recursal/SuperWikiNEXT-32B huggingface dataset:
**Jūlijs Kuperjanovs** (igauņu: *Julius Kuperjanov*; 1884—1919) bija igauņu skolotājs, Igaunijas armijas leitnants, Igaunijas brīvības cīņu dalībnieks.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1894. gada 11. oktobrī Pleskavas guberņas Ļahovas sādžā igauņu izcelsmes zemnieka Daniela Kuperjanova ģimenē, kristīts Pleskavas luterāņu baznīcā. 1904. gadā viņš kopā ar vecākiem pārcēlās uz dzīvi Jurjevas (Tērbatas) apriņķī, līdz 1909. gadam mācījās Sipes pagasta skolā, pēc tam līdz 1914. gadam Jurjevas (Tērbatas) skolotāju seminārā. Strādāja par Kambjas pagasta skolas skolotāju.

Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1915. gada februārī tika iesaukts Krievijas impērijas armijā. Pēc Vladimira karaskolas (*Владимирское военное училище*) beigšanas viņam piešķīra prapoščika pakāpi un 1915. gada vasarā nosūtīja uz Baranovičiem, kur viņš kā 5. Kijevas grenadieru pulka izlūku komandas komandieris piedalījās kaujās pret Vācijas armiju.
1917. gada 19. jūlijā viņu smagi ievainoja kājā un nosūtīja ārstēties uz Maskavu. Pēc izrakstīšanas no kara hospitāļa viņš atgriezās Igaunijā, kur 1. novembrī tika iecelts par Tērbatā bāzētā Igauņu strēlnieku rezerves bataljona komandiera vietnieku.

Pēc Brestļitovskas miera līguma nosacījumiem Igauņu strēlnieku rezerves bataljonu 1918. gada pavasarī izformēja, un Kuperjanovs Tērbatas apriņķī organizēja nelegālas pašaizsardzības (partizānu) vienības. Igaunijas brīvības cīņu sākumā 1918. gada novembra beigās leitnants Jūlijs Kuperjanovs tika iecelts par Tērbatas apriņķa aizsardzības spēku komandieri, taču nespēja pretoties Sarkanās armijas pārspēkam. 23. decembrī sarkanie latviešu strēlnieki ieņēma Tērbatu. Drīz vien Kuperjanovs Pūrmaņu muižā (*Puurmani*) nodibināja Tartumā partizānu bataljonu.

7. janvārī Igaunijas bruņotie spēki sāka pretuzbrukumu un 14. janvārī Igaunijas 2. divīzija kopā ar Tartumā partizānu bataljonu atbrīvoja Tartu un gar Tartu-Valkas dzelzceļu uzbruka Valkas virzienā, kur aiz toreizējās robežas ar Latvijas SPR notika Paju kauja. Kaujas laikā 31. janvārī leitnantu Kuperjanovu smagi ievainoja un evakuēja uz Tartu, kur viņš mira 1919. gada 2. februārī.

Atvadīšanās no Jūlija Kuperjanova notika 1919. gada 6. februārī Tartu Vanemuines koncertzālē, bērēs piedalījās somu ģenerālis Martins Vecers un Igaunijas armijas virspavēlnieks Johans Laidoners, kas ierosināja partizānu vienības pārdēvēšanu par Kuperjanova bataljonu. Apbedīts Tartu Rādi (*Raadi*) kapos.

Apbalvojumi un pagodinājumi
---------------------------

* Sv. Annas ordeņa II, III un IV pakāpe
* Svētā Staņislava ordeņa II un III pakāpe
* Svētā Vladimira ordeņa IV pakāpe
* Sv. Jura krusta IV pakāpe
* Igaunijas Brīvības krusts (I/2, II/2, II/3)

Atsauces
--------



|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 58275453
* LCCN: n92070464
* ISNI: 0000 0000 6323 8594
* GND: 138559988
* SUDOC: 140227288
* NKC: jx20110920016

 |

 |
**Jūlijs Jansons** (1880—1937) bija latviešu virsnieks, latviešu strēlnieku komandieris, karojis Pirmajā pasaules karā un Latvijas brīvības cīņās. Lāčplēša Kara ordeņa kavalieris.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1880. gada 28. novembrī Sāvienas pagastā zemnieka ģimenē. Mācījās pagasta skolā un Valkas skolotāju seminārā, tomēr izšķīrās par militāru karjeru. 1899. gadā uzsāka dienestu 116. Malojaroslavecas kājnieku pulkā Rīgā, tad iestājās Viļņas junkuru skolā. Dienestu turpināja Daugavpilī un Narvā, sasniedzot štabskapitāna pakāpi.
Sākoties Pirmajam pasaules karam, 1914. gada augustā komandēja 92. Pečoras pulka rotu, bet vēlāk bataljonu Galīcijas kaujās pie Krakovas, Peremišļas, Ļvivas un Bržezaniem. Trīsreiz ievainots un apbalvots ar 6 kaujas ordeņiem, paaugstāts par apakšpulkvedi.
Pēc Februāra revolūcijas 1917. gada martā Jansonu iecēla par Latviešu strēlnieku rezerves pulka bataljona komandieri, Iskolata laikā 1917. gada 12. decembrī viņu atlaida no karadienesta.

1919. gada 18. februārī pulkvežleitnants Jansons tika iecelts par veidojamā Valmieras pulka komandieri, no 27. marta piedalījās kaujās. Kad 31. martā ar Igaunijas armijas virspavēlnieka Laidonera pavēli nodibināja Ziemeļlatvijas brigādi, viņa komandētais Valmieras pulks kopā ar Igaunijas armiju cīnījās pret Padomju Latvijas armijas uzbrukumu Vēravas un Valkas virzienā. Kaujā pie Melnupes Valmieras pulkam kopā ar igauņu karaspēka daļām izdevās apturēt uzbrukumu, tas izcīnīja spīdošas uzvaras Alsviķu un Karvas staciju rajonā, pie Apes, Vaidavas un Melnupes krastos, pie Saru un Mencas muižām. Pēc Alūksnes ieņemšanas apakšpulkvedis Jūlijs Jansons vadīja uzbrukumu Austrumu frontē Vecgulbenes virzienā un vēlāk cīnījās ar lieliniekiem pie Atašienes, Līvāniem un Dubnas upes. No 10. jūnija līdz 5. jūlijam Jansons bija Austrumu frontes pavēlnieks no Ilūkstes līdz Kupravai, viņu paaugstināja pulkveža pakāpē.

Bermontiādes laikā 1919. gada septembrī Jansonu ievainojuma dēļ evakuēja uz kara slimnīcu, bet jau pēc 10 dienām viņš atgriezās ierindā un no 8. oktobra piedalījās kaujās pret Rietumkrievijas armiju pie Nāves salas un Jaunjelgavas, kā arī Mercendorfas apvidū. 1. novembrī par 4. Valmieras pulka komandieri iecēla pulkvežleitnantu Bojāru, bet pulkvedi Jansonu iecēla par "Papildu brigādes" komandieri.

Pēc kara beigām pulkvedi Jansonu 1920. gada 3. jūlijā iecēla par robežsardzes priekšnieku, vēlāk līdz 1921. gada 11. janvārim viņš bija Robežsargu divīzijas komandieris. Atvaļināts 1922. gada 1. aprīlī un ieskaitīts virsnieku rezervē. Līdz 1924. gadam bija LKO domes loceklis.
Pēc atvaļināšanas dzīvoja dzimtā Sāvienas pagasta "Nainiešos", bet 1928. gadā iestājās militarizētajā robežapsardzībā, dienēja Dagdā, pēc tam Jaunlatgalē.
Tiesāts par krimināliem pārkāpumiem 1917. gadā Iskolata laikā.

Miris 1937. gada 27. janvārī Rīgā, apbedīts Rīgas Brāļu kapos.

