --- | --- |
| Mažors | minors | Mažors | minors |
| 0 | **Do** | **la** | **Do** | **la** |
| 1 | **Fa** | **re** | **Sol** | **mi** |
| 2 | **Si♭** | **sol** | **Re** | **si** |
| 3 | **Mi♭** | **do** | **La** | **fa♯** |
| 4 | **La♭** | **fa** | **Mi** | **do♯** |
| 5 | **Re♭** | **si♭** | **Si** | **sol♯** |
| 6 | **Sol♭** | **mi♭** | **Fa♯** | **re♯** |
| 7 | **Do♭** | **la♭** | **Do♯** | **la♯** |
| 8 | **Fa♭** | **re♭** | **Sol♯** | **mi♯** |

 |
| Tabulā norādīts diezu vai bemolu skaits katrai tonalitātei. Minora tonalitātes ir rakstītas ar mazo sākumburtu. |
Elektrodinamika| Maksvela diferenciālvienādojumi |
| --- |
| * Integrālie Maksvela vienādojumi
 |
| Elektriskais lauks |
| * Gausa teorēma (elektriskā lauka plūsma)
* Elektriskā lauka cirkulācija
* Kulona likums
* Elektriskā strāva
* Strāvas nepārtrauktības vienādojums
* Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojums
* Nobīdes strāva
* Elektriskā lādiņa nezūdamības likums
* Elektromagnētiskās indukcijas likums
 |
| Magnētiskais lauks |
| * Magnētiskās indukcijas plūsma
* Magnētiskās indukcijas cirkulācija
* Lorenca spēks
 |
| Elektromagnētiskā lauka avoti |
| Elektromagnētiskā lauka enerģija |
| Delta funkcija |
| * s
* d
* l
 |

**Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojums** ir pārveidots strāvas nepārtrauktības vienādojums, šī vienādojuma matemātiskais pieraksts ir:

{\displaystyle div({\vec {j}}+\epsilon \_{0}{\frac {\partial {\vec {E}}}{\partial t}})=0}.

Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma pierādījums
------------------------------------------------------

Šis nosacījums ir pareizs, tāpēc ka spēkā ir elektriskā lādiņa nezūdamības likums. Lai par to pārliecinātos, no ceturtā Maksvela vienādojuma {\displaystyle div{\vec {E}}={\frac {\rho }{\epsilon \_{0}}}\ } izsaka lādiņa blīvuma atvasinājumu pēc laika {\displaystyle {\frac {\partial \rho }{\partial t}}=div(\epsilon \_{0}{\frac {\partial {\vec {E}}}{\partial t}})\ }. Ievietojot šo atvasinājumu strāvas nepārtrauktības vienādojumā {\displaystyle -{\frac {\partial \rho }{\partial t}}=div{\vec {j}}\ }, iegūstam pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojumu.

Nobīdes strāvas blīvums
-----------------------

Lielums {\displaystyle \epsilon \_{0}{\frac {\partial {\vec {E}}}{\partial t}}={\vec {j\_{D}}}\ } ir *nobīdes strāvas blīvums* un tādā gadījumā pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojumu var uzrakstīt šādi:
{\displaystyle div({\vec {j}}+{\vec {j\_{D}}})=0\ } un šis vienādojums nozīmē ka pilnās strāvas {\displaystyle {\vec {j\_{p}}}={\vec {j}}+{\vec {j\_{D}}}\ } līnijām vienmēr ir jābūt *noslēgtām*.

Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma interpretācija
---------------------------------------------------------

Pilnās strāvas nepārtrauktības vienādojuma interpretācija ir šāda: līdzstrāva var plūst tikai noslēgtās elektriskās ķēdēs; tātad {\displaystyle div{\vec {j}}=0\ }. Bet, ja elektromagnētiskais process ir atkarīgs no laika, strāvas blīvuma {\vec {j}}\  līnijas var arī nebūt noslēgtas. Piemēram, maiņstrāvas ķēdē, kurā ir kondensators, un elektromagnētisko viļņu raidītāja antenas kontūrā arī pastāv lādiņnesēju plūsma. Tomēr šajos gadījumos lādiņnesēju plūsmas līniju noslēdzošais posms vienmēr ir nobīdes strāvas blīvuma līnijas.
**Barenca sala** (norvēģu: *Barentsøya*) ir Norvēģijai piederoša neapdzīvota sala Arktikā, ceturtā lielākā no Svalbāras arhipelāga salām.

