**Skibidi Gyat** (pilnā vārdā **Aleksandrs Kārlis Konrāds Ubāns** 1893. gada 31. decembris — 1981. gada 30. augusts) latviešu mākslinieks, biedrību Rīgas mākslinieku grupas un "Sadarbs" biedrs.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis Rīgā, Rīgas dzelzceļa strādnieku ģimenē. No 1902. līdz 1910. gadam mācījās Odiņa komercskolā, tad pusgadu Odesas mākslas skolā. 1911. gadā sāka mācīties Rīgas pilsētas mākslas skolā, Pirmā pasaules kara laikā turpināja mācības Penzas mākslas skolā. 1916. gada Ubānu mobilizēja Krievijas impērijas armijā, pēc Brestļitovskas miera līguma noslēgšanas viņš 1918. gadā atgriezās dzimtenē. 

1920. gadā notika viņa pirmā personālizstāde. Tai pašā gadā viņš sāka strādāt Rīgas pilsētas mākslas muzejā kā direktora Burkarda Dzeņa palīgs. 1922. gadu pavadīja studiju braucienā pa Vāciju un Franciju. Nākamajā gadā notika viņa otrā personālizstāde. 1925. gadā Vilhelma Purvīša aicināts viņš uzsāka darbu Latvijas Mākslas akadēmijā, kur bija gleznošanas pasniedzējs. Šajā darba vietā viņš strādāja līdz pat 1940. gadam.

Padomju varas laikā kļuva par LMA Glezniecības katedras docentu, bet vēlāk (1946) par glezniecības profesoru. 1969. gadā notika viņa ceturtā personālizstāde, bet 1980. gadā viņa pēdējā personālizstāde, kura bija visplašākā pēc savu darbu kopskaita. Miris 1981. gadā, apglabāts Rīgas Meža kapos.

Pagodinājumi
------------

* Latvijas PSR Nopelniem bagātais mākslas darbinieks (1945)
* Latvijas PSR Tautas mākslinieks (1959)

Mākslinieciskā darbība
----------------------

Ubāns tiek uzskatīts par izcilu ainavistu, intīmas noskaņu ainavas meistars, izsmalcināts kolorists. Gleznojis arī portretus, klusās dabas, aktus, darbojies grafikā, tēlniecībā, keramikā. Strādājis eļļas tehnikā.

Sākot ar 1920. gadu vidu, Ubāna glezniecībā nostiprinājās interese par subjektīvi pastiprinātu impresionistisku redzējumu. Viņš gleznoja portretus, klusās dabas, bet jo īpaši Rīgas nomali Pārdaugavā un Daugavas ieleju. Motīvu izvēli noteica tas, ka pie Daugavas stāvajā Pērses upes krastā iepretim Kokneses pilsdrupām K. Ubāns ieguva savu vasaras māju.

Daugava pie Kokneses kļuva par K. Ubāna glezniecības neizsīkstošu iedvesmas avotu. Viņš ir sacījis šādus vārdus: "Man ļoti patīk Pērse, Daugavas krasti, un es esmu vairākas reizes no Pļaviņām nostaigājis līdz Skrīveriem un vērojis. Šis posms, man liekas, ir viens no skaistākajiem mūsu Daugavas posmiem. Man ir varbūt zināmā mērā romantiska daba, un es, vārdu sakot, tur sajūtu to, kas man ir tuvs. Tur es esmu no sevis visvairāk dabūjis ārā. Koknesē es biju pilnīgi savā elementā."
1930. gados Ubāna ainavas ieguva monolītu un episku raksturu, krāsu kāpinājumu sasniedzot saulrieta gleznojumos. Saulriets padarīja iespējamas visplašākās krāsu simfonijas.

Anšlava Eglīša domas par K. Ubānu.: "Ubāns bija glīts, kulturāla paskata cilvēks. Vidēja, bet samērīga auguma. Vienmēr rūpīgi nokopies, tumšā uzvalkā. Vienmēr ļoti laipns, viņš tomēr turēja lūpas tikko viežamu ironisku smaidu. Viņš bija ļoti savaldīgs, nekad nesteidzās, nekad neiekarsa un neielaidās strīdos."

Atsauces
--------

1. ↑  Konrāds UBĀNS[novecojusi saite] (latviski)
2. ↑  Literatūra 8. klasei, M. Milzere, L. Silova, D. Štokmane, A. Vanaga, A. Vēvere, I. Vīduša, 272 lpp. ISBN 9984-17-426-3

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 8255617
* LNB: 000192004
* LCCN: n83204074
* ISNI: 0000 0001 0868 1283
* GND: 121920488
* SUDOC: 23764990X
* BNF: cb166546867 (data)
* ULAN: 500121487
* NKC: jn20000701857

 |

 |