Apbalvojumi
-----------

* Lāčplēša Kara ordenis III šķira (1920) un II šķira (1928),
* Igaunijas Brīvības krusts I šķiras 2. pakāpe (26.03.1920).

Atsauces
--------

1. ↑  lkok.com

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 2936160546918210240001

 |

 |
**Aleksandrs Kristovskis** (1893—1941) bija Latvijas Bruņoto spēku virsnieks. Pēc Latvijas okupācijas un aneksijas apcietināts un nošauts.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 1893. gada 12. februārī Ventspilī Andreja Kristovska ģimenē. Pirmā pasaules kara laikā devās bēgļu gaitās uz Krieviju, kur 1917. gadā pabeidza kara skolu. Piedalījās Latvijas brīvības cīņās 1919. gadā Cēsu rotas, vēlāk 1. latviešu atsevišķā bataljona sastāvā. 
Pēc kara beigām Latvijas armijā uzdienējās līdz Galvenā štāba administratīvās pārvaldes nodaļas priekšnieka amatam.

Pēc Latvijas okupācijas 1940. gada septembrī viņu atlaida no darba armijā un viņš atrada darbu ziepju fabrikā "Dzintars".
1941. gada 11. jūnijā pulkvedi leitnantu Kristovski apcietināja. 1941. gada 29. jūlijā PSRS Augstākās tiesas kara kolēģija (*ВКВС СССР*) viņam piesprieda nāves sodu, ko izpildīja 1941. gada 16. oktobrī Komunarkas masu kapos Maskavas tuvumā.

Bijušais Latvijas Republikas aizsardzības ministrs Ģirts Valdis Kristovskis savā īpašumā nejauši atrada virsnieka zobenu, kas, iespējams, piederējis viņa vectēva brālim, pulkvedim leitnantam Aleksandram Kristovskim.

Apbalvojumi
-----------

* Viestura ordenis IV šķira ar šķēpiem (04.12.1939.)

Atsauces
--------

1. ↑  Jānis Melderis. Latviešu virsnieku reģistrs (1915. – 1945. gadi) Archived 2023. gada 22. martā, *Wayback Machine* vietnē. (Papildinātais 2016.gada grāmatas izdevums). Rīga: Latviešu virsnieku apvienība, 2018
2. ↑  Открытый список данные Международного Мемориала (krieviski)
3. ↑  Latviešu Virsnieku apvienības 2004. gada 1. pusgada darba pārstāsts. 5. informatīvais izdevums
4. ↑  Ar Viestura ordeni apbalvotie
**Aleksandrs Kublinskis. Estrādes dziesmas** ir grupas "Eolika" pirmā mazā skaņuplate (EP), izdota 1969. gadā firmā "Melodija".

Skaņuplatē apkopotas komponista Aleksandra Kublinska dziesmas. A. Kublinskis sāka komponista karjeru 60. gados. Šajā platē iekļautas divas dziesmas, kas pieder viņa populārākajiem darbiem. 

1966. gadā sacerēto dziesmu "Noktirne" (krievu valodā pazīstama ar nosaukumu "В узких улочках Риги", teksta krievu versiju sarakstījis Grigorijs Gorskis) vēlāk "Eolikas" 80. gadu sastāvs ierakstīja disko versijā un 1981. gadā izdeva singlā, tā piedzīvojusi vēl vairākas versijas, piemēram, Lindas Leen un Arņa Medņa duetu), kā arī projekta "Iedo' rociņ'" versiju. 

Dziesma "Minikleitiņa", kas radīta sadarbībā ar Rīgas Modeļu namu, guva popularitāti arī Igaunijā. Tā iekļauta dažādās mūzikas izlasēs, tās tehno versiju iedziedājis Roberts Gobziņš albumā "Sienāži" (1994). 

Skaņuplate izgatavota Rīgas skaņuplašu fabrikā.

Visas četras dziesmas no šīs skaņuplates iekļautas trimdas latviešu skaņu ierakstu kompānijā "Latvian Music" izdotajā izlasē "Mežrozīte: deju virkne" (1969, Vācijā).

Dziesmas
--------

### A puse

1. Noktirne (J. Brežģa vārdi) - 3:25
2. Minikleitiņa (J. Brežģa vārdi) - 2:22

### B puse

1. Lielais lācis (J. Brežģa vārdi) - 2:45
2. Ābeles zied (Z. Purva vārdi) - 3:10

Atsauces
--------

1. ↑  Aleksandrs Kublinskis, Eolika ‎– Estrādes Dziesmas. Discogs.com.
2. ↑  Various ‎– Mežrozīte (Deju Virkne). Discogs.com.
**Karloss Gonsaless de Kandamo i Rivero** (spāņu: *Carlos González de Candamo y Rivero*; dzimis 1871. gada 15. februārī, miris 1946. gada 16. februārī) bija peruāņu diplomāts un sportists. Pirmais Peru sportists, kurš startējis vasaras olimpiskajās spēlēs.

De Kandamo piedzima Lielbritānijā, Londonā. Viņa tēvs bija Peru valsts vēstnieks Francijā, bet tēvocis, Peru prezidents, Manuels Kandamo.

De Kandamo bija vairāki sportiskie talanti. Viņš spēlēja pirmajā Francijas atklātajā tenisa čempionātā 1891. gadā, kad tajā piedalījās tikai 5 dalībnieki un tas tika aizvadīts uz zālāja. Nākamajā gadā viņš uzvarēja Francijas regbija čempionātā ar komandu *Racing Club de France*. *Racing Club de France*. Viņš bija tās kapteinis un spēlēja kopā ar vienu no saviem brāļiem, 1893. gadā viņš šajā čempionātā ieguva vicečempionu titulu.

De Kandamo bija pirmais Peru sportists, kurš startējis mūsdienu vasaras olimpiskajās spēlēs. Viņš 1900. gada Parīzes olimpiskajās spēlēs startēja paukošanā ar floreti. Šajā disciplīnā viņš aizcīnījās līdz atkārtojuma cīņām un kopvērtējumā ieguva dalīto 18./24. vietu. No 1909. līdz 1922. gadam viņš bija Starptautiskās Olimpiskās komitejas loceklis.

Viņš sekoja ģimenes tradīcijām un kļuva par diplomātu. 1901. gada maijā viņš tika iecelts par Peru ārkārtējo sūtni un pilnvaroto ministru Apvienotajā Karalistē. Vēlāk viņš bija Peru Francijas vēstnieks un savas valsts vārdā parakstīja Versaļas līgumu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Carlos de Candamo». Olympedia. Skatīts: 2022. gada 8. maijs.
2. ↑  «Les Internationaux de France». *adive.fr*. Skatīts: 2017. gada 4. jūnijs.[novecojusi saite]
3. ↑  «The Historical Account Of The 1892 Final». *inr.fr*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 3. maijā. Skatīts: 2017. gada 4. jūnijs.
4. ↑  «Carlos de Candamo». *Sports Reference*. Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 8. maijs. Skatīts: 2022. gada 8. maijs.
5. ↑  «Carlos DE CANDAMO». Starptautiskā Olimpiskā komiteja. Skatīts: 2022. gada 8. maijs.
6. ↑  «Treaty of Versailles 1919 (including Covenant of the League of Nations)». Museum of Australian Democracy. Skatīts: 2012. gada 19. augusts.

Ārējās saites
-------------

* Karloss de Kandamo (*Olympics* profils) (angliski)
* Karloss de Kandamo (*Olympedia* profils) (angliski)
* Karloss de Kandamo (*Sports Reference* profils) (angliski)
**Karloss Enrike Gimars** (spāņu: *Carlos Enrique Guimard*; 1913. gada 6. aprīlis Santjāgo del Estero — 1998. gada 11. septembris) bija Argentīnas starptautiskais lielmeistars šahā (1960).