Ģeogrāfija
----------

Barenca sala izvietojusies arhipelāga vidusdaļā. Stūrfjords un Džinnevras līcis rietumos un ziemeļos to atdala no Špicbergenas, Frīmena šaurums dienvidos — no Edža salas, bet Olgas šaurums austrumos — no Karaļa Kārļa Zemes. Krasts klinšains, līčains, piekrastē daudz nelielu saliņu un klinšu. 43% no salas teritorijas aizņem Barenca ledājs ar salas augstāko punktu Solveigdumenu (666 m vjl).

Salā valda arktiskais jūras klimats ar tundrai raksturīgo dzīvnieku un augu valsti. Mīt leduslāči, ziemeļbrieži, Dorsta līcī salas ziemeļos ievērojama trīspirkstu kaiju kolonija. Visu salas teritoriju aizņem Dienvidaustrumu Svalbāras dabas rezervāts.

Vēsture
-------

Sala nosaukta holandiešu jūrasbraucēja Vilema Barenca vārdā, kurš vadījis trīs holandiešu Arktikas ekspedīcijas, bet nekad šo salu nav redzējis. To, ka tā ir sala, noskaidroja norvēģu roņu mednieki tikai 19. gadsimta vidū. Līdz tam tika uzskatīts, ka sala ir savienota ar Špicbergenu.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. Barentsøya
**Bariss Kits** (baltkrievu: *Барыс Уладзіміравіч Кіт*; dzimis 1910. gada 6. aprīlī [v.s. 24. martā], miris 2018. gada 1. februārī) ir baltkrievu izcelsmes ASV raķešu zinātnieks.

Bariss Kits dzimis Sanktpēterburgā, Krievijas Impērijā. Viņa tēvs bija baltkrievs, strādāja Pasta un telegrāfa ministrijā. 1918. gadā ģimene atgriezās tēva dzimtajā ciemā Aharodniki Baltkrievijā, kas drīz nonāca Polijas kontrolē.
1928. gadā Kits iestājās Viļņas Universitātē Fizikas un matemātikas fakultātē. 1933. gadā ieguva maģistra grādu matemātikā. Jau universitātes 3. kursā Bariss Kits sāka mācīt matemātiku Viļņas baltkrievu ģimnāzijā, un 1939. gadā viņš kļuva par šīs ģimnāzijas direktoru. Pēc Viļņas apgabala nonākšanas Lietuvas kontrolē Kits atgriezās Baltkrievijā un kļuva par Navahrudakas vidusskolas direktoru. Vācu okupācijas laikā viņš bija skolotājs Lebedevas skolā un skolotāju semināra direktors. Uz aizdomu pamata par sakariem ar partizāniem Kits tika arestēts, bet atbrīvošanu panāca viņa bijušie skolnieki. 1943. gadā Kits izveidoja tirdzniecības skolu Maladzječnā.

1944. gadā, vācu karaspēkam atkāpjoties, Kits devās uz Vāciju. Minhenē viņš mācīja matemātiku ukraiņu skolā. Studēja Minhenes Universitātes medicīnas fakultātē.

1948. gada beigās Bariss Kits devās uz ASV, kur Sautriverā strādāja farmācijas uzņēmumā. 1950. gadā viņš pārcēlās uz Losandželosu, kur strādāja par ķīmiķi vairākos uzņēmumos. 1954. gadā kopā ar sievu Ņinu ieguva ASV pilsonību. 1950. gadu vidū Kits sāka strādāt *North American Aviation*, nodarbojoties ar šķidrā ūdeņraža izmantošanu raķešdzinējos. Piedalījās spārnotās raķetes *NAVAHO* izstrādē. Pēc *NAVAHO* projekta atcelšanas Kits piedalījās citos kosmiskajos projektos. 1958. gadā viņš sāka strādāt ASV Gaisa spēku departamenta Astronautikas birojā kā starptautiskās astronautikas (īpaši PSRS) eksperts un valsts padomnieks. 1960. gadā R. Kits kopā ar F. Ordveju sarakstīja grāmatu "PSRS Kosmosa pētniecība un attīstība". 1960. gadā izdota viņa sarakstītā vēsturē pirmā mācību grāmata par raķešdegvielām.