Biogrāfija
----------

No 1930. gadu vidus līdz 1950. gadu beigām bijis viens no Argentīnas spēcīgākajiem šahistiem. Trīs reizes uzvarējis Argentīnas šaha čempionātos (1936, 1937, 1941). Daudzu starptautisko šaha turnīru laureāts: 1937. gadā Berlīnē dalījis pirmo vietu ar Ludvigu Relštābu, bet 1938. gadā Montevideo bijis otrais (aiz Aleksandra Aļehina). Par panākumiem turnīros FIDE 1950. gadā Gimaram kā vienam no pirmajiem piešķīrusi starptautiskā meistara (IM), bet 1960. gadā - starptautiskā lielmeistara (GM) nosaukumu.

1950. gadā Gēteborgā piedalījies Pasaules šaha čempiona izcīņas cikla starpzonu turnīrā, kurā ierindojies 13. vietā.

Pārstāvējis Argentīnas komandu Pasaules šaha olimpiādē, kurās piedalījies 4 reizes (1937-1950, 1954). Komandu vērtējumā izcīnījis 2 sudraba (1950, 1954) medaļas, bet individuālajā vērtējumā izcīnījis sudraba (1937) medaļu.

Atsauces
--------

1. ↑  «Todos los campeones Argentinos». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2012. gada 25. oktobrī. Skatīts: 2012. gada 25. oktobrī.
2. ↑  «1955 Goteborg Interzonal Tournament». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2016. gada 6. maijā. Skatīts: 2016. gada 25. maijā.
3. ↑  OlimpBase :: Men's Chess Olympiads :: Carlos Enrique Guimard<

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils chessgames.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils 365chess.com mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* VIAF: 288785211
* ISNI: 0000 0003 9429 0979
* GND: 1220227420

 |

 |
**Svētais Nektārijs no Eginas** (grieķu: Νεκτάριος Αιγίνης, Anastasioss Kefalass, grieķu: Αναστάσιος Κεφαλάς; 1846. gada 1. oktobrī, Silivri— 1920. 8. novembrī, Atēnas) — Aleksandrijas Pareizticīgās baznīcas bīskaps, Pentapoles metropolīts.

Kanonizēts svētītāju kārtā 1961. gadā. Viens no visvairāk godināmiem svētajiem Grieķijā. Piemiņas diena 9. (22.) novembrī, nākamajā dienā pēc nāves dienas, un 21. augustā (3. septembrī), pīšļu pārnešanas dienā 1953. gadā.

Svētā svētītāja Nektārija relikvijas atrodas viņa dibinātajā Vissvētākās Trīsvienības klosterī Eginas salā.

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svētais Nektārijs no Eginas***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 8192683
* LCCN: n81142341
* ISNI: 0000 0000 6134 7738
* GND: 119202271
* SUDOC: 028874862
* BNF: cb12233341j (data)
* NKC: uk2006335105

 |

 |
**Svētais Valentīns** (latīņu: *Valentinus*, miris ap 269. gadu) ir 3. gadsimta kristiešu svētais. Kopš viduslaikiem Svētā Valentīna vārds tiek saistīts ar romantisko mīlestību un mūsdienās izpaužas Valentīndienas tradīcijā.

Par šo svēto bez dažādām leģendām nav zināms gandrīz nekas, izņemot to, ka viņš miris ap 269. gadu pie Romas. Iespējams, ka rakstos sastopamas ziņas par diviem dažādiem Valentīniem. Pirmoreiz Valentīna vārds parādās starp 460. un 544. gadu izdotajā martirologā *Martyrologium Hieronymianum*, bet kā mīlestības simbols — 14. gadsimta angļu autora Džefrija Čosera darbos. Daži pētnieki uzskata, ka baznīca ieviesa Valentīndienas atzīmēšanu, lai pārtrauktu romiešu auglības svētku — luperkāliju svinēšanu. 

2017. gada februārī 3D dizaineris Sisero Moraess rekonstruēja Svētā Valentīna seju, izmantojot viņa galvaskausu, kurš glabājas Kosmedinas Sv. Marijas bazilikā Romā.

Atsauces
--------

1. ↑  Henry Ansgar Kelly, in "Chaucer and the Cult of Saint Valentine" (Leiden: Brill) 1986, pp. 58-63
2. ↑  Jack B. Oruch, "St. Valentine, Chaucer, and Spring in February" Speculum 56.3 (July 1981:534–565)
3. ↑  Zinātnieki rekonstruējuši svētā Valentīna seju[novecojusi saite]

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svētais Valentīns***.

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 57421383
* LCCN: n86122716
* GND: 119288869
* NKC: xx0030038

 |

 |
**Svētais Mārtiņš no Tūras** (latīņu: *Sanctus Martinus Turonensis*; dzimis 316. gadā, miris 397. gada 8. novembrī) bija kristiešu svētais un Tūras bīskaps IV gadsimtā. Viņa dzīves dati zināmi galvenokārt no hronista un laikabiedra Sulpīcija Severa apraksta.

Dzīvesgājums
------------

Dzimis 316. gadā Romas impērijas pilsētā Savarijā (mūsdienu Sombathējā) karavīra ģimenē. Uzauga Ticinā (*Ticinum*, mūsdienu Pāvijā). Piecpadsmit gadu vecumā sāka dienēt Romas impērijas karaspēkā, un ap 334. gadu Mārtiņa karaspēka daļa tika dislocēta Samarobrivā (*Samarobriva*, mūsdienu Amjēnā).

Amjēnā viņš piedzīvoja vīziju, kura kļuva par visbiežāk citēto stāstu viņa dzīves aprakstā. Amjēnas pilsētas vārtos viņš ieraudzīja gandrīz kailu ubagu. Impulsa vadīts, Mārtiņš nogrieza pusi no sava apmetņa un iedeva ubagam. Tajā pašā naktī Mārtiņš sapnī esot redzējis Jēzu, kurš sacījis "Šis ir Mārtiņš, viņš nav kristīts, bet apsedza mani ar savu apmetni". Vēlākos laikos Franku karaļi kaujā kā karogu izmantoja Svētā Mārtiņa apmetņa pusi, kuru latīniski sauca par *cappa*, bet garīdznieku, kurš to nesa, par *cappellanu*, no kā radies kapelāna vārds.

Vēlāk Mārtiņš atteicās no dienesta armijā un kļuva par Hilarija no Puatjē audzēkni. Kad Hilarijs tika padzīts no Puatjē, Mārtiņš atrada patvērumu salā Tirēnu jūrā pie Albengas, kur dzīvoja vientuļnieka dzīvi. 361. gadā atgriezās Gallijā un 371. gadā kļuva par Tūras bīskapu, kur nodibināja ietekmīgo Marmutjē abatiju, enerģiski iznīcinādams pagānu ticības liecības — tempļus un svētkokus.

Svētā Mārtiņa kults
-------------------

Viduslaikos Svētā Mārtiņa kapavieta kļuva par svētceļotāju iemīļotu pieturas vietu ceļā uz Santjago de Kompostelu, tāpēc virs Svētā Mārtiņa kapa tika uzbūvēta milzīga bazilika. Franču revolūcijas laikā tā tika nojaukta un tās vietā tika izbūvētas ielas. XIX gadsimta otrajā pusē Francijas klerikālo aprindu vidū Svētā Mārtiņa kults atkal uzplauka. 1860. gadā tika atrakti vecās bazilikas pamati. Tika uzsākta jaunas, arhitekta Viktora Lalū projektētās Svētā Mārtiņa bazilikas celtniecība, kura 1925. gadā tika iesvētīta.

Svētā Mārtiņa kults daudzu Eiropas un eiropeiskas izcelsmes tautu vidū folklorizējies un ieguvis reģionālas īpatnības.

Skatīt arī
----------

|  |  |
| --- | --- |
|  | Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Svētais Mārtiņš*** |

* Mārtiņi

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* WorldCat
* VIAF: 73825464
* LCCN: n50080635
* ISNI: 0000 0001 2099 9999
* GND: 118578308
* SELIBR: 194405
* SUDOC: 027366464
* BNF: cb119423647 (data)
* BIBSYS: 90566045
* ULAN: 500357034
* NLA: 49682303
* NKC: jn20000701170
* BNE: XX867216

 |

 |
Cilvēki dejojam trepaku
**Trepaks** (krievu: *трепа́к*, ukraiņu: *трoпак*) ir ukraiņu dancis 2/4 taktsmērā, kas ar nosaukumu **tripiņš** (latgaliešu: *tripyns*) lokalizēts arī Latvijā. Ar ukraiņu tropaku vai tam līdzīgo hopaku, iespējams, saistīts arī Kurzemē zināmais dancis kazāks un Latgalē dejotā ruska, bet Somijā šis dancis pazīstams ar nosaukumu *ripaska* vai *kyykkytanssi*.

Vēsture
-------

19. gadsimtā un 20. gadsimta sākumā trepaks bija izplatīts visā Krievijas Impērijā un tika uzskatīts par krievu deju. Latvijā nav bijis ļoti izplatīts. Nav fiksēts, ka trepaku dejotu arī latviešu ciemos Sibīrijā. Kā 1990. gadā atzīmēja Lejasbulānas iedzīvotāji, viņi agrāk nedejoja krievu dejas. Tomēr Jurjānu Andrejs trepaka melodiju iekļāva savā Latvju tautas mūzikas materiālu 5. burtnīcā.

Norise
------

Tripiņš ir puišu sacensību dancis, kurā puiši izrādās, ātrā tempā piesisdami kājas, pietupdamies, palēkdamies un visādi izaicinādami viens otru. Dejošana sākas lēnā tempā, bet dejas laikā kustību ātrums pieaug.

Karēlijā fiksēts variants, kad puiši vienu kadriļas daļu dejo tripiņu. Līdzīgi tas ir Aulejas Žeperā, kas sākas ar puišu sacensību, kurā piedalās četri puiši un turpinās kā četrpāru deja, kad puiši uzlūdz meitas.

Latvijā zināmā pāru deja tripiņpolka horeogrāfiskās norises un zīmējuma ziņā nav saistāma ar tripiņu. Par tripiņa saistību ar senāku latviešu tautas dejas slāni liecina horeogrāfiskā ziņā radniecīga darbība "spriņģošana":

**Spring**, **spring jēriņi**,

Spring kazulēniņi,

Es pate spriņģoju

Budeļvakarā.

Atsauces
--------

1. ↑  Andrejs Jurjāns. *Latvju tautas mūzikas materiāli. 5.grāmata*. Rīga : Rīgas Latviešu biedrība, 1922. 68. lpp.

Literatūra
----------

1. Latvju tautas mūzikas materiāli. 5.grāmata autors Jurjāns, Andrejs, 1856-1922 — 1921 — National Library of Latvia, Latvia — Public Domain. https://www.europeana.eu/item/97/418828

Ārējās saites
-------------

* Trepaks. Kokles spēles pamācība. Rīgas Interešu izglītības metodiskais centrs.
**Grand Theft Auto II** (**GTA 2**) ir datorspēle, kas tika izdota 1999. gada 22. oktobrī. Tās veidotāi ir DMA Design (pašreizējais Rockstar North), un spēle tika veidota PC un PlayStation konsolei. Vēlāk spēle tika izdota arī Dreamcast un Game Boy Color konsolēm. Šī ir otrā spēle Grand Theft Auto sērijā, un ir turpinājums spēlei Grand Theft Auto. PC un Dreamcast versijas ASV ir novērtētas ar "M", kas nozīmē, ka spēle ir ieteicama no 16 gadu vecuma. PlayStation un Dreamcast versijās, rupja valoda un vardarbība tika mazāk izcelta, un tādēļ saņēma vērtējumu "T", kas ļauj spēlēt spēli spēlētājiem, kas vecāki par 11 gadiem. GTA II šobrīd var lejupielādēt bez maksas no Rockstar Games oficiālās mājaslapas.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski)

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Grand Theft Auto* |
| --- |
|  |
| Spēles | 
* *GTA*
* *GTA II*
* *GTA III*
* *GTA IV*
* *GTA V*

* *London 1969*
* *London 1961*
* *Vice City*
* *Advance*
* *San Andreas*
* *Liberty City Stories*
* *Vice City Stories*
* *The Lost and Damned*
* *Chinatown Wars*
* *The Ballad of Gay Tony*

 |
|  |
| Pilsētas | 
* Lasventurasa
* Libertīsitija
* Lossantosa
* Sanfierro
* Vaissitija

 |
|  |
| Kompānijas | 
* *Rockstar North*
* *Rockstar Games*

 |

 |
***Grand Theft Auto IV: The Lost And Damned*** ir videospēle, kas ir daļa no *Grand Theft Auto* spēļu franšīzes, kurā ir likts pamats uz vardarbīgām un kriminālām darbībām, ko spēles dalībnieks var izjust. Spēle tika izdota 2009. gada 17. februārī. Spēles vecuma ierobežojums ir 18+. Spēles galvenais varonis Džonijs Keblics parādās arī *GTA V*. Spēles galvenais varonis ir Džonijs Klebics.

Sižets
------

Džonijs Klebics ir baikeris ar netīru vēsturi. Viņš ir viens no motociklu bandas *THE LOST* dalībniekiem. Viņš dzīvo Libertīsitijā jau kopš bērnības un pazīst šo pilsētu kā savus 5 pirkstus. Viss rit kā vienmēr — laupīšana, huligānisms, slepkavības, bet kādu dienu viss noiet greizi. Policisti atklāj, ko plāno Džonija banda. Džonijam ir nojauta, ka viens no viņa draugiem ir nodevējs. Viņa mērķis ir atrast to cilvēku, kurš viņu nodeva. Bet to ir grūti atklāt, jo ceļā stāv policija.

Ārējās saites
-------------

* Oficiālā mājaslapa (angliski)
* GTA Wikia  (angliski)

  


|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
*Grand Theft Auto* |
| --- |
|  |
| Spēles | 
* *GTA*
* *GTA II*
* *GTA III*
* *GTA IV*
* *GTA V*

* *London 1969*
* *London 1961*
* *Vice City*
* *Advance*
* *San Andreas*
* *Liberty City Stories*
* *Vice City Stories*
* *The Lost and Damned*
* *Chinatown Wars*
* *The Ballad of Gay Tony*

 |
|  |
| Pilsētas | 
* Lasventurasa
* Libertīsitija
* Lossantosa
* Sanfierro
* Vaissitija

 |
|  |
| Kompānijas | 
* *Rockstar North*
* *Rockstar Games*

 |

 |
**Tripole** (grieķu: *Τρίπολη*), ir pilsēta Grieķijā, Arkādijas nomes, Tripoles dēma centrs. Atrodas 655 metrus v.j.l. Peloponēsas centrālajā daļā, 129 km uz dienvidrietumiem no Atēnām. 2011. gadā šeit dzīvoja 30 866 iedzīvotāji.

Tripoles rietumos atrodas 7. autostrāde, kas Eiropas E65 maršruta daļa. Nacionālais 39 ceļš, Eiropas E961 maršruts savieno Tripoli ar Spartu un Gitiju. Gar pilsētas dienvidu robežu iet nacionālais 7 ceļš no Korintas uz Kalami.

Vēsture
-------

Antīkajos laikos netālu no Tripoles atradās sengrieķu pilsētas Tegeja un Mantineja. Agrajos viduslaikos pēc Filoloģiskās biedrības 1934. gada atradumu datiem, centrālajā Morejā bija apmetušies dienvidu slāvi. Kādu laiku šeit atradās slāvu apmetne, Drobolica. Vēlajā Bizantijas laikā šī apmetne sāka nīkuļot. Šajā apvidū apmetās albāņu-arvanītu klejotājciltis. 