1963. gadā Kits saka strādāt *International Telephone and Telegraph Corporation* Astronautikas birojā. Viņš bija uzņēmuma prezidenta padomnieks un strādāja matemātiķu grupā, kas nodarbojās ar Mēness misiju atbalstu.
Vēlāk Kits sāka strādāt ASV Sakaru departamenta Nacionālajā standartu birojā, kur viņš pētīja administrēšanas efektivitātes palielināšanas matemātiskās metodes. Paralēli viņš pasniedza matemātiku Mērilendas Universitātē.

1972. gadā Bariss Kits pārcēlās uz Vāciju Frankfurtē pie Mainas. Viņš bija Mērilendas Universitātes Eiropas nodaļas matemātikas profesors. 1982. gadā Rēgensburgas Universitātē Kits ieguva filozofijas doktora grādu matemātikas un zinātnes vēsturē.

Atsauces
--------

1. ↑  «Памёр самы стары беларус сьвету, асьветнік і навуковец Барыс Кіт». svaboda.org.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Bariss Kits***.
* Boris Kit Archives of Belarus
**Greiema Bella sala** (krievu: *остров Греэм-Белл*) ir Krievijas Federācijai piederoša neapdzīvota sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā, trešā lielākā arhipelāga sala. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Primorskas rajonam. Nosaukta par godu izgudrotājam un zinātniekam Aleksandram Greiemam Bellam.

Ģeogrāfija
----------

Sala izvietojusies arhipelāga austrumos, austrumu salu grupā. Dienvidos to apskalo Barenca jūra, austrumos — Karas jūra. Morgana šaurums dienvidaustrumos to atdala no Vilčeka Zemes. Divas trešdaļas salas teritorijas klāj ledāji, augstākais punkts ir Vetrenija kupols (509 m vjl) salas dienvidos. Krasta līnija maz izrobota, no ledājiem jūrā noplūst vairāki glečeri. Salas ziemeļaustrumu daļā ir liela no ledus brīva Holmistijas pussala, to rietumos apskalo Matuseviča līcis.

Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām un ķērpjiem. Sastopami leduslāči.

Vēsture
-------

Greiema Bella sala ir visnesenāk atklātā un izpētītā no lielajām Franča Jozefa Zemes salām. Agrīnajās kartēs (Pajera un Veiprehta, Lī Smita, Džeksona, Nansena) tā pat nav atzīmēta kā novērota. Salu 1899. gada pavasarī atklāja Valtera Vellmana ekspedīcijas vadītāja vietnieks Evelins Boldvins kamanu izpētes brauciena laikā. Lai arī Boldvins četrreiz šķērsoja salu dažādos maršrutos, Velmana ekspedīcijas kartē salas forma attēlota pārsteidzoši neprecīzi. Precīzāka salas izpēte un kartēšana notika tikai PSRS laikā.

Aukstā kara laikā salas ziemeļos pie Severnoje ezera atradās militārais lidlauks un pretgaisa aizsardzības karaspēka daļa; pamesti 1994. gadā. 2000. gados teritorija sakopta, šeit ierīkota nacionālā parka Russkaja Arktika lauka bāze.

Atsauces
--------

1. ↑  «Graham Bell (Greem Bell) Insel, Severnaja - Franz-Joseph-Land». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. decembrī. Skatīts: 2019. gada 21. decembrī.
2. ↑  «ОСТРОВ ГРЕЭМ-БЕЛЛ (GRAHAM-BELL ISLAND)». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 21. decembrī. Skatīts: 2019. gada 21. decembrī.
3. ↑  Остров Греэм-Белл (Graham-Bell Island)
4. ↑  НАЦИОНАЛЬНЫЙ ПАРК "РУССКАЯ АРКТИКА" ОТМЕЧАЕТ ДЕСЯТИЛЕТИЕ

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Greiema Bella sala***.