Par pilnīgu kontroli Morejā viduslaikos bezrezultatīvi cīnījās Bizantija, Venēcijas republika un Latīņu impērija.

Mūsdienu Tripoli 1770. gadā dibināja osmaņi, kuri uzcēla cietoksni un labi nocietinātu pilsētas centru, kas kļuva par turku varas atbalsta bāzi Morejā. 

Pēc cietokšņa uzcelšanas sākās intensīva apkārtnes islamizācija. Pilsētas iedzīvotāju lielāko daļu sastādīja turki, pārturkoti musulmaņi un ebreji-sefardi.

Pilsēta un tās apkārtne trīs reizes kļuva par asiņaina slaktiņa vietu. 1820. gadā kristiešu apkaušanu noorganizēja musulmaņi, kas baidījās no grieķu neatkarības kustības. 1821. gadā Tripoli aplenca grieķu sacelšanās spēki, un aplenkums beidzās ar turku un ebreju masveida slaktiņu. Tika nogalināts 8000—10 000 vīriešu, sieviešu un bērnu. 1825. gadā ēģiptiešu ģenerālis Ibrahims Pašā, dzimis kā pareizticīgais grieķis, un būdams turku sabiedrotais, atkal ieņēma pilsētu un noorganizēja kristiešu slaktiņu, kas bija beidzamais konflikts šīs pilsētas vēsturē. 

20. gadsimta sākumā Tripolē dzīvoja ap 15 tūkstoši cilvēku.

Atsauces
--------

1. ↑  Theodoros Kolokotronis, Apomnimoneumata
**Dialektiskā uzvedības terapija (DUT)** (angļu: *dialectical behavior therapy (DBT)*) ir psihoterapijas forma, kuras autore ir Mārša Linehana (*Marsha M. Linehan*), psiholoģijas pētniece Vašingtonas universitātē. Ar šīs teorijas palīdzību tiek ārstēti personības garastāvokļa svārstību traucējumi.

DUT apvieno standarta kognitīvi biheiviorālās terapijas metodes, kuras ir paredzētas emociju regulēšanai un realitātes izprašanai, ar distresa toleranci un pieņemšanu, un apzinātību, kas lielā mērā izriet no meditatīvas prakses. DUT ir pirmā terapija, kura eksperimentāli nodemonstrēja tās efektivitāti personības garastāvokļa svārstību traucējumu ārstēšanā.[*nepieciešama atsauce*] Pirmais randomizētais DUT klīniskais pētījums parādīja samazinātu pašnāvības risku, psihiatrisko hospitalizāciju skaitu un ārstēšanas pārtraukšanas līmeni, salīdzinot ar citām ārstēšanas metodēm. Pētījumu meta-analīzē tika atklāts, ka DUT sniedz mērenu iedarbību indivīdiem ar robežstāvokļa personības traucējumiem. Šī terapija palīdz arī izvarošanas gadījumos cietušajiem un cilvēkiem, kuri ir atkarīgi no narkotiskajām vielām.

Atsauces
--------

1. 1 2  Dimeff, Linda; Linehan, Marsha M. (2001). "Dialectical Behavior Therapy in a Nutshell". *The California Psychologist* 34: 10-13.
2. ↑  Linehan, Marsha M. (1991-12-01). "Cognitive-Behavioral Treatment of Chronically Parasuicidal Borderline Patients" (en). *Archives of General Psychiatry* 48 (12): 1060. doi:10.1001/archpsyc.1991.01810360024003. ISSN 0003-990X.
3. ↑  Kliem, Sören; Kröger, Christoph; Kosfelder, Joachim (2010). "Dialectical behavior therapy for borderline personality disorder: A meta-analysis using mixed-effects modeling." (en). *Journal of Consulting and Clinical Psychology* 78 (6): 936–951. doi:10.1037/a0021015. ISSN 1939-2117.
4. ↑  Decker, S.E. (A.E.). "DBT for Sexual Abuse Survivors: Current Status and Future Directions". *Journal of Behavior Analysis of Offender and Victim: Treatment and Prevention.* 1 (4): 52–69. doi:10.1037/h0100456.
5. ↑  M. Linehan, Henry Schmidt, Linda A. Marsha (1999-01). "Dialectical Behavior Therapy for Patients with Borderline Personality Disorder and Drug-Dependence" (en). *American Journal on Addictions* 8 (4): 279–292. doi:10.1080/105504999305686. ISSN 1055-0496.
**Diana Preobraženska** (krievu: *Диана Сергеевна Преображенская*; dzimusi 2011. gadā) ir Krievijas šahiste.

Biogrāfija
----------

Šahu sākusi spēlēt piecu gadu vecumā. Vladimiras šaha skolas audzēkne.

2018. gada augustā Rīgā izcīnījusi 2. vietu Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu G08 vecuma grupā. 2019. gadā šajā pašā turnīrā meiteņu G08 vecuma grupā ieņēmusi 3. vietu.

2022. gada septembrī Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu G12 vecuma grupā ierindojusies 4. vietā.

2022. gada novembrī Antaljā uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meiteņu G12 vecuma grupā.

Atsauces
--------

1. ↑  Ход королевой: история юной владимирской шахматистки, подающей большие надежды
2. ↑  European Youth Chess Championship G-08 - 2018
3. ↑  European Youth Chess Championships 2019 Girls U08
4. ↑  FIDE WORLD CADETS CHESS CHAMPIONSHIPS 2022 - Girls 12
5. ↑  European Youth Chess Championship 2022 - Girls 12

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
**Etrusku lācis** (*Ursus etruscus*) ir lāču dzimtas (*Ursidae*) lāču ģints (*Ursus*) izmirusi, aizvēsturiska plēsīgo zvēru suga. Etrusku lācis dzīvoja pirms 2,5—1,5 miljoniem gadu Itālijas, Spānijas, Francijas un Ķīnas teritorijās.

Evolūcija
---------

Etrusku lācis attīstījās no mazā lāča (*Ursus minimus*) un ir priekštecis brūnajam lācim (*Ursus arctos*), polārlācim (*Ursus maritimus*) un Eiropas alu lācim (*Ursus spelaeus*). Laikā, kad dzīvoja etrusku lācis, klimats bija kļuvis vēl vēsāks nekā laikā, kad dzīvoja mazais lācis, jo tuvojās ledus laikmets. Klimats svārstās starp vēsu, siltu un aukstu, un atkal siltu. Jaunākās etrusku lāča fosilijas ir apmēram 1,5 miljonus gadu vecas, pēc tam etrusku lācis izzūd, dodot vietu Savina lācim (*Ursus savina*) un brūnajam lācim (*Ursus arctos*). 

Spāņu zinātnieki 2001. gadā Spānijas teritorijā atklāja līdz šim nezināmus pleistocēna laika lāča kaulus. Lāci nosauca par Dolinas lāci (*Ursus dolinensis*). Izpētot jaunatrastās fosilijas, zinātnieki nonāca pie secinājuma, ka Dolinas lācis ir attīstījies no etrusku lāča un ir bijis priekštecis Savina lācim (*Ursus savini*), kā arī bijis ļoti tuvs radinieks brūnajam lācim.

Izskats un īpašības
-------------------

Etrusku lācis ir lielāks par mazo lāci, sasniedzot mūsdienu brūnā lāča augumu, bet ir primitīvāks par to. Tam joprojām ir pilns priekšdzerokļu komplekts kā mazajam lācim, lai gan tie ir kļuvuši ļoti mazi. Etrusku lācis izdzīvo cauri pirmajiem ledus laikmetiem, šajā laikā izmainoties. Priekšdzerokļi ir kļuvuši vēl mazāki, dažiem indivīdiem to vispār vairs nav. Piere ir kļuvusi apaļāka, atgādinot senā alu lāča (*Ursus deningeri*) pieri. 

Apmēram pirms miljons gadiem Eiropas teritorijā noformējas jauna lāču suga Savina lācis (*Ursus savina*), bet Āzijas teritorijā brūnais lācis (*Ursus arctos*). Savina lācis ar laiku attīstījās par seno alu lāci (*Ursus deningeri*), bet no Ziemeļamerikas brūnajiem lāčiem attīstījās polārlācis. Pēc citiem avotiem Savina lācis ir bijis priekštecis ne tikai senajam alu lācim, bet arī brūnajam lācim.

Atsauces
--------

1. 1 2  Bears: a brief history By Bernd Brunner, Lori Lantz
2. ↑  Ursus dolinensis: a new species of Early Pleistocene ursid from Trinchera Dolina, Atapuerca (Spain)[novecojusi saite]
3. ↑  «The bear and cavebear in fact, myth and legend». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2010. gada 4. janvārī. Skatīts: 2009. gada 20. augustā.
4. ↑  «AmericanHeritage.com / URSUS HORRIBILIS IN EXTREMIS». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2008. gada 1. decembrī. Skatīts: 2009. gada 20. augustā.
5. ↑  «Transitional Vertebrate Fossils FAQ: Part 2A». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2009. gada 5. februārī. Skatīts: 2009. gada 20. augustā.

Ārējās saites
-------------

* New results of the remains of Ursidae
* Etrusku lāča galvaskausa foto
* Lāču attīstības grafiskais zīmējums
***Gnathophausiidae*** ir lofogastrīdu kārtas augstāko vēžu dzimta. Tās ir sīku vēžveidīgo dziļūdens formas, kas apdzīvo batipelaģiali vai bentāli. Dzimtā ir 2 ģintis un 10 sugas.

Apraksts
--------

Apvalks ļoti kalcitizēts. Rostrums pagarināts, slaids, šķēpveidīgs, atskabargains, šķēsgriezumā trīsstūrains. Karapaksa aizmugurējā mala parasti pāriet muguras centrālā asā izaugumā. Kā žokļkājas var funkcionēt tikai pirmais krūšu kāju pāris. Abdomena posmi ar divpusējiem plevrāliem izaugumiem. Vēdera 6 posms ar šķērsenisku šuvi pārdalīts divās daļās. Uropoda eksopodīts sastāv no diviem segmentiem. Telsons ir liels, ar diviem gariem ķīļveidīgiem valnīšiem uz augšējās virsmas. Sānu malās sīku dzelksnīšu rinda. Telsons nobeidzas ar mēness sirpja formas izaugumu, kura ragi vērsti uz aizmuguri. Ķermeņa krāsojums parasti ir sarkans.

Sistemātika
-----------

Dzimtā ir 2 ģintis un 10 sugas. Ģintis atšķiras savā starpā pēc antenas eksopodīta plātnītes. *Gnathophausia* antenas eksopodīta plātnīte sastāv no diviem segmentiem, turklāt proksimālā segmenta ārējā mala pāriet garā dzelksnī. Savukārt, *Neognathophausia* eksopodīta plātnīte sastāv no viena segmenta, kuram galā ir nedaudz ass dzelkšņveida stūris.

* Gnathophausiidae Udrescu, 1984

* Gnathophausia Willemoes-Suhm, 1875

* *Gnathophausia affinis* G. O. Sars, 1883
* *Gnathophausia childressi* Casanova, 1996
* *Gnathophausia elegans* G. O. Sars, 1883
* *Gnathophausia fagei* Casanova, 1996
* *Gnathophausia gracilis* Willemoes-Suhm, 1875
* *Gnathophausia longispina* G. O. Sars, 1883
* *Gnathophausia scapularis* Ortmann, 1906
* *Gnathophausia zoea* Willemoes-Suhm, 1875

* Neognathophausia Petryashov, 1992

* *Neognathophausia ingens* (Dohrn, 1870)
* *Neognathophausia gigas* (Willemoes-Suhm, 1875)

Atsauces
--------

1. ↑  «Marine Species Identification Portal». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2022. gada 8. decembrī. Skatīts: 2019. gada 10. decembrī.
2. ↑  World Register of Marine Species
**Piešķirtais dzimums** jeb **bioloģiskais dzimums** ir dzimums, kas tiek piešķirts cilvēkam piedzimstot, balstoties uz virspusēju ārējo dzimumorgānu pārbaudi, kas vairumā gadījumu ļauj skaidri noteikt vai jaundzimušais ir vīriešu vai sieviešu dzimuma. Dzimumu parasti piešķir medmāsa, vecmāte, ārsts vai radinieks, ievērojot dzimtes binaritātes teoriju. Tomēr, noteiktā skaitā gadījumu dzimuma pazīmes pilnībā neatbilst vienam vai otram dzimumam, tādēļ ir iespējama ķirurģiska iejaukšanās, kuras mērķis ir cilvēka ārējo dzimumorgānu pielāgošana vienam vai otram dzimumam.

Ja dzimšanas brīdī dzimums tika noteikts un piešķirts nepareizi, vēlāk iespējama dzimuma atkārtota piešķiršana. Iemesli tam var būt dažādi, piemēram, acīmredzama kļūda dzimuma piešķiršanas brīdī; bērna vai jau pieaugušā indivīda dzimumidentitātes maiņa. Šajā gadījumā, pēc cilvēka paša izvēles, var tikt veikta ķirurģiska operācija (sk. dzimuma maiņas operācija un transseksualitāte).

Vēsturiski, cilvēka bioloģiskais dzimums tika noteikts pēc ārējām dzimumorgānu atšķirībām un bērns tika audzināts atbilstoši savam dzimumam. Mūsdienās, bioloģiskais dzimums ietver ne tikai ārējās dzimumu atšķirības, bet arī ķermeņa hormonālo un hromosomu uzbūvi. Jau pirms dzimšanas, atbilstoši hromosomām notiek arī atšķirīga smadzeņu attīstība, kas redzama pusaudžu vecumā, kad organisms izstrādā noteiktus hormonus, kuru ietekmē pusaudžiem parādās sekundārās dzimuma pazīmes. Neraugoties uz bioloģiskajām atšķirībām visos līmeņos, līdzību sievietes un vīrieša ķermenī ir daudz vairāk nekā atšķirību.

Atsauces
--------

1. ↑  Костикова, Ирина Викторовна. *Введение в гендерные исследования*. Aspekt Press, 2005. ISBN 5-7567-0331-4. OCLC 717739022.
***UAB Pigu*** ir Lietuvas tiešsaistes mazumtirdzniecības uzņēmums. Tā mātes uzņēmums ir Somijā reģistrēta pārvaldītājsabiedrība *PHH Group Oy*, ko pārvalda investīciju uzņēmums *Mid Europa*. Uzņēmums ir dibināts 2007. gadā. Tā galvenais birojs ir Viļņā.

*UAB Pigu* pārvalda interneta veikalu *pigu.lt* Lietuvā. Tam meitas uzņēmums Latvijā SIA *Pigu Latvia* (interneta veikals *220.lv*) un Igaunijā *DLB Trading OÜ* (interneta veikals *kaup24.ee*).

Vēsture
-------

2007. gada jūnijā Lietuvā tika dibināts uzņēmums *UAB Pigu*. 2008. gadā tika palaists interneta veikals *pigu.lt*.

2011. gadā *UAB Pigu* iegādājās arī vienu no lielākajiem un vecākajiem interneta veikaliem Latvijā *220.lv*.
2013. gadā *Pigu* grupa ieguva Igaunijas elektroniskās tirdzniecības uzņēmuma *Dlb Trading OÜ* kontrolpaketi, kas pārvaldīja interneta veikalu *dlb.ee* Igaunijā (tagad *kaup24.ee*) un *dlb.fi* Somijā.
2014. gads tika iegādāts Lietuvas uzņēmums *UAB Sau.lt*, kas pārvaldīja sieviešu preču interneta veikalu, tādējādi nostiprinot savas pozīcijas parfimērijas, kosmētikas, bērnu preču un apģērbu jomā.

2015. gads maijā *Pigu* grupas kontrolpaketi (51 % kapitāldaļu) iegādājās Polijas grupas *MCI* meitas uzņēmuma *Private Equity Managers* (*PEManagers Group*) pārvaldītais fonds *MCI.TechVentures 1.0*.
2016. gada novembrī *Pigu* Viļņas apkaimē Žverīnā blakus savai 650 m² lielai noliktavai atvēra 350 m² plašu veikalu. Vēlāk tika atvērti veikali Viļņā, Kauņā, Klaipēdā, Šauļos un Panevēžā.
2018. gada novembrī tika paziņots, ka *Pigu* grupa apvienosies ar Polijas tiešsaistes tirgotāju *Morele.net*, kurus kontrolēja Polijas grupa *MCI*. Apvienotie uzņēmumi paziņoja, ka attīstīs stratēģisku partnerību, bet turpinās darboties kā atsevišķi uzņēmumi, saglabājot atsevišķu korporatīvo identitāti.
2019. gadā *Pigu* izveidoja tirdzniecības platformu *Marketplace* ar noliktavu un loģistikas pakalpojumiem mazumtirdzniecības partneriem un piegādātājiem visās trīs Baltijas valstīs.

2021. gada 31. martā tika paziņots, ka *MCI* grupas fondi par 37 miljoniem eiro pārdos *Pigu* grupu Luksemburgā reģistrētajam fondam *MEP Shelfco VIII*, ko kontrolē Centrāleiropas ieguldījumu fondu pārvaldnieks *Mid Europa V Management Limited*. Turklāt *Mid Europa* bija vienojusies ar *MCI.Euroventures* un *Pigu* un Igaunijas *Hobby Hall Group OÜ* īpašniekiem par *Pigu* un *Hobby Hall Group* apvienošanu. Pēc konkurences institūciju atļaujas saņemšanas darījums tika pabeigts 2021. gada 17. jūnijā, un *Mid Europa* kluva par grupas vairākuma akcionāru. Uzņēmumu *UAB Pigu* un *Hobby Hall Group OÜ* pārvaldīšanai tika reģistrēts Somijas uzņēmums *PHH Group Oy*.

Atsauces
--------

1. ↑  BNS. «KP atļauj Polijas investīciju kompānijai MCI iegūt izšķirošu ietekmi 'Pigu Latvia'». *delfi.lv* (latviešu), 2015. gada 21. jūlijā. Skatīts: 2016. gada 28. septembrī.
2. ↑  220.lv mātesuzņēmums apvienojas ar Polijas e-komercijas līderi Zane Atlāce - Bistere, Dienas Bizness, 2018. gada 14. novembris
3. ↑  MCI sprzedaje firmę e-commerce za ponad 170 mln zł Krzysztof Pasławski, crn.pl, 2021-03-31
4. ↑  Mid Europa Invests in the Leading Baltics E-Commerce Platform Mid Europa, 31 March 2021

Ārējās saites
-------------

* pigu.lt
**Pikenini tēma** jeb **Pikenini** (no angļu: *piccaninny, pickaninny* — nēģerēns) ir tēma šaha kompozīcijā, kurā melno bandinieks, kas atrodas septītā horizontālē, izdara četrus dažādus gājienus, pie tam baltie atbild katru reizi atšķirīgi (divvilčos mato dažādos veidos). Tēmu atklājis amerikāņu problēmists Frenks Dženets 1914. gadā. Šī tēma uzdevumā parasti ir apvienota ar citām šaha kompozīcijas idejām.

Piemēri
-------

**№ 1. M. Mārbls, H. Betmans**  
 *Pittsburgh Gasette Times*, 1915  
.**Mats 2 gājienos**
**№ 2. Valters Jergensens**  
 *Arbejderskak*, 1950  
1. godalga**Mats 3 gājienos**
**1. uzdevuma risinājums:**

**1. De8!** (gājiena spaids)
**1. ... cxd6 2. Th5#**
**1. ... cxb6 2. Db5#**
**1. ... c6 2. Dh5#**
**1. ... c5 2. De4#**
**2. uzdevuma risinājums:**

**1. Le6!**
**1. ... f6 2. c8D fxg5/f5 3. Dc6#**
**1. ... fxe6 2. c8T Kd7 3. Dd8#**
**1. ... fxg6 2. c8L Kc7**/Kc5 **3. Lxe5#**/Dxe7#
**1. ... f5 2. c8Z+ Kxe6/c5 3. Dxe7#**
Šajā uzdevumā **pikenini** apvienots ar balto bandinieka pārvēršanos četrās dažādās figūrās.

Atsauces
--------

1. ↑  *Шахматы: Энциклопедический словарь / Гл. ред. А.Е. Карпов*. Москва : Советская энциклопедия. 1990. 301. lpp. ISBN 5-85 270-005-3. (krieviski)

Ārējās saites
-------------

* Pickaninny vietnē *chess-problems-gr* (angliski)
* Pikenini kolekcija vietnē *PDB*
* Gīze, E. (1934). "Pikenini". *Krustamīkla. Šahs. Bridžs* (30): 475.—476. lpp.
* Gīze, E. (1934). "Pikenini (turpinājums)". *Krustamīkla. Šahs. Bridžs* (31): 491.—492. lpp.
Koordinātas: 71°4′36″N 8°9′52″W﻿ / ﻿71.07667°N 8.16444°W﻿ / 71.07667; -8.16444

**Bērenbergs** (norvēģu: *Beerenberg*) ir aktīvs vulkāns Norvēģijai piederošajā Jana Majena salā Atlantijas okeāna ziemeļos. Vulkāna masīvs veido salas lielāko — ziemeļu daļu. Kalna nogāzes lielākoties klātas ar sniegu un ledu, tā virsotnē ap 1 km diametra ar ledu pildīts krāteris. Vulkāniskais masīvs pamatā veidots no bazaltas lavas. Vulkāna pēdējais izvirdums novērots 1985. gada janvārī, bet pirms tam 1973. un 1970. gadā, turklāt tie visi bija izvirdumi no ziemeļu nogāzes sānu sprauslām.

Kalnu apklāja holandiešu jūrasbraucēji 17. gadsimtā un nosauca par ‘Lāču kalnu’ pēc tur novērotajiem polārlāčiem.

Atsauces
--------

1. ↑  «Jana Majena sala». *Ģeogrāfijas vārdnīca Pasaules zemes un tautas*. Rīga : Galvenā enciklopēdiju redakcija. 1978. 296. lpp.
2. ↑  «Smithsonian Institution. Global Volcanism Program». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2015. gada 7. martā. Skatīts: 2015. gada 5. aprīlī.
**Anna Vaseņina** (krievu: *Анна Васенина*; 1999. gada 19. septembrī) ir Krievijas FIDE meistare šahā (2009).

Biogrāfija
----------

2007. gadā uzvarējusi Krievijas jauniešu šaha čempionātā meiteņu U8 vecuma grupā. 2009. gadā Varnā uzvarējusi starptautiskajā jauniešu šaha turnīrā *The Hopes of the World*. Vairākkārt pārstāvējusi Krieviju Eiropas un pasaules jauniešu šaha čempionātos, kuros lielākos panākumus guvusi 2009. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U10 vecuma grupā un kļuvusi par FIDE meistari šahā, un 2011. gadā, kad uzvarējusi Eiropas jauniešu šaha čempionātā meitenēm U12 vecuma grupā. 2011. gadā bijusi otrā Pasaules jauniešu šaha čempionātā meiteņu U12 vecuma grupā, bet 2013. gadā šajā turnīrā bijusi trešā meiteņu U14 vecuma grupā. 2013. gadā uzvarējusi Maskavas pilsētas meiteņu šaha ātrspēles čempionātā.

Atsauces
--------

1. ↑  Официальный сайт Шахматной федерации Москвы[novecojusi saite]
2. ↑  6-th The Hopes of the World 12 years old 2009
3. ↑  European Youth Chess Championship 2009 Girls - 10
4. ↑  European Youth Chess Championship Albena 2011 - Girls Under 12
5. ↑  World Youth Chess Championship - U12 Girls 2011
6. ↑  Чемпионат мира до 8, 10, 12, 14, 16 и 18 лет
7. ↑  Первенство Москвы по блицу среди девушек 2013

Ārējās saites
-------------

* Šahista profils FIDE mājaslapā (angliski)
* Šahista profils chesstempo.com mājaslapā (angliski)
**Fizikāls ķermenis** jeb vienkārši **ķermenis** ir termins fizikā. Tie ir visi objekti, kuri sastopami dabā, piemēram, galds, krēsls, cilvēks, ūdens piliens utt. Ikdienā šos ķermeņus mēdz saukt par *priekšmetiem* vai *lietām*. Ikviens ķermenis sastāv no atomiem un molekulām.

Makroskopisks ķermenis
----------------------

Makroskopisks ķermenis ir tāds ķermenis, kurš sastāv no liela skaita atomiem un molekulām. Makroskopisko ķermeņu izmēri daudzkārt pārsniedz atomu izmērus.

Fizikālās parādības
-------------------

Pārmaiņas vai pārvērtības, kuras notiek ar fizikāliem ķermeņiem dabā, sauc par **fizikālajām parādībām**.

Piecas lielas fizikālo parādību grupas:

* Mehāniskās parādības
* Gaismas parādības
* Skaņas parādības
* Siltuma parādības
* Elektriskās parādības

Daži fizikālu parādību piemēri:

* ledus kušana;
* ūdens vārīšanās;
* lietus pilienu krišana;
* spuldzes kvēldiega spīdēšana;
* zibens utt.

Fizikālās īpašības
------------------

Ķermeņi sastāv no vielām, kurām ir atšķirīgas īpašības. Piemēram, nagla sastāv no dzelzs, bet elektriskās spuldzītes apvalks - no stikla. Gan dzelzs, gan stikls ir cietas vielas, taču tiem piemīt arī atšķirīgas īpašības - dzelzs ir izturīga, bet stikls ir trausls. Toties stikls ir caurspīdīgs, bet dzelzs - nav. Cietība, izturība un caurspīdīgums ir vielu **fizikālās īpašības**.

Fizikālās un ķīmiskās pārvērtības
---------------------------------

Ar ķermeņiem var notikt dažādas pārvērtības. Piemēram, akmeņi jūras piekrastē viļņu iedarbībā berzējas cits gar citu un pakāpeniski pārvēršas smiltīs. Pavasarī, kad kļūst siltāks, upēs un ezeros izkūst ledus. Tās ir **fizikālās pārvērtības**. Ķermeņi maina formu, izmērus vai vielas stāvokli, taču viela, no kuras tie sastāv, paliek tā pati.

Citādi ir ar **ķīmiskajām pārvērtībām**. Piemēram, papīrs sadegot kļūst par pelniem. Papīrs un pelni sastāv no dažādām vielām.

Skatīt arī
----------

* Materiāls punkts

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Fizikāls ķermenis***.
* *Encyclopædia Britannica* raksts (angliski)

|  |  |  |
| --- | --- | --- |
| 

|  |  |
| --- | --- |
| Autoritatīvā vadība | 
* GND: 4164425-6

 |

 |

|  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |  |
| --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- | --- |
| 

| * s
* d
* l
Visuma struktūras |
| --- |
|  |
| Astronomiskie objekti | galaktiku superkopas > galaktiku grupas un kopas > galaktikas > zvaigznes > planēta |
|  |
| Ģeoloģiskie (Zemes zinātņu) objekti | atmosfēra > hidrosfēra > litosfēra > astenosfēra > mantija > kodols |
|  |
| Bioloģiskie objekti | biosfēra > bioms > ekosistēma > biocenoze > populācija > organisms > orgāns > audi > šūna > organellas |
|  |
| Ķīmiskie un fizikālie objekti | fizikāls ķermenis > molekula > atoms > saliktās daļiņas > elementārdaļiņas |

 |
**Hola sala** (krievu: *остров Галля*) ir Krievijas Federācijai piederoša neapdzīvota sala Franča Jozefa Zemē Ziemeļu Ledus okeānā. Ietilpst Arhangeļskas apgabala administratīvajā teritorijā «Franča Jozefa Zemes un Viktorijas salas salu teritorija», bet vietējās pašvaldības nozīmē pieder Piejūras rajonam. Nosaukta par godu amerikāņu Arktikas pētniekam un rakstniekam Čārlzam Frensisam Holam. Pirmā cietzeme, ko atklāja arhipelāga pirmatklājēji — Austroungārijas ekspedīcija Jūliusa fon Pajera un Karla Veiprehta vadībā.

Ģeogrāfija
----------

Hola sala izvietojusies arhipelāga dienvidos, centrālajā salu grupā. Negri šaurums rietumos to atdala no Maklintoka salas, Mārkema šaurums ziemeļos — no Heisa salas, Austriešu šaurums ziemeļaustrumos — no Vilčeka Zemes, bet Lavrova šaurums dienvidaustrumos — no Salma salas. Krasta līnija vidēji izrobota. Salas lielāko daļu klāj ledāji, augstākais punkts ir 502 m vjl salas dienvidrietumos. 

Sala atrodas arktiskā tuksneša joslā. Augu valsts pārstāvēta galvenokārt ar sūnām un ķērpjiem. Sastopami leduslāči.

Vēsture
-------

Salu 1873. gada jūnijā atklāja austriešu ekspedīcija Jūliusa fon Pajera vadībā ar kuģi *Tegetthoff* un nosauca par godu amerikāņu Arktikas pētniekam un rakstniekam Čārlzam Frensisam Holam *(Charles Francis Hall)*.

Tegethofa ragā salas dienvidos uzstādīts piemineklis ekspedīcijas kuģim, kā arī tur atrodas Voltera Velmana ekspedīcijas (1898-1899) nometnes paliekas.

Atsauces
--------

1. ↑  «Hall (Gallya) Insel, Kap Tegetthoff - Franz-Joseph-Land». Arhivēts no oriģināla, laiks: 2019. gada 27. decembrī. Skatīts: 2019. gada 27. decembrī.
**Hokona VII Zeme** (norvēģu: *Haakon VII Land*) ir neapdzīvots dabas apgabals Špicbergenas ziemeļrietumu daļā, Svalbārā. Tās dienvidrietumu krastu apskalo Kongsfjords un tā atzars Krossfjords, ziemeļu — Ziemeļu Ledus okeāns, bet ziemeļaustrumu — Vudfjords. Ziemeļrietumos Hokona VII Zeme robežojas ar Albēra I Zemi, austrumos — ar Andrē Zemi, dienvidaustrumos — ar Džeimsa I Zemi, bet dienvidrietumos — ar Oskara II Zemi. Nosaukta par godu Norvēģijas karalim Hokonam VII. 

Krasta līnija stipri izrobota ar līčiem un fjordiem, no kuriem ievērojamākais ir 28 km garais Līfdefjords zemes ziemeļaustrumos. Reljefs kalnains, augstākais kalns ir Eidsvollas kalns (1449 m vjl). Iekšzemē daudz ledāju, no kuriem ievērojamākie ir Izaksena (1000 km²) un Holtedāla (1375 km²) plato ledāji, kā arī glečeri, kas visos virzienos noplūst no šiem ledājiem okeānā. Zemes lielāko daļu aizņem Ziemeļrietumu Špicbergenas nacionālais parks.

Atsauces
--------

1. ↑  NPDC. Haakon VII Land

Ārējās saites
-------------

* Vikikrātuvē par šo tēmu ir pieejami multivides faili. Skatīt: ***Hokona VII Zeme